PierreMesure/open-sfs huggingface dataset:
Lag (1993:148) om avvikelser från vissa bestämmelser i lagen (1991:359) om arvoden till statsråden m.m. 

För tiden den 1 april 1993--den 31 december 1993 skall i stället för
bestämmelserna om statsrådens arvoden i 1 § lagen (1991:359) om
statsrådens arvoden m. m. gälla att arvodet till statsministern skall
betalas med 48 788 kronor i månaden och att arvodet till övriga
statsråd skall betalas med 45 025 kronor i månaden. Arvodena skall
dock för angiven tid höjas med det belopp som motsvarar den
genomsnittliga höjning av månadslönen som för tid fr. o. m. den 1
april 1993 kan tillkomma de statstjänstemän som anges i 3 § första
stycket lagen (1988:589) om ersättning m. m. till  riksdagens
ledamöter.

Övergångsbestämmelser

1993:1425

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994, då lagen (1993:148)
om  avvikelser från vissa bestämmelser i lagen (1991:359) om
arvoden till  statsråden m. m. skall upphöra att gälla.

2. Om beslut enligt 1 § första stycket inte föreligger vid den
tidpunkt då  underlag för utbetalning av arvode till statsråd senast
måste finnas, skall  arvodet för den månaden betalas med 48 788
kronor till statsministern och  med 45 025 kronor till övriga
statsråd. Beloppen skall räknas av från de  högre belopp som
Statsrådsarvodesnämnden kan komma att fastställa för  samma
månad.
Förordning (1993:1486) om godkännande av hovslagare

1 § Hovslagare får godkännas enligt denna förordning. Frågor om
godkännande prövas av Statens jordbruksverk.
Förordning (2007:487).

2 § För att bli godkänd skall en hovslagare ha den utbildning
eller kunskap i övrigt som Jordbruksverket föreskriver.
Förordning (2007:487).

3 § Ansökan om godkännande görs hos Jordbruksverket. För
prövning av ansökan skall sökanden betala en avgift. För
ansökningsavgiftens storlek m.m. gäller bestämmelserna i
10-14 §§ avgiftsförordningen (1992:191), varvid avgiftsklass 2
tillämpas. Förordning (2007:487).

4 § Hos Jordbruksverket skall det föras en förteckning över
godkända hovslagare. Förordning (2003:1128).

5 § Har en godkänd hovslagare visat grov oskicklighet vid
utövningen av hovslageri eller annars visat sig uppenbart
olämplig som hovslagare får Jordbruksverket upphäva
godkännandet. Förordning (2007:487).

6 § Bestämmelser om överklagande av beslut som har meddelats
med stöd av denna förordning finns i djurskyddslagen (1988:534).

Ytterligare föreskrifter för verkställigheten av denna förordning
meddelas av Jordbruksverket. Förordning (2007:487).
Förordning (1993:1488) om provtagning på  djur, m.m. 

1 § har upphävts genom förordning (1994:1718).

2 § För att kartlägga förekomst av, fastställa frihet från eller
kontrollera vissa smittsamma djursjukdomar får Statens
jordbruksverk föreskriva eller i det särskilda fallet besluta om
provtagning eller undersökning enligt lagen (1992:1683) om
provtagning på djur, m.m. Beslut om föreskrifter skall föregås av
samråd med Statens veterinärmedicinska anstalt.

3 § För att kontrollera användningen av läkemedel och andra
ämnen eller beredningar med liknande verkan vid uppfödningen av
djur får Statens livsmedelsverk föreskriva eller i det särskilda fallet
besluta om provtagning eller undersökning enligt lagen (1992:1683)
om provtagning på djur, m.m.

4 § Provtagning eller undersökning får utföras av veterinär eller
annan person som utses av Jordbruksverket eller Livsmedelsverket.

Föreskrifter om provtagnings- eller undersökningsmaterial enligt 3 §
första stycket 3 lagen (1992:1683) om provtagning på djur, m.m.
får meddelas av Jordbruksverket och Livsmedelsverket.

5 § Jordbruksverket får meddela föreskrifter om vad den som föder
upp djur skall iaktta i fråga om anmälningsskyldighet och
skyldighet att föra anteckningar om verksamheten enligt 4 § första
stycket 1 och 2 lagen (1992:1683) om provtagning på djur, m. m.
och om krav på hygien i djurhållningen enligt 4 § första stycket 3
samma lag.

Föreskrifter och beslut i enskilda fall enligt 4 § andra stycket lagen
om provtagning på djur, m.m. om villkor för försäljning av livdjur
och om villkor för flyttning av sådana djur meddelas av
Jordbruksverket.

5 a § Jordbruksverket får meddela föreskrifter eller i det enskilda
fallet besluta om avlivning av djur, isolering av djur eller andra
begränsningar i hanteringen av djur. Förordning (1995:1007).

6 § Jordbruksverket får meddela föreskrifter om

1. märkning, journalföring och registrering av djur,

2. djurhälsa, flyttningsdokument för djur och hygien vid transport
av djur,

3. registrering av djurhållare.

7 § Jordbruksverket får meddela föreskrifter om djurhälsa i
besättningar för mjölkproduktion samt om djurhållning, hantering
av mjölk och krav på hygien i samband med sådan produktion.

7 a § Jordbruksverket får meddela föreskrifter eller i det
enskilda fallet besluta om omhändertagande, bearbetning och
hantering i övrigt av djurkadaver och annat animaliskt avfall.
Jordbruksverket får överlåta åt länsstyrelsen att, i den
utsträckning verket bestämmer, fatta beslut i enskilda
ärenden. Förordning (1997:386).

8 § En tillsynsmyndighet får förena ett sådant föreläggande som
avses i 7 § andra stycket lagen (1992:1683) om provtagning på djur,
m.m. med vite.

9 § Jordbruksverket får meddela föreskrifter om hur den tillsyn som
föreskrivs i 7 § lagen (1992:1683) om provtagning på djur, m.m.
skall bedrivas.

10 § Föreskrifter om sådan ersättning för provtagning,
undersökning eller kontroll som avses i 9 § lagen (1992:1683) om
provtagning på djur, m.m. får meddelas av Jordbruksverket och
Livsmedelsverket.

11 § har upphävts genom förordning (1997:386).
Förordning (1993:149) om tandvårdsersättning  vid klinisk tandhälsoundersökning vid Odontologiska fakulteten vid Universitetet i Göteborg 

Vid klinisk tandhälsoundersökning, som utförs av tandläkare inom
ramen för ett tandhälsoprojekt som bedrivs vid Odontologiska
fakulteten vid Universitetet i Göteborg längst till och med den 31
december 1993, lämnas tandvårdsersättning enligt 6 §
tandvårdstaxan (1973:638) även om patientavgift inte tas ut.

