Lag (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga

Inledande bestämmelse

1 § Insatser inom socialtjänsten för barn och ungdom ska göras 
i samförstånd med den unge och hans eller hennes 
vårdnadshavare enligt bestämmelserna i socialtjänstlagen 
(2001:453). Insatserna ska präglas av respekt för den unges 
människovärde och integritet. 

Den som är under 18 år ska dock beredas vård enligt denna lag, 
om någon av de situationer som anges i 2 eller 3 § föreligger 
och det kan antas att behövlig vård inte kan ges den unge med 
samtycke av den eller dem som har vårdnaden om honom eller 
henne och, när den unge har fyllt 15 år, av honom eller henne 
själv.

Vård med stöd av 3 § får även beredas den som har fyllt 18 men 
inte 20 år, om sådan vård med hänsyn till den unges behov och 
personliga förhållanden i övrigt är lämpligare än någon annan 
vård och det kan antas att behövlig vård inte kan ges med den 
unges samtycke.

Vissa andra åtgärder får vidtas utan samtycke enligt 22, 24, 
31 a, 32 a och 32 b §§.

Vid beslut enligt denna lag ska vad som är bäst för den unge 
vara avgörande. Lag (2022:664).

Beredande av vård

2 § Vård skall beslutas om det på grund av fysisk eller psykisk
misshandel, otillbörligt utnyttjande, brister i omsorgen eller
något annat förhållande i hemmet finns en påtaglig risk för att
den unges hälsa eller utveckling skadas. Lag (2003:406).

3 § Vård skall också beslutas om den unge utsätter sin hälsa
eller utveckling för en påtaglig risk att skadas genom missbruk
av beroendeframkallande medel, brottslig verksamhet eller något
annat socialt nedbrytande beteende.

Vård skall också beslutas om den som dömts till sluten
ungdomsvård enligt 32 kap. 5 § brottsbalken vid
verkställighetens slut bedöms vara i uppenbart behov av
fortsatt vård för att inte löpa sådan risk som avses i första
stycket. Lag (2006:896).

4 § Beslut om vård med stöd av denna lag meddelas av
förvaltningsrätten efter ansökan av socialnämnden.

Ansökan skall innehålla en redogörelse för

- den unges förhållanden,

- de omständigheter som utgör grund för att den unge behöver
beredas vård,

- tidigare vidtagna åtgärder,

- den vård som socialnämnden avser att anordna,

- hur relevant information lämnats till den unge,

- vilket slags relevant information som lämnats, samt

- den unges inställning. Lag (2009:804).

5 § Rättens beslut om vård upphör att gälla, om vården inte har
påbörjats inom fyra veckor från den dag då beslutet vann laga kraft.

Omedelbart omhändertagande

6 § Socialnämnden får besluta att den som är under 20 år omedelbart
skall omhändertas, om

1. det är sannolikt att den unge behöver beredas vård med stöd av denna
lag, och

2. rättens beslut om vård inte kan avvaktas med hänsyn till risken för
den unges hälsa eller utveckling eller till att den fortsatta
utredningen allvarligt kan försvåras eller vidare åtgärder hindras.

Om socialnämndens beslut om omhändertagande inte kan avvaktas, får
nämndens ordförande eller någon annan ledamot som nämnden har förordnat
besluta om omhändertagande. Beslutet skall anmälas vid nämndens nästa
sammanträde.

När socialnämnden har ansökt om vård med stöd av lagen, får även rätten
besluta att den unge omedelbart skall omhändertas.

6 a § Är svensk domstol inte behörig att besluta om beredande 
av vård enligt denna lag, får socialnämnden besluta att den 
som är under 18 år omedelbart ska omhändertas, om 

1. åtgärder av behörig utländsk myndighet inte kan avvaktas 
med hänsyn till risken för den unges hälsa eller utveckling 
eller till att den fortsatta utredningen allvarligt kan 
försvåras eller vidare åtgärder hindras, och 

2. det är sannolikt att den unge tillfälligt behöver vård som 
avses i denna lag. 

För beslut enligt första stycket gäller 6 § andra stycket och, 
för det fall socialnämnden har ansökt om vård med stöd av 
lagen, 6 § tredje stycket. 

I 9 a och 9 b §§ finns bestämmelser om fortsatt 
omhändertagande för tillfällig vård av den unge. 

Denna paragraf ansluter, tillsammans med 7-9 b §§, till rådets 
förordning (EU) 2019/1111 av den 25 juni 2019 om behörighet, 
erkännande och verkställighet av avgöranden i äktenskapsmål 
och mål om föräldraansvar, och om internationella bortföranden 
av barn (Bryssel II-förordningen) och lagen (2012:318) om 1996 
års Haagkonvention. Lag (2022:955).

7 § Har socialnämnden beslutat om omedelbart omhändertagande,
skall beslutet underställas förvaltningsrätten inom en vecka
från den dag då beslutet fattades. Därvid skall beslutet jämte
handlingarna i ärendet tillställas rätten.

Förvaltningsrätten skall pröva beslutet så snart det kan ske.
Om det inte finns synnerliga hinder, skall prövningen ske inom
en vecka från den dag då beslutet och handlingarna kom in till
rätten.

Om beslutet inte har underställts förvaltningsrätten inom
föreskriven tid, upphör omhändertagandet.

Har socialnämnden beslutat om omedelbart omhändertagande efter
det att nämnden har ansökt om vård med stöd av lagen, skall
beslutet underställas den rätt som prövar frågan om vård.
Därvid gäller bestämmelserna i första-tredje styckena.
Lag (2009:804).

8 § Om förvaltningsrätten fastställer ett beslut om omedelbart 
omhändertagande, ska socialnämnden inom fyra veckor från den 
dag då omhändertagandet verkställdes ansöka hos 
förvaltningsrätten om att den unge ska

1. beredas vård med stöd av denna lag, eller

2. vara fortsatt omhändertagen för tillfällig vård enligt 
9 a §.

Förvaltningsrätten får medge förlängning av denna tid, om 
ytterligare utredning eller någon annan särskild omständighet 
gör det nödvändigt. Lag (2019:472).

9 § Ett omedelbart omhändertagande upphör

1. om ansökan om vård eller ansökan om fortsatt 
omhändertagande för tillfällig vård enligt 9 a § inte har 
gjorts inom den tid som anges i 8 § och inte heller 
förlängning av tiden har begärts, eller

2. när rätten avgör frågan om vård eller frågan om fortsatt 
omhändertagande.

Ett beslut om omedelbart omhändertagande får inte verkställas 
om den unge är häktad.

Om det inte längre finns skäl för ett omhändertagande, ska 
socialnämnden besluta att detta genast ska upphöra. Ett sådant 
beslut får meddelas också av den rätt som prövar en fråga om 
vård med stöd av lagen eller en fråga om fortsatt 
omhändertagande enligt 9 a §. Lag (2019:472).

