PierreMesure/open-sfs huggingface dataset:
Förordning (1974:591) om skyldighet för  statlig myndighet att anlita Riksbanken  eller Postgirot 

1 § Denna förordning gäller i fråga om medel som förvaltas av statlig
myndighet eller annat statligt organ. Förordning (1977:383).

2 § Kontanta medel som inte behövs för omedelbart förestående
utbetalning skall, om något annat inte har föreskrivits, vara insatta på
statsverkets checkräkning i Riksbanken, på postgirokonto eller, efter
beslut av regeringen i varje särskilt fall, på räkning i annan bank än
Riksbanken. Förordning (1992:266).

3 § Om inte annat har föreskrivits, skall betalningar till och från
staten ske över postgiro. Förordning (1992:266).

4 § Riksrevisionsverket får medge undantag från bestämmelserna i 3 §.

Undantag får medges om en kostnadseffektiv lösning uppnås för
statsverket som helhet och hanteringen av statens betalnings- och
redovisningssystem inte försvåras. Undantag får dock inte medges om
detta skulle få stor betydelse för Postgirots ekonomi. Förordning
(1992:266).

5 § Om anlitandet av en annan betalningsförmedlare än Postgirot innebär
att en myndighet får ränteinkomster skall dessa levereras in till
inkomsttitel på statsbudgeten. Förordning (1992:266).

6 § Riksrevisionsverket får meddela de föreskrifter som behövs för
verkställigheten av denna förordning. Förordning (1992:266).

1977:383

Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1977. Beslut, som före den 1
juli 1977 har meddelats om insättande av medel hos Post- och
Kreditbanken eller Sveriges Kreditbank, skall från och med nämnda dag
avse bank i allmänhet.

1994:14

För tiden fram till utgången av juni månad 1994 gäller dock fortfarande
3 § förordningen (1974:591) om skyldighet för statlig myndighet att
anlita Riksbanken eller postgirot.
Kungörelse (1974:6) om ikraftträdande av en överenskommelse mellan Sverige, Danmark, Finland och Norge om samordning av pensionsrätt enligt statliga pensionsordningar

Kungl. Maj:t ger till känna att en mellan Sverige, Danmark, Finland  och 
Norge den 18 december 1973 träffad överenskommelse om samordning  av 
pensionsrätt enligt statliga pensionsordningar träder i kraft  den 1 
februari 1974.
Lag (1974:613) om handläggningen av vissa regeringsärenden

1 § Ett regeringsärende får handläggas i den ordning som anges
i 7 kap. 3 § andra stycket regeringsformen, om ärendet angår

1. föreskrifter rörande Försvarsmaktens mobilisering,

2. kommendering och placering av militär personal,

3. tjänstledighet för militär personal,

4. totalförsvarspliktigas, reservofficerares och
reservpersonals inkallelse och tjänstgöring i Försvarsmakten,

5. tillträde till militära skyddsobjekt,

6. svenska örlogsbesök i utlandet samt svenska militära
transport- och övningsflygningar till utlandet,

7. tillträde till svenskt territorium av en annan stats
örlogsfartyg, militära svävare eller militära luftfartyg samt
av fartyg, svävare eller luftfartyg som ägs eller brukas av en
annan stat och nyttjas för annat än enbart affärsdrift,

8. Försvarsmaktens deltagande vid officiella ceremonier och i
allmännyttig verksamhet. Lag (2010:1424).
Lag (1974:614) om beredskapsstyrka för FN-tjänst

1 § Inom försvarsmakten skall en militär styrka finnas organiserad som 
beredskapsstyrka. 

2 § Regeringen äger efter framställning av Förenta nationernas 
generalsekreterare ställa beredskapsstyrkan till Förenta nationernas 
förfogande för att deltaga i fredsbevarande verksamhet. Regeringen 
äger vidare besluta att beredskapsstyrkan skall biträda vid 
hjälpverksamhet utomlands i samband med naturkatastrof eller liknande 
händelse. 

3 § Beredskapsstyrkan får omfatta högst två bataljoner samt 
specialenheter om tillsammans högst en bataljons styrka. 

4 § Beredskapsstyrkan skall bestå av för ändamålet anställd personal.
Lag (1974:615) om beteckningen försvarsmakten

Vad i lag eller annan författning eller särskilt beslut föreskrives om 
krigsmakten skall i stället avse försvarsmakten.
Riksskatteverkets Kungörelse (1974:650) angående fastställelse av tabell till ledning  vid uträknandet av statlig förmögenhetsskatt (jfr SFS 1984:212 3 p övergångsbest.) 

/Författningens text finns bara i tryckt version/
Kungörelse (1974:658) om garanti för obligationslån 

Kungl. Maj:t ger till känna, att Kungl. Maj:t /k/ dels /-k/ fastställt  
fullmäktiges i riksgäldskontoret beslut att utfärda elva obligationslån  
enligt följande uppställning, /k/ dels /-k/ meddelat garanti för dessa  
lån på sammanlagt nominellt åtta miljarder sjuhundratjugoen miljoner  
fyrahundrafemtioåtta tusen kronor. 

Obligationslån                                           Lånebelopp kr. 

Svenska statens 6 % obligationslån 
1973--09--18 lån nr 113                                  1 100 000 000  

Svenska statens 7 % obligationslån 
1973--11--10 lån nr 114                                   1 025 000 000 

Svenska statens 5 1/2 % obligationslån 
1973--11--18 lån nr 115                                     875 000 000 

Svenska statens 7 % obligationslån 
1974--01--10 lån nr 116                                     740 000 000 

Svenska statens 6 % obligationslån 
1974--02--15 lån nr 117                                  1 250 000 000 

Svenska statens 7 % obligationslån 
1974--02--10 lån nr 118                                    925 000 000 

Svenska statens 7 1/2 % obligationslån 
1974--04--10 lån nr 119                                     850 000 000 

1973 års andra premieobligationslån                        425 000 000 

1973 års sparobligationslån                                531 458 000 

1974 års premieobligationslån                              600 000 000 

1974 års andra premieobligationslån                        400 000 000
Kungörelse (1974:661) om uppgifter för galt- och betäckningsstatistiken

1 § Den som innehar galt som användes för betäckning skall lämna
uppgifter enligt denna kungörelse till statistiska centralbyråns galt-
och betäckningsstatistik.