Övergångsbestämmelser

1993:149

Denna förordning träder i kraft den 15 april 1993 och gäller till
utgången av år 1993. Den tillämpas även för
tandhälsoundersökning som har utförts dessförinnan.
Förordningen skall tillämpas också efter december 1993 för
tandhälsoundersökning som har utförts under förordningens
giltighetstid.
Förordning (1993:1492) om tröskelvärden enligt lagen (1992:1528) om offentlig upphandling 

Vid beräkning av tröskelvärden m. m. enligt lagen (1992:1528) om
offentlig upphandling skall en ecu motsvara 7,46812 svenska
kronor.

De tröskelvärden, exklusive mervärdesskatt, som anges i ecu i 2--5
kap. lagen om offentlig upphandling skall motsvaras av följande
avrundade belopp i svenska kronor.

ecu 				kronor
  200 000  			1 493 000
  400 000  			2 987 000
  600 000  			4 480 000
  750 000  			5 601 000
5 000 000 		       37 340 000

För de upphandlande enheter som omfattas av GATT-överenskommelsen om statlig
upphandling fastställs det värde som avses i 2 kap. 1 § andra meningen lagen
om offentlig upphandling till 970 000 kr, exklusive mervärdesskatt.

De belopp som beräknas med hjälp av det värde som anges i första
stycket får avrundas nedåt till närmaste tusental kronor.

Övergångsbestämmelser

1994:1322

Denna förordning träder i kraft den 1 november 1994, då
förordningen (1993:1492) om tröskelvärden enligt lagen
(1992:1528) om offentlig upphandling skall upphöra att gälla. Den
upphävda förordningen gäller dock fortfarande för upphandlingar
som påbörjats före den 1 november 1994.
Lag (1993:1503) om generellt anställningsstöd 

1 § Arbetsgivare har enligt bestämmelserna i denna lag rätt till ett
generellt anställningsstöd.

Lagen gäller inte följande arbetsgivare:

1. riksdagen och dess myndigheter,

2. myndigheterna under regeringen,

3. kyrkomötet och dess myndigheter.

2 § En arbetsgivare får för nyanställda personer göra ett avdrag
enligt bestämmelserna i 4 § från de arbetsgivaravgifter som han för
år 1994 skall betala enligt 2 kap. 1 § lagen (1981:691) om
socialavgifter.

3 § Med nyanställd person avses en arbetstagare som efter den 30
september 1993 börjat arbeta i en tillsvidareanställning eller
tidsbegränsad anställning som omfattar minst sex månader och
minst 17 timmar per vecka, om anställningen avser sysselsättning i
Sverige.

Med nyanställd avses inte person

1) som arbetar i en verksamhet som påbörjats efter utgången av
september 1993,

2) som under de senaste två månaderna före anställningen varit
anställd hos arbetsgivaren eller hos annan arbetsgivare, om
arbetsgivarna tillhör samma koncern eller om det annars finns
intressegemenskap mellan arbetsgivarna,

3) som under september 1993 var anställd i verksamhet som efter
nämnda månad övergått till arbetsgivaren.

4 § Avdrag får för varje månad göras med ett belopp som motsvarar
15 procent av den del av avgiftsunderlaget för månaden enligt 2
kap. 3--5 §§ lagen (1981:691) om socialavgifter som hänför sig till
de nyanställda personerna.

Avdraget får inte överstiga 15 procent av hela avgiftsunderlaget
enligt 2 kap. 3--5 §§ lagen om socialavgifter för månaden minskat
med motsvarande avgiftsunderlag för september 1993.
Avgiftsunderlaget för sistnämnda månad får härvid minskas med
ersättning för övertidsarbete som ingår i detta underlag (spärregel).

Som alternativ spärregel gäller att avdraget inte får överstiga 15
procent av årets genomsnittliga månatliga avgiftsunderlag enligt de
förutnämnda lagrummen minskat med det genomsnittliga
avgiftsunderlaget för utgiftsåret 1993.

Samma spärregel skall tillämpas för hela utgiftsåret 1994.
Lag (1994:294).

5 § Tillämpningen av denna lag sker inom ramen för förfarandet
enligt lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter från
arbetsgivare.

6 § Vid fördelningen av influtna arbetsgivaravgifter enligt 2 kap. 6 §
lagen (1981:691) om socialavgifter skall avdrag som avses i denna
lag minska det belopp som förs till staten enligt 4 kap. 2 § lagen om
socialavgifter.

Övergångsbestämmelser

1993:1503

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994 och gäller till utgången
av år 1994. Lagen gäller dock även därefter i fråga om avdrag från
arbetsgivaravgifter för år 1994.

1994:294

Denna lag träder i kraft den 1 juni 1994 och gäller till utgången av
år 1994. En arbetsgivare som med tillämpning av 4 § i dess nya
lydelse skulle ha varit berättigad till ytterligare avdrag vid beslut
om månadsavgift före ikraftträdandet skall efter framställning
därom tillerkännas avdrag med motsvarande belopp för de berörda
utgiftsmånaderna.
Lag (1993:1519) om avdrag för kostnader för bilresor till och från arbetsplatsen vid 1995-1997 års taxeringar 

Avdrag för kostnad för resa med egen bil till och från arbetsplatsen
enligt punkt 4 av anvisningarna till 33 § kommunalskattelagen
(1928:370) skall vid 1995-1997 års taxeringar medges, i stället för
enligt schablon som anges i andra stycket nämnda anvisningspunkt, med
1 krona och 30 öre per kilometer. Lag (1995:1523).

Övergångsbestämmelser

1994:1884

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1995. I fråga om skattskyldig
som har inkomst av förvärvskälla i inkomstslaget
näringsverksamhet för vilken beskattningsåret har börjat före den 3
november 1994 skall dock vid 1996 års taxering avdrag i
förvärvskällan medges enligt schablon som anges i andra stycket
punkt 4 av anvisningarna till 33 § kommunalskattelagen (1928:370)
för kostnader som uppkommit före den 3 november 1994 om
avdraget beräknat enligt nämnda lagrum överstiger 1 krona och 30
öre per kilometer.

1995:1523

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1996. I fråga om skattskyldig
som har inkomst av förvärvskälla i inkomstslaget näringsverksamhet
för vilken beskattningsåret har börjat före den 1 januari 1996 skall
dock vid 1997 års taxering avdrag i förvärvskällan medges enligt
schablon som anges i andra stycket punkt 4 av anvisningarna till 33 §
kommunalskattelagen (1928:370) för kostnader som uppkommit före den 1
januari 1996 om avdraget beräknat enligt nämnda lagrum överstiger 1
krona och 30 öre per kilometer.

