Lag (1954:774) med särskilda  bestämmelser om frivillig  sjukpenningförsäkring i allmän  sjukkassa 

1 § Den som vid utgången av december 1954 var medlem av erkänd  
sjukkassa för erhållande av sjukpenning men som icke är  
sjukpenningförsäkrad enligt lagen den 3 januari 1947 (nr 1) om allmän 
sjukförsäkring äger, utan hinder av vad i nämnda lag finnes stadgat 
däremot stridande, för tiden intill utgången av juni 1965 i den allmänna 
centralsjukkassa han tillhör genom frivilliga avgifter försäkra sig för 
sjukpenning enligt vad nedan sägs. Lag (1960:182). 

2 § Anmälan för erhållande av försäkring enligt denna lag skall göras 
före den 31 juli 1955 eller, såvitt angår den som blivit  
sjukpenningförsäkrad enligt lagen om allmän sjukförsäkring men vars 
försäkring sedermera upphört, inom två veckor från det beslutet härom 
delgivits honom. 

Försäkring enligt denna lag gäller från det medlemmens tidigare  
sjukpenningförsäkring i erkänd eller allmän sjukkassa upphört men gäller 
endast såframt den försäkrade i föreskriven ordning fullgjort sin 
skyldighet att erlägga avgift jämväl för försäkringen i den erkända 
sjukkassan. 

I fråga om rätten till försäkringsförmån anses den nya försäkringen 
utgöra fortsättning av den tidigare. Lag (1955:398). 

3 § Försäkring enligt denna lag skall avse sjukpenning uppgående till 
en, två eller tre kronor för dag, dock högst det av nämnda belopp, som 
med 50 öre överstiger den sjukpenning, för vilken medlemmen vid utgången 
av år 1954 i erkänd sjukkassa var försäkrad under de första 90 
sjukhjälpsdagarna. 

Å sjukpenningen skall utgivas barntillägg, därvid bestämmelserna i 24 
och 25 §§ lagen om allmän sjukförsäkring skola äga motsvarande 
tillämpning. 

Sjukpenning må utgivas endast vid sjukdom, som förorsakar förlust av 
arbetsförmågan. 

För dag, då den försäkrade åtnjuter sjukhusvård, skall sjukpenning, som 
överstiger en krona 50 öre, nedsättas till nämnda belopp. 

Vid varje sjukdom må sjukpenning utgivas för högst 90 dagar. Lag  
(1955:398). 

4 § För försäkring enligt denna lag skall erläggas avgift, som för år 
räknat skall utgöra tolv gånger den tillförsäkrade sjukpenningens 
belopp. 

Angående ordningen för inbetalning av avgifter för försäkring enligt 
denna lag skall gälla vad riksförsäkringsanstalten därom föreskriver. 

5 § Till centralsjukkassa utgår statsbidrag för försäkring enligt denna 
lag med tjugu procent av vad kassan på grund av försäkringen utgivit i 
sjukpenning och med sjuttiofem procent av kassans utgifter för 
barntillägg. 

Kostnaderna för försäkringen skola, i den mån de icke täckas av  
avgifterna för densamma jämte statsbidrag och andra för  
försäkringsverksamheten tillgängliga medel, belasta försäkringen för 
grundsjukpenning i kassan. Lag (1955:398). 

6 § I övrigt skall vad enligt lagen om allmän sjukförsäkring  gäller 
rörande frivillig försäkring enligt nämnda lag i  tillämpliga delar 
lända till efterrättelse beträffande försäkring enligt denna lag; dock 
skall i fråga om karenstiden städse gälla  vad som föreskrivits i 26 § 
lagen om allmän sjukförsäkring. 

7 § De närmare föreskrifter, som finnas erforderliga för tillämpningen 
av denna lag, meddelas av Konungen eller efter Konungens bemyndigande av 
riksförsäkringsanstalten.