9 a § Förvaltningsrätten får medge att ett omhändertagande 
enligt 6 a § ska fortsätta om den unge fortsatt behöver 
tillfällig vård och socialnämnden har ansökt om fortsatt 
omhändertagande inom den tid som anges i 8 § första stycket, 
tiden för ett beslut om förlängd tidsfrist enligt 8 § andra 
stycket inte har löpt ut eller tiden för ett gällande beslut 
om fortsatt omhändertagande inte har löpt ut.

Socialnämnden ska i ansökan ange hur lång tid den unge behöver 
vara omhändertagen och vilka omständigheter som utgör grund 
för ett fortsatt omhändertagande. Tillsammans med ansökan ska 
socialnämnden överlämna handlingarna i ärendet till 
förvaltningsrätten. 

Om ansökan har kommit in till förvaltningsrätten inom 
föreskriven tid, får omhändertagandet fortsätta i avvaktan på 
förvaltningsrättens beslut.

Ett medgivande om fortsatt omhändertagande får lämnas för 
högst två månader åt gången, räknat från den dag då domstolen 
meddelar beslut i frågan. Ett fortsatt omhändertagande får 
pågå under högst ett år i följd, såvida inte fortsatt 
tillfällig vård är nödvändig. Lag (2019:472).

9 b § Ett fortsatt omhändertagande för tillfällig vård enligt 
9 a § upphör om socialnämnden inte har ansökt om att den unge 
ska vara fortsatt omhändertagen innan tiden för gällande 
beslut om fortsatt omhändertagande har löpt ut. 

Om det inte längre finns skäl för att den unge ska vara 
omhändertagen, ska socialnämnden eller, i förekommande fall, 
rätten besluta att omhändertagandet genast ska upphöra.
Lag (2019:472).

Vården

10 § Vården skall anses påbörjad när den unge på grund av ett
beslut om omedelbart omhändertagande eller om vård har
placerats utanför sitt eget hem.

För vårdens innehåll och utformning gäller bestämmelserna i
socialtjänstlagen (2001:453) och föreskrifterna i 11-20 §§.
Lag (2001:466).

11 § Socialnämnden bestämmer hur vården av den unge skall
ordnas och var han eller hon skall vistas under vårdtiden. I
fråga om den som vårdas i ett hem som avses i 12 § första
stycket får dock Statens institutionsstyrelse i samband med att
den unge transporteras besluta att han eller hon tillfälligt
skall vistas i ett annat sådant hem.

Nämnden får medge att den unge vistas i sitt eget hem, om detta
kan antas vara bäst ägnat att främja vården av honom eller
henne. Vård med stöd av denna lag skall dock alltid inledas
utanför den unges eget hem.

Om nämndens beslut enligt första eller andra stycket inte kan
avvaktas, får ordföranden eller någon annan ledamot som nämnden
har förordnat besluta i frågan. Beslutet skall anmälas vid
nämndens nästa sammanträde.

Nämnden eller den åt vilken nämnden har uppdragit vården skall
ha uppsikt över den unge och, i den utsträckning det behövs för
att genomföra vården, bestämma om hans eller hennes personliga
förhållanden.

Nämnden har under vårdtiden samma ansvar som vårdnadshavaren
för att den unges grundläggande rättigheter enligt 6 kap. 1 §
föräldrabalken tillgodoses. Lag (2007:1312).

12 § För vård av unga som på någon grund som anges i 3 § 
behöver stå under särskilt noggrann tillsyn ska det finnas 
särskilda ungdomshem. Hemmen ska vara indelade i 
säkerhetsnivåer. Ett hem som inte tillhör den lägsta nivån har 
förhöjd säkerhetsnivå.

Om socialnämnden har beslutat att den unge ska vistas i ett 
särskilt ungdomshem ska Statens institutionsstyrelse anvisa 
plats i ett sådant hem. I akuta situationer ska Statens 
institutionsstyrelse omedelbart anvisa en sådan plats.

Den unge får inte anvisas en plats som innebär mer ingripande 
övervakning och kontroll än vad som är nödvändigt för 
genomförandet av vården eller för att ordningen eller 
säkerheten på hemmet ska kunna upprätthållas. Lag (2024:259).

12 a § Om den unge är placerad på ett särskilt ungdomshem 
och vårdas eller har vårdats på sjukhus, ska 
verksamhetschefen vid vårdenheten genast underrätta Statens 
institutionsstyrelse om den unge önskar lämna eller redan har 
lämnat vårdenheten. 

Får någon som tillhör hälso- och sjukvårdspersonalen och är 
verksam vid ett särskilt ungdomshem kännedom om att den unge 
har en sådan smittsam sjukdom som enligt 1 kap. 3 § andra 
stycket smittskyddslagen (2004:168) utgör en allmänfarlig 
sjukdom, ska Statens institutionsstyrelse underrättas, om det 
inte står klart att det inte finns någon risk för 
smittspridning. Lag (2018:652).

13 § Har den unge beretts vård med stöd av 2 §, ska 
socialnämnden minst en gång var sjätte månad överväga om vård 
enligt lagen fortfarande behövs och hur vården bör inriktas 
och utformas.

Har den unge beretts vård med stöd av 3 §, ska socialnämnden 
inom sex månader från dagen för verkställighet av vårdbeslutet 
pröva om vård med stöd av lagen ska upphöra. Denna fråga ska 
därefter prövas fortlöpande inom sex månader från senaste 
prövning. Lag (2022:664).

13 a § Socialnämnden ska noga följa vården av den som får vård
med stöd av denna lag.

Socialnämnden ska följa vården främst genom

1. regelbundna personliga besök i det hem där den unge vistas,

2. enskilda samtal med den unge,

3. samtal med den eller dem som tagit emot den unge i sitt
hem, och

4. samtal med vårdnadshavarna.

Socialnämnden ska särskilt uppmärksamma den unges hälsa,
utveckling, sociala beteende, skolgång samt relationer till
anhöriga och andra närstående. Lag (2012:777).

13 b § När socialnämnden prövar om vård som har beslutats med 
stöd av denna lag ska upphöra för någon som är under 18 år och 
som är placerad i ett hem som avses i 6 kap. 6 § första stycket 
socialtjänstlagen (2001:453), ska socialnämnden också särskilt 
överväga om det finns skäl att ansöka om flyttningsförbud 
enligt 24 §. Lag (2022:664).

13 c § När den unge har varit placerad i samma familjehem 
under två år från det att placeringen verkställdes, ska 
socialnämnden särskilt överväga om det finns skäl att ansöka 
om överflyttning av vårdnaden enligt 6 kap. 8 § 
föräldrabalken. Därefter ska frågan övervägas årligen.

Vid ett sådant övervägande ska följande särskilt beaktas:

- den unges och familjehemsföräldrarnas inställning till en 
vårdnadsöverflyttning,

- den unges relation till familjehemsföräldrarna och deras 
förmåga att tillgodose den unges behov av en trygg och god 
uppväxt,

- familjehemsföräldrarnas inställning till och förmåga att 
tillgodose den unges behov av kontakt med sina föräldrar och 
andra närstående,

- den unges relation till sina föräldrar, och

- den unges sociala situation i övrigt. Lag (2024:1175).

14 § Socialnämnden har ett ansvar för att den unges behov 
av umgänge med föräldrar och vårdnadshavare så långt möjligt 
tillgodoses. 