1999:1280

Den upphävda lagen gäller dock fortfarande i fråga om 1995-1997 års
taxeringar.
Lag (1993:1520) om beräkning av beskattningsbar förvärvsinkomst vid taxering till statlig  inkomstskatt och statlig inkomstskatt på förvärvsinkomster vid 1995 och 1996 års taxeringar 

1 § Vad som sägs i 8 § första stycket lagen (1947:576) om statlig
inkomstskatt gäller inte vid 1995 och 1996 års taxeringar.

Skattskyldig som vid taxering till kommunal inkomstskatt är
berättigad till särskilt kommunalt grundavdrag enligt 48 § 4 mom.
kommunalskattelagen (1928:370) har rätt till särskilt statligt
grundavdrag från den taxerade förvärvsinkomsten med belopp som
motsvarar den del av det särskilda kommunala grundavdraget som
överstiger kommunalt grundavdrag beräknat enligt 48 § 2 och 3
mom. kommunalskattelagen.

2 § I stället för vad som anges i lagen (1992:1485) om beräkning av
statlig inkomstskatt på förvärvsinkomst vid 1994 och 1995 års
taxeringar skall i fråga om fysiska personer vid 1995 års taxering
det fasta skattebeloppet på 100 kronor tas ut endast om den
beskattningsbara inkomsten överstiger ett belopp motsvarande det
grundavdrag som medges vid taxering till kommunal inkomstskatt
enligt 48 § 2 och 3 mom. kommunalskattelagen (1928:370).

I stället för vad som anges i 10 § andra stycket lagen (1947:576) om
statlig inkomstskatt skall i fråga om fysiska personer vid 1996 års
taxering det fasta skattebeloppet på 100 kronor tas ut endast om
den beskattningsbara inkomsten överstiger ett belopp motsvarande
det grundavdrag som medges vid taxering till kommunal inkomstskatt
enligt 48 § 2 och 3 mom.  kommunalskattelagen.

Övergångsbestämmelser

1993:1520

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994 och tillämpas första
gången vid 1995 års taxering.

1994:1902

Den upphävda lagen tillämpas dock alltjämt vid 1995 års taxering.
Förordning (1993:1526) om åtgärder mot penningtvätt 

Finansinspektionen får meddela de närmare föreskrifter som
behövs beträffande

1. bevarande av handlingar eller uppgifter som använts vid
identitetskontroll enligt 8 § lagen (1993:768) om åtgärder mot
penningtvätt,

2. vilka rutiner ett företag skall följa och vilken information
och utbildning som företaget skall tillhandahålla de anställda
enligt 13 § samma lag för att förhindra att företaget utnyttjas
för penningtvätt. Förordning (1999:258).
Förordning (1993:1535) om informationsutbyte inom Europeiska unionen i fråga om livsmedel 

Inledande bestämmelser

1 § Föreskrifterna i denna förordning meddelas för att genomföra
rådets direktiv 92/59/EEG av den 29 juni 1992 om allmän
produktsäkerhet när det gäller snabbt informationsutbyte i fråga
om livsmedel.

Förordningen gäller om inte något annat är särskilt föreskrivet i
fråga om sådant informationsutbyte. Förordning (1994:1831).

Underrättelseskyldighet för myndigheter

2 § En myndighet som beslutar om skyndsamma åtgärder för att
hindra, begränsa eller föreskriva särskilda villkor för
marknadsföringen eller användningen av livsmedel på den grunden
att livsmedlet kan orsaka allvarlig och akut fara för konsumenters
hälsa eller säkerhet, skall genast underrätta Statens livsmedelsverk
om sitt beslut.

Första stycket skall dock inte tillämpas om beslutet avser ett
livsmedel som marknadsförs bara i Sverige.

3 § En sådan underrättelse som avses i 2 § första stycket skall
innehålla

1. uppgifter som gör det möjligt att identifiera livsmedlet,

2. uppgifter om vilken slags fara det är fråga om,

3. information om resultaten av eventuella provtagningar eller
analyser som är av betydelse för att bedöma risknivån,

4. uppgifter om de åtgärder som har vidtagits eller beslutats,

5. information om leverantörskedjor, om sådan finns.
Förordning (1994:1831).

4 § Livsmedelsverket skall genast och på ett så snabbt sätt som
möjligt skriftligen underrätta EG-kommissionen om sådana beslut
som avses i 2 § första stycket. Detsamma gäller motsvarande beslut
som fattas av verket.

Underrättelsen skall innehålla de uppgifter som anges i 3 §.

Livsmedelsverket är behörigt att ta emot motsvarande
underrättelser från kommissionen. Förordning (1994:1831).

5 § När Livsmedelsverket har fått en sådan underrättelse från
EG-kommissionen som anges i 4 § sista stycket skall verket i sin tur

1. genast vidarebefordra underrättelsen till andra myndigheter, i
den utsträckning det behövs,

2. så långt det är möjligt genast underrätta kommissionen

-- om det aktuella livsmedlet har släppts ut på marknaden i Sverige,
och

-- om den ytterligare information som verket kan ha fått om den
aktuella faran och resultatet av eventuella provtagningar eller
analyser som har utförts för att bedöma risknivån,

3. så snart som möjligt underrätta kommissionen

-- om sådana åtgärder som avses i 2 § första stycket har vidtagits i
fråga om det aktuella livsmedlet,

-- om det aktuella livsmedlet har påträffats i Sverige utan att det har
föranlett några sådana åtgärder som avses i 2 § första stycket och
anledningen till det. Förordning (1994:1831).
Förordning (1993:1586) om finansieringsverksamhet 

1 § Finansinspektionen får meddela de föreskrifter som behövs
beträffande

1. innehållet i en sådan verksamhetsplan som avses i 2 kap. 2 §
andra stycket lagen (1992:1610) om finansieringsverksamhet.

2. vilken verksamhet ett kreditmarknadsföretag får bedriva och
vad dess bolagsordning eller stadgar skall innehålla enligt 3
kap. 4 § samma lag.

3. vilka uppgifter som skall antecknas i en sådan förteckning
som avses i 3 kap. 10 § tredje stycket samma lag,

4. vilka upplysningar som ett kreditmarknadsföretag skall lämna
till Finansinspektionen enligt 5 kap. 2 § första stycket 1
samma lag,

5. brottsförebyggande åtgärder hos ett kreditmarknadsföretag
enligt 5 kap. 2 § första stycket 3 samma lag,

6. ett kreditmarknadsföretags förvaring och inventering av
värdehandlingar enligt 5 kap. 2 § första stycket 2 samma lag,

7. de uppgifter som ansökningar, anmälningar och underrättelser
enligt lagen om finansieringsverksamhet skall innehålla,

8. ett kreditmarknadsföretags största tillåtna valutaposition
enligt 4 kap. 2 § samma lag. Förordning (1997:473).

