Skrivelsen (1883:bih. 39 s.1) angående de å kronoparkerna i Gällivare socken belägna, hemman och nybyggen tillhöriga ängar m.m.

Sedan styresmannen för afvittringsverket i Norrbottens läns lappmarker 
den 11 Oktober 1882 med vederbörande hållit sammanträde angående 
afvittringsgöromålens i Gellivare socken fortsättning, hafven I med 
skrifvelse den 22 påföljande December till Oss öfverlemnat afskrift af 
det vid berörda sammanträde förda protokoll, innefattande bland annat, i 
§ 4, att Gellivare socknemän uttalat önskan, dels att de flera eller 
färre å kronoparkerna och kronomarkerna i socknen förekommande, hemman 
och nybyggen tillhöriga, spridda ängslägenheter måtte få bibehållas 
under nybygge eller hemman, utan att dessa ängslägenhter behöfde genom 
särskilda rågångar afskiljas från kronoparkerna eller kronomarkerna, 
samt att dessa ängar behöfliga hägnader, hässjor och hölador måtte, på 
revirförvaltarens anvisnign, kostnadsfritt få afhemtas från 
kringliggande kronoparker, samt jemlikt § 5, att socknemännen enhälligt 
förklarat, att de ville afsätta en fjerdedel af skogsanslaget till en 
gemensamhet eller häradsallmänning, med framstäld anhållan att erhålla 
det möjligen högsta skogsanslaget.

Med afseende på dessa frågor hafven I för egen del anfört,

/k/ att /-k/ otvifvelaktigt vore, att många hemmans och nybyggens 
bestånd skulle äfventyras, om innehafvarne genom afvittringen förlorade 
sina å kronoparkerna befintliga ströängar, utan hvilka de på den 
ståndpunkt, som de med afseende å jordens uppodlande och brukande 
intoge, icke kunde anses hafva nödiga medel till bergning, hvarföre ock 
då under sådana omständigheter synnerlig vigt, enligt Eder åsigt, icke 
borde fästas vid de betänkligheter, som beträffande nämnda 
ängslägenheters bibehållande under hemman eller nybyggen förefunnes med 
hänsigt till uppkommande mindre formlig skiftesläggning, helst 
oformligheterna kunde häfvas genom egoutbyten sedan ifrågavarande bygder 
tillräckligt framskridit i odling, I, under åberopande derjemte af EDert 
och Skogsstyrelsens underdåniga utlåtanden i ett likartadt, af Oss den 
12 Juli 1878 afgjordt ärende rörande Arvidsjaurs socken, i underdånighet 
föreslagit, att de flera eller färre inom kronoparks område befintliga 
spridda ängslägenheter, hvilka tillhröde ett hemman eller ett nybygge, 
måtte, utan att från kronoparken genom uppdragna rågångar afskiljas, 
varda, tills dess de kunde mot annan mark utbytas, under hemmanet eller 
nybygget bibehållna och under tiden såsom endast ett skifte beräknas, 
äfvensom att det virke, som åtginge till behöfliga hägnader, hässjor och 
hölador vid dessa ängslägenheter, tills vidare finge, efter anvisning af 
revir förvaltaren, kostnadsfritt afhemtas från kronoparken;

/k/ att /-k/ I, som varit i tillfälle att i ett föregående falluttala 
Eder för inrättande af häradsallmänningar, såsom varande af synnerlig 
nytta för vederbörande kommuner, och numera funnit ett praktiskt bevis 
derför genom den försäljning, som, efter förut verkstäld behörig 
uttaxering, under hösten år 1882 egt rum i afseende å rätt att inom de 
jemlikt Vårt nådiga bref den 17 Mars 1876 bildade häradsallmänningarna i 
Pajala socken under de närmaste åtta åren afverka sågtimmerträd, i det 
att försäljningssumman säkerligen komme att gifva tillräckligt stor 
afkomst icke allenast för betäckande av delegarnes utskylder till stat 
och kommun, utan måhända äfven för andra för dem nyttiga ändamål, icke 
tvekaden att i underdånighet tillstyrka föreskrift, att af det 
skogsanslag, som inom Gellivare socken komme att tilldelas byar, hemman 
och nybyggen, en fjerdedel skulle afsättas till allmänning, att 
förvaltas efter samma grunder, som genom Vårt nådiga bref den 21 April 
1882 blifvit bestämda rörande häradsallmänningarne inom Pajala socken 
med tillhörande kapellförsamlingar; samt

/k/ att /-k/ vidkommande Gellivare sockenmäns framställning om 
erhållande af högsta möjliga skogsanslag, I ansågen, att några 
bestämmelser utöfver dem, som i § 18 af gällande afvittringsstadga för 
lappmarkerna blifvit gifna, icke vore behöfliga eller lämpliga, hvadan I 
hemstälden, att samma framställning icke måtte föranleda någon åtgärd.