Om det är nödvändigt med hänsyn till ändamålet med vård 
enligt denna lag, får socialnämnden

1. besluta hur den unges umgänge med vårdnadshavare och med 
föräldrar som har umgängesrätt reglerad genom dom eller 
beslut av domstol eller genom avtal ska utövas, eller

2. besluta att den unges vistelseort inte ska röjas för 
föräldrar eller vårdnadshavare.

Socialnämnden ska minst en gång var tredje månad överväga om 
ett sådant beslut som avses i andra stycket fortfarande 
behövs.

Av 30 § tredje stycket folkbokföringslagen (1991:481) framgår 
när socialnämnden får ansöka om skyddad folkbokföring för 
barn som vårdas enligt 2 § denna lag. Lag (2018:686).

14 a § Statens institutionsstyrelse skall följa upp
verksamheten enligt denna lag. Uppföljningen skall omfatta
tiden såväl under som efter avslutad vård.

Socialnämnden skall till Statens institutionsstyrelse lämna de
uppgifter om enskilda som Statens institutionsstyrelse behöver
för att fullgöra den skyldighet som följer av första stycket.
Lag (2005:468).

Särskilda befogenheter

Begränsningar av rörelsefriheten

15 § Om den unge vårdas på någon grund som anges i 3 § och 
vistas i ett särskilt ungdomshem, får han eller hon hindras 
att lämna hemmet och i övrigt underkastas den begränsning av 
rörelsefriheten som är nödvändig för att vården ska kunna 
genomföras. Den unges rörelsefrihet får också inskränkas när 
det behövs av hänsyn till andra intagnas eller personalens 
säkerhet. Lag (2024:259).

15 a § Den som omfattas av bestämmelserna i 15 § får, i den 
utsträckning det är lämpligt, vistas utanför det särskilda 
ungdomshemmet under en på förhand bestämd tid, dock högst fyra 
veckor.

Beslut om vistelse utanför hemmet fattas av Statens 
institutionsstyrelse efter samråd med socialnämnden. 
Lag (2024:259).

15 b § Den som omfattas av bestämmelserna i 15 § får beredas 
vård på en enhet på det särskilda ungdomshemmet som är låsbar 
eller på något annat sätt inrättad för särskilt noggrann 
tillsyn (vård på en låsbar enhet), om det är nödvändigt

1. med hänsyn till den unges eller andras säkerhet, eller

2. för att förhindra att den unge avviker eller för att i 
övrigt genomföra vården.

Den som vårdas på en låsbar enhet ska ges möjlighet att 
dagligen vistas utomhus och ges möjlighet att ägna sig åt 
fysisk aktivitet eller någon annan fritidssysselsättning.

Vård på en låsbar enhet får pågå under högst två månader i 
följd. Om det finns särskilda behandlingsskäl, får dock vården 
på enheten pågå längre tid, förutsatt att någon av de 
omständigheter som anges i första stycket fortfarande gäller 
och att den unge samtidigt ges möjlighet till vistelse i 
öppnare former eller utanför hemmet.

Den som vårdas på en låsbar enhet på ett särskilt ungdomshem 
med förhöjd säkerhetsnivå får hållas i avskildhet i anslutning 
till dygnsvilan, om det är nödvändigt

1. med hänsyn till ordningen eller säkerheten på hemmet, eller

2. för att förhindra att den unge avviker från hemmet.

Även om förutsättningarna i fjärde stycket är uppfyllda får 
den unge inte hållas i avskildhet i anslutning till 
dygnsvilan, om det finns en påtaglig risk för att hans eller 
hennes hälsa eller utveckling tar skada av åtgärden.

Avskildhet i anslutning till dygnsvilan ska genomföras i den 
unges bostadsrum och får vid ett enskilt tillfälle inte pågå 
under längre tid än nio timmar. Under tiden i avskildhet ska 
den unge ha möjlighet att tillkalla personal.

Ett beslut om avskildhet i anslutning till dygnsvilan får 
gälla i högst 30 dagar. När det inte längre finns 
förutsättningar för beslutet ska det upphävas.
Lag (2024:1209).

15 c § Den som omfattas av bestämmelserna i 15 § får, om 
det är särskilt påkallat på grund av att den unge uppträder 
våldsamt eller är så påverkad av berusningsmedel att han 
eller hon inte kan hållas till ordningen, hållas i 
avskildhet. Den unge ska då stå under fortlöpande uppsikt av 
personalen och ha möjlighet att tillkalla personal. Han eller 
hon får inte hållas i sådan avskildhet längre tid än vad som 
är oundgängligen nödvändigt och inte i något fall under 
längre tid än fyra timmar i följd.

En läkare eller sjuksköterska ska skyndsamt yttra sig om 
varje åtgärd som vidtas enligt första stycket. Om läkaren 
eller sjuksköterskan begär det, ska åtgärden genast 
avbrytas. Lag (2018:652).

15 d § Den som omfattas av bestämmelserna i 15 § får, om 
det krävs med hänsyn till hans eller hennes speciella behov 
av vård eller säkerhet eller säkerheten vid hemmet, hindras 
från att träffa andra som vårdas där (vård i enskildhet).

Vård i enskildhet ska vara anpassad efter den unges 
individuella vårdbehov.

En fråga om vård i enskildhet ska prövas fortlöpande och 
alltid omprövas inom sju dagar från senaste prövning.
Lag (2018:652).

Begränsningar av användningen av elektroniska 
kommunikationstjänster

15 e § På särskilda ungdomshem utan förhöjd säkerhetsnivå får 
den som omfattas av bestämmelserna i 15 § använda elektroniska 
kommunikationstjänster endast i den utsträckning det är 
lämpligt. Lag (2024:259).

15 f § På särskilda ungdomshem med förhöjd säkerhetsnivå får 
den som omfattas av bestämmelserna i 15 § använda elektroniska 
kommunikationstjänster endast för att stå i förbindelse med en 
annan person.

Sådan kommunikation får bara ske med utrustning som 
tillhandahålls eller godkänns av Statens institutionsstyrelse 
och i den utsträckning det är lämpligt.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får 
meddela föreskrifter om att undantag från begränsningen i 
första stycket får göras för viss verksamhet eller i vissa 
situationer under förutsättning att användningen är särskilt 
angelägen och inte äventyrar säkerheten eller ordningen på 
hemmet. Lag (2024:259).

15 g § Den unge får, utöver vad som anges i 15 e och 15 f §§, 
vägras att använda elektroniska kommunikationstjänster om 
användningen kan äventyra vården av den unge, ordningen eller 
säkerheten på det särskilda ungdomshemmet eller vara till 
skada för den unge eller för någon annan, på ett sätt som inte 
kan avhjälpas genom att användningen begränsas, avlyssnas 
eller kontrolleras enligt 15 h §. Lag (2024:259).

15 h § Den unges användning av elektroniska 
kommunikationstjänster enligt 15 e och 15 f §§ får begränsas, 
avlyssnas eller på något annat sätt kontrolleras om det behövs 
med hänsyn till vården av den unge, ordningen eller säkerheten 
på det särskilda ungdomshemmet eller för att förhindra skada 
för den unge eller för någon annan.