Uppgifter för galt- och betäckningsstatistiken skall även ingå i
lantbrukets företagsregister.

2 § Den som är uppgiftsskyldig enligt 1 § första stycket skall

1. föra fortlöpande anteckningar om galtens betäckningar i
betäckningsjournal som statistiska centralbyrån tillhandahåller eller
i annan av centralbyrån godkänd journal,

2. senast tredje dagen efter varje kalendermånads utgång sända uppgift
till statistiska centralbyrån på blankett som centralbyrån
tillhandahåller om antalet under månaden betäckta suggor samt om
förändringar i innehavet av galt.

3 § Länsstyrelsen får besluta att förelägga den 
uppgiftsskyldige att lämna föreskrivna uppgifter. Ett sådant 
föreläggande får förenas med vite. Frågan om att döma ut 
vitet prövas av länsstyrelsen.

I 40 § förvaltningslagen (2017:900) finns bestämmelser om 
överklagande till allmän förvaltningsdomstol.
Förordning (2018:934).

4 § Den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet lämnat oriktig
uppgift dömes till böter, om ej gärningen är belagd med straff i
brottsbalken.

Allmänt åtal för brott som avses i första stycket får väckas endast
efter anmälan av statistiska centralbyrån. Innan centralbyrån gör
sådan anmälan, skall samråd ske med lantbruksstyrelsen.

5 § har upphört att gälla genom förordning (1980:736).

6 § Ytterligare föreskrifter för tillämpningen av denna kungörelse
meddelas av statistiska centralbyrån efter samråd med
lantbruksstyrelsen.


Övergångsbestämmelser

1995:262

Denna förordning träder i kraft den 1 april 1995. Beslut som har
meddelats före ikraftträdandet överklagas enligt äldre bestämmelser.
Kungörelse (1974:69) om tillämpning av avtal mellan Sverige och Kenya för undvikande av dubbelbeskattning beträffande skatter på inkomst och förmögenhet

Maj:t förordnar följande med stöd av 72 § 3 mom. kommunalskattelagen 
(1928:370), 20 § 3 mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt och 20 
§ 3 mom. lagen (1947:577) om statlig förmögenhetsskatt. (Jämför 1974:770 
ö.b. och 1974:859 ö.b.) 

Det mellan Sverige och Kenya den 28 juni 1973 ingångna avtalet för  
undvikande av dubbelbeskattning beträffande skatter på inkomst och  
förmögenhet, vars innehåll framgår av bilaga 1 till denna kungörelse,  
skall lända till efterrättelse för Sveriges del. 

Vid tillämpningen av avtalet skall iakttagas de anvisningar som är  
fogade till kungörelsen som bilaga 2. 

Övergångsbestämmelser 

1974:69 

Denna kungörelse träder i kraft en vecka efter den dag, då kungörelsen 
enligt därå meddelad uppgift utkommit från trycket i Svensk  
författningssamling. 

Kungörelsen tillämpas beträffande kupongskatt på utdelning som  
förfallit till betalning den 1 januari 1973 eller senare, beträffande  
sjömansskatt och bevillningsavgift för vissa offentliga föreställningar 
på inkomst som förvärvats den 1 januari 1973 eller senare samt 
beträffande övriga skatter på inkomst och förmögenhet, som taxeras år 
1974 eller senare år.
Kungörelse (1974:70) om kupongskatt för person med hemvist i Kenya, m.m.

Kupongskatt för person med hemvist i Kenya

1 § Utgår enligt kungörelsen (1974:69) om tillämpning av avtal mellan
Sverige och Kenya för undvikande av dubbelbeskattning beträffande
skatter på inkomst och förmögenhet kupongskatt efter lägre skattesats
än enligt kupongskatteförordningen (1970:624), innehålles vid
utbetalning av utdelning på aktie i svenskt aktiebolag sådan skatt
enligt kungörelsen 1974:69. Därvid gäller bestämmelserna i 2 §.

Utbetalas utdelning som avses i första stycket till någon som innehar
aktien under sådana förhållanden att annan därigenom obehörigen
beredes förmån vid taxering till inkomstskatt eller vinner nedsättning
av kupongskatt eller är det i annat fall icke uppenbart att rätt till
nedsättning av kupongskatt föreligger, innehålles sådan skatt med
belopp enligt 5 § kupongskatteförordningen.

2 § Beträffande utdelning i avstämningsbolag tillämpas bestämmelserna
i kupongskattekungörelsen (1971:49).

I fråga om utdelning i annat aktiebolag än avstämningsbolag skall
utbetalaren se till, att uppgifter enligt 14 §
kupongskatteförordningen (1970:624) lämnas jämte intyg av kenyansk
myndighet eller bank i Kenya att den utdelningsberättigade har hemvist
i Kenya.

3 § Har kupongskatt innehållits med högre belopp än den skattskyldige
skall erlägga enligt kungörelsen 1974:69, restitueras det
överskjutande beloppet.

4 § Ansökan om restitution prövas av riksskatteverket.

5 § Ansökan om restitution göres skriftligen av den
utdelningsberättigade. Ansökningshandlingen skall ha kommit in till
riksskatteverket före utgången av femte kalenderåret efter
utdelningstillfället. Vid ansökningshandlingen fogas intyg eller annan
utredning om den erlagda kupongskatten och utredning om de
omständigheter sökanden åberopar för nedsättning av kupongskatten.

6 § Talan mot riksskatteverkets beslut i ärende om restitution föres i
den ordning som anges i 29 § kupongskatteförordningen (1970:624).

Statlig inkomstskatt på utdelning från svensk ekonomisk förening
till person med hemvist i Kenya

7 § Ansökan om nedsättning av statlig inkomstskatt på utdelning på
andel i svensk ekonomisk förening enligt artikel VIII § 2 i avtalet
göres skriftligen av den utdelningsberättigade. Ansökan göres hos den
taxeringsnämnd som har att fastställa den skattskyldiges taxering till
statlig inkomstskatt för det år då utdelningen tages till beskattning
eller, om taxeringsnämndens arbete beträffande taxeringen nämnda år
avslutats, hos den domstol som har att upptaga besvär över nämnda
taxering. Ansökan göres dock senast före utgången av tredje
kalenderåret efter det då utdelningen blev tillgänglig för lyftning.

I samband med ansökningen skall den utdelningsberättigade ge in intyg
om hemvist enligt 2 § andra stycket.

