Lag (1984:947) om beskattning av utländska forskare vid tillfälligt arbete i Sverige 

1 § För utländska forskare gäller skattelättnader vid tillfälligt arbete
i Sverige i den omfattning som anges i denna lag. Med utländsk forskare
avses forskare som inte är svensk medborgare.

2 § Skattelättnader medges för inkomst av tillfällig anställning eller
tillfälligt uppdrag som avser kvalificerat forsknings- eller
utvecklingsarbete med sådan inriktning eller på sådan kompetensnivå att
betydande svårigheter föreligger för en rekrytering inom landet.
Skattelättnaderna medges under en tid av högst två år eller -- om det
finns särskilda skäl -- högst fyra år under en tioårsperiod.

3 § Skattelättnader medges endast om forskaren omedelbart innan han
börjar arbeta i Sverige har varit bosatt och verksam utomlands eller
vistats här en kortare tid för uppdrag inom sitt verksamhetsområde utan
att vara att anse som bosatt i Sverige.

4 § har upphävts genom Lag (1990:670).

5 § Som skattepliktig intäkt anses inte ersättning för kostnader som
forskaren på grund av vistelsen i Sverige har haft för bostad här i
landet, för flyttning till eller från Sverige, för egna och
familjemedlemmars resor mellan Sverige och hemlandet eller i form av
avgifter för barns skolgång här i landet. Inte heller skall förmån av
fri eller delvis fri bostad tas upp som skattepliktig intäkt. Avdrag
medges inte för kostnader som täcks av sådana icke skattepliktiga
ersättningar.

6 § Frågan om förutsättningar för skattelättnader föreligger prövas av
en forskarskattenämnd knuten till riksskatteverket. Ordförande i nämnden
är verkets generaldirektör med överdirektören i verket som personlig
suppleant.

Nämnden skall i övrigt bestå av tre ledamöter, var och en med personlig
suppleant. Av ledamöterna skall en ha särskild insikt i
beskattningsfrågor och två särskild insikt i forskningsfrågor.
Motsvarande gäller deras suppleanter.

Ledamöterna och deras suppleanter förordnas av regeringen för tre år.
Ordförandena i naturvetenskapliga forskningsrådet och medicinska
forskningsrådet skall gemensamt avge förslag till en ledamot jämte
suppleant, ordföranden i humanistisk-samhällsvetenskapliga
forskningsrådet förslag till en ledamot samt generaldirektören för
närings- och teknikutvecklingsverket förslag till en suppleant. Lag
(1991:2024).

7 § Suppleant får kallas att delta i behandlingen av ett ärende i
stället för ledamoten, om han har särskild sakkunskap inom det område
som ärendet avser.

8 § Framställning till forskarskattenämnden skall vara skriftlig och
avse en viss forskare. Ansökan får göras, förutom av forskaren, av den
som anlitar eller avser att anlita forskaren och av arbetsgivaren i
utlandet om forskaren kvarstår i dennes tjänst.

9 § Om det framkommer skiljaktiga meningar vid en överläggning tillämpas
föreskrifterna i 16 kap. rättegångsbalken om omröstning i tvistemål.

Forskarskattenämnden är beslutför med ordföranden och två ledamöter, om
de är ense om beslutet. Lag (1986:1189).

10 § Om forskarskattenämnden finner förutsättningarna för
skattelättnader uppfyllda, skall i beslutet anges den tid beslutet
avser.

11 § Om nämndens beslut skall forskaren och den som anlitar eller avser
att anlita forskaren underrättas, även om han inte är sökande.

12 § Forskarskattenämndens beslut får inte överklagas.

13 § I kontrolluppgift enligt 3 kap. 4 § lagen (1990:325) om
självdeklaration och kontrolluppgifter skall arbetsgivaren lämna uppgift
även om sådan ersättning eller förmån som inte utgör skattepliktig
intäkt på grund av bestämmelserna i denna lag. Lag (1990:670).

Övergångsbestämmelser

1984:947

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1985 och tillämpas första gången
vid 1986 års taxering. I fråga om forskare som vid ikraftträdandet
innehar tillfällig anställning eller tillfälligt uppdrag i Sverige skall
prövningen ske med utgångspunkt i förhållandena vid anställningens eller
uppdragets början. Från dagen för ikraftträdandet räknas också den
tidrymd under vilken skattelättnader kan medges.

1989:234

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1989 och tillämpas första gången vid
1990 års taxering. Äldre bestämmelser skall gälla i fråga om ersättning
enligt lagen (1956:293) om ersättning åt smittbärare.

1990:393

Denna lag träder i kraft den 30 juni 1990 och tillämpas från och med den
1 januari 1991.

1990:670

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1990 och tillämpas första gången vid
1992 års taxering.

Äldre föreskrifter gäller dock fortfarande i den mån
forskarskattenämnden genom beslut som har meddelats före ikraftträdandet
har funnit förutsättningar för skattelättnader föreligga under viss
tidsperiod.

1999:1253

Den upphävda lagen gäller dock fortfarande vid 2001 och tidigare
års taxeringar.