PierreMesure/open-sfs huggingface dataset:
Förordning (1989:57) om tillsättning av tjänst som professor vid arbetsmiljöinstitutet 

Behörighetsgrunder

1 § Vid tillsättning av en tjänst som professor vid
arbetsmiljöinstitutet skall särskild vikt fästas vid

1. vetenskaplig skicklighet, som har visats genom egen forskning och
genom planering och ledning av forskning,

2. pedagogisk skicklighet, som har visats genom handledning av
forskarstuderande och genom undervisning,

3. arbetsledande och administrativ förmåga.

2 § Institutet får, i samband med att en tjänst som professor i
yrkesmedicin eller yrkesdermatologi skall tillsättas, bestämma att
tjänsteinnehavaren skall vara behörig till tjänst för läkare med
specialistkompetens i yrkesmedicin respektive ha föreskriven kompetens i
yrkesdermatologi. Förordning (1991:823).

Tillsättning

3 § En tjänst som professor vid arbetsmiljöinstitutet tillsätts av
regeringen efter förslag av institutets styrelse.

Förslaget skall ange högst tre behöriga sökande i den ordning som de
anses komma i fråga.

4 § Institutet skall inhämta yttrande om sökandenas vetenskapliga
skicklighet från tre sakkunniga inom det eller de ämnesområden som
tjänsten omfattar.

Anknytning till högskolan

5 § En professor skall tillhöra det fakultets- eller sektionskollegium
inom högskolan som berörd högskoleenhet efter samråd med institutet
bestämmer.

6 § En professor skall undervisa, handleda och examinera studerande inom
högskolans grund- och forskarutbildning, företrädesvis inom den senare.
Förordning (1989:6) med instruktion för  domkapitlen 

Uppgifter, sammansättning m. m.

1 § Föreskrifter om domkapitlens uppgifter, sammansättning m.m. finns i
27 kap. 1--8 §§ kyrkolagen (1992:300).

Av 39 kap. 2 § kyrkolagen framgår att domkapitlen i Uppsala, Linköpings,
Skara, Strängnäs, Västerås och Växjö stift skall förvalta domkyrkan i
respektive stift. Föreskrifter om förvaltningen finns i förordningen
(SKFS 1992:14) om förvaltningen av vissa domkyrkor.
Förordning (1992:1104).

Verksförordningens tillämpning

2 § Följande föreskrifter i verksförordningen (1995:1322) skall
tillämpas på domkapitlen:

18 § om interna föreskrifter,

26 § om vem som får begära in förklaringar m.m.,

27 och 28 §§ om myndighetens föreskrifter,

29 § om inhämtande av uppgifter och utövande av tillsyn,

30 § om ärendeförteckning,

31 § om myndighetens beslut och

35 § om överklagande. Förordning (1996:235).

3 § Varje domkapitel har det ansvar för sin verksamhet och de
uppgifter som anges i 6, 7, 9, 13 och 15 §§ verksförordningen
(1995:1322). Förordning (1996:235).

Ärendenas handläggning

4 § Domkapitlet är beslutfört när minst fem eller, om samtliga är ense
om beslutet, minst fyra ledamöter är närvarande.

När ärenden av större vikt handläggs, skall om möjligt samtliga ledamöter
vara närvarande.

5 § Om det framkommer skiljaktiga meningar vid en överläggning i någon
sådan fråga som avses i 35 kap. 33 § kyrkolagen (1992:300) eller i
en fråga om att skilja en präst från rätten att utöva det kyrkliga ämbetet
som präst eller att för viss tid förklara en präst obehörig att utöva ämbetet,
tillämpas föreskrifterna i 29 kap. rättegångsbalken om omröstning i brottmål
med endast lagfarna ledamöter.

Vid omröstning i andra frågor gäller 18 § förvaltningslagen (1986:223).

I 19 § förvaltningslagen finns bestämmelser om rätt att få avvikande mening
antecknad. Förordning (1992:1104).

6 § Om ett ärende är så brådskande att domkapitlet inte hinner sammanträda
för att behandla det, får ärendet avgöras genom meddelanden mellan biskopen
och minst så många ledamöter som behövs för beslutförhet.

Om detta förfarande inte är lämpligt, får biskopen ensam avgöra ärendet.
Ett sådant beslut skall anmälas vid nästa sammanträde.

7 § Domkapitlet får i arbetsordningen eller i särskilda beslut lämna
över till biskopen, domkapitlets sekreterare eller en tjänsteman hos
stiftssamfälligheten att avgöra ärenden som är av det slaget att de
inte behöver avgöras av domkapitlet.

8 § Ärendena avgörs efter föredragning.

I arbetsordningen eller i särskilda beslut får det dock medges att
ärenden som avgörs enligt 7 § inte behöver föredras.

9 § har upphävts genom förordning (1992:1104).
Förordning (1989:60) om tillsättning av tjänster vid statens energiverk

1 § Denna förordning gäller tillsättning av tjänster vid statens 
energiverk med anledning av att energiverket från och med den 1 juli 
1989 från överstyrelsen för civil beredskap avses överta ansvaret för 
den statliga lagringen av olja och oljeprodukter inklusive 
varuomsättningen.

2 § Bestämmelserna i 4 kap. 4 § första stycket lagen (1976:600) om 
offentlig anställning, omplaceringsförordningen (1984:110) och 
förordningen (1984:819) om statliga platsanmälningar gäller inte vid 
tillsättning av en tjänst med en tjänsteman, som är anställd vid 
överstyrelsen för civil beredskap och är placerad 

1. på överstyrelsens anläggningsbyrå,

2. i förhandlingsgruppen för inköp och försäljning av olja och 
oljeprodukter,

3. i AB Svensk Petroleumadministration, eller 

4. i Svensk Petroleumlagring Tre AB.
Förordning (1989:604) om tillsättning av tjänster vid riksgäldskontoret

1 § Vad som sägs i denna förordning gäller när riksgäldskontoret första 
gången skall tillsätta en tjänst som inrättas vid riksgäldskontoret från 
och med den 1 juli 1989 i samband med ändrat huvudmannaskap för 
myndigheten.

Med tjänst avses också långtidsvikariat.

2 § En tjänst får, utan att den först kungörs ledig till ansökan, 
tillsättas med en arbetstagare som berörs av det ändrade 
huvudmannaskapet, om den nya tjänsten i fråga om arbetsuppgifter, 
löneställning och anställningsform i huvudsak motsvarar den tjänst som 
arbetstagaren innehar.

3 § Omplaceringsförordningen (1984:110) och förordningen (1984:819) om 
statliga platsanmälningar tillämpas inte när tjänster tillsätts enligt 2 
§.
Riksbankens föreskrifter (1989:61) om rikets mynt

Myntens sammansättning, vikt och storlek

1 § Mynt skall tillverkas enligt följande.