8 § Talan mot beslut i ärende som avses i 7 § föres i den ordning som
anges i taxeringslagen (1956:623) och förvaltningsprocesslagen
(1971:291). (Jämför 1974:773 ö.b.)
Kungörelse (1974:713) om intyg vid  utförsel av växter 

1 § Beteckningen växt har i denna kungörelse samma betydelse som i
växtskyddslagen (1972:318).

2 § Lantbruksstyrelsen utfärdar i samband med export av växter som
odlats i Sverige efter ansökan sundhetscertifikat enligt denna
kungörelse.

Sundhetscertifikat skall, om ej annat uttryckligen föreskrivits av
mottagarlandets växtskyddsmyndighet, innehålla uppgift om

1. att de växter som anges i certifikatet noggrant undersökts av
tjänsteman bemyndigad av styrelsen,

2. att sändningen bedömes vara i överensstämmelse med de i
mottagarlandet gällande fytosanitära bestämmelserna. Förordning
(1975:1001).

3 § Lantbruksstyrelsen utfärdar i samband med återutförsel av växter
som införts från utlandet efter ansökan återutförselintyg enligt denna
kungörelse.

Återutförselintyg skall innehålla uppgift om

1. när och från vilket land växterna inkommit till Sverige,

2. numret på medföljande sundhetscertifikat,

3. att i Sverige icke vidtagits någon åtgärd beträffande varorna,
vilken kan förringa sundhetscertifikatets tillförlitlighet. Förordning
(1975:1001).

4 § För bestridande av statsverkets kostnader för utfärdande av
sundhetscertifikat och återutförselintyg och för därav föranledd
undersökning skall den som begärt certifikatet eller intyget erlägga
en avgift till statsverket. Lantbruksstyrelsen meddelar bestämmelser
om avgiftens storlek och uppbörden av densamma efter samråd med
riksrevisionsverket.

Styrelsen kan medge befrielse, helt eller delvis, från avgift som
avses i första stycket, om utförseln sker för vetenskapligt ändamål.
Förordning (1975:1001).

5 § Mot lantbruksstyrelsens beslut i fråga om utfärdande av certifikat
eller intyg enligt denna kungörelse får talan ej föras. Förordning
(1975:1001).

6 § Närmare föreskrifter för tillämpningen av denna kungörelse
meddelas av lantbruksstyrelsen. Förordning (1975:1001).

Övergångsbestämmelser

1994:1248

1. Denna förordning träder i kraft den 1 oktober 1994. Genom
förordningen upphävs kungörelsen (1974:713) om intyg vid utförsel
av växter och förordningen (1975:994) om införsel av växter m. m.

2. Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om överklagande av
beslut enligt kungörelsen om intyg vid utförsel av växter och
förordningen om införsel av växter m. m. som har meddelats före
den 1 oktober 1994.
Ordenskungörelse (1974:768)

1 § Inom Kungl. Serafimerorden kan utmärkelser tilldelas statschefer
och därmed jämställda personer samt medlemmar av det svenska
konungahuset. Förordning (1995:1025).

2 § Inom Kungl. Nordstjärneorden kan utmärkelser tilldelas
medlemmar av det svenska konungahuset samt utländska medborgare som
har gjort personliga insatser för Sverige eller för svenskt intresse.

Med utländsk medborgare likställs statslös som är bosatt utomlands.
Förordning (1995:1025).

3 § Beslut om utmärkelse enligt 1 eller 2 § meddelas av Kungl.
Maj:ts Orden. I fråga om utländska medborgare meddelas beslut på
förord av regeringen.

Förslag om utmärkelse enligt 2 § till utländska medborgare skall av
myndigheter under regeringen ges in till det departement dit
myndigheten hör. Förordning (1995:1025).

4 § Stadgar för Kungl. Serafimer- och Nordstjärneordnarna fastställs
av Kungl. Maj:ts Orden, sedan de godkänts av regeringen. Förordning
(1995:1025).

5 § Ordensavgift och avgift för ordensbrev bekostas av statsmedel.

6 § Ytterligare föreskrifter för verkställigheten av denna
kungörelse meddelas av chefen för Utrikesdepartementet.
Försäkringsinspektionens Kungörelse (1974:782) om ändring av  skadeståndslivräntor

Enligt 1 § lagen den 13 april 1973 (nr 213) om ändring av 
skadeståndslivräntor skall livränta, som genom dom eller avtal 
fastställts att utgå till fullgörande av skadeståndsskyldighet på grund 
av händelse som inträffat efter utgången av år 1973, ändras i anslutning 
till basbeloppet enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring.

Enligt 2 § lagen om ändring av skadeståndslivräntor sker ändring första 
gången den 1 januari året närmast efter det år då basbeloppet för 
december månad med minst fem procent över- eller underskridit 
basbeloppet för december 1973. Ändring avser alla livräntor som 
fastställts före den dag då ändringen skall ske samt livräntor som genom 
dom fastställts senare, om första domstols dom i målet meddelats före 
nämnda dag.

Enligt 3 § lagen sker ändring första gången med det procenttal med 
vilket basbeloppet ändrats. Ändringen får dock ej överstiga fem procent 
för år, räknat från den 1 januari 1974. Uppkommer vid beräkning av det 
procenttal med vilket ändring skall ske brutet tal, avrundas det till 
närmast lägre hela tal. 

Enligt kungörelsen (1973:219) om fastställande av procenttal för ändring 
av skadeståndslivräntor, fastställer försäkringsinspektionen det 
procenttal med vilket skadeståndslivränta skall ändras.

Basbeloppet för december månad 1974 har fastställts till 9 000 kr, 
vilket överskrider basbelopet för december 1973 (= 7 900 kr) med 13.92 
%. Med anledning härav har försäkringsinspektionen fastställt att i 
första stycket nämnda skadeståndslivräntor skall ökas med 5 % fr.o.m. 
den 1 januari 1975.
Kungörelse (1974:804) om viss  uppgiftsskyldighet rörande mottagande av olja 

1 § Med olja avses i denna kungörelse råolja och eldningsolja. 

Med råolja avses varje flytande kolväteblandning som förekommer i 
naturligt tillstånd i jorden, oberoende av om den är behandlad för att 
bli tjänlig för transport. Uttrycket inbegriper också råoljor från 
vilka vissa destillationsprodukter avlägsnats (ibland benämnda "topped 
crudes") eller till vilka tillsatts vissa destillationsprodukter 
(ibland benämnda "spiked crudes" eller "reconstituted crudes"). 