2 § Ett utländskt kreditinstitut som skall driva verksamhet enligt 2
kap. 9 § 1 och 10 § lagen (1992:1610) om kreditmarknadsbolag skall
anmäla till Finansinspektionen när institutet påbörjar sin
verksamhet i Sverige.

3 § Har upphävts genom förordning (2001:918).

Övergångsbestämmelser

1993:1586

1. Denna förordning träder i kraft den dag regeringen bestämmer.
(I kraft den 1 januari 1994, 1993:1646).

2. Genom förordningen upphävs förordningen (1992:764) om
kreditaktiebolag och finansbolag.

3. Den gamla förordningen tillämpas fortfarande beträffande
sådana kreditaktiebolag och finansbolag som omfattas av punkt 4 i
övergångsbestämmelserna till lagen (1992:1610) om kreditmarknadsbolag.

1995:1603

1. Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1996.

2. I fråga om förhållanden som avser räkenskapsår vilket har inletts
före ikraftträdandet tillämpas äldre bestämmelser.
Förordning (1993:1593) om garantiavgift enligt förordningen (1993:1591) om statlig kreditgaranti för lån för omfördelning av ränteutgifter på lån till bostäder 

Garantiavgiften enligt 8 § förordningen (1993:1591) om statlig
kreditgaranti för lån för omfördelning av ränteutgifter på lån till
bostäder skall motsvara 3 procent av garantibeloppet.

I fråga om lån för omfördelning av ränteutgifter på lån till
bostäder som avses i 1 § första stycket 2 samma förordning skall dock
garantiavgiften motsvara 1 procent av garantibeloppet, om garantin
utfärdas under åren 1997-1998. Förordning (1996:1573).

Övergångsbestämmelser

2001:1193

Den upphävda förordningen skall dock fortfarande gälla i fråga om
avgifter som betalats in före utgången av januari 2002.
Lag (1993:16) om försäkring mot vissa semesterlönekostnader

1 § En arbetsgivare kan försäkra sig hos Försäkringskassan för
kostnader för den del av en arbetstagares semesterlön som
grundar sig på frånvaro enligt 17 § semesterlagen (1977:480) om
de sammanlagda lönekostnaderna under ett kalenderår inte
beräknas överstiga 90 gånger det för året gällande
prisbasbeloppet enligt 1 kap. 6 § lagen (1962:381) om allmän
försäkring. Vid beräkningen bortses från avgifter enligt
socialavgiftslagen (2000:980) och lagen (1994:1920) om allmän
löneavgift samt från skatt enligt lagen (1990:659) om särskild
löneskatt på vissa förvärvsinkomster.

Regeringen får meddela ytterligare föreskrifter rörande
villkoren för försäkringen. Lag (2004:825).

2 § Har upphävts genom lag (2004:825).

3 § I fråga om Försäkringskassans handläggning av ärenden
enligt denna lag tillämpas följande föreskrifter i lagen
(1962:381) om allmän försäkring:

20 kap. 2 a § om provisoriskt beslut,

20 kap. 4 § om återbetalningsskyldighet,

20 kap. 4 b-4 d §§ om ränta,

20 kap. 5 § om preskription,

20 kap. 6 § om förbud mot utmätning och om överlåtelse,

20 kap. 8 och 9 §§ om uppgiftsskyldighet,

20 kap. 9 a § om undantag från sekretess. Lag (2007:202).

4 § De föreskrifter om omprövning och ändring av
Försäkringskassans beslut som finns i 2 kap. 10 och 10 a §§
lagen (1962:381) om allmän försäkring skall också tillämpas på
beslut enligt denna lag.

Föreskrifterna i 20 kap. 11-13 §§ samma lag om överklagande av
Försäkringskassans eller domstols beslut skall också tillämpas
på beslut enligt denna lag, om beslutet innebär att
arbetsgivaren inte får teckna försäkring.

I övrigt får Försäkringskassans beslut enligt denna lag inte
överklagas. Lag (2004:825).

Övergångsbestämmelser

2000:994

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. Äldre bestämmelser
gäller fortfarande i fråga om avgifter på ersättningar som
betalas ut före ikraftträdandet.

2004:825

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2005.

2. Beträffande omprövning eller överklagande av beslut som har
meddelats av en allmän försäkringskassa tillämpas
föreskrifterna i punkt 4 ikraftträdande- och
övergångsbestämmelserna till lagen (2004:781) om ändring i
lagen (1962:381) om allmän försäkring. Vidare tillämpas
föreskriften i punkt 5 samma ikraftträdande- och
övergångsbestämmelser om avvisningsbeslut har meddelats av en
allmän försäkringskassa.

2007:202

1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 2007.

2. De nya bestämmelserna tillämpas första gången på sådana
återkrav som har beslutats av Försäkringskassan efter
ikraftträdandet.

2007:1005

Den upphävda lagen gäller dock fortfarande för kostnader som
hänför sig till semesterlönegrundande frånvaro som avser tid
före upphävandet.
Förordning (1993:1631) om avgifter för vissa ärenden enligt ordningslagen (1993:1617)

1 § Avgift tas ut för prövning av en ansökan enligt 2 kap. 6 §
ordningslagen (1993:1617) om tillstånd att anordna en allmän
sammankomst eller en offentlig tillställning.

Om det inte krävs tillstånd för att anordna en allmän
sammankomst eller en offentlig tillställning, tas avgift ut för
prövning av en ansökan om tillstånd enligt 2 kap. 20 §
ordningslagen att använda pyrotekniska varor vid sammankomsten
eller tillställningen.

För ansökningsavgiftens storlek m. m. gäller bestämmelserna i
9--14 §§ avgiftsförordningen (1992:191). Följande avgiftsklasser
tillämpas för

tillstånd till 						avgiftsklass

1. allmän sammankomst eller cirkusföreställning   	1
2. offentlig tillställning   				2
3. användande av pyrotekniska varor   			2
Förordning (1994:1229).

2 § Avgift tas ut för prövning av en ansökan enligt vissa
bestämmelser i 3 kap. ordningslagen (1993:1617) eller enligt lokala
föreskrifter, som utfärdats med stöd av lagen.