Valör		Metallinnehåll			Vikt	Diameter mm

tio kronor	legering av 89 % koppar, 	6,60	20,5
		5 % aluminium, 5 % zink och
		1 % tenn

fem kronor	pläterat material i tre skikt, 	9,50	28,5
		det mellersta av nickel och
		de yttre skikten av en legering
		av 75 % koppar och 25 % nickel,
		vartdera ytskiktets vikt utgör
		46,5 % av myntets vikt

en krona	legering av 75 % koppar och 	7,00	25,0
		25 % nickel

femtio öre	legering av 97 % koppar, 	3,70	18,75
		2,5 % zink och 0,5 % tenn

2 § Vid uppvägning av det antal mynt som närmast motsvarar ett
kilogram, får myntens genomsnittliga vikt avvika med högst 2 %
från den vikt som mynten skall ha enligt 1 §.

Myntens prägel

3 § Mynt i valörerna tio kronor, fem kronor, en krona och
femtio öre skall tillverkas med följande prägel.

Tiokronorsmynt. På framsidan Konung Carl XVI Gustafs porträtt i
profil, vänster sida, omskriften "CARL XVI GUSTAF SVERIGES
KONUNG" samt under porträttet präglingsåret. På frånsidan
siffran "10" avtecknande sig mot en bakgrund av lilla
riksvapnet utan sköld. Överst på myntet Konungens valspråk "FÖR
SVERIGE - I TIDEN" och nedtill "KRONOR". Till vänster om
valörbeteckningen ett "S" som anger utgivningsorten, och till
höger riksbankschefens monogram. Randen skall vara delvis slät,
delvis räfflad.

Femkronorsmynt. På framsidan Konung Carl XVI Gustafs krönta
namnschiffer och som omskrift, omgivande namnschiffrets övre
del, "SVERIGE" och präglingsåret. På frånsidan siffran "5" med
en rosett på vardera sidan och som omskrift nedtill "KRONOR".
Upptill till vänster ett "S", som anger utgivningsorten, och
till höger riksbankschefens monogram. Randen skall vara slät.

Enkronasmynt. På framsidan Konung Carl XVI Gustafs porträtt i
profil, vänster sida, omskriften "CARL XVI GUSTAF SVERIGES
KONUNG" samt under porträttet präglingsåret. På frånsidan
kunglig krona och som omskrift Konungens valspråk "FÖR SVERIGE
• I TIDEN". Nedtill under den kungliga kronan "EN KRONA" och
härunder siffran "1". Den kungliga kronan är omgiven av till
vänster ett "S" som anger utgivningsorten, och till höger
riksbankschefens monogram. Randen skall vara räfflad.

Femtioöresmynt. På framsidan lilla riksvapnet utan sköld och
därunder präglingsåret. På frånsidan i mitten talet "50" och
som omskrift upptill "SVERIGE". Nedtill "ÖRE", omgivet av till
vänster ett "S", som anger utgivningsorten, och till höger
riksbankschefens monogram. Randen skall vara slät.
Riksbankens föreskrifter (2007:1471).
Riksbankens föreskrifter (1989:62) om minnesmynt på ettusen och tvåhundra kronor

1 § Med anledning av att det år 1989 anordnas världsmästerskap i 
ishockey i Sverige skall minnesmynt med nominella värden ettusen och 
tvåhundra kronor ges ut.

2 § Minnesmyntet med ett nominellt värde av ettusen kronor skall 
tillverkas av en legering som består av 900 tusendelar guld, 50 
tusendelar silver och 50 tusendelar koppar samt ha en vikt av 5,8 gram 
och en diameter av 21 millimeter. Avvikelsen från den nominella vikten 
får vid uppvägning av etthundra mynt vara högst 6 gram.

3 § Minnesmyntet med ett nominellt värde av ettusen kronor skall ha 
följande prägel.

På framsidan lilla riksvapnet utan sköld mot en bakgrund av 
iskristaller, som omskrift upptill "SVERIGE" omgivet av till vänster 
"E", som anger myntorten och till höger "D", som är begynnelsebokstaven 
i riksbankschefens efternamn samt nedtill "1989" och "1 000 KRONOR".

På frånsidan en ishockeymålvakt framför en målbur med omskriften upptill 
"VÄRLDSMÄSTERSKAPET" och nedtill "ISHOCKEY".

Kanten skall vara slät.

4 § Minnesmyntet med ett nominellt värde av tvåhundra kronor skall 
tillverkas i en legering som består av 925 tusendelar silver och 75 
tusendelar koppar samt ha en vikt av 27,03 gram och en diameter av 36 
millimeter. Avvikelsen från den nominella vikten får vid uppvägning av 
etthundra mynt vara högst 27 gram.

5 § Minnesmyntet skall ha följande prägel. På framsidan lilla riksvapnet 
utan sköld mot en bakgrund av iskristaller, som omskrift upptill 
"SVERIGE" omgivet av till vänster "E", som anger myntorten och till 
höger "D", som är begynnelsebokstaven i riksbankschefens efternamn samt 
nedtill "1989" och "200 KRONOR".

På frånsidan en ishockeymålvakt framför en målbur med omskriften upptill 
"VÄRLDSMÄSTERSKAPET" och nedtill "ISHOCKEY".

Kanten skall vara slät.
Förordning (1989:624) om försök med  förkortad grundutbildning av värnpliktiga 

1 § I denna förordning finns bestämmelser om verkställigheten av lagen 
(1989:402) om försök med förkortad grundutbildning av värnpliktiga.

2 § Värnpliktiga som omfattas av försöken med förkortad grundutbildning 
skall tjänstgöra

-- 360 dagar om de är kompanibefäl vid armén,

-- 227 dagar om de är gruppbefäl eller meniga kategori E vid armén,

-- 290 dagar om de är gruppbefäl i flygbasjägarförband vid flygvapnet 
samt

-- 150 dagar om de är meniga kategori G eller F vid armén, marinen eller 
flygvapnet. Förordning (1991:458).

3 § Värnpliktiga kategori G och F som omfattas av försöken med förkortad 
grundutbildning skall ha rätt till utryckningsbidrag enligt 15 § 
värnpliktsförmånsförordningen (1976:1008). Vid tillämpningen av nämnda 
bestämmelser skall vad som där sägs om 180 dagar i stället avse 135 
dagar.

Övergångsbestämmelser

1990:838

Denna förordning träder i kraft den 1 augusti 1990. För värnpliktiga, 
som omfattas av försöken med förkortad grundutbildning och har inkallats 
eller påbörjat sin grundutbildning före den 1 juli 1990, gäller dock 
förordningen i sin äldre lydelse.
Förordning (1989:632) om försöksverksamhet i fråga om institutionsstyrelserna m.m. vid Sveriges  lantbruksuniversitet 

1 § Försöksverksamhet enligt denna förordning får bedrivas vid Sveriges 
lantbruksuniversitet.