Med eldningsolja avses tunga destillat eller rester av råolja eller 
blandningar av sådana produkter, som är avsedda för användning som 
bränsle för framställning av värme eller kraft och som är av en 
kvalitet som motsvarar den som den 18 december 1971 av American 
Society for Testing and Materials betecknades eldningsolja nr 4 
(beteckning D 396--69) eller tjockare. 

2 § Den som under år 1974 i svensk hamn eller annan i Sverige belägen 
anläggning mottagit sammanlagt mer än 150 000 ton olja som 
transporterats sjöledes till hamnen eller anläggningen skall senast 
den 1 mars 1975 lämna statens industriverk uppgift om den oljemängd 
som han mottagit. 

Med olja som transporterats sjöledes till anläggning jämställes olja 
som transporterats till anläggningen från utlandet på annat sätt än 
sjöledes, om oljan dessförinnan efter sjötransport mottagits i hamn 
eller anläggning belägen i annan stat. 

3 § Uppgiftsskyldighet föreligger även för den som på sätt sägs i 2 § 
under år 1974 mottagit högst 150 000 ton olja, om den oljemängd som 
han mottagit tillsammans med den ojemängd som på samma sätt under 
nämnda år mottagits av dotterbolag eller annan gemensamt kontrollerad 
enhet uppgår till mer än 150 000 ton. 

4 § Efter anmaning av statens industriverk är envar som under år 1974 
mottagit olja skyldig att lämna uppgift om den oljemängd som han 
mottagit under detta år. 

5 § Närmare föreskrifter och anvisningar för verkställigheten av denna 
kungörelse lämnas av statens industriverk. 

6 § Den som underlåter att fullgöra sin uppgiftsskyldighet eller 
uppsåtligen eller av oaktsamhet lämnar oriktig uppgift dömes till 
böter, om ej gärningen är belagd med straff i brottsbalken. Allmänt 
åtal får väckas endast efter anmälan från statens industriverk. 

Statens industriverk får förelägga uppgiftsskyldig vid vite att inom 
viss tid inkomma med uppgiften. 

7 § har upphävts genom förordning (1980:970). 

8 § Talan mot beslut av statens industriverk enligt denna kungörelse 
föres hos kammarrätten genom besvär.
Lag (1974:809) om befrielse från skattskyldighet vid fusion inom stadshypoteksinstitutionen, m.m.

Stadshypoteksförening är befriad från skyldighet att erlägga skatt med
anledning av fusion inom stadshypoteksinstitutionen. Övertagande
förening har vid taxering till statlig inkomstskatt rätt till avdrag
för sådan den överlåtande föreningens skatt, vilken enligt 4 § 1 mom.
första stycket lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt skulle ha
varit avdragsgill för den överlåtande föreningen. Restituerad,
avkortad eller avskriven skatt som enligt 2 § första stycket samma lag
skulle ha utgjort skattepliktig intäkt för den överlåtande föreningen
utgör skattepliktig intäkt för den övertagande föreningen vid taxering
till statlig inkomstskatt.
Kungörelse (1974:840) om statsbidrag till färdtjänst 

1 § Landstingskommun och kommun erhåller statsbidrag till kostnader för
färdtjänst enligt denna kungörelse.

2 § Statsbidrag utgår till kostnader för färdtjänst åt personer som på
grund av handikapp har väsentliga svårigheter att förflytta sig på egen
hand eller anlita allmänna kommunikationer.

Till kostnader för resor till grundskola eller gymnasieskola utgår
statsbidrag endast om utbildningen sker inom ramen för kommunal eller
annan vuxenutbildning. Statsbidrag utgår ej till kostnader för resor i
samband med deltagande i förskoleverksamhet enligt 5 § lagen (1976:381)
om barnomsorg. Förordning (1980:786).

3 § Statsbidrag utgår, såvida inte annat följer av det tekniska
beräkninssättet enligt 3 a §, med 35 procent av landstingskommunens
eller kommunens bruttodriftkostnader för färdtjänsten, inberäknat
kostnaderna för arbetsledande personal. I kostnaderna inräknas inte
utgifter som ersätts av någon annan kommun eller av den allmänna
försäkringskassan.

Statsbidrag utgår för kalenderår i efterskott. Förordning (1980:786).

3 a § Statsbidraget till viss landstingskommun eller kommun får för
varje invånare som är 65 år eller äldre i kommunen överstiga
statsbidraget för föregående bidragsår med högst ett visst beräknat
belopp. Detta belopp beräknas genom att det genomsnittliga statsbidraget
för varje invånare som är 65 år eller äldre för hela riket under
föregående bidragsår fördubblas och multipliceras med det tal som anger
den relativa ökningen av konsumentprisindex under bidragsåret.
Förordning (1980:786).

4 § Frågor om statsbidrag prövas av socialstyrelsen.

Ansökan om statsbidrag ges in till socialstyrelsen senast den 1 april
året efter det år för vilket bidrag söks. Ansökan skall innehålla
uppgifter om de grunder efter vilka färdtjänst beviljas samt uppgifter
om utgifter och inkomster för verksamheten.

Statsbidrag utbetalas av socialstyrelsen. Förordning (1979:1007).

5 § Socialstyrelsen meddelar närmare föreskrifter för tillämpningen av
denna kungörelse.

Övergångsbestämmelser

1990:489

1. Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1990, då kungörelsen
(1974:840) om statsbidrag till färdtjänst skall upphöra att gälla. Den
upphävda kungörelsen gäller dock fortfarande i fråga om statsbidrag som
avser tiden före den 1 januari 1990.

2. Den nya förordningen tillämpas i fråga om statsbidrag som avser tiden
från och med år 1990. Bidrag för servicelinjer enligt den nya
förordningen lämnas dock endast för tid efter ikraftträdandet.

3. Vid tillämpningen av det tekniska beräkningssättet enligt 4 § den nya
förordningen görs för bidragsåret 1990 jämförelse med bidrag som lämnats
för bidragsåret 1989 enligt den upphävda kungörelsen.
Kungörelse (1974:886) om ikraftträdande av  lagen (1974:885) om ändring i förordningen  (1968:430) om mervärdeskatt 

Kungl. Maj:t förordnar att 1 § tullkungörelsen (1973:1014) skall äga 
motsvarande tillämpning, såvitt gäller förtullning, på ikraftträdandet 
av lagen (1974:885) om ändring i lagen (1968:430) om mervärdeskatt.
Lag (1974:897) om riksmätplatser m.m.