För ansökningsavgiftens storlek m. m. gäller bestämmelserna i
9--14 §§ avgiftsförordningen (1992:191). Följande avgiftsklasser
tillämpas för

tillstånd till 						avgiftsklass

1. användande av offentlig plats
(3 kap. 1 § första stycket ordningslagen)   		2
2. sprängning och skjutning med eldvapen
(3 kap. 6 § första stycket ordningslagen)   		3
3. skjutning utomhus med luft- eller fjädervapen
(3 kap. 6 § andra stycket ordningslagen)  		2
4. användande av skjutbana
(3 kap. 6 § tredje stycket ordningslagen)  		6
5. användande av skjutbana, när ansökan endast
avser förlängning av tidigare tillstånd
(3 kap. 6 § tredje stycket ordningslagen)  		1
6. användande av pyrotekniska varor
(3 kap. 7 § ordningslagen)  				2
7. penninginsamling
(enligt lokal föreskrift)  				1
8. övriga fall
(enligt lokal föreskrift)  				2
Förordning (1994:1229).

3 § Om en ansökan om tillstånd till allmän sammankomst eller
cirkusföreställning innefattar prövning även enligt 3 kap.
ordningslagen (1993:1617) eller enligt lokala föreskrifter, som
utfärdats med stöd av lagen, skall endast en avgift tas ut, varvid
avgiftsklass 1 tillämpas.

Övergångsbestämmelser

1993:1631

Denna förordning träder i kraft den 1 april 1994, då förordningen
(1992:261) om avgifter för vissa ärenden enligt lagen (1956:618) om
allmänna sammankomster och förordningen (1992:207) om avgifter för
vissa ärenden enligt allmänna ordningsstadgan (1956:617) skall
upphöra att gälla.
Förordning (1993:1632) med bemyndigande för kommuner och länsstyrelser att meddela lokala föreskrifter enligt ordningslagen (1993:1617)

1 § Kommunerna får meddela föreskrifter enligt 1 kap. 2 § andra
stycket samt 3 kap. 8 och 9 §§ och 10 § första stycket andra
meningen ordningslagen (1993:1617).

Kommunerna får dock inte meddela sådana föreskrifter som innebär
en inskränkning i den enskildes frihet att framföra ett musikaliskt
verk eller något annat konstnärligt verk.

2 § Bestämmelser om kungörande och tillgängliggörande av 
kommunala föreskrifter finns i 8 kap. 13 § kommunallagen 
(2017:725).

Om en länsstyrelse har upphävt en kommunal föreskrift enligt 
3 kap. 13 § andra stycket ordningslagen (1993:1617), ska 
länsstyrelsen begära att beslutet anslås på kommunens 
anslagstavla. Förordning (2017:1046).

3 § En länsstyrelse får föreskriva att allmänna sammankomster
och offentliga tillställningar inte får hållas inom länet
eller del av detta, om det är nödvändigt för att motverka
epidemi eller för att förebygga eller bekämpa epizooti enligt
epizootilagen (1999:657).

I 2 kap. 15 § ordningslagen (1993:1617) finns en bestämmelse
om samråd med Statens jordbruksverk. Förordning (2011:440).

4 § Länsstyrelserna får meddela föreskrifter enligt 3 kap. 10 § första
stycket tredje meningen och 11 § ordningslagen (1993:1617).

Föreskrifter enligt 3 kap. 11 § ordningslagen gäller när de har
kungjorts eller vid den senare tidpunkt som anges i beslutet. I
brådskande fall får föreskrifterna kungöras genom att publiceras i
ortstidning eller läsas upp i radio. Detsamma gäller i fråga om
ändring eller upphävande av sådana föreskrifter.

Övergångsbestämmelser

1993:1632

Denna förordning träder i kraft den 1 april 1994, då förordningen
(1982:1173) med bemyndigande för kommuner och länsstyrelser
att meddela lokala ordningsföreskrifter skall upphöra att gälla.
Förordning (1993:1633) om besiktning av samlingstält

1 § Denna förordning gäller för sådana samlingstält som avses i
2 kap. 12 § ordningslagen (1993:1617).

2 § Besiktning enligt denna förordning utförs av ett 
besiktningsorgan som har ackrediterats enligt 
Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 765/2008 av 
den 9 juli 2008 om krav för ackreditering och upphävande av 
förordning (EEG) nr 339/93 och lagen (2011:791) om 
ackreditering och teknisk kontroll eller av ett 
besiktningsorgan i något annat land inom Europeiska ekonomiska 
samarbetsområdet som uppfyller motsvarande krav.

Besiktningsorganet ska kontrollera att tältet med tillhörande 
inredning och andra anordningar har utförts på ett sätt som 
stämmer överens med gällande föreskrifter och som i övrigt är 
tillfredsställande från säkerhetssynpunkt.
Förordning (2022:1152).

3 § Om besiktningsorganet finner att tältet är så utfört som
anges i 2 § andra stycket, ska organet utfärda bevis om detta
(godkännandebevis). Förordning (2010:376).

4 § Giltighetstiden för ett godkännande får inte understiga tre år
och inte överstiga sju år. Om inte särskilda skäl föranleder något
annat skall godkännandet gälla för en tid av fem år räknat från
sista dagen i den månad då besiktningen skedde.

Den tid som godkännandet gäller och det högsta antal personer som
samtidigt får vistas i tältet skall anges i godkännandebeviset.

5 § Om ett samlingstält inte har utförts på ett sätt som stämmer
överens med gällande föreskrifter, får tältet godkännas för
användning under viss kortare tid, om det kan användas utan fara
för brand eller andra olycksfall.

6 § Samlingstältet skall besiktigas på nytt före utgången av
giltighetstiden för godkännandet, dock tidigast tre månader
dessförinnan.

Bestämmelserna i 2--5 §§ gäller också i fråga om besiktning enligt
första stycket.

7 § Om Polismyndigheten enligt 2 kap. 12 § fjärde stycket
ordningslagen (1993:1617) förbjuder användning av ett tält,
ska godkännandebeviset lämnas in till myndigheten.

Ett beslut om användningsförbud gäller genast.
Förordning (2014:1145).

8 § Myndigheten för samhällsskydd och beredskap får meddela
närmare föreskrifter om besiktning av samlingstält efter
samråd med Polismyndigheten och Boverket.
Förordning (2014:1145).
Förordning (1993:1635) med bemyndigande för Rikspolisstyrelsen att meddela föreskrifter om motorsport och om utförande och besiktning av skjutbana

Rikspolisstyrelsen får meddela föreskrifter enligt 2 kap. 33 § och
3 kap. 6 § tredje stycket ordningslagen (1993:1617).
Förordning (1993:1637) om tillämpning av artikel 8 i bilaga 1 till lagen (1992:1317) om ett europeiskt ekonomiskt samarbetsområde (EES) 

Regeringen föreskriver att artikel 8 i bilaga 1 till lagen (1992:1317)
om ett europeiskt ekonomiskt samarbetsområde (EES) (EES-lagen)
skall, om inte annat anges i avtalet om Europeiska ekonomiska
samarbetsområdet (EES-avtalet), tillämpas i fråga om varor som är:

1. hänförliga till 25--97 kap. tulltaxelagen (1987:1068), dock med
undantag för varor som är upptagna i protokoll 2 i bilaga 1 till
EES-lagen,

2. upptagna i protokoll 3 till EES-avtalet, och som är upptagna i
bilaga till denna förordning.

