Förordning (1999:1155) om Polisens utlandsstyrka 

Inledande bestämmelse

1 § Förordningen ansluter till vad som föreskrivs i lagen
(1999:568) om utlandsstyrkan inom Försvarsmakten för den som
tjänstgör i Polisens utlandsstyrka.

Uppgifter

2 § Vid Polismyndigheten ska det finnas en utlandsstyrka med
uppgift att utföra internationell fredsfrämjande verksamhet
utomlands i den omfattning som regeringen bestämmer (Polisens
utlandsstyrka).

Insatser enligt första stycket får utföras på uppdrag av
Förenta nationerna, Organisationen för säkerhet och samarbete
i Europa eller någon annan internationell organisation i
syfte att skapa förutsättningar för varaktig fred och
säkerhet. Förordning (2014:1160).

Tjänstgöring

3 § Endast den som behövs för sådan verksamhet som anges i
2 § och som hos Polismyndigheten begärt att få fullgöra sådan
tjänstgöring får tjänstgöra i Polisens utlandsstyrka.
Förordning (2014:1160).

4 § Den som tjänstgör i Polisens utlandsstyrka får under
tjänstgöringen lön enligt de grunder som Polismyndigheten
bestämmer efter att hört berörda arbetstagarorganisationer.
Förordning (2014:1160).

5 § Polismyndigheten ska beakta de föreskrifter och
rekommendationer som kan ha fastställts av den
internationella organisation som lämnat uppdraget för styrkan
när semester och annan ledighet beviljas för någon som
tjänstgör utomlands i Polisens utlandsstyrka.
Förordning (2014:1160).

6 § Den som tjänstgör i Polisens utlandsstyrka omfattas även
under sin tjänstgöring utomlands av statens tjänstegrupp-
livförsäkring, avtalet om ersättning vid personskada (PSA) och
statliga pensionsbestämmelser.

Reseförmåner och förmåner till följd av ökade levnadskostnader

7 § Under tjänstgöring utomlands betalas ersättning enligt de
bestämmelser som enligt kollektivavtal gäller för andra
anställda vid Polismyndigheten. Detsamma gäller vid resa från
Sverige till tjänstgöringsplatsen och åter samt under annan
ledighet än semester.

Polismyndigheten får även besluta om ersättning för andra
merkostnader än dem som avses i första stycket om de
föranleds av tjänstgöring utomlands. Förordning (2014:1160).

8 § Den som tjänstgör utomlands i Polisens utlandsstyrka har
rätt till en fri resa hem från tjänstgöringsplatsen och åter
för varje hel sexmånadersperiod.

Polismyndigheten får även besluta om ytterligare fria resor
hem från tjänstgöringsplatsen och åter, och att sådana resor
ska medges även för kortare tjänstgöringsperioder.
Förordning (2014:1160).

9 § Om den som tjänstgör utomlands i Polisens utlandsstyrka
enligt riktlinjer från den internationella organisation som
lämnat uppdraget för styrkan har rätt att ta med anhöriga
till tjänstgöringsplatsen, betalas ersättning enligt 7 och 8
§§ för kostnader med anledning av att anhöriga medföljer.
Polismyndigheten bestämmer ersättningens storlek.
Förordning (2014:1160).

Förmåner vid sjukdom eller skada

10 § Under tjänstgöringstiden utomlands har den som tjänstgör i
Polisens utlandsstyrka rätt till fri sjukvård och akut tandvård
i den mån motsvarande förmån inte bereds honom eller henne i
annan ordning.

11 § Vid skada som medför nedsatt arbetsförmåga under
tjänstgöringstiden utomlands i Polisens utlandsstyrka har den
skadade under denna tid rätt till bibehållna
tjänstgöringsförmåner. Den skadade har då inte rätt till
sjukpenning enligt 24–28 kap. socialförsäkringsbalken.

Vid sådan skada som omfattas av och som inträffar under tid
som avses i 5 § lagen (1999:568) om utlandsstyrkan inom
Försvarsmakten och som medför nedsatt arbetsförmåga efter
tjänstgöringstidens slut ska Polismyndigheten, under tiden
från tjänstgöringstidens slut och så länge sjukdomsfallet
varar, som tillägg till sjukpenning enligt
socialförsäkringsbalken betala en andel av den grundlön den
skadade hade under den sista hela tjänstgöringsmånaden i
Polisens utlandsstyrka. Tillägget ska utgöra tio procent av
lönen till den del denna motsvarar en årslön som inte
överstiger den högsta sjukpenninggrundande inkomst som kan
beräknas enligt 25 kap. socialförsäkringsbalken, och högst
nittio procent av lönen till den del den motsvarar en årslön
som överstiger samma belopp.