1 § Med riksmätplats avses statlig myndighet som enligt denna lag 
utsetts 

att för viss storhet officiellt svara för sådan mätning som i 
förhållande till nationella prototyper eller vetenskapligt definierade 
måttenheter säkerställer riktigheten av mätningar som utföres inom 
landet, 

att se till att dessa prototyper och måttenheter är anknutna till 
internationellt antagna enheter. 

2 § Riksmätplats utses för en eller flera storheter. 

3 § Riksmätplats utses av regeringen. 

4 § Myndighet som regeringen bestämmer får meddela auktorisation för 
visst organ att utföra viss mätning som ej ankommer på riksmätplats. 
Auktorisation får meddelas endast om organet har kompetent personal 
och lämplig utrustning för mätningen. 

Organ som erhållit auktorisation benämnes auktoriserad mätplats. 

5 § Auktorisation meddelas för viss tid eller tills vidare. 

6 § Myndighet som regeringen bestämmer utövar tillsyn över 
verksamheten vid auktoriserad mätplats som ej är statlig myndighet. 

7 § Beslut varigenom auktorisation meddelats för annat organ än 
statlig myndighet kan återkallas, när i denna lag angiven 
förutsättning för auktorisation ej längre föreligger eller det i 
övrigt finnes särskild anledning därtill. 

8 § Auktoriserad mätplats skall ersätta kostnaderna för 
auktorisationen. 

9 § Riksmätplats får uppbära avgift för utförda mätningar. 

10 § Har beslut i fråga som avses i denna lag meddelats av annan 
myndighet än regeringen, föres talan mot myndighetens beslut hos 
regeringen genom besvär.

Övergångsbestämmelser

1989:164

1. Denna lag träder i kraft, i fråga om 1--22 §§, den 1 juli 1989, då 
lagen (1985:1105) om obligatorisk kontroll genom teknisk provning m. m. 
och lagen (1974:897) om riksmätplatser m. m. skall upphöra att gälla, 
och i övrigt den dag som regeringen bestämmer.

2. Om det i lag eller annan författning hänvisas till bestämmelser som 
ersätts genom bestämmelserna i den nya lagen, skall i stället de nya 
bestämmelserna tillämpas.


3. Bestämmelserna om ackrediterade laboratorier tillämpas på mätplatser 
som har auktoriserats enligt lagen (1974:897) om riksmätplatser m. m. I 
fråga om tidigare auktoriserade provplatser för obligatorisk eller 
frivillig kontroll tillämpas dock äldre bestämmelser intill dess statens 
mät- och provråd har beslutat om ackreditering enligt den nya lagen.
Förordning (1974:899) om riksmätplatser m.m.

1 § Ärenden om utseende av riksmätplatser bereds av statens mät- och
provråd. Förordning (1983:639).

2 § Statens mät- och provråd meddelar allmänna råd för verksamheten vid
riksmätplats.

Riksmätplats skall på begäran lämna rådet upplysningar om sin verksamhet
och även i övrigt bereda rådet tillfälle att göra sig underrättad om
denna. Förordning (1983:639).

3 § Frågor om auktorisation enligt 4 § lagen (1974:897) om
riksmätplatser m. m. prövas av statens mät- och provråd.

Ansökan om auktorisation skall vara skriftlig. Förordning (1983:639).

4 § Statens mät- och provråd meddelar närmare föreskrifter för
verksamheten vid auktoriserad mätplats som ej är statlig myndighet och
utövar tillsyn över verksamheten. I övrigt tillämpas 2 § andra stycket
på sådan mätplats.

I fråga om verksamheten vid auktoriserad mätplats som är statlig
myndighet tillämpas 2 §. Förordning (1983:639).

5 § Auktoriserad mätplats skall betala kostnaden för auktorisationen
enligt vad statens mät- och provråd efter samråd med riksrevisionsverket
föreskriver. Förordning (1983:639).

6 § Om ej annat är särskilt föreskrivet, får riksmätplats uppbära
ersättning för mätning enligt föreskrifter som riksmätplatsen meddelar
efter samråd med riksrevisionsverket.
Kungörelse (1974:963) om personalföreträdare  i allmän försäkringskassas styrelse 

1 § För allmän försäkringskassa utses två personalföreträdare samt för
var och en av dem en suppleant att i styrelsen företräda dem som är
anställda hos kassan. Därvid äger lagen (1976:230) om rätt för
arbetstagarorganisation att utse och entlediga företrädare för de
anställda i styrelse eller annat organ vid statlig myndighet motsvarande
tillämpning.

Arbetstagarorganisation skall tillställa allmän försäkringskassa
avskrift av beslut om att utse eller entlediga personalföreträdare eller
suppleant. Kassan skall underrätta riksförsäkringsverket om beslutet.
Förordning (1976:479).

2 § Personalföreträdare har rätt att närvara och yttra sig vid all
handläggning i styrelsen.

Vid handläggning av fråga, som ej har avseende på det slag av verksamhet
kassan skall bedriva, är personalföreträdare ledamot i styrelsen.

3 § Kungörelsen (1974:224) om personalföreträdare i statlig myndighets
styrelse m.m. äger i övrigt motsvarande tillämpning på allmän
försäkringskassa.
Lag (1974:992) om nedsättning av allmän energiskatt och koldioxidskatt 

1 § Skatt enligt lagen (1957:262) om allmän energiskatt utgår på
bränsle, som användes för växthusuppvärmning vid yrkesmässig
växthusodling, efter en skattesats som svarar mot 15 procent av den
skattesats som enligt lagen gäller för ifrågavarande bränsle. Detsamma
gäller skatt enligt lagen (1990:582) om koldioxidskatt på sådant bränsle
som avses i 1 § första stycket nämnda lag. Lag (1992:882).

2 § Beskattningsmyndigheten får på ansökan medge att skatt enligt lagen
(1990:582) om koldioxidskatt tas ut på sådant bränsle som avses i 1 §
första stycket nämnda lag och som förbrukas vid industriell tillverkning
med sådant belopp att skatten för den som bedriver den industriella
tillverkningen inte överstiger 1,2 % av de tillverkade produkternas
försäljningsvärde fritt fabrik. Lag (1993:480).