2 § Utan hinder av vad som föreskrivs i andra förordningar, andra 
regeringsbeslut eller sådana föreskrifter som en myndighet under 
regeringen har meddelat, får försöksverksamheten bedrivas i de avseenden 
som anges i 3 §.

3 § Om det främjar verksamheten vid en institution får

1. institutionsstyrelsen bestå av prefekt, företrädare för de anställda 
vid institutionen och, om det finns särskilda skäl, avdelningschef eller 
motsvarande vid institutionen,

2. ledamöter i institutionsstyrelsen utses av de lokala fackliga 
organisationerna,

3. flera prefekter utses när en institution är förlagd till två eller 
flera platser eller när det finns andra särskilda skäl.

Rektorsämbetet utser ordförande i institutionsstyrelsen vid 
institutioner med flera prefekter. Avdelningschef eller motsvarande 
utses som ledamot i en institutionsstyrelse av rektorsämbetet.

4 § Lantbruksuniversitetet skall före den 15 januari 1993 till 
Jordbruksdepartementet redovisa erfarenheterna av försöksverksamheten. 
Förordning (1992:439).
Lag (1989:634) om procentsats för uttag av avgift för åren 1990-1994 till försäkringen för tilläggspension

Enligt riksdagens beslut föreskrivs att det i 2 kap. 1 § och 3 kap. 1 § 
lagen (1981:691) om socialavgifter nämnda avgiftsuttaget till 
försäkringen för tilläggspension skall utgöra 13,00 procent för åren 
1990--1994.
Kammarkollegiets föreskrifter (1989:673) om uppgifter som egendomsnämndens förteckning över den kyrkliga jorden och pastoratens prästlönefonder skall innehålla 

Förteckning över den kyrkliga jorden

1 § För varje fastighet skall i förteckningen anges dels det slag av
kyrklig jord till vilken fastigheten skall hänföras, dels fastighetens
beteckning, storlek och läge.

2 § För varje löneboställe skall, i den mån det är möjligt, i
förteckningen anges i vad mån medel ur en prästlönefond eller
ersättning, som avses i 23 § lagen (1988:183) om förvaltningen av
kyrklig jord eller motsvarande äldre bestämmelse, har använts för att
täcka kostnader för förvärv, amortering av lån ur kyrkofonden eller
värdebeständig rationalisering. Vidare skall anges från vilken fastighet
använda fondmedel eller ersättning kommer.

3 § För varje prästlönefondsfastighet skall, i den mån det är möjligt, i
förteckningen anges ur vilka prästlönefonder medel för inköpet har
tillskjutits och från vilka fastigheter dessa fondmedel i sin tur
kommer.

4 § För varje prästgård skall i förteckningen anges om den utgör en
särpräglad miljö eller omfattar någon byggnad som har särskilt värde som
exempel på en viss tids byggnadsskick. För en prästgård som utgör sådan
miljö eller omfattar sådan byggnad skall dessutom anges de särskilda
bestämmelser för vården och användningen av en sådan prästgård eller
byggnad som egendomsnämnden har meddelat. Detta gäller även för varje
tidigare prästgård som enligt 1 § andra stycket lagen (1988:183) om
förvaltningen av kyrklig jord har blivit löneboställe.

/r3/ Förteckning över pastoratens prästlönefonder

5 § I förteckningen skall, i den mån det är möjligt, anges från vilken
fastighet fonderat belopp härrör och för varje utbetalning av fonderat
belopp dels från vilken fastighet beloppet härrör, dels för vilket
ändamål utbetalningen sker.

6 § Det åligger varje pastorat att lämna egendomsnämnden de uppgifter
som nämnden behöver för att föra förteckningen.
Lag (1989:676) om dubbelbeskattningsavtal mellan Sverige och Thailand

1 § Det avtal för att undvika dubbelbeskattning och förhindra
skatteflykt beträffande skatter på inkomst som Sverige och Thailand
undertecknade den 19 oktober 1988 skall, tillsammans med det protokoll
som är fogat till avtalet och som utgör en del av detta, gälla för
Sveriges del. Avtalets och protokollets innehåll framgår av bilaga till
denna lag.

2 § Avtalets beskattningsregler skall tillämpas endast i den mån dessa
medför inskränkning av den skattskyldighet i Sverige som annars skulle
föreligga.

3 § Om en person anser att det vidtagits någon åtgärd som för honom
medfört eller kommer att medföra en beskattning som strider mot
bestämmelserna i avtalet, kan han ansöka om rättelse enligt artikel 25
punkt 1 i avtalet.

4 § Har upphävts genom lag (2011:1334).
Förordning (1989:677) om dubbelbeskattningsavtal mellan Sverige samt Storbritannien och Nordirland beträffande skatter på kvarlåtenskap, arv och gåva

Lagen (1988:593) om dubbelbeskattningsavtal mellan Sverige samt 
Storbritannien och Nordirland beträffande skatter på kvarlåtenskap, arv 
och gåva skall träda i kraft den 14 juli 1989. Lagen tillämpas 
beträffande arvsskatt på kvarlåtenskap efter person som avlider efter 
den 17 mars 1986 och beträffande gåvoskatt på gåva för vilken 
skattskyldighet uppkommer efter den 17 mars 1986.

Övergångsbestämmelser

1989:677

1. Denna förordning träder i kraft den 14 juli 1989.

2. Genom förordningen upphävs förordningen (1981:766) om 
dubbelbeskattningsavtal mellan Sverige samt Storbritannien och 
Nordirland beträffande skatter på kvarlåtenskap, arv och gåva.

3. I fall då större skattelättnad skulle ha medgivits enligt bestämmelse 
i avtalet innan avtalet ändrades genom det den 21 december 1987 
undertecknade protokollet, skall sådan bestämmelse i den upphävda 
förordningen tillämpas beträffande skattskyldighet som uppkommit före 
ikraftträdandet av lagen (1988:593) om dubbelbeskattningsavtal mellan 
Sverige samt Storbritannien och Nordirland beträffande skatter på 
kvarlåtenskap, arv och gåva.
Riksgäldskontorets Föreskrifter (1989:690) om gällande räntesats för allemanssparandet

Riksgäldskontoret föreskriver följande med stöd av 9 § lagen (1983:890) 
om allemanssparande samt 1 § förordningen (1989:248) med instruktion för 
riksgäldskontoret.

På de medel som satts in på ett allemanssparkonto utgår under juli 1989 
årlig ränta som motsvarar det av riksbanken fastställda, vid varje 
tidpunkt gällande diskontot samt från och med den 1 augusti 1989 och 
tills vidare årlig ränta med 9,5 procent.