Vid avlyssning eller annan kontroll ska den unge och den som 
den unge ska kommunicera med informeras om kontrollen i 
förväg. 

Kommunikation mellan den unge och en advokat som biträder den 
unge i en rättslig angelägenhet får inte avlyssnas eller på 
något annat sätt kontrolleras. Lag (2024:259).

15 i § Ett beslut enligt 15 g eller 15 h § får gälla i högst 
30 dagar. När det inte längre finns förutsättningar för 
beslutet ska det upphävas. Lag (2024:259).

Omhändertagande av utrustning för elektroniska 
kommunikationstjänster

15 j § På särskilda ungdomshem utan förhöjd säkerhetsnivå får 
den unges utrustning för elektroniska kommunikationstjänster 
omhändertas och förvaras för den unges räkning när ett beslut 
har fattats enligt 15 g eller 15 h § att vägra, begränsa, 
avlyssna eller på något annat sätt kontrollera användningen.

Utrustning som har omhändertagits enligt första stycket ska 
lämnas tillbaka till den unge senast i samband med att 
beslutet att vägra, begränsa, avlyssna eller på något annat 
sätt kontrollera användningen upphör att gälla.

Utrustning för elektroniska kommunikationstjänster får även 
samlas in under en behandlingsaktivitet, sysselsättning eller 
dygnsvila. Lag (2024:259).

15 k § På särskilda ungdomshem med förhöjd säkerhetsnivå får 
den som omfattas av bestämmelserna i 15 § inte inneha eller ta 
emot utrustning för elektroniska kommunikationstjänster. Sådan 
utrustning ska omhändertas och förvaras för den unges räkning.

Utrustning som har omhändertagits ska lämnas tillbaka till den 
unge senast i samband med att han eller hon inte längre ska 
vistas på ett hem med förhöjd säkerhetsnivå. Lag (2024:259).

Begränsningar av besök

15 l § Den som omfattas av bestämmelserna i 15 § får ta emot 
besök endast i den utsträckning det är lämpligt.

I lagen (1996:981) om besöksinskränkningar vid viss tvångsvård 
finns ytterligare bestämmelser om besök på vårdinstitutioner 
som omfattas av denna lag. Lag (2024:259).

15 m § Ett besök till den unge får, utöver vad som anges i 
15 l §, vägras om det kan äventyra vården av den unge, 
ordningen eller säkerheten på det särskilda ungdomshemmet 
eller vara till skada för den unge eller för någon annan, på 
ett sätt som inte kan avhjälpas genom att besöket till den 
unge begränsas, övervakas eller kontrolleras enligt 15 n §.
Lag (2024:259).

15 n § Ett besök till den unge enligt 15 l § får begränsas, 
övervakas eller på något annat sätt kontrolleras om det behövs 
med hänsyn till vården av den unge, ordningen eller säkerheten 
på det särskilda ungdomshemmet eller för att förhindra skada 
för den unge eller för någon annan.

Vid övervakning eller annan kontroll ska den unge och 
besökaren informeras om kontrollen i förväg.

Ett besök av en advokat som biträder den unge i en rättslig 
angelägenhet får övervakas eller kontrolleras endast om 
advokaten eller den unge begär det. Lag (2024:259).

15 o § Ett beslut enligt 15 m eller 15 n § får gälla i högst 
30 dagar. När det inte längre finns förutsättningar för 
beslutet ska det upphävas. Lag (2024:259).

15 p § Om det är nödvändigt av säkerhetsskäl, får ett besök 
till den som omfattas av bestämmelserna i 15 § villkoras av 
att besökaren genomgår kroppsvisitation.

Vid kroppsvisitation ska den som kontrolleras visas all den 
hänsyn som omständigheterna medger. Kroppsvisitation ska, om 
möjligt, utföras i närvaro av en annan person än den som 
genomför visitationen. Lag (2024:259).

Bakgrundskontroll

15 q § Vid bedömningen av om kommunikation eller besök bör 
vägras, begränsas eller kontrolleras enligt 15 g, 15 h, 15 m 
eller 15 n § ska det, om det behövs, undersökas om den som den 
unge vill kommunicera med eller få besök av är dömd eller 
misstänkt för brott. 

I den utsträckning det behövs får upplysningar också hämtas in 
om personliga förhållanden i övrigt i fråga om besökaren eller 
den som den unge vill kommunicera med.

Besökaren eller den som den unge vill kommunicera med ska i 
förväg informeras om att en bakgrundskontroll enligt första 
stycket kan göras och vad kontrollen kan omfatta. 
Lag (2024:259).

Otillåtna föremål

16 § Den som omfattas av bestämmelserna i 15 § får inte inneha
narkotika, alkoholhaltiga drycker, andra berusningsmedel,
sådana medel som avses i lagen (1991:1969) om förbud mot vissa
dopningsmedel eller sådana varor som omfattas av lagen
(1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga varor eller
injektionssprutor, kanyler eller andra föremål som är särskilt
ägnade att användas för missbruk av eller annan befattning med
narkotika. Den unge får inte heller inneha något annat som kan
vara till men för vården eller ordningen vid hemmet. Om sådan
egendom påträffas, skall den omhändertas. Lag (2005:468).

17 § Den som omfattas av bestämmelserna i 15 § får, om 
det behövs, kroppsvisiteras eller ytligt kroppsbesiktigas vid 
ankomst till hemmet för kontroll av att han eller hon inte 
bär på sig något som enligt 16 § inte får innehas. Detsamma 
gäller om det under vistelsen i hemmet uppkommer misstanke 
att sådan egendom ska påträffas hos honom eller henne.

En kroppsvisitation eller en ytlig kroppsbesiktning ska 
genomföras i närvaro av ett vittne om inte den unge avstår 
från den rätten. 

Den unge ska tillfrågas om han eller hon önskar att någon 
särskild person ur personalen genomför eller närvarar vid 
kroppsvisitationen eller den ytliga kroppsbesiktningen. Den 
unges önskemål ska så långt det är möjligt tillgodoses.

All den hänsyn som omständigheterna medger ska iakttas vid 
kroppsvisitation och ytlig kroppsbesiktning. 
Lag (2018:652).

17 a § Den som omfattas av bestämmelserna i 15 § är, om 
inte annat motiveras av medicinska eller liknande skäl, 
skyldig att vid ankomsten till hemmet lämna blod-, urin-, 
utandnings-, saliv- eller svettprov för kontroll av om han 
eller hon är påverkad av narkotika, alkoholhaltiga drycker, 
andra berusningsmedel, sådant medel som avses i 1 § lagen 
(1991:1969) om förbud mot vissa dopningsmedel eller sådan 
vara som omfattas av lagen (1999:42) om förbud mot vissa 
hälsofarliga varor. Den unge får uppmanas att lämna prov 
endast om det finns anledning till det.

Första stycket första meningen gäller också om det under 
vistelsen i hemmet kan misstänkas att den unge är påverkad av 
någon sådan dryck eller vara eller något sådant medel som 
anges i första stycket. Lag (2018:652).