2 a § har upphävts genom lag (1992:881).

3 § har upphävts genom lagen (1992:881).

4 § har upphävts genom lag (1988:528).

5 § Har, på grund av oriktig uppgift från sökanden eller på grund av
felräkning, misskrivning eller annat uppenbart förbiseende, ett
felaktigt belopp fastställts med tillämpning av 2 § eller av beslut som
har meddelats med stöd av dessa bestämmelser, är sökanden skyldig att
till staten inbetala vad han på detta sätt oriktigt har erhållit.

En åtgärd i syfte att ta ut ett oriktigt erhållet belopp får inte vidtas
senare än fem år efter utgången av det kalenderår under vilket beloppet
har fastställts. Lag (1992:881).

Övergångsbestämmelser

1988:528

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1988. Äldre föreskrifter om
återbetalning av skatt gäller fortfarande i fråga om elektrisk kraft som
har förbrukats i en elektrisk panna före den 1 juli 1988.

1992:881

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1993.

2. Äldre bestämmelser tillämpas fortfarande i fråga om förhållanden som
hänför sig till tid före ikraftträdandet.

3. Fastän lagen upphör vid utgången av år 1994 skall den tillämpas efter
denna tid i fråga om förhållanden som hänför sig till tiden före den 1
januari 1995.

4. Bestämmelserna i 5 § skall dock gälla till utgången av år 2000.
Lag (1994:331).

5. Bestämmelserna i 1 § skall dock gälla till utgången av år 1995.
Lag (1994:331)
Förordning (1975:1012) med instruktion för Stängselnämnden

1 § Stängselnämnden prövar frågor enligt 13 § lagen (1945:119) om
stängselskyldighet för järnväg m.m.

2 § Om stängselnämndens sammansättning och om förordnande av nämndens
ledamöter och ersättare för dessa finns bestämmelser i 14 § lagen
(1945:119) om stängselskyldighet för järnväg m.m.

3 § I mån av behov får stängselnämnden anlita sekreterare eller annat
biträde.

4 § Fråga som avses i 1 § tas upp av stängselnämnden efter skriftlig
framställning av kommunen eller järnvägens innehavare.

5 § Stängselnämnden bereder parterna tillfälle att yttra sig över
yrkanden som framställes hos nämnden och utredning som åberopas i
ärendet. Om det behövs håller nämnden förhandling med parterna.

6 § Stängselnämnden får hålla syn, införskaffa särskild utredning och
i övrigt inhämta de upplysningar som behövs.

7 § Ärende hos stängselnämnden avgöres vid sammanträde med nämnden
efter föredragning av ordföranden.

8 § Stängselnämnden sammanträder på plats och tid som ordföranden
bestämmer.

9 § Nämnden är beslutför endast när den är fulltalig. Beslut som inte
innebär att ett ärende enligt 1 § slutligt avgörs får dock fattas av
ordföranden ensam.

Om det framkommer skiljaktiga meningar vid en överläggning tillämpas
föreskrifterna i 16 kap. rättegångsbalken om omröstning i tvistemål.
Ordföranden säger dock sin mening först. Förordning (1986:1074).

10 § I ärenden hos nämnden förs protokoll när sammanträde eller syn
hålls eller när nämnden i annat fall finner att protokoll behövs.

I 19 § förvaltningslagen (1986:223) finns bestämmelser om rätt att få
en avvikande mening antecknad. Förordning (1986:1074).

11 § Stängselnämndens beslut som innebär avgörande av saken sättes upp
särskilt. I beslutet skall anges de skäl på vilka det grundas.

Beslut som avses i första stycket tillställes parterna genom nämndens
försorg.

12 § Kostnaderna för stängselnämndens verksamhet bestrides från det
under sjätte huvudtiteln uppförda anslaget Kommittéer m.m. efter
utbetalningsbesked från nämndens ordförande eller ersättaren för
denne.

13 § Ytterligare föreskrifter som behövs för verkställigheten av
förordningen meddelas av stängselnämnden.

14 § Följande bestämmelser i myndighetsförordningen (2007:515)
ska inte tillämpas på Stängselnämnden:

4 § om ledningens ansvar,

28 § om åtgärder med anledning av Riksrevisionens
revisionsberättelse, och

29 § om ärendeförteckning. Förordning (2007:965).
Förordning (1975:1047) om vigselförrättare i  vissa fall 

Varje domkapitel skall meddela de förordnanden för vigselförrättare
som behövs för att den rätt till vigsel inom församlingarna i stiftet
som avses i 4 kap. 4 § äktenskapsbalken skall kunna tillgodoses. Till
vigselförrättare får domkapitlet därvid förordna endast den som är
anställd som präst i stiftet. Förordning (1987:1018).
Förordning (1975:1051) om beaktande av vissa anställningstider vid tillämpning av statens allmänna tjänstepensionsreglemente (1959:287), m.m.

1 § Vid tillämpning av sådan bestämmelse i statens allmänna
tjänstepensionsreglemente (1959:287) och författning eller föreskrift
utfärdad i anslutning till reglementet som avser sysselsättningsgrad
beaktas anställningstid med en sysselsättningsgrad om lägst 0,4.

2 § Frågan om beaktande av anställningstid med lägre
sysselsättningsgrad än 0,5 prövas på grundval av matrikeluppgifter
eller annan tillgänglig utredning eller vad angår tid före år 1976
sådan ytterligare utredning som arbetstagaren kan komma att förete.

Övergångsbestämmelser

1975:1051

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1976. Förordningen
tillämpas dock även, när regeringen medger detta, i fråga om
arbetstagare som, om förordningen hade trätt i kraft den 1 januari
1975 vid avgång under sistnämnda år skulle ha uppnått
pensioneringsperiodens nedre gräns (pensionsåldern) eller ha varit
avgångsskyldig på grund av sjukdom men i annat fall skulle ha rätt
till endast livränteförmån.

1987:1060

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1988.