Efter det Landtmäteristyrelsen häröfver inkommit med underdånigt 
utlåtande, har Domänstyrelsen uti afgifvet yttrande - med omförmälande 
hurusom Skogsstyrelsen uti dess af Eder åberopade utlåtande andragit, 
att på den ståndpunkt, hushållningen å de vidsträckta kronoskogarne i 
lappmarkerna till följd af dervarande förhållanden befunne och 
antagligen under lång tid ännu komme att intaga, ett sådant 
jemförelsevis obetydligt intrång, som bibehållande under hemman och 
nybyggen af deras å kronoparkerna belägna ängar med sin naturliga 
begränsning, samt rätt till afverkning af det för ängsskötseln nödiga 
vikre, icke kunde medföra någon afsevärd olägenhet, sedan genom 
afvittringsförordnignen kontrollen till förekommande af otillåten 
afverkning blifvit skärpt meddelst föreskrift om stämpling af allt virke 
i lappmarken, hvilket icke användes till husbehof, - för egen del 
anfört, bland annat,

/k/ att /-k/ Domänstyrelsen, som till fullo delade dessaåsigter och icke 
förbisåge, att det för kronan skulle vara fördelaktigare, om, på sätt 
Landtmäteristyrelsen uti dess utlåtande påvisat och föreslagit, 
ifrågavarande ängslägenheter kunde efter en på förhand bestämd tid och 
utan vederlag eller odlingsersättning tillfalla kronan, dervid dock 
måste erinra, att om, för vinnande af detta mål, ökade skogsanslag åt 
hemman och nybyggen måste beredas, hvilket sannolikt blefve en följd af 
ett stadgande i sådant syfte, den förlust, som kronan finge vidkännas 
genom sålunda afträdd skogsmark, icke kunde uppvägas af vinsten eller 
fördelen att efter viss tid erhålla eganderätt till några spridda 
ängslägenheter;

/k/ att /-k/ derest ängarnes bibehållande under enskild ego i framtiden 
visade sig olägligt för skogshushållningen, kronoparkerna borde kunna 
vid behof frigöras från detta intrång, hvarföre önskligt vore, att 
innehafvare af hemman eller nybygge vid den egoreglering, som komme att 
försiggå vid afvittringen, medgåfves rätt att bibehålla ängslägenheterna 
allenast under det villkor, att de skulle mot vederlag i annan mark 
afträda dem till kronan, då ängarnes läggande under kronans ego, enligt 
Domänstyrelsens pröfning, blefve behöfligt för något skogshushållningens 
ändamål.

Vid underdånign föredragning af detta ärende hafve Vi, med afseende å 
hvad härvid förekommit, funnit skäligt att, i likhet med hvad förut 
medgifvits, den 12 Juli 1878 beträffande Arvidsjaurs socken och den 20 
Juni 1879 beträffande Vesterbottens läns lappmark, icke allenast i nåder 
förklar, att de flere eller färre inom kronoparks område belägna spridda 
ängslägenheter, hvilka tillhöra ett hemman eller ett nybygge inom 
Gellivare socken, må, utan att från kronoparken genom uppdragna rågångar 
afskiljas, varda, innan de kunna mot annan mark utbytas, tills vidare 
under hemmanet eller nybygget bibehållna och under tiden såsom endast 
ett skifte beräknas, utan äfven medgifva, att det virke, som åtgår till 
behöfliga hägnader, hässjor och hölador vid dessa ängslägenheter, må 
tills vidare, efter anvisning af revirförvaltaren, få kostnadsfritt 
afhemtas från skogsmarken; hvarjemte Vi, som ansett Gellivare sockenmäns 
anhållan att komma i åtnjutande af skogsanslag efter högst medgifna 
beräkningsgrund icke böra af Oss till omedelbar pröfning upptagas, 
vidare föreskrifvit, att det af Gellivare socknemän fattade, af Eder 
biträdda beslut att af det skogsanslag, som vid afvittringen inom 
socknen kommer att tilldelas byar, hemman och nybyggen, afsätta en 
fjerdedel till allmänning, skall bringas till verkställighet; viljande 
Vi, sedan omfånget och beskaffenheten af den skogsmark, som sålunda 
kommer att till allmänning afsättas, blifvit kända, på förnyadt förslag 
af Eder,bestämma de grunder, efter hvilka allmänningen bör förvaltas.