17 b § Om det behövs för att genomföra vården eller 
upprätthålla ordningen vid hemmet, får bostadsrum och andra 
slutna förvaringsställen som disponeras av någon som omfattas 
av bestämmelserna i 15 § undersökas (rumsvisitation). En 
rumsvisitation får endast utföras för att söka efter föremål 
som den unge inte får inneha enligt 16 §.

En rumsvisitation ska genomföras i närvaro av ett vittne. All 
den hänsyn som omständigheterna medger ska iakttas.
Lag (2018:652).

17 c § Om det behövs för att genomföra vården eller 
upprätthålla ordningen vid hemmet, får säkerhetskontroll 
genomföras med metalldetektor eller annan liknande anordning 
på de särskilda ungdomshem som Statens institutionsstyrelse 
bestämmer. Det ska för varje särskilt ungdomshem anges i 
vilka situationer kontroller får genomföras. Sådan kontroll 
får bara genomföras på unga som omfattas av bestämmelserna i 
15 § för att söka efter föremål som den unge inte får inneha 
enligt 16 §. Lag (2018:652).

18 § Bestämmelserna i 16, 17, 17 b och 17 c §§ ska gälla för 
alla som vårdas på ett särskilt ungdomshem, om det är 
nödvändigt för att genomföra vården och upprätthålla ordningen 
på hemmet och regeringen, eller efter regeringens 
bemyndigande, Statens institutionsstyrelse medger det.
Lag (2024:259).

19 § Den som omfattas av bestämmelserna i 15 § får underkastas
övervakning av sina brev och andra försändelser, om detta
behövs med hänsyn till ordningen vid hemmet eller till den
unges särskilda förhållanden. För detta ändamål får Statens
institutionsstyrelse öppna och ta del av försändelser som
kommer till eller sänds från den unge. Om en ankommande
försändelse innehåller egendom som den unge inte får inneha
enligt 16 §, skall egendomen omhändertas.

Brev mellan den unge och en svensk myndighet eller advokat
eller hans eller hennes offentliga biträde skall
vidarebefordras utan föregående granskning. Lag (2005:468).

20 § Om narkotika, alkoholhaltiga drycker, andra 
berusningsmedel, sådana medel som avses i lagen (1991:1969) om 
förbud mot vissa dopningsmedel eller sådana varor som omfattas 
av lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga varor har 
omhändertagits enligt 16 eller 19 § eller om sådan egendom 
påträffats på ett särskilt ungdomshem utan att det finns någon 
känd ägare till egendomen, ska Statens institutionsstyrelse 
låta förstöra eller sälja egendomen enligt bestämmelserna om 
beslagtagen egendom i 2 § 1 första stycket lagen (1958:205) om 
förverkande av alkohol m.m. Belopp som har tagits emot vid 
försäljning tillfaller staten.

Detsamma ska gälla i fråga om injektionssprutor, kanyler och 
andra föremål som är särskilt ägnade att användas för missbruk 
av eller annan befattning med narkotika. Lag (2024:259).

Gemensamma bestämmelser om de särskilda befogenheterna

20 a § Särskilda befogenheter enligt 15-15 d, 15 g-15 j, 15 m-
15 q och 17-19 §§ får användas endast om de står i rimlig 
proportion till syftet med åtgärden. Om mindre ingripande 
åtgärder är tillräckliga, ska de användas.

Den unge ska ges möjlighet att på lämpligt sätt följa vad som 
händer i omvärlden. Lag (2024:259).

20 b § Utöver vad som anges i 15 a, 17 c och 18-20 §§ fattas 
beslut enligt 15, 15 b-15 d, 15 g, 15 h, 15 j, 15 m, 15 n, 
15 p och 16-17 b §§ av Statens institutionsstyrelse.
Lag (2024:259).

20 c § Den unge ska erbjudas ett uppföljande samtal efter 
ett verkställt beslut om

1. avskildhet enligt 15 c §,

2. kroppsvisitation och ytlig kroppsbesiktning enligt 17 §, 
eller

3. rumsvisitation enligt 17 b §. 

Under samtalet ska den unge få information om vad som var 
anledningen till att tvångsåtgärden behövde tillgripas och 
ges möjlighet att framföra sin uppfattning om den vidtagna 
åtgärden. Lag (2018:652).

Upphörande av vård

21 § När vård med stöd av denna lag inte längre behövs, ska 
socialnämnden besluta att vården ska upphöra. Socialnämnden 
får inte besluta att vård enligt 2 § ska upphöra förrän de 
omständigheter som föranleder vården har förändrats på ett 
varaktigt och genomgripande sätt.

Nämnden ska noga förbereda den unges återförening med den 
eller dem som har vårdnaden om honom eller henne.

Vård som har beslutats med stöd av 2 § ska upphöra senast när 
den unge fyller 18 år.

Vård som har beslutats med stöd av 3 § ska upphöra senast när 
den unge fyller 21 år. Lag (2022:664).

21 a § Beslut om vård med stöd av denna lag hindrar inte 
beslut om 

1. avvisning eller utvisning enligt utlänningslagen 
(2005:716),

2. utvisning enligt lagen (2022:700) om särskild kontroll av 
vissa utlänningar,

3. utlämning enligt lagen (1957:668) om utlämning för brott,

4. överlämnande enligt lagen (2011:1165) om överlämnande från 
Sverige enligt en nordisk arresteringsorder,

5. utlämning enligt lagen (1970:375) om utlämning till 
Danmark, Finland, Island eller Norge för verkställighet av 
beslut om vård eller behandling,

6. utlämning enligt lagen (1994:569) om Sveriges samarbete med 
de internationella tribunalerna för brott mot internationell 
humanitär rätt,

7. överlämnande enligt lagen (2002:329) om samarbete med 
Internationella brottmålsdomstolen,

8. överlämnande enligt lagen (2003:1156) om överlämnande från 
Sverige enligt en europeisk arresteringsorder, eller

9. utlämning enligt lagen (2006:615) om samarbete med 
Specialdomstolen för Sierra Leone.

Vård med stöd av denna lag upphör när ett beslut enligt första 
stycket 1-9 har verkställts. Lag (2022:702).

Uppföljning

21 b § När vård upphör enligt 21 § ska socialnämnden följa upp 
situationen för den som är under 18 år.

Om den unge ska återförenas med den eller dem som har 
vårdnaden om honom eller henne när vården upphör men 
återföreningen behöver förberedas, ska socialnämnden följa upp 
den unges situation först när återföreningen har skett.
Lag (2022:664).

21 c § Vid en uppföljning enligt 21 b § får socialnämnden 
konsultera sakkunniga samt i övrigt ta de kontakter som 
behövs. Socialnämnden får samtala med den unge utan 
vårdnadshavarens samtycke och utan att vårdnadshavaren är 
närvarande.

När uppföljningen inleds respektive avslutas ska socialnämnden 
underrätta den unge, om den unge har fyllt 15 år, och 
vårdnadshavare som berörs.

En uppföljning ska avslutas senast sex månader från det att 
den inleddes. Uppföljningen ska också avslutas om nämnden 
inleder en utredning enligt 11 kap. 1 § första stycket 
socialtjänstlagen (2001:453). Lag (2022:664).