Genom förordningen upphävs

1. statens pensionslöneförordning (1959:286),

2. statens allmänna tjänstepensionsreglemente (1959:287),

3. kungörelsen (1959:419) med övergångsbestämmelser till statens
allmänna tjänstepensionsreglemente m.m.,

4. förordningen (1959:420) med tilläggsbestämmelser till statens
allmänna tjänstepensionsreglemente,

5. Kungl. Maj:ts brev den 15 januari 1960, om pensioneringsperioder
m.m.,

6. förordningen (1975:34) om tillämpning av statens allmänna
tjänstepensionsreglemente (1959:287) m. m. på tjänst som omfattas av
statligt pensionsavtal,

7. förordningen (1975:1051) om beaktande av vissa anställningstider vid
tillämpning av statens allmänna tjänstepensionsreglemente (1959:287),
m.m.,

8. förordningen (SAV Cirk A: 63 1977) om pensionsgrundande lönetillägg
och kompletterande delpension för vissa arbetstagare med pensionsrätt
enligt statens allmänna tjänstepensionsreglemente (1959:287),

9. regeringens beslut den 26 juli 1984 angående pensioneringsperioder
och pensionsåldrar för anställningar i vilka personlig pensionsrätt
enligt statens allmänna tjänstepensionsreglemente (SPR) kan förekomma,

10. förordningen (1985:53) om pensioneringsperioder m.m. för
anställningar som omfattas av statens allmänna tjänstepensionsreglemente
(1959:287).

De upphävda författningarna gäller fortfarande i fråga om rätt till
pensionsförmån som uppkommit före utgången av december 1987. Detsamma
gäller i fråga om rätt till familjepensionsförmån efter den som har en
sådan rätt.
Förordning (1975:1157) om ersättning för vissa läkarutlåtanden m.m.

1 § I denna förordning meddelas föreskrifter om ersättning
från den allmänna försäkringen för sådana kostnader för
läkarundersökningar och läkarutlåtanden m.m. som avses i

- 3 kap. 4 b § fjärde stycket och 8 a § femte stycket, 7 kap.
3 b § femte stycket och 16 kap. 1 och 2 §§ lagen (1962:381) om
allmän försäkring,

- 11 § tredje stycket lagen (1998:703) om handikappersättning
och vårdbidrag, samt

- 14 § lagen (1991:1047) om sjuklön.

Förordningen avser även ersättning från den allmänna
försäkringen för kostnader för läkarundersökningar och
läkarutlåtanden som föranleds av bestämmelserna i 22 kap. 5 §
andra stycket lagen om allmän försäkring.
Förordning (2003:427).

2 § Beträffande läkarundersökningar och läkarutlåtanden m.m. 
som avses i 3 kap. 8 a § femte stycket och 7 kap. 3 b § femte 
stycket lagen (1962:381) om allmän försäkring gäller att 
ersättning betalas

1. för patientavgift enligt förordningen (1984:908) om vissa 
statsbidrag för sjukvård m.m.,

2. med belopp motsvarande den enskildes egenavgift vid resor 
som ersätts enligt lagen (1991:419) om resekostnadsersättning 
vid sjukresor,

3. med skäligt belopp för andra resor och övriga kostnader.

Ersättning betalas inte för avgift enligt 17 kap. 1 § hälso- 
och sjukvårdslagen (2017:30) avseende sjukhusvård, eller 
motsvarande avgift.

Försäkringskassan får meddela närmare föreskrifter för 
tillämpningen av första stycket 3. Förordning (2017:81).

3 § Har upphävts genom förordning (1984:909).

4 § Försäkringskassan får meddela föreskrifter om ersättning
för läkarutlåtande som ombesörjs av annan än sjukvårdshuvudman.
Förordning (2004:884).

5 § Har upphävts genom förordning (1991:1322)

Övergångsbestämmelser

1991:1322

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1992. Äldre föreskrifter
tillämpas fortfarande i fråga om läkarundersökningar och läkarutlåtanden
som har ombesörjts före ikraftträdandet.

1995:1052

Denna förordning träder i kraft den 1 oktober 1995. I fråga om
läkarundersökningar och läkarutlåtanden m. m. som har ombesörjts före
ikraftträdandet tillämpas äldre föreskrifter.
Förordning (1975:1184) om tullfrihet eller tullnedsättning  för varor från Färöarna, m.m. 

1 § Tullfrihet eller tullnedsättning åtnjutes enligt denna
förordning för vara, som vid införsel till Sverige har ursprung i
Färöarna. Vara anses ha sådant ursprung om den uppfyller de villkor
som motsvarar dem som enligt frihandelskungörelsen (1973:1140)
gäller för att vara skall anses ha ursprung i Danmark. Artiklarna
2 och 3 i bilaga 1 till frihandelskungörelen äger dock icke
tillämpning.

Med Danmark avses i denna förordning Danmark med undantag av
Färöarna.

2 § Tullfrihet eller tullnedsättning åtnjutes enligt denna förordning
för vara, som har ursprung i Färöarna, även om den har förts till
Danmark och därifrån senare utförts till Sverige i oförändrat skick
eller efter att ha undergått endast sådan bearbetning eller behandling
i Danmark att den bibehållit sitt ursprung i Färöarna. Motsvarande
förmån åtnjutes även för vara, som har ursprung i Färöarna, om den
har förts till Danmark och därifrån senare har utförts till Sverige
efter att i Danmark ha undergått sådan bearbetning eller behandling
att den skulle ha fått ursprung i Danmark om Danmark med Färöarna
och Sverige hade utgjort ett i ursprungshänseende gemensamt område
och om frihandelskungörelsen (1973:1140) varit tillämplig endast på
dessa två länder.

3 § Tullfrihet eller tullnedsättning åtnjutes enligt denna förordning
för vara, som har ursprung i Danmark, om den har förts till Färöarna
och därifrån senare utförts till Sverige i oförändrat skick eller
efter att ha undergått endast sådan bearbetning eller behandling i
Färöarna att den bibehållit sitt ursprung i Danmark. Motsvarande
förmån åtnjutes även för vara, som har ursprung i Danmark, om den har
förts till Färöarna och därifrån senare har utförts till Sverige efter
att i Färöarna ha undergått sådan bearbetning eller behandling att
den skulle ha fått ursprung i Färöarna om Danmark med Färöarna och
Sverige hade utgjort ett i ursprungshänseende gemensamt område och
om frihandelskungörelsen (1973:1140) varit tillämplig endast på
dessa två länder.

4 § Vara för vilken tullfrihet eller tullnedsättning har medgivits
enligt denna förordning skall icke anses som ursprungsvara enligt
avtalet mellan Sverige och EEC eller mellan Sverige och CECA.