Övergångsbestämmelser

1989:690

Denna författning träder i kraft den 1 augusti 1989 och tillämpas från 
och med den 1 juli 1989.
Lag (1989:691) om dubbelbeskattningsavtal mellan Sverige och Indonesien

1 § Det avtal för att undvika dubbelbeskattning och förhindra
skatteflykt beträffande skatter på inkomst som Sverige och Indonesien
undertecknade den 28 februari 1989 skall, tillsammans med det protokoll
som är fogat till avtalet och som utgör en del av detta, gälla för
Sveriges del. Avtalets och protokollets innehåll framgår av bilaga till
denna lag.

2 § Avtalets beskattningsregler skall tillämpas endast i den mån dessa
medför inskränkning av den skattskyldighet i Sverige som annars skulle
föreligga.

3 § Om en person anser att det vidtagits någon åtgärd som för honom
medfört eller kommer att medföra en beskattning som strider mot
bestämmelserna i avtalet, kan han ansöka om rättelse enligt artikel 25
punkt 1 i avtalet.

4 § Har upphävts genom lag (2011:1336).
Förordning (1989:696) om provisorisk antidumpningstull på vissa träfiberskivor

1 § Provisorisk antidumpningstull skall utgå för träfiberskivor med en 
densitet av mer än 0,8 g cm3 ur tulltaxenr 44.11 tulltaxelagen 
(1987:1068) och som har sitt ursprung i Sovjetunionen eller Polen.

2 § Antidumpningstullen utgör

1. för lackerade träfiberskivor 30 % av varans värde beräknat enligt 4 § 
tulltaxelagen (1987:1068),

2. för andra träfiberskivor 40 % av varans värde beräknat enligt 4 § 
tulltaxelagen.

3 § I fråga om träfiberskivornas ursprung skall förordningen (1984:59) 
om varors ursprung tillämpas.
Riksbankens Föreskrifter (1989:716) om utgivande  av sedlar på femhundra kronor 

Fullmäktige i riksbanken ger till känna att sedlar på femhundra kronor
kommer att från riksbanken lämnas ut i allmänna rörelsen från och med
den 4 september 1989.

Sedeln har följande storlek, beskaffenhet och utseende.

Storlek

Sedeln är 150 mm lång och 82 mm bred.

Tryck

Sedelns framsida

I sedelns högra del avbildas kung Carl XI i halvprofil med ansiktet vänt
åt vänster. Hans namn och levnadsår, CARL XI 1655--1697, är angivna
längs motivets högra kant. Till vänster om porträttet avbildas det gamla
riksbankshuset vid Järntorget i Stockholm med folkliv. Under husets
högra del framträder en del av riksbankens ursprungliga sigill. Över och
till vänster om riksbankshuset återges texten på en sedel från år 1665 i
en ljus färg.

Sedelns högra del innehåller konstgraverade mönster i form av
koncentriska cirklar, vari texten HINC ROBUR ET SECURITAS upprepas.

Sedelns vänstra sida, omfattande ungefär en fjärdedel av sedelns yta, är
täckt av ett tryck i lätt ton som avslutas längst till vänster med en
rand i konstgravyr som löper längs sedelns kortsida och är försedd med
texten SVERIGES RIKSBANK.

Valörsiffran 500 återfinns i sedelns övre vänstra samt i sedelns nedre
högra hörn. Texten FEM HUNDRA KRONOR återfinns längs sedelns övre kant.
Sedelns nummer är angivet i nedre vänstra hörnet.

Huvudmotivet är tryckt i röd färg, den äldre sedelns text är i gulvit
färg, som i ultraviolett ljus har starkt återsken. Trycket på sedelns
mittparti är i rödlila, turkos och violett färg som avslutas i sedelns
vänstra kant i ett brungrått färgat band.

De konstgraverade cirklarna till höger om porträttet är tryckta i ockra
och turkos samt rött. Numret är tryckt i en svart färg, som i
ultraviolett ljus har återsken. Hela sedelns framsida är täckt av tryck.

Sedelns baksida

Denna sida upptar till höger en talong med valörsiffran 500 nedtill och
två namnteckningar i faksimil längs sedelns högra sida men är för övrigt
ej tryckt. Huvudmotivet är en bild av Christopher Polhem i halvfigur.
Texten CHR. POLHEM 1661--1751 återfinns i högra nedre delen av
porträttet.

Till vänster om porträttet finns en avbildning av Falu koppargruva. Till
höger om porträttet finns inlagd en handskrift av Polhem i faksimil.
Bakom porträttet är inlagt ett s. k. spärrhjul, utfyllt med konstgravyr.

Valörsiffran 500 återfinns även i sedelns övre vänstra hörn, samt texten
FEM HUNDRA KRONOR i sedelns nedre kant.

Porträttet samt valörangivelserna och handskriften är tryckta i röd
färg, bilden av Falu koppargruva i grön färg samt spärrhjulet i violett
och ockra. De fyra marginalerna har ej tryck.

Papper

Papperet är till färgen benvitt och är på framsidans vänstra sida
försett med ett vattenmärke föreställande Carl XI i halvprofil med
ansiktet vänt åt vänster.

I papperet är inlagd en lodrätt löpande säkerhetstråd, vilken framträder
i genomfallande ljus som en mörk linje med två raka kanter.
Förordning (1989:731) om godtagande av byggprodukter som godkänts i annat nordiskt land

1 § De organ i övriga nordiska länder som anges i bilaga till denna
förordning skall utgöra sådana organ för godkännande av byggprodukter
som avses i 8 kap. 29 a § första stycket plan- och bygglagen (1987:10).

2 § Plan- och bostadsverket får meddela de föreskrifter om avvikelse
från bestämmelserna om likställdhet av byggprodukter som behövs enligt 8
kap. 29 a § tredje stycket plan- och bygglagen (1987:10).


Bilaga

Förteckning över sådana organ för godkännande av byggprodukter som
avses i 8 kap. 29 a § första stycket plan- och bygglagen (1987:10)

Danmark

Boligministeriets godkendelsessekretariat for materialer og
konstruktioner

Boligministeriets godkendelsessekretariat for vand- og aflbsmateriel

Dansk standardiseringsråd

Finland

Miljöministeriet

Inrikesministeriet

Föreningen för kvalitetskontroll av träkonstruktioner rf

Kvalitetskontroll för betongindustrin rf

Föreningen för kvalitetskontroll av stålkonstruktioner

Statens tekniska forskningscentral (VTT), Betong- och silikattekniska
laboratoriet

Statens tekniska forskningscentral (VTT), Konstruktionstekniska
laboratoriet

Island

Rannsoknarstofnun byggingari&na&arins (Statens byggeforsknings
Institut)

I&ntknistofnun Islands (Islands industriell-tekniska Institut)

Brunamalastofnun rkisins (Statens brandtekniska Institut)

Rafmagnseftirlit rkisins (Statens elektricitets inspektion)

Norge

Statens bygningstekniske etat

Godkjenningsnemnda for bygningselementer

Kontrollrådet for betongprodukter

Direktoratet for brann og eksplosjonsvern

Norges standardiseringsforbund
Riksgäldskontorets Föreskrifter (1989:734) om gällande inlåningsränta i ungdomsbosparandet

Riksgäldskontoret föreskriver följande med stöd av 10 § lagen (1988:846) 
om ungdomsbosparande samt 1 § förordningen (1989:248) med instruktion 
för riksgäldskontoret.

På medel som står inne på ett konto anslutet till ungdomsbosparandet 
enligt lagen (1988:846) om ungdomsbosparande skall den bank eller 
sparkassa som för kontot betala lägst 9,75 procent årlig ränta.

För den kalendermånad, då insättning eller uttag sker, får på det 
insatta respektive uttagna beloppet betalas en lägre årlig ränta än som 
sägs i första stycket, dock lägst 2 procent.
Riksgäldskontorets Föreskrifter (1989:781) om gällande räntesats för allemanssparandet

Riksgäldskontoret föreskriver följande med stöd av 9 § lagen (1983:890) 
om allemanssparande samt 1 § förordningen (1989:248) med instruktion för 
riksgäldskontoret.

På de medel som satts in på ett allemanssparkonto utgår från och med den 
1 oktober 1989 och tills vidare årlig ränta med 8,5 procent.
Förordning (1989:791) om statsbidrag till specialpedagogiska insatser för vissa förskolebarn

1 § Statsbidrag lämnas enligt denna förordning till landstingskommuner 
för specialpedagogiska insatser som görs för förskolebarn som tillhör 
eller kan antas komma att tillhöra den personkrets som omfattas av lagen 
(1985:568) om särskilda omsorger om psykiskt utvecklingsstörda m. fl.

De specialpedagogiska insatserna görs av förskolekonsulenter, 
talpedagoger, logopeder eller andra liknande yrkesutövare inom 
omsorgsverksamheten eller den samordnade barnhabiliteringen.

Vad som i denna förordning sägs om en landstingskommun gäller också en 
kommun som inte ingår i en landstingskommun samt en kommun som med stöd 
av 12 § lagen om särskilda omsorger om psykiskt utvecklingsstörda m. fl. 
har övertagit uppgiften att svara för de särskilda omsorgerna rådgivning 
och annat personligt stöd enligt 4 § första stycket 1 samma lag.

2 § Statsbidrag beräknas för ett kalenderår enligt följande. Det belopp 
som riksdagen har anvisat som anslag till specialpedagogiska insatser 
för det budgetår som börjar den 1 juli under kalenderåret, delas med det 
antal förskolebarn som enligt samtliga ansökningar om statsbidrag för 
kalenderåret har fått del av bidragsgrundande specialpedagogiska 
insatser. Det tal som därvid erhålls multipliceras med det antal 
förskolebarn som enligt landstingskommunens ansökan har fått del av 
sådana insatser under kalenderåret. Produkten, avrundad till närmast 
lägre hundratal, utgör statsbidraget.

3 § Statsbidraget beviljas och betalas ut av socialstyrelsen. Bidraget 
betalas ut i efterskott för kalenderår.

4 § Ansökan om statsbidrag ges in till socialstyrelsen senast den 31 
mars året efter bidragsåret. Till ansökan skall fogas de uppgifter som 
behövs om barnen och de specialpedagogiska insatserna.

På socialstyrelsens eller riksrevisionsverkets begäran är 
landstingskommunen skyldig att tillhandhålla det underlag som behövs för 
dessa myndigheters granskning.

5 § Socialstyrelsens beslut enligt denna förordning får inte överklagas.

6 § Socialstyrelsen får meddela de föreskrifter som behövs för 
verkställigheten av denna förordning.
Förordning (1989:809) om riksgränsen  mellan Sverige och Norge 

I enlighet med skriftväxling mellan Sverige och Norge den 1
september 1989 har riksgränsen enligt de år 1661 och 1751
träffade gränsöverenskommelserna den sträckning som har
föreslagits av den svenska och den norska gränskommission som
under åren 1984-1987 genomfört en gemensam översyn av
riksgränsen.

De av gränskommissionerna upprättade tekniska beskrivningarna
över gränsen (Band I-VII) utgör från och med den 1 september
1989 officiella gränsdokument. De ska förvaras hos
Regeringskansliet (Utrikesdepartementet) och Lantmäteriet.
Förordning (2008:699).
Förordning (1989:810) om avgift för efterforskning av personer bosatta utomlands

1 § Med utrikesförvaltningen avses i denna förordning
utrikesdepartementet och utlandsmyndigheterna.

2 § För uppdrag som utrikesförvaltningen utför med att
efterforska personer som är bosatta utomlands betalas avgift
enligt denna förordning.

Avgift beslutas av den myndighet som uppdragsgivaren har vänt
sig till.

Domstolar och andra svenska myndigheter är fria från avgift.
Förordning (1997:14).

3 § För varje person som efterforskas betalas en avgift på 300 kronor.

4 § Den som begär utrikesförvaltningens bistånd med efterforskning skall
även ersätta nödvändiga utlägg i samband med uppdraget såsom porto,
telex, kostnad för införskaffande av handlingar samt eventuell
annonsering.

Om det finns skäl till det, får ersättningen jämkas eller efterges helt.

5 § Avgift enligt 3 § och ersättning enligt 4 § tas ut i efterhand mot
postförskott, om inte betalning sker på annat sätt. Om uppdraget har
lämnats till en utlandsmyndighet och uppdragsgivaren är bosatt i
Sverige, redovisas ärendet genom utrikesdepartementet.

6 § Beslut av en myndighet inom utrikesförvaltningen enligt denna
förordning får inte överklagas.
Förordning (1989:813) om dubbelbeskattningsavtal mellan Sverige och Indonesien

1 § Lagen (1989:691) om dubbelbeskattningsavtal mellan Sverige och 
Indonesien skall träda i kraft den 1 januari 1990 och tillämpas på 
inkomst som förvärvas denna dag eller senare.

Avtalet trädde i kraft den 27 september 1989.

2 § Följande gäller om en person med hemvist i Sverige förvärvar inkomst 
som enligt bestämmelserna i artikel 19 punkterna 1 och 2 i avtalet 
beskattas endast i Indonesien eller enligt bestämmelserna i artikel 23 
punkt 1 b skall undantas från svensk skatt.

Sådan inkomst tas inte med vid taxering i Sverige.