Andra åtgärder

Förebyggande insatser

22 § Om det kan antas att den som är under 20 år till följd av 
ett beteende som avses i 3 § kommer att behöva beredas vård 
enligt denna lag om beteendet fortsätter och det stöd eller 
den behandling som den unge behöver inte kan ges med samtycke 
av den unge själv, om han eller hon har fyllt 15 år, och av 
den unges vårdnadshavare, får socialnämnden besluta

1. att den unge ska hålla regelbunden kontakt med en särskilt 
kvalificerad kontaktperson som socialnämnden utsett, eller

2. att den unge ska delta i behandling i öppna former inom 
socialtjänsten.

När ett sådant beslut meddelas, ska en särskild 
behandlingsplan finnas.

Bestämmelserna i 13 § andra stycket, 13 a § första stycket 
samt 21 § första stycket första meningen och andra och fjärde 
styckena gäller i tillämpliga delar också i fråga om beslut 
enligt första stycket. Prövning enligt 13 § andra stycket av 
om ett sådant beslut ska upphöra att gälla ska ske första 
gången inom sex månader från dagen för nämndens beslut.

Första stycket är också tillämpligt om den som är under 20 år 
och som dömts till sluten ungdomsvård enligt 32 kap. 5 § 
brottsbalken vid verkställighetens slut bedöms vara i 
uppenbart behov av fortsatta insatser för att hindra ett 
sådant beteende som avses i första stycket. Lag (2022:664).

23 § Ett beslut enligt 22 § upphör att gälla, om

1. beslut fattas om omedelbart omhändertagande, eller

2. ansökan om vård bifalls.

Flyttningsförbud m.m.

24 § Förvaltningsrätten får efter ansökan av socialnämnden för
viss tid eller tills vidare förbjuda den som har vårdnaden om
en underårig att ta denne från ett hem som avses i 6 kap. 6 §
första stycket socialtjänstlagen (2001:453) om det finns en
påtaglig risk för att den unges hälsa eller utveckling skadas
om han eller hon skiljs från hemmet (flyttningsförbud).
Lag (2009:804).

25 § Ansökan om flyttningsförbud görs av den socialnämnd som
har lämnat medgivande enligt 6 kap. 6 § socialtjänstlagen
(2001:453) att ta emot den unge i ett enskilt hem. Samma nämnd
beslutar om tillfälligt flyttningsförbud enligt 27 §.
Lag (2001:466).

26 § Socialnämnden skall minst en gång var tredje månad överväga om ett
flyttningsförbud fortfarande behövs.

När ett flyttningsförbud inte längre behövs, skall socialnämnden besluta
att förbudet skall upphöra.

27 § Socialnämnden får besluta om tillfälligt flyttningsförbud, om

1. det är sannolikt att ett flyttningsförbud behövs, och

2. rättens beslut om flyttningsförbud inte kan avvaktas med hänsyn till
risken för den unges hälsa eller utveckling.

Om socialnämndens beslut om tillfälligt flyttningsförbud inte kan
avvaktas, får nämndens ordförande eller någon annan ledamot som nämnden
har förordnat besluta om ett sådant förbud. Beslutet skall anmälas vid
nämndens nästa sammanträde.

När socialnämnden har ansökt om flyttningsförbud, får även rätten
besluta om ett tillfälligt flyttningsförbud.

28 § Har socialnämnden beslutat om tillfälligt
flyttningsförbud, skall beslutet underställas
förvaltningsrätten. Därvid gäller bestämmelserna i 7 §
första-tredje styckena. Lag (2009:804).

29 § Om förvaltningsrätten fastställer ett beslut om
tillfälligt flyttningsförbud, skall socialnämnden inom två
veckor från dagen för förvaltningsrättens beslut ansöka om
flyttningsförbud. Lag (2009:804).

30 § Ett tillfälligt flyttningsförbud upphör

1. om ansökan om flyttningsförbud inte har gjorts inom den tid som anges
i 29 §, eller

2. när rätten avgör frågan om flyttningsförbud.

Om det inte längre finns skäl för ett tillfälligt flyttningsförbud,
skall socialnämnden besluta att detta genast skall upphöra. Ett sådant
beslut får meddelas också av den rätt som prövar en fråga om
flyttningsförbud.

31 § Om det är nödvändigt med hänsyn till ändamålet med ett
flyttningsförbud eller ett tillfälligt flyttningsförbud får
socialnämnden besluta hur den unges umgänge skall utövas med
vårdnadshavare och med föräldrar som har umgängesrätt reglerad
genom dom eller beslut av domstol eller genom avtal.
Lag (2003:406).

Utreseförbud

31 a § Ett utreseförbud ska meddelas för den som är under 
18 år, om det finns en påtaglig risk för att 

1. han eller hon förs utomlands eller lämnar Sverige, och 

2. hans eller hennes hälsa eller utveckling skadas under 
utlandsvistelsen på grund av

- fysisk eller psykisk misshandel, otillbörligt utnyttjande, 
brister i omsorgen eller något annat förhållande i 
boendemiljön, eller

- eget missbruk av beroendeframkallande medel, brottslig 
verksamhet eller något annat socialt nedbrytande beteende.

Ett utreseförbud ska också meddelas om det finns en påtaglig 
risk för att den unge förs utomlands eller lämnar Sverige i 
syfte att ingå äktenskap eller en äktenskapsliknande 
förbindelse. Lag (2024:272).

31 b § Beslut om utreseförbud meddelas av förvaltningsrätten 
efter ansökan av socialnämnden. 

Ansökan ska innehålla en redogörelse för 

1. den unges förhållanden, 

2. de omständigheter som utgör grund för att den unge behöver 
skyddas genom ett utreseförbud, 

3. tidigare vidtagna åtgärder, 

4. hur relevant information lämnats till den unge, 

5. vilket slags relevant information som lämnats, och 

6. den unges inställning.
Lag (2020:352).

31 c § Om ett utreseförbud har meddelats ska socialnämnden 
inom sex månader från dagen för beslutet pröva om 
utreseförbudet ska upphöra. Denna fråga ska därefter prövas 
fortlöpande inom sex månader från senaste prövning. 

Om det inte längre finns skäl för ett utreseförbud, ska 
socialnämnden besluta att utreseförbudet ska upphöra. 

Ett utreseförbud upphör senast när den unge fyller 18 år.
Lag (2020:352).

31 d § Socialnämnden får besluta om tillfälligt utreseförbud, 
om 

1. det är sannolikt att ett utreseförbud behövs, och 

2. rättens beslut om utreseförbud inte kan avvaktas med hänsyn 
till risken för att den unge förs utomlands eller lämnar 
Sverige. 

Om socialnämndens beslut om tillfälligt utreseförbud inte kan 
avvaktas, får nämndens ordförande eller någon annan ledamot 
som nämnden har förordnat besluta om ett sådant förbud. 
Beslutet ska anmälas vid nämndens nästa sammanträde. 

När socialnämnden har ansökt om utreseförbud, får även rätten 
besluta om ett tillfälligt utreseförbud. Lag (2020:352).