Bestämmelserna i protokoll 3 såvitt avser de speciella arrangemang
som anges i protokollet skall dock tills vidare endast tillämpas i
fråga om tullförmåner enligt vad som föreskrivs i förordningen
(1993:1648) om frihandel i varuutbytet enligt avtalet om Europeiska
ekonomiska samarbetsområdet (EES-avtalet).
Förordning (1993:1644) om behörigt organ för utbytesprogrammet Ungdom för Europa 

Regeringen föreskriver att Stiftelsen för internationellt ungdomsutbyte skall
vara det behöriga organ som skall svara för att utbytesprogrammet Ungdom för
Europa genomförs i Sverige. Stiftelsen skall vidare delta i den löpande
utvärderingen av programmet.
Förordning (1993:1664) om ersättning fär sjukgymnastik 

1 § Denna förordning gäller sjukgymnastik enligt lagen (1993:1652)
om ersättning för sjukgymnastik. Termer och begrepp som används
i lagen har samma betydelse i förordningen.

2 § För tiden fram till den 1 juli 1994 skall följande bestämmelser i
förordningen (1976:1018) med taxa för sjukvårdande behandling tillämpas
vid bestämmandet av sjukgymnastikersättning: 8 §, 9 §, 10 §, 11 § andra
och tredje styckena, 12 § tredje stycket, 13 § första stycket, 15 § utom
tredje stycket, 16 §, 22 § samt övergångsbestämmelserna till dessa
bestämmelser.

Bestämmelserna gäller dock inte för läkare.

3 § Bestämmelser om patientavgiftens storlek m. m. finns i lagen
(1993:1652) om ersättning för sjukgymnastik.

4 § Försäkringskassan skall för landstingets räkning betala ut
skillnaden mellan å ena sidan det arvode som följer av
bestämmelserna i 2 § och å andra sidan den patientavgift som
sjukgymnasten fått ta ut.

Arvodet betalas dock helt genom sjukgymnastikersättning

1. om patienten enligt 23 § lagen (1993:1652) om ersättning för
sjukgymnastik är befriad från att betala patientavgift,

2. för tilläggsarvode enligt 10 § förordningen (1976:1018) med taxa
för sjukvårdande behandling,

3. för sjukvård som avses i 2 § andra stycket 5 förordningen
(1984:908) om vissa ersättningar till sjukvårdshuvudman från
sjukförsäkringen enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring

4. för sjukgymnastens resekostnadsersättning.

5 § En sjukgymnast som har sjukgymnastikersättning är skyldig att i
fråga om all sådan behandling visa räkning för försäkringskassan
och redovisa arbetstid, uppgift om patientens bosättningsort och
andra uppgifter som Riksförsäkringsverket föreskriver. Räkningen
uppsätts enligt formulär som Riksförsäkringsverket fastställer.

Patienten skall i den utsträckning Riksförsäkringsverket föreskriver
få del av och intyga riktigheten av de uppgifter som avses i första
stycket.

Sjukgymnastikersättning kan innehållas i avvaktan på att sådana
uppgifter lämnas som avses i första stycket.

6 § Den som ger vård mot sjukgymnastikersättning skall lämna
kvitto på betalda patientavgifter och anteckna dessa på formulär
för tillämpning av bestämmelserna om kostnadsbefrielse för
läkemedelskostnader och patientavgifter.

Övergångsbestämmelser

1993:1664

1. Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1994 då förordningen
(1976:1018) med taxa för sjukvårdande behandling skall upphöra att gälla.
Bestämmelserna i 8--10 §§, 11 § andra och tredje styckena, 12 § tredje
stycket, 13 § första stycket, 15 § utom tredje stycket, 16 § och 22 §
samt övergångsbestämmelserna till dessa bestämmelser i den upphävda
förordningen skall dock fortfarande tillämpas vid bestämmandet av
sjukgymnastikersättning för tiden fram till den 1 juli 1994.

2. För sjukgymnastik som givits före ikraftträdandet gäller äldre
bestämmelser fortfarande.
Förordning (1993:1665) om åtgärdstaxa för husläkare 

1 § I denna förordning finns bestämmelser om sådan särskild
ersättning som avses i 20 § lagen (1993:588) om husläkare för
åtgärder som kräver medicinsk kompetens eller utrustning utöver
vad en husläkare vanligen har (åtgärdsersättning).

2 § Om en husläkare i fråga om en patient som finns på husläkarens
patientförteckning enligt 5 § lagen (1993:588) om husläkare, i stället
för att remittera patienten till en läkare med kompetens i annan
specialitet, själv utför en åtgärd som finns angiven i 3 §, får
husläkaren åtgärdsersättning med högst det belopp som anges i 4 §.

3 § En husläkare får tillgodoräkna sig särskild åtgärdsersättning för

1. ringbehandling eller injektion av hemorrojder

2. ledpunktion

3. akupunktur

Avser akupunktur i smärtlindrande syfte, utredning och
ställningstagande till behovet av behandling. Åtgärdsersättning
lämnas endast vid första behandlingstillfället.

4. djup biopsi eller benmärgspunktion

Avser inte biopsi från hud eller underhudsfett eller från tumör i
hud eller underhudsfett

5. radikaloperation av nageltrång

6. neurologisk utredning och/eller habilitetsutredning

Omfattande anamnesupptagning och utförlig neurologisk
undersökning med fortsatt utrednings- eller behandlingsplan.

7. mycket omfattande reumatologisk ledstatus med dokumentation
av  rörelseförmågan i flera större leder

8. radikal operation av sakralfistel

9. operation av ganglion

10. plastisk operation av phimosis

11. pletysmografi

12. operation av tendinitis nodosa

13. EKG med standardiserat arbetsprov

Avser EKG-registrering före, under och efter stegvis ökat arbete på
cykelergometer eller rullande matta med användning av gängse tolv
avdelningar i vila och sex under arbete. Undersökningen förutsätter
möjlighet till kontinuerlig arytmidetektering samt kvalificerad
övervakning och EKG-tolkning.