Om personen i fråga taxeras till statlig inkomstskatt för annan inkomst 
skall dock följande iakttas. Först uträknas den statliga inkomstskatt 
som skulle ha påförts om den skattskyldiges hela inkomst beskattats 
endast i Sverige. Därefter fastställs hur stor procent den sålunda 
uträknade skatten utgör av hela den beskattningsbara inkomst på vilken 
skatten beräknats. Med den därmed erhållna procentsatsen tas skatt ut på 
den inkomst som skall beskattas i Sverige. Förfarandet skall användas 
endast om detta leder till högre skatt.
Förordning (1989:814) om dubbelbeskattningsavtal mellan Sverige och Thailand

1 § Lagen (1989:676) om dubbelbeskattningsavtal mellan Sverige och 
Thailand skall träda i kraft den 1 januari 1990 och tillämpas 
beträffande kupongskatt på aktieutdelning som betalas eller överförs 
till person med hemvist i Thailand den 1 januari 1990 eller senare och 
beträffande andra skatter på inkomst, för beskattningsår eller 
räkenskapsperiod som börjar den 1 januari 1990 eller senare.

Avtalet trädde i kraft den 26 september 1989.

2 § Följande gäller om en person med hemvist i Sverige förvärvar inkomst 
som enligt bestämmelserna i artikel 18 punkt 1 eller 2 i avtalet 
beskattas endast i Thailand eller enligt bestämmelserna i artikel 23 
punkt 3 b i avtalet skall undantas från svensk skatt.

Sådan inkomst tas inte med vid taxering i Sverige.

Om personen i fråga taxeras till statlig inkomstskatt för annan inkomst 
skall dock följande iakttas. Först uträknas den statliga inkomstskatt 
som skulle ha påförts om den skattskyldiges hela inkomst beskattats 
endast i Sverige. Därefter fastställs hur stor procent den sålunda 
uträknade skatten utgör av hela den beskattningsbara inkomst på vilken 
skatten beräknats. Med den därmed erhållna procentsatsen tas skatt ut på 
den inkomst som skall beskattas i Sverige. Förfarandet skall användas 
endast om detta leder till högre skatt.
Lag (1989:829) om Värdepapperscentralen VPC Aktiebolag

1 § Värdepapperscentralen VPC Aktiebolag (värdepapperscentralen) skall
fullgöra uppgifter för aktiebolag, bankaktiebolag, försäkringsaktiebolag
och andra enligt vad som föreskrivs i aktiebolagslagen (1975:1385),
bankaktiebolagslagen (1987:618), försäkringsrörelselagen (1982:713) och
aktiekontolagen (1989:827).

2 § Aktiebolagslagen (1975:1385) är tillämplig på värdepapperscentralen,
om något annat inte följer av 3 eller 4 §.

3 § Bolagsordningen för värdepapperscentralen skall fastställas av
regeringen och får inte ändras utan regeringens godkännande.

4 § Värdepapperscentralen står under tillsyn av bankinspektionen.

Bankinspektionen kan förelägga vite vid meddelande av föreskrift eller
förbud i samband med tillsynen.

Bankinspektionens beslut enligt denna lag får överklagas hos regeringen.

Beslut i frågor som rör tillsynen skall verkställas även om beslutet har
överklagats, såvida inte regeringen förordnar något annat.

Ytterligare bestämmelser om tillsynsverksamheten meddelas av regeringen.

5 § Värdepapperscentralen skall med en årlig avgift bekosta
Finansinspektionens verksamhet enligt de närmare föreskrifter som
regeringen meddelar.

Värdepapperscentralen skall med belopp som Finansinspektionen
bestämmer betala ersättning till en revisor som Finansinspektionen
förordnat enligt bolagsordningen.

Om Finansinspektionen för bedömning av viss fråga vid den löpande
tillsynen behöver anlita någon med särskild fackkunskap, skall
kostnaden för detta betalas av Värdepapperscentralen. Lag (1996:188).

6 § Styrelseledamot, verkställande direktör eller någon annan tjänsteman
hos värdepapperscentralen som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet till
bankinspektionen lämnar oriktiga eller vilseledande uppgifter om
centralen eller dess verksamhet döms till böter eller fängelse i högst
sex månader, om gärningen inte är belagd med straff i brottsbalken.

1989:829

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.
Regeringen får därvid bestämma att lagen skall träda i kraft vid
skilda tidpunkter för olika emittenter och rättigheter.

1998:1479

Bestämmelserna i aktiekontolagen och lagen om Värdepapperscentralen
VPC gäller dock fortfarande i fråga om överklagande av beslut som har
meddelats enligt någon av de lagarna före den 1 januari 1999.
Förordning (1989:844) om ikraftträdande av aktiekontolagen (1989:827) m.m.

1 § Följande lagar skall träda i kraft den 8 december 1989, nämligen

1. aktiekontolagen (1989:827),

2. lagen (1989:828) om införande av aktiekontolagen (1989:827),

3. lagen (1989:829) om Värdepapperscentralen VPC Aktiebolag,

4. lagen (1989:830) om upphörande av lagen (1987:623) om förenklad
aktiehantering,

5. lagen (1989:831) om ändring i aktiebolagslagen (1975:1385), utom i
fråga om 11 kap. 9 §,

6. lagen (1989:832) om ändring i försäkringsrörelselagen (1982:713),
utom i fråga om 11 kap. 11 §,

7. lagen (1989:833) om ändring i bankaktiebolagslagen (1987:618),

8. lagen (1989:834) om ändring i bankrörelselagen (1987:617), utom i
fråga om 4 kap. 9 §,

9. lagen (1989:835) om ändring i lagen (1914:45) om kommission,
handelsagentur och handelsresande,

10. lagen (1989:836) om ändring i lagen (1924:322) om vård av omyndigs
värdehandlingar,

11. lagen (1989:837) om ändring i lagen (1927:85) om dödande av
förkommen handling,

12. lagen (1989:838) om ändring i lagen (1936:83) angående vissa
utfästelser om gåva,

13. lagen (1989:839) om ändring i föräldrabalken,

14. lagen (1989:840) om ändring i förmånsrättslagen (1970:979),

15. lagen (1989:842) om ändring i utsökningsbalken, och

16. lagen (1989:843) om ändring i lagen (1987:667) om ekonomiska
föreningar, utom i fråga om 9 kap. 9 §.

2 § Under tiden fram till den 1 januari 1991 skall de nya bestämmelserna
som avses i 1 § 1--8 samt 16 och som skall träda i kraft den 8 december
1989 dock endast tillämpas för de emittenter och rättigheter som
regeringen bestämmer i särskilda beslut.
Förordning (1989:851) om försöksverksamhet  vid Göteborgs tingsrätt med delegering av  vissa arbetsuppgifter 

1 § Försöksverksamhet enligt denna förordning skall bedrivas vid
Göteborgs tingsrätt. Förordningen gäller vid sidan av förordningen
(1979:572) med tingsrättsinstruktion.

2 § Tingsrätten får förordna domstolsbiträden som har
tillräcklig kunskap och erfarenhet att på eget ansvar

1. ta emot fullföljdsinlagor när talan förs mot tingsrättens domar
eller slutliga beslut och pröva om talan har fullföljts på föreskrivet
sätt och inom rätt tid,

2. bestämma grundavgift och procentsats efter vilken tilläggsavgift
skall betalas samt högsta belopp för tilläggsavgift enligt 15 §
rättshjälpslagen (1972:429). Förordning (1993:14).

3 § Domstolsbiträden får inte avvisa vade- eller besvärstalan.

4 § Förordnanden enligt 2 § får inte avse frågor som är av vidlyftig
eller svår beskaffenhet.
Lag (1989:853) med tillfälliga bestämmelser om pälsdjursuppfödares investeringsreserv 

Tillägg enligt 13 § första stycket lagen (1979:610) om allmän
investeringsreserv skall inte göras på belopp som återförs enligt 11 §
första stycket a samma lag om det återförda beloppet är hänförligt till
en förvärvskälla vari den skattskyldige det beskattningsår då
avsättningen gjordes har redovisat intäkt, som till övervägande delen
avser yrkesmässig uppfödning av mink, räv eller iller, och om hans
intäkt av sådan verksamhet under det år då återföring sker understiger
motsvarande intäkt under något av de två föregående åren.

Övergångsbestämmelser

1989:853

Denna lag träder i kraft den 1 december 1989 och tillämpas endast vid
1991 års taxering.

1996:486

Den upphävda lagen tillämpas alltjämt i fråga om 1991 års taxering.
Förordning (1989:868) om uppsägning av  vissa statslån till bostadsbyggande m.m. 

1 § Sådana statliga lån som anges i en till denna förordning fogad
förteckning (bilaga) skall sägas upp till betalning, om den
fastighet eller tomträtt för vilken lånet är beviljat övergår till ny
ägare eller tomträttshavare. Är lånet beviljat för flera fastigheter
eller tomträtter och övergår inte samtliga fastigheter eller tomträtter,
skall lånet till berörd del sägas upp till betalning.

2 § Innan beslut om uppsägning enligt 1 § meddelas, skall den nye
ägaren eller tomträttshavaren upplysas om möjligheten att få lån
enligt förordningen (1989:858) om ersättningslån för
bostadsändamål och ges skälig tid att ansöka om ett sådant lån.
Förordning (1994:256).

Bilaga


Förteckning över vissa statslån till bostadsbyggande m. m.

1. Bostadslån enligt bostadslånekungörelsen (1962:537).

2. Egnahemslån enligt kungörelsen (1957:359) om egnahemslån m. m. eller
motsvarande äldre bestämmelser, om lånet i sin helhet är ett
räntebärande amorteringslån.

3. Energisparlån enligt

a) förordningen (1981:590) om lån till energibesparande åtgärder i
kommunala och landstingskommunala byggnader m. m. eller motsvarande
äldre bestämmelser eller

b) förordningen (1977:332) om statligt stöd till energibesparande
åtgärder i bostadshus m. m. eller motsvarande äldre bestämmelser, om
lånet har betalats ut före den 1 juli 1985.

4. Förbättringslån enligt kungörelsen (1962:538) om förbättringslån.

5. Hyresförlustlån enligt kungörelsen (1972:760) om lån till kostnader
för outhyrda lägenheter.

6. Lån enligt kungörelsen (1973:400) om statligt stöd till allmänna
samlingslokaler eller motsvarande äldre bestämmelser, om lånet har
betalats ut före den 1 juli 1985.

7. Reparationslån enligt förordningen (1981:473) om lån för
byggnadstekniska åtgärder i bostadshus, om lånet har betalats ut före
den 1 juli 1985.

8. Räntelån enligt räntelånekungörelsen (1967:553).

9. Särskilda lokallån enligt 3 § förordningen (1982:1272) om statligt
lånestöd till särskilda åtgärder i bostadsområden med outhyrda
lägenheter, om lånet har betalats ut före den 1 juli 1985.

10. Tertiärlån enligt kungörelsen (1957:360) om tertiärlån m. m. eller
motsvarande äldre bestämmelser.

11. Tilläggslån för anordnande av studentbostäder som beviljats enligt
bemyndigande av Kungl. Maj:t under åren 1951--1962.

Övergångsbestämmelser

1989:868

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1990 och tillämpas i fråga
om sådana överlåtelser som sker efter ikraftträdandet.
Lag (1989:894) om dubbelbeskattningsavtal mellan Sverige och Zimbabwe

1 § Det avtal för att undvika dubbelbeskattning och förhindra
skatteflykt beträffande skatter på inkomst och realisationsvinst som
Sverige och Zimbabwe undertecknade den 10 mars 1989 skall gälla för
Sveriges del. Avtalets innehåll framgår av bilaga till denna lag.

2 § Avtalets beskattningsregler skall tillämpas endast i den mån dessa
medför inskränkning av den skattskyldighet i Sverige som annars skulle
föreligga.

3 § Om en person anser att det vidtagits någon åtgärd som för honom
medfört eller kommer att medföra en beskattning som strider mot
bestämmelserna i avtalet, kan han ansöka om rättelse enligt artikel 25
punkt 1 i avtalet.

4 § Har upphävts genom lag (2011:1337).
Förordning (1989:896) om vissa  bidrag till jordbruksföretag 

1 § Bidrag enligt denna förordning får lämnas med ett grundbelopp till
jordbruksföretag i landet som bedriver animalieproduktion eller
matpotatisodling. Dessutom får bidrag lämnas med ett tilläggsbelopp till
jordbruksföretag som omfattas av förordningen (1985:672) om stöd till
jordbruk och livsmedelsindustri i norra Sverige. Förordning (1992:142).

2 § Bidragen lämnas med ett visst belopp per djur respektive
per hektar matpotatisodling. Bidrag för matpotatisodling lämnas
endast till jordbruksföretag som brukar sammanlagt minst två
hektar åkermark, varav minst ett halvt hektar är matpotatisodling.
Bidrag lämnas endast om det sammanlagda bidraget uppgår till
minst 500 kr. Närmare föreskrifter om grunden för bidragen, om
vilka djurslag bidrag lämnas för och om storleken på bidragen
meddelas av Statens jordbruksverk. Förordning (1993:145).

3 § har upphävts genom förordning (1993:145).

4 § Frågor om bidrag enligt denna förordning prövas av jordbruksverket.
Förordning (1991:1457).

5 § har upphävts genom förordning (1993:145).

6 § har upphävts genom förordning (1993:145).