Andra stycket tillämpas på motsvarande sätt om den som
tjänstgjort i Polisens utlandsstyrka till följd av sjukdomen
eller skadan uppbär ersättning enligt 27 kap. 6 § eller 31
kap. 3 § socialförsäkringsbalken. Förordning (2014:1160).

12 § Den som skadats under tjänstgöring utomlands i Polisens
utlandsstyrka har under en tid av tre år efter det att
tjänstgöringen upphört rätt till skälig ersättning för
sjukvårdskostnader som föranletts av skadan.

Om den som tjänstgjort i Polisens utlandsstyrka efter
tjänstgöringstidens utgång genomgår läkarundersökning för
utredning av om skada uppkommit under tjänstgöringen utomlands
eller läkarundersökning för att erhålla invaliditetsintyg,
betalas ersättning för kostnader för undersökningen samt för
resa, uppehälle och tidsspillan efter samma grunder som gäller
i fråga om ersättning av allmänna medel till vittnen.

Statens riskgaranti

13 § Staten lämnar en riskgaranti, som är ett dödsfalls- och
invaliditetskapital, för den som drabbats av arbetsskada enligt
5 § lagen (1999:568) om utlandsstyrkan inom Försvarsmakten
under tjänstgöring utomlands i Polisens utlandsstyrka.

14 § Vid fullständig invaliditet betalas ersättning enligt
riskgarantin ut med tjugotvå prisbasbelopp enligt 2 kap. 6 och
7 §§ socialförsäkringsbalken. Vid annan invaliditet betalas
ersättning ut med det lägre belopp som svarar mot
invaliditetsgraden. Förordning (2010:1708).

15 § Vid dödsfall betalas ersättning enligt riskgarantin ut med
tjugotvå prisbasbelopp enligt 2 kap. 6 och 7 §§
socialförsäkringsbalken till dödsboet, om den avlidne
efterlämnar arvingar som nämns i 2 kap. 1 och 2 §§ ärvdabalken.
Dessutom betalas tre prisbasbelopp till varje efterlevande barn
som vid dödsfallet är under tjugoett år.

Har ersättning tidigare betalats ut som ersättning vid
invaliditet, ska ersättningen till dödsboet minskas med
motsvarande belopp. Förordning (2010:1708).

Rehabilitering och uppföljande verksamhet

16 § Polismyndigheten ska ha en på lämpligt sätt organiserad
verksamhet för att fullgöra det rehabiliteringsansvar som
följer av lag. En kontaktperson ska utses inom
rehabiliteringsorganisationen för den som skadats utomlands
under tjänstgöring i Polisens utlandsstyrka. Kontaktpersonen
ska stödja och vägleda den skadade. Förordning (2014:1160).

17 § Om någon skadas under tjänstgöring utomlands i
Polisens utlandsstyrka och det finns anledning att anta att
skadan kan leda till bestående funktionshinder eller annars
är av allvarlig art, ska Polismyndigheten, utöver det som
följer av 6 och 7 §§ lagen (1999:568) om utlandsstyrkan inom
Försvarsmakten, stödja och bistå den skadade så att hans
eller hennes möjligheter att leva ett aktivt och
självständigt liv stärks.

Av 7 § lagen om utlandsstyrkan inom Försvarsmakten följer att
ekonomiskt stöd för anskaffande av hjälpmedel även gäller
skadade som inte kan antas återgå till arbetslivet.
Förordning (2014:1160).

18 § Polismyndigheten är skyldig att utreda att den som
tidigare tjänstgjort inte under tjänstgöringen i Polisens
utlandsstyrka har drabbats av skada som kan leda till
bestående funktionshinder eller annars är av allvarlig art.
Det gäller även efter det att tjänstgöringen har upphört.
Utredningen ska ha den form och den omfattning som motiveras
av förhållandena under utlandstjänstgöringen. Den ska
innefatta personlig kontakt, om det inte av särskilda skäl
kan anses obehövligt eller är ogenomförbart.

Polismyndighetens ansvar enligt första stycket kvarstår under
fem år efter det att tjänstgöringen har upphört.
Förordning (2014:1160).

Handläggning och överklagande

19 § Polismyndigheten bestämmer ersättning enligt 10–15 §§.
Förordning (2014:1160).

20 § I 40 § förvaltningslagen (2017:900) finns 
bestämmelser om överklagande till allmän förvaltningsdomstol. 
Andra beslut än beslut enligt 8 § första stycket och 10–15 §§ 
får dock inte överklagas. Förordning (2018:987).

21 § Har upphävts genom förordning (2014:1160).