14. laserkonisering eller extensiv behandling av förändringar i
vagina och på portio

15. LTER-bandinspelnings-EKG.

Avser intermittent registrering samt tolkning av EKG i samband med
olika typer av enkla belastningsprov, t. ex. step test, trappgång
eller cykelergometri för värdering.

4 § En husläkare får tillgodoräkna sig särskild åtgärdsersättning
inräknat besöksersättning med högst 150 kronor för åtgärderna 1--3, med
högst 250 kronor för åtgärderna 4--7 och med högst 400 kronor för
åtgärderna 8--15 enligt 3 §. Förordning (1994:154).
Förordning (1993:167) om skolindex 

1 § För justering av vissa bidrag inom skolområdet med hänsyn till
kostnadsutvecklingen skall användas ett av regeringen för varje
statligt budgetår fastställt skolindex.

Regeringen bestämmer när skolindex skall användas.

2 § Skolindex skall beakta dels löneutvecklingen för samtliga
offentliganställda, dels varuprisutvecklingen, dock skall
bortses från prisutvecklingen på sådana varor som normalt kan
antas ha ingen eller ringa betydelse för kommunernas
skolverksamhet. Löneutvecklingen skall ges vikten 0,716 och
varuprisutvecklingen skall ges vikten 0,284.
Förordning (2002:1011).

3 § Statistiska centralbyrån skall varje år ta fram underlaget
till skolindex. Underlaget skall redovisas till regeringen
senast den 30 november närmast före det budgetår som indexet
avses bli tillämpat. Underlaget skall basera sig på de senast
tillgängliga uppgifterna för en sammanhängande
tolvmånadersperiod. Förordning (2002:1011).
Statistiska centralbyråns kungörelse (1993:1678) om procenttal för ändring av vissa underhållsbidrag

Statistiska centralbyrån förordnar att de underhållsbidrag som
avses i lagen (1966:680) om ändring av vissa underhållsbidrag skall
höjas från och med den 1 februari 1994 med två procent.

Höjningen gäller inte underhållsbidrag till barn, make eller
förutvarande make som har bestämts under november 1993 eller
senare.

Bidrag, vars belopp efter höjningen slutar på öretal, utgår enligt
lagen om ändring av vissa underhållsbidrag med närmast lägre
krontal.
Förordning (1993:168) om interimsstyrelse för avveckling av högskolorna i Sundsvall/Härnösand och Östersund samt inrättande av en ny högskola 

Interimsstyrelsens uppgift

1 § En särskild interimsstyrelse skall finnas med uppgift att
förbereda dels avvecklingen av högskolorna i Sundsvall/Härnösand
och Östersund, dels inrättandet av Mitthögskolan, allt i enlighet
med vad som föreslås i proposition (1992/93: 169) Högre
utbildning för ökad kompetens.

Arbetet skall bedrivas under förutsättning att riksdagen godkänner
organisationsförändringarna och med beaktande av föreskrifterna i
2 kap. 8 § högskoleförordningen (1993:100) och punkten 1 b
ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna till samma
förordning.

Sammansättning m. m.

2 § Interimsstyrelsen består av en ordförande och högst 14 andra
ledamöter. Regeringen utser ordföranden och övriga ledamöter.

3 § Interimsstyrelsen är beslutför när fler än hälften av
ledamöterna, bland dem ordföranden, är närvarande.

Tillsättning av tjänster

4 § Interimsstyrelsen får besluta om tillsättning av tjänster vid
Mitthögskolan först sedan riksdagen beslutat om att denna
högskola skall inrättas. Vid tillsättning av tjänster gäller
bestämmelserna i 5--11  §§.

Med tjänst avses i denna förordning också långtidsvikariat.

5 § Tjänsten som rektor tillsätts av regeringen. Övriga tjänster
tillsätts av interimsstyrelsen.

6 § En tjänst hos Mitthögskolan får, utan ledigkungörande, tillsättas
med någon som är anställd vid högskolorna i Sundsvall/Härnösand
och Östersund och som har kompetens som motsvarar kraven för
den nya tjänsten vid Mitthögskolan.

7 § Förordningen (1984:819) om statliga platsanmälningar
tillämpas inte när en tjänst tillsätts enligt 6 §.

8 § Tjänster som inte tillsätts enligt 6 § skall tillsättas enligt de
föreskrifter som annars gäller för tjänstetillsättningar.

Meddelande om beslut

9 § Interimsstyrelsens beslut i tillsättningsärenden skall meddelas
genom anslag.

Anslaget sätts upp på anslagstavlorna hos Högskolan i
Sundsvall/Härnösand respektive i Östersund.

Överklagande

10 § Beslut i tillsättningsärenden får överklagas hos
Överklagandenämnden för högskolan.

Övriga bestämmelser

11 § Tillsättningsärenden som interimsstyrelsen inte har avgjort
före den 1 juli 1993 skall lämnas över till Mitthögskolan.
Riksrevisionsverkets föreskrifter  (1993:1681) om hantering av statliga fordringar 

Till 4 §

När en myndighet säljer varor och tjänster som helt eller delvis
produceras efter det att avtal träffats med kunden och produktionen
har utsträckning i tiden skall myndigheten se till att möjligheten
till delfakturering/betalningsterminer beaktas i avtalet.

Till 5 §

Vid försäljning av varor och tjänster skall samtliga betalnings-
villkor framgå av det anbud myndigheten lämnar.

Av fakturan skall framgå uppgifter om förfallodag, att dröjsmålsränta
tas ut om betalning inte sker senast på förfallodagen samt ersättning
för skriftlig betalningspåminnelse.

Till 7 §

Dröjsmålsränta skall inte uttas om kostnaderna för debiteringen
överstiger de förväntade ränteintäkterna.

Till 8 §

Myndighet som av administrativa skäl, på grund av praxis inom en
viss bransch eller dylikt önskar tillämpa en räntefot som skiljer
sig från det som anges i räntelagen (1975:635) skall samråda med
Riksrevisionsverket.

Till 9 §

Om fakturabeloppet är bestämt vid leveranstillfället och en faktura
kan framställas utan fördröjning skall fakturan översändas i anslutning
till leveransen.

Till 10 §

Betalningspåminnelse skall skickas inom femton dagar från fordrans
förfallodag.

Till 11 §

Om fordran inte betalas efter påminnelse skall myndigheten utan
dröjsmål vidta indrivningsåtgärder enligt inkassolagen (1974:182)
och om detta inte ger resultat ansöka om betalningsföreläggande
enligt lagen (1990:746) om betalningsföreläggande och handräckning.

Bestrider gäldenären betalningsskyldighet skall talan föras vid
domstol eller andra rättsliga åtgärder vidtas.