7 § Jordbruksföretag är återbetalningsskyldigt för belopp som har
betalats ut felaktigt.

Om beslut om bidrag har meddelats på grund av oriktig eller
vilseledande uppgift av bidragstagaren till lantbrukets
företagsregister eller till Jordbruksverket, får beslutet omedelbart
hävas och lämnat bidrag krävas tillbaka inom tio år från det att
beloppet betalades ut. Om det finns anledning att häva ett
bidragsbeslut, får Jordbruksverket besluta att fortsatt bidrag inte
skall lämnas. Förordning (1993:145).

8 § Jordbruksverket får ompröva beslut om bidrag. Begäran om omprövning
skall ha kommit in till verket inom fyra veckor från det att
jordbruksföretaget har fått del av beslutet om bidrag. Förordning
(1991:1457).

9 § I 22 a § förvaltningslagen (1986:223) finns bestämmelser
om överklagande hos allmän förvaltningsdomstol. Andra beslut än
Jordbruksverkets beslut enligt 7 § andra stycket får dock inte
överklagas. Förordning (1998:1117).

10 § Jordbruksverket får meddela ytterligare föreskrifter om
bidragen. Förordning (1993:145).

Övergångsbestämmelser

1992:1427

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1993. Den nya bestämmelsen
skall dock tillämpas för tid från och med den 15 december 1992.

1995:264

Denna förordning träder i kraft den 1 april 1995. Beslut som har
meddelats före ikraftträdandet överklagas enligt äldre bestämmelser.

2001:756

De upphävda förordningarna gäller fortfarande i fråga om stöd
som har beviljats före utgången av december 2001.
Förordning (1989:900) om dubbelbeskattningsavtal  mellan Sverige och Filippinerna 

1 § Lagen (1987:1183) om dubbelbeskattningsavtal mellan Sverige och 
Filippinerna skall träda i kraft den 1 januari 1990 och tillämpas 
beträffande kupongskatt på aktieutdelning som betalas till person med 
hemvist i Filippinerna den 1 januari 1990 eller senare och beträffande 
andra inkomstskatter, för beskattningsår som börjar den 1 januari 1990 
eller senare.

Avtalet trädde i kraft den 16 november 1989.

2 § Följande gäller om en person med hemvist i Sverige förvärvar inkomst 
som enligt bestämmelserna i artikel 15 punkt 3 eller artikel 18 punkt 1 
eller 2 i avtalet beskattas endast i Filippinerna eller enligt 
bestämmelserna i artikel 21 punkt 1 b i avtalet skall undantas från 
svensk skatt.

Sådan inkomst tas inte med vid taxering i Sverige.

Om personen i fråga taxeras till statlig inkomstskatt för annan inkomst, 
skall dock följande iakttas. Först uträknas den statliga inkomstskatt 
som skulle ha påförts om den skattskyldiges hela inkomst beskattats 
endast i Sverige. Därefter fastställs hur stor procent den sålunda 
uträknade skatten utgör av hela den beskattningsbara inkomst på vilken 
skatten beräknats. Med den därmed erhållna procentsatsen tas skatt ut på 
den inkomst som skall beskattas i Sverige. Förfarandet skall användas 
endast om detta leder till högre skatt.
Förordning (1989:901) om dubbelbeskattningsavtal mellan Sverige och Cypern

1 § Lagen (1989:686) om dubbelbeskattningsavtal mellan Sverige och 
Cypern skall träda i kraft den 1 januari 1990 och tillämpas på inkomst 
som förvärvas den 1 januari 1988 eller senare.

Avtalet trädde i kraft den 13 november 1989.

2 § Har upphävts genom lag (2019:1202).
Förordning (1989:902) om beräkning av vissa statliga avgifter för år 1990

1 § Denna förordning gäller sådana föreskrifter om avgifter för år 1990 
som myndigheter under regeringen beslutar och som avses i förordningen 
(1975:586) om register över statliga avgifter.

Förordningen gäller dock inte sådana föreskrifter som beslutas av 
myndigheter som hör till försvarsdepartementet.

2 § När en myndighet beslutar föreskrifter om avgifter, får 
kostnadsökningen beräknas till högst 5,7 procent vid oförändrad volym. 
Om synnerliga skäl föreligger får kostnadsökningar beräknas till ett 
högre procenttal.

3 § Vid samråd med riksrevisionsverket enligt förordningen (1975:586) om 
register över statliga avgifter skall myndigheterna redovisa hur de 
föreslagna avgiftsförändringarna hänför sig till förändringar i olika 
kostnadsslag.

4 § Riksrevisionsverket skall till regeringen redovisa hur myndigheterna 
tillämpat denna förordning.

5 § Riksrevisionsverket får meddela föreskrifter som behövs för 
verkställigheten av denna förordning.
Förordning (1989:929) om ersättning av  allmänna medel för skada orsakad av den  som utför samhällstjänst 

1 § Ersättning av allmänna medel lämnas till andra än staten enligt
bestämmelserna i denna förordning för skador orsakade av den som utför
samhällstjänst enligt lagen (1989:928) om samhällstjänst. Förordning
(1992:375).

2 § Ersättning lämnas för person- eller sakskada som den dömde vid
samhällstjänst med eller utan vållande har tillfogat den hos vilken
samhällstjänsten utförs eller någon som är anställd hos denne. Detsamma
gäller i fråga om ren förmögenhetsskada som denne därvid har tillfogats
av den dömde genom brott.

Vid bestämmandet av ersättning tillämpas 5 kap. 1--5 och 7 §§ samt 6
kap. 1 § skadeståndslagen (1972:207). Därutöver kan ersättning för
sakskada jämkas om det är skäligt med hänsyn till föreliggande
försäkringar.

3 § Ersättning för skador som tillfogats någon annan än den som avses i
2 § lämnas om och i den utsträckning som den hos vilken samhällstjänsten
utförs enligt lag är skyldig att ersätta skadan.

4 § Ersättning för en och samma skadehändelse lämnas till varje
skadelidande med högst 2 000 000 kronor för personskada, med högst 100
000 kronor för sakskada och med högst 100 000 kronor för ren
förmögenhetsskada genom brott.

5 § Kriminalvården beslutar om ersättning som inte överstiger
100 000 kr. Om myndigheten finner att ersättning bör lämnas med
högre belopp eller om ärendet är av principiell betydelse, skall
den med eget yttrande och den utredning som behövs lämna över
ärendet till regeringen för avgörande. Förordning (2005:1007).

6 § Ansökan om ersättning skall göras senast två år efter
skadehändelsen. Ansökan görs hos Kriminalvården.
Förordning (2005:1007).

7 § Rätt till ersättning enligt denna förordning förutsätter att den
skadelidande intill ersättningens belopp till staten överlåter sin rätt
till skadestånd av den dömde.