31 e § Om socialnämnden har beslutat om ett tillfälligt 
utreseförbud, ska det beslutet underställas förvaltningsrätten 
inom en vecka från den dag då beslutet fattades. Beslutet och 
handlingarna i ärendet ska tillställas rätten.

Förvaltningsrätten ska pröva beslutet så snart det kan ske. Om 
det inte finns synnerliga hinder, ska prövningen ske inom en 
vecka från den dag då beslutet och handlingarna kom in till 
rätten.

Om beslutet inte har underställts förvaltningsrätten inom 
föreskriven tid, upphör det tillfälliga utreseförbudet.

Om socialnämnden har beslutat om ett tillfälligt utreseförbud 
efter det att nämnden har ansökt om ett utreseförbud, ska 
beslutet underställas den rätt som prövar frågan om 
utreseförbudet. Första-tredje styckena gäller också vid ett 
sådant beslut. Lag (2020:352).

31 f § Om förvaltningsrätten fastställer ett beslut om 
tillfälligt utreseförbud, ska socialnämnden inom fyra veckor 
från dagen för förvaltningsrättens beslut ansöka om ett 
utreseförbud. Förvaltningsrätten får medge förlängning av 
denna tid, om ytterligare utredning gör det nödvändigt.
Lag (2020:352).

31 g § Ett tillfälligt utreseförbud upphör 

1. om en ansökan om utreseförbud inte har gjorts inom den tid 
som anges i 31 f § och inte heller förlängning av tiden har 
begärts, eller 

2. när rätten avgör frågan om utreseförbud. 

Om det inte längre finns skäl för ett tillfälligt 
utreseförbud, ska socialnämnden besluta att detta genast ska 
upphöra. Ett sådant beslut får meddelas också av den rätt som 
prövar en fråga om utreseförbud. Lag (2020:352).

31 h § Beslut om utreseförbud eller tillfälligt utreseförbud 
hindrar inte beslut enligt 21 a § första stycket.

Ett utreseförbud eller ett tillfälligt utreseförbud upphör när 
ett beslut enligt 21 a § första stycket har verkställts.
Lag (2020:352).

31 i § Socialnämnden får för en viss resa besluta om ett 
tillfälligt undantag från ett utreseförbud. Sådant beslut får 
endast fattas om det inte finns någon risk för att den unge 
förs utomlands eller lämnar Sverige eller under resan förs 
eller beger sig till ett annat land och då drabbas av eller 
utsätter sig själv för sådana förhållanden som föranlett 
utreseförbudet. Lag (2024:272).

Läkarundersökning

32 § I ett ärende enligt denna lag får socialnämnden besluta om
läkarundersökning av den unge samt utse läkare för undersökningen. Om
undersökningen inte lämpligen kan genomföras i den unges hem, får
nämnden bestämma någon annan plats för den. I ett mål enligt denna lag
har rätten samma befogenhet.

Läkarundersökning skall, om den inte av särskilda skäl är obehövlig, ske
innan nämnden gör ansökan enligt 4 §.

Provtagning inför umgänge och upphörande av vård

32 a § Har den unge beretts vård med stöd av 2 § ska 
socialnämnden inför umgänge, om det finns anledning till det, 
kontrollera om en vårdnadshavare eller förälder är eller har 
varit påverkad av narkotika, alkoholhaltiga drycker, andra 
berusningsmedel, sådant medel som avses i 1 § lagen 
(1991:1969) om förbud mot vissa dopningsmedel eller sådan vara 
som omfattas av lagen (1999:42) om förbud mot vissa 
hälsofarliga varor. Socialnämnden får då besluta att 
vårdnadshavaren eller föräldern ska uppmanas att lämna blod-, 
urin-, utandnings-, saliv-, svett- eller hårprov. 
Lag (2022:664).

32 b § Har den unge beretts vård med stöd av 2 § ska 
socialnämnden inför prövning av om vården ska upphöra, om det 
finns anledning till det, kontrollera om en vårdnadshavare är 
eller har varit påverkad av någon sådan dryck eller vara eller 
något sådant medel som anges i 32 a §. Socialnämnden får då 
besluta att han eller hon ska uppmanas att lämna sådana prov 
som anges där. Lag (2022:664).

32 c § Ett beslut enligt 32 a eller 32 b § får fattas bara i 
den mån åtgärden är försvarlig med hänsyn till dess syfte och 
övriga omständigheter.

Socialnämnden ska i beslutet särskilt ange vad för slags prov 
som avses och syftet med åtgärden.

Om vårdnadshavaren eller föräldern inte medverkar till 
provtagning får förhållandet tillmätas den betydelse för 
socialnämndens umgänges- eller vårdbeslut som omständigheterna 
motiverar. Lag (2022:664).

Bestämmelser om handläggningen

33 § Mål och ärenden enligt denna lag skall handläggas skyndsamt.

34 § Om den unge är omhändertagen eller om ett tillfälligt 
flyttningsförbud eller ett tillfälligt utreseförbud har 
meddelats, ska förvaltningsrätten ta upp målet till avgörande 
inom två veckor från den dag då ansökan om vård, fortsatt 
omhändertagande för tillfällig vård, flyttningsförbud eller 
utreseförbud kom in. Förvaltningsrätten får förlänga denna 
tid, om ytterligare utredning eller någon annan särskild 
omständighet gör det nödvändigt. Lag (2020:352).

35 § I mål om beredande eller upphörande av vård, 
flyttningsförbud, fortsatt omhändertagande för tillfällig vård 
eller utreseförbud enligt denna lag ska förvaltningsrätten och 
kammarrätten hålla muntlig förhandling, om detta inte är 
uppenbart obehövligt. Muntlig förhandling ska alltid hållas, 
om någon part begär det. Parterna ska upplysas om sin rätt att 
begära muntlig förhandling. 

Om en enskild part som har kallats vid vite att inställa sig 
personligen till en förhandling uteblir, får rätten förordna 
att han eller hon ska hämtas till rätten antingen omedelbart 
eller till en senare dag. Lag (2020:352).

36 § Den unge ska få relevant information. Den unge ska ges
möjlighet att framföra sina åsikter i frågor som rör honom
eller henne. Om den unge inte framför sina åsikter, ska hans
eller hennes inställning så långt det är möjligt klarläggas på
annat sätt. Den unges åsikter och inställning ska tillmätas
betydelse i förhållande till hans eller hennes ålder och
mognad.

Om den unge har fyllt 15 år, har han eller hon rätt att själv
föra sin talan i mål och ärenden enligt denna lag. Den som är
yngre får höras i domstol, om han eller hon inte kan antas ta
skada av det.

Den som är förordnad som offentligt biträde enligt 39 § för
någon som är under 15 år, utan att samtidigt vara biträde för
vårdnadshavaren, är utan särskilt förordnande den unges
ställföreträdare i det mål eller ärende som förordnandet
avser. Lag (2012:777).

37 § Vid handläggning i kammarrätt av andra mål enligt denna 
lag än mål om omedelbart omhändertagande, tillfälligt 
flyttningsförbud och tillfälligt utreseförbud ska nämndemän 
ingå i rätten. Lag (2020:352).