Angivna åtgärder vidtas i den omfattning som är motiverat med
hänsyn till fordringens belopp, gäldenärens betalningsförmåga och
omständigheterna i övrigt.

Till 12 §

Kostnad för att bevaka och driva in myndighetens fordringar och
myndighetens effektivitet i egna rutiner skall ställas mot kostnaden
för att anlita en annan myndighet eller ett företag som bedriver
inkassoverksamhet.

Om myndigheten inte avser att anlita en annan myndighet utan i stället
överväger att anskaffa tjänster från ett företag som bedriver inkasso-
verksamhet skall myndigheten beakta gällande upphandlingsregler.

Till 14 §

Betalningsanstånd får medges om den betalningsskyldige skriftligen
utfäster sig att betala skulden enligt de särskilda villkor som
överenskommes. Om det är lämpligt skall en amorteringsplan
upprättas.

Till 15 §

Indrivning får avbrytas först sedan det genom utmätningsförsök
eller på annat sätt blivit klarlagt att tillgångar saknas.

Myndigheten skall förteckna de fordringar beträffande vilka indriv-
ningen har avbrutits och på lämpligt sätt och med hänsyn till
omständigheterna bevaka att sådana fordringar inte preskriberas.

Till 17 §

För att fråga om eftergift skall kunna prövas skall den
betalningsskyldige ansöka om detta, redovisa grunderna för sin
eventuella ansökan och till myndigheten ge in den utredning som
åberopas.
Finansinspektionens tillkännagivande (1993:1682) om ändring av vissa skadelivräntor

Finansinspektionen har den 20 december 1993 beslutat följande
beträffande tillägg till nedan angivna livräntor (Dnr 319-6200/93).

1. Livräntor föranledda av händelser som inträffat före utgången av
år 1973:

a) En trafiklivränta ökas inte med ytterligare indextillägg
(jfr SFS 1967:663 och 1967:666)

b) En skadelivränta som utgår ur statsmedel ökas inte med
ytterligare indextillägg (jfr SFS 1971:14)

c) Annan ansvarslivränta som inte hänförs till 1 a eller 1 b ökas
med ytterligare indextillägg om 5 % (jfr SFS 1973:214).

Under 1 c angivet indextillägg ska utgå till livräntor som fastställts
före 1 februari 1994.

2. Livräntor föranledda av händelser som inträffat efter utgången
av 1973:

a) En skadeståndslivränta ökas med 5 %. Ändringen avser alla
livräntor enligt lagen (1973:213) om ändring av skadeståndslivräntor
som fastställts före 1 februari 1994. Vidare avses livräntor enligt
samma lag som genom dom fastställts senare, om första domstols dom
i målet meddelats före denna dag.

b) Enligt 9 § trafikskadelagen (1975:1410) skall 2 a tillämpas även
i fråga om trafikskadeersättning.

Finansinspektionen fastställer ändringarna i de ovanstående
livräntorna med anledning av regeringens förordning om basbelopp
för 1994 (SFS 1993:1341) enligt lagen (1962:381) om allmän
försäkring.
Konkurrensförordning (1993:173) 

1 § Denna förordning innehåller verkställighetsföreskrifter
till konkurrenslagen (1993:20), föreskrifter om behörig
myndighet i vissa fall samt föreskrifter om länsstyrelsernas
uppgifter på konkurrensområdet. Förordning (2000:1027).

2 § En anmälan till Konkurrensverket enligt 37 §
konkurrenslagen (1993:20) skall göras skriftligen.
Förordning (2005:595).

3 § Konkurrensverket får

1. meddela föreskrifter om vilka uppgifter som skall lämnas i
en sådan anmälan som anges i 2 §, och

2. fastställa blanketter för anmälan. Förordning (2005:595).

3 a § Konkurrensverket är sådan behörig myndighet som avses i
2 a § lagen (1994:1845) om tillämpningen av Europeiska
gemenskapernas konkurrens- och statsstödsregler samt i rådets
förordning (EG) nr 139/2004 av den 20 januari 2004 om kontroll
av företagskoncentrationer. Förordning (2004:201).

3 b § Konkurrensverket skall vidta de åtgärder som ankommer på
en medlemsstat enligt artiklarna 4, 9 och 22 i rådets
förordning (EG) nr 139/2004 av den 20 januari 2004 om kontroll
av företagskoncentrationer. Förordning (2004:201).

4 § Länsstyrelserna skall i länet verka för en effektiv konkurrens i
privat och offentlig verksamhet till nytta för konsumenterna.

Länsstyrelserna skall därvid särskilt

1. informera om konkurrensfrågor,

2. uppmärksamma Konkurrensverket på förhållanden som tyder på
överträdelser av konkurrensbestämmelserna,

3. uppmärksamma regleringar som hindrar en effektiv konkurrens,

4. lämna förslag till och, efter samråd med Konkurrensverket, följa
upp avregleringsåtgärder,

5. uppmärksamma olika typer av hinder för en effektiv konkurrens
i offentlig förvaltning och lämna förslag till åtgärder för att
undanröja dessa, samt

6. verka för att konkurrensaspekter beaktas hos länsstyrelsen och i
regionala och lokala organ. Förordning (1993:683).
Förordning (1993:1741) med anledning av Telestyrelsens namnbyte till Post- och telestyrelsen

Regeringen föreskriver att vad regeringen i författning eller särskilt
beslut har föreskrivit om Telestyrelsen i stället skall avse Post- och
telestyrelsen.
Förordning (1993:187) om märkning av vissa oljeprodukter m.m. 

1 § Vid märkning enligt 2 § lagen (1992:1438) om dieseloljeskatt
och användning av vissa oljeprodukter skall som märkämnen
användas

1. N-etyl-N-*(2-(1-isobutoxietoxi)etyl*)(4-fenylazofenyl)amin till
en mängd av minst 5 och högst 6 mg per liter olja, och

2. ett stabilt blått färgämne som är ett derivat av 1,4-diaminoantrakinon
av sådan mängd att oljan får en klar grön färg.

2 § Riksskatteverket meddelar ytterligare föreskrifter för
märkningsförfarandet.

Riksskatteverket får även meddela föreskrifter om bidrag enligt
punkt 7 i övergångsbestämmelserna till lagen (1992:1440) om
ändring i vägtrafikskattelagen (1988:327) och om inbetalning av
särskild avgift enligt 13 och 14 §§ lagen (1992:1438) om
dieseloljeskatt och användning av vissa oljeprodukter. Förordning
(1993:1030).
Tillkännagivande (1993:198) av uppgift om Riksbankens diskonto

Fullmäktige i Riksbanken ger till känna att Riksbankens diskonto
från och med den 2 april 1993 är sju procent.