5 § För vara som avses i 1--3 §§ åtnjutes tullfrihet eller
tullnedsättning i den utsträckning som gäller enligt frihandels-
kungörelsen (1973:1140) för vara som har ursprung i Danmark.
Tullfrihet eller tullnedsättning medges dock icke för vara som är
hänförlig till tulltaxenr 16.04 eller 16.05.

6 § Bestämmelserna i 3, 8 och 12--14 §§ frihandelskungörelsen
(1973:1140) om införsel från Danmark äger motsvarande tillämpning
på införsel av vara som avses i 1--3 §§ i denna förordning.

7 § Närmare föreskrifter för verkställigheten av denna förordning
meddelas av generaltullstyrelsen.
Försäkringsinspektionens Kungörelse (1975:1233) om ändring av  skadeståndslivräntor

Enligt 1 § lagen den 13 april 1973 (nr 213) om ändring av 
skadeståndslivräntor skall livränta, som genom dom eller avtal 
fastställts att utgå till fullgörande av skadeståndsskyldighet på grund 
av händelse som inträffat efter utgången av år 1973, ändras i anslutning 
till basbeloppet enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring.

Enligt 2 § lagen om ändring av skadeståndslivräntor skall ändring (ånyo) 
ske varje år den 1 januari, om basbeloppet för december månad närmast 
föregående år över- eller underskridit det basbelopp som legat till 
grund för senaste ändring med minst fem procent eller det lägre eller 
högre procenttal som efter ökning eller minskning enligt 4 § uppgår till 
minst fem. Ändring avser alla livräntor som fastställts före den dag då 
ändringen skall ske samt livräntor som genom dom fastställts senare, om 
första domstols dom i målet meddelats före nämnda dag.

Enligt 3 § lagen sker ändring med det procenttal med vilket basbeloppet 
ändrats eller det högre eller lägre procenttal som följer av 4 §. 
Ändringen får dock ej överstiga fem procent för år, räknat från den dag 
då ändring senast skedde. Uppkommer vid beräkning av det procenttal med 
vilket ändring skall ske brutet tal, avrundas det till närmast lägre 
hela tal.

Enligt kungörelsen (1973:219) om fastställande av procenttal för ändring 
av skadeståndslivräntor, fastställer försäkringsinspektionen det 
procenttal med vilket skadeståndslivränta skall ändras.

Basbeloppet för december månad 1975 har fastställts til 9 700 kronor, 
vilket överskrider basbeloppet för december 1974 (= 9 000 kr) med 7,78 
%. Med anledning härav har försäkringsinspektionen fastställt att de 
enligt ovan berörda skadeståndslivräntorna skall ökas med 5 % fr.o.m. 
den 1 januari 1976.
Förordning (1975:1243) med uppgift om Riksbankens diskonto

Regeringen ger till känna -- med anledning av att räntelagen (1975:635)  

träder i kraft den 1 januari 1976 -- att riksbankens diskonto från och  
med den 22 augusti 1975 är sex procent.
Förordning (1975:127) om avdrag för bidrag  till viss forskning m.m. 

Som avdragsgill driftkostnad i skattskyldigs rörelse, jordbruk eller
skogsbruk skall anses bidrag som den skattskyldige under beskattningsår,
för vilket taxering i första instans äger rum något av åren 1976--1991,
lämnar till

1. svenska universitet och högskolor och till dem hörande institutioner
och inrättningar, forskningsinstitut som är underställda universitets-
och högskoleämbetets förvaltning samt naturhistoriska riksmuseet,

2. Byggstandardiseringen, Forskningsstiftelsen Skogsarbeten,
Glasforskningsinstitutet, Grafiska forskningslaboratoriet, Institutet
för metallforskning, Institutet för mikrovågsteknik, Institutet för
optisk forskning, Institutet för skogsförbättring, Institutet för
tillämpad matematik, Institutet för verkstadsteknisk forskning,
Jordbrukstekniska institutet, Korrosionsinstitutet, Möbelinstitutet,
Plast- och gummitekniska institutet, Stiftelsen Elektronikcentrum i
Kista, Stiftelsen för metallurgisk forskning, Stiftelsen Svensk
betongforskning, Stiftelsen Sveriges Tekniska Museum,
Stålbyggnadsinstitutet, Svenska forskningsinstitutet för cement
ochbetong vid tekniska högskolan i Stockholm, Svenska
förpackningsforskningsinstitutet, Svenska institutet för
systemutveckling, SIK-Svenska livsmedelsinstitutet, Svenska
silikatforskningsinstitutet, Svenska textilforskningsinstitutet, Svenska
träforskningsinstitutet, Swedish Institute of Computer Science,
TräteknikCentrum-Institutet för träteknisk forskning och Ytkemiska
institutet,

3. annan svensk stiftelse eller förening i vad avser kollektivt
forsknings- eller utvecklingsarbete som finansieras enligt avtal med
staten,

4. Jernkontoret i vad avser för kontoret bedrivet kollektivt forsknings-
eller utvecklingsarbete som finansieras enligt avtal med staten,

5. Industriens utredningsinstitut, Kungl. Skogs- och Lantbruksakademien,
Vetenskapsakademien, Ingenjörsvetenskapsakademien med dess kommissioner
och kommittéer, Studieförbundet Näringsliv och Samhälle, Svensk-franska
forskningsföreningen, Svensk-tyska forskningsföreningen, Svensk-japanska
stiftelsen för forskning och utveckling samt Svenska Läkaresällskapets
175-årsfond.

Avdragsrätten förutsätter att bidraget avser forskning eller
utvecklingsarbete eller i fråga om Stiftelsen Sveriges Tekniska Museum
museiverksamhet. Förordning (1988:1154).

Övergångsbestämmelser

1984:714

Denna förordning träder i kraft dagen efter den dag, då förordningen
enligt uppgift på den har kommit ut från trycket i Svensk författ
ningssamling, och tillämpas första gången vid 1984 års taxering.

1986:152

Denna förordning träder i kraft dagen efter den dag då förordningen
enligt uppgift på den utkom från trycket i Svensk författningssamling
och tillämpas första gången vid 1987 års taxering.

1988:1154

Denna förordning träder i kraft den 15 december 1988 och
tillämpas första gången vid 1989 års taxering.

2000:932

Den upphävda förordning gäller dock fortfarande för beskattningsår,
för vilket taxering i första instans ägde rum något av åren 1976-1991.