38 § Vid delgivning med enskild i mål eller ärende enligt denna
lag får 34–38 och 47–51 §§ delgivningslagen (2010:1932) inte
tillämpas. Lag (2010:1955).

39 § I mål och ärenden om beredande av vård enligt 2 eller 
3 §, omedelbart omhändertagande enligt 6 eller 6 a §, fortsatt 
omhändertagande enligt 9 a §, upphörande av fortsatt 
omhändertagande enligt 9 b §, upphörande av vård enligt 21 §, 
flyttningsförbud enligt 24 §, upphörande av flyttningsförbud 
enligt 26 §, utreseförbud enligt 31 a §, upphörande av 
utreseförbud enligt 31 c § eller tillfälligt utreseförbud 
enligt 31 d § eller vid överklagande enligt 41 § första 
stycket 1 ska offentligt biträde förordnas för den som 
åtgärden avser samt för dennes vårdnadshavare, om det inte 
måste antas att behov av biträde saknas.

Till offentligt biträde för den unge får endast den förordnas 
som på grund av sina kunskaper och erfarenheter och även i 
övrigt är särskilt lämplig för uppdraget.

Behövs offentligt biträde både för den unge och för dennes 
vårdnadshavare, förordnas gemensamt biträde, om det inte finns 
motstridiga intressen mellan dem. 

Vid överklagande enligt 42 § ska offentligt biträde förordnas 
för den som är under 15 år och som åtgärden avser, om det inte 
måste antas att behov av biträde saknas.

Offentligt biträde förordnas av den domstol som handlägger 
målet. I ärenden hos socialnämnd förordnas offentligt biträde 
av förvaltningsrätten. Lag (2020:1259).

40 § Beslut om omedelbart omhändertagande, om förebyggande 
insatser, om tillfälligt flyttningsförbud eller om tillfälligt 
utreseförbud gäller omedelbart. 

Andra beslut av socialnämnden enligt denna lag gäller 
omedelbart, om nämnden inte bestämmer något annat. 

Rätten får bestämma att andra beslut som rätten har meddelat 
ska gälla omedelbart. Lag (2020:352).

Bestämmelser om överklagande

41 § Socialnämndens beslut får överklagas till allmän 
förvaltningsdomstol, när nämnden har 

1. beslutat om var vården av den unge ska inledas eller 
beslutat i fråga om att flytta den unge från det hem där han 
eller hon vistas, 

2. beslutat i fråga om fortsatt vård med stöd av lagen, 

3. med stöd av 14 § beslutat i fråga om umgänge eller beslutat 
att den unges vistelseort inte ska röjas, 

4. fattat beslut enligt 22 § eller prövat om ett sådant beslut 
ska upphöra att gälla, 

5. med stöd av 31 § beslutat i fråga om umgänge, 

6. beslutat i fråga om fortsatt flyttningsförbud, 

7. beslutat i fråga om upphörande av ett fortsatt 
omhändertagande för tillfällig vård, 

8. beslutat i fråga om fortsatt utreseförbud, eller 

9. beslutat i fråga om tillfälligt undantag från ett 
utreseförbud. 

Andra beslut av nämnden enligt denna lag får inte överklagas. 

Rättens beslut enligt 8 och 31 f §§ i fråga om förlängd 
ansökningstid och enligt 32 § om läkarundersökning får inte 
överklagas. Lag (2020:352).

42 § Beslut av Statens institutionsstyrelse enligt denna lag 
får överklagas till allmän förvaltningsdomstol, om beslutet 
gäller

1. inskränkningar i rätten att använda elektroniska 
kommunikationstjänster enligt 15 g eller 15 h § eller ta emot 
besök enligt 15 m eller 15 n §,

2. vård på en låsbar enhet eller avskildhet i anslutning till 
dygnsvilan enligt 15 b §, avskildhet enligt 15 c § eller vård 
i enskildhet enligt 15 d §,

3. kroppsvisitation eller ytlig kroppsbesiktning enligt 17 §,

4. skyldighet att lämna blod-, urin-, utandnings-, saliv- 
eller svettprov enligt 17 a §,

5. rumsvisitation enligt 17 b §,

6. övervakning av brev och andra försändelser enligt 19 §, 
eller

7. förstörande eller försäljning av egendom enligt 20 §.

Överklagande prövas av den förvaltningsrätt som meddelat 
beslutet om vård.

Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten.
Lag (2024:1209).

Handräckning av Polismyndigheten och Kriminalvården

43 § Polismyndigheten eller, om det gäller en transport av 
någon som vårdas i ett sådant särskilt hem som avses i 12 §, 
Kriminalvården ska lämna hjälp för att på begäran av

1. socialnämnden eller nämndens ordförande eller rätten bereda 
en läkare, som avses i 32 §, tillträde till den unges hem 
eller för att föra den unge till läkarundersökningen,

2. socialnämnden eller någon ledamot eller tjänsteman som 
nämnden har förordnat genomföra beslut om vård eller 
omhändertagande med stöd av denna lag, och

3. Statens institutionsstyrelse efterforska och hämta den som 
vårdas på ett särskilt ungdomshem på någon grund som anges i 
3 §, om den unge har avvikit från hemmet, eller ombesörja 
någon annan förflyttning av honom eller henne.

En begäran enligt första stycket får göras endast om

1. det på grund av särskilda omständigheter kan befaras att 
åtgärden inte kan utföras utan att de särskilda befogenheter 
som anges i 10 och 10 a §§ polislagen (1984:387) eller, om det 
gäller en transport som utförs av Kriminalvården, 4 kap. 4 § 
och 10 § första stycket häkteslagen (2010:611) behöver 
tillgripas, eller

2. det annars finns synnerliga skäl.

Andra stycket gäller inte en begäran av rätten och inte heller 
en begäran av Statens institutionsstyrelse om efterforskning.
Lag (2024:259).

43 a § Kriminalvården ska vid en transport enligt 43 § 
tillämpa följande bestämmelser i häkteslagen (2010:611):

– 4 kap. 4 § om kroppsvisitation,

– 4 kap. 10 § första stycket om användning av fängsel, och 

– 8 kap. 2 a § om möjligheten att i vissa fall begära hjälp 
av Polismyndigheten. Lag (2017:135).

43 b § Den som begär hjälp enligt 43 § ska utan hinder av 
sekretess lämna den verkställande myndigheten de uppgifter om 
den unge eller närstående till denne som behövs för 
planeringen och genomförandet av åtgärden. Lag (2017:135).

43 c § Den unge får tas i förvar, om det är nödvändigt för 
att en transport enligt 43 § ska kunna genomföras. Den som är 
under femton år får dock inte tas i förvar. Lag (2017:135).

Straff

44 § Den som överträder ett flyttningsförbud eller ett
tillfälligt flyttningsförbud ska dömas till böter.

Allmänt åtal får väckas endast efter medgivande av
socialnämnden eller Socialstyrelsen. Lag (2009:598).

45 § Den som för ut ett barn ur Sverige i strid med ett 
utreseförