Förordning (1997:1121) om farledsavgift

Tillämpningsområde

1 § Farledsavgift skall betalas för fartyg som i Sverige lastar
eller lossar last eller lämnar eller hämtar passagerare.

2 § Från avgiftsplikt undantas

1. fartyg med en bruttodräktighet mindre än 300,

2. fartyg avsedda för bogsering, bärgning eller sjöräddning, 
när de används för sådant ändamål,

3. borr- eller bostadsplattformar eller liknande anordningar 
för verksamhet till havs,

4. fartyg i regional kollektivtrafik enligt 1 kap. 6 § lagen 
(2010:1065) om kollektivtrafik, 

5. fartyg som utgör väganordning enligt 2 § andra stycket 
väglagen (1971:948) eller som trafikerar färjled som ingår i 
det enskilda vägnätet, och

6. arbetsfartyg. Förordning (2017:866).

Grund för farledsavgiften

3 § Vid fastställelse av farledsavgiften ska hänsyn tas till 
fartygets storlek, last, passagerare och miljöpåverkan.
Förordning (2017:866).

4 § För fartyg i utrikes trafik inträder betalningsskyldigheten
på den ort till eller från vilken last eller passagerare först
medförs, i fråga om den del av farledsavgiften som baseras på
fartygets storlek. För den del av farledsavgiften som baseras
på lasten inträder betalningsskyldigheten på den ort där lasten
lastas eller lossas.

Farledsavgiften för fartyg i inrikes trafik fastställs och
betalas på den ort från vilken last eller passagerare medförs.
Förordning (2004:1136).

5 § Sjöfartsverket svarar för fastställelse och uppbörd av
farledsavgifter. Förordning (2004:1136).

6 § Till ledning för fastställelse av farledsavgiften ska 
fartygets redare eller ägare lämna en deklaration med 
uppgifter om fartyget och om avgiftspliktig last och antal 
passagerare. 

Om de uppgifter som behövs för att fastställa avgiften inte 
lämnas, får avgiften fastställas efter skälig grund.
Förordning (2017:866).

7 § Ett fartygs ägare och redare ansvarar solidariskt för att
farledsavgiften för fartyget betalas.

Om någon i egenskap av ombud för fartygets ägare eller redare
lämnar en deklaration enligt 6 § ansvarar även han eller hon
solidariskt med ägaren och redaren för att farledsavgiften
betalas. Förordning (2004:1136).

8 § Sjöfartsverket får, om det finns särskilda skäl, medge att
farledsavgiften fastställs och betalas på annat sätt än som
föreskrivs i 4 §.

Sjöfartsverket får medge nedsättning av eller befrielse från
farledsavgiften om det är förenligt med verkets ekonomiska
intresse eller om det annars finns synnerliga skäl för det.
Nedsättning eller befrielse får dock inte medges om det
snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att
gynna vissa företag eller viss produktion på ett sådant sätt
att handeln med varor eller tillhandahållandet av tjänster inom
Europeiska unionen påverkas.

9 § Sjöfartsverket får meddela ytterligare föreskrifter om 
fastställande av farledsavgifter och om de förrättningar som 
behövs för att kontrollera fartygs miljöpåverkan i syfte att 
beräkna sådana avgifter. Förordning (2017:866).

Vite, ansvar och överklagande

10 § Den som inte lämnar deklaration enligt 6 § kan av
Sjöfartsverket föreläggas att vid vite fullgöra skyldigheten.

Vitet skall bestämmas till ett belopp som med hänsyn till
vederbörandes ekonomiska förhållanden och omständigheterna i
övrigt kan antas förmå honom att följa föreläggandet, dock inte
lägre än 2 000 kr eller högre än 10 000 kr.

11 § Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet låter bli att
fullgöra deklarationsskyldighet enligt 6 § eller lämnar oriktig
uppgift i sådan deklaration döms till böter, om inte gärningen
är belagd med straff i brottsbalken. I ringa fall skall inte
dömas till ansvar.

Den som överträtt vitesföreläggande döms inte till ansvar
enligt denna förordning för en gärning som omfattas av
föreläggandet.

12 § I 40 § förvaltningslagen (2017:900) finns bestämmelser 
om överklagande till allmän förvaltningsdomstol.
Förordning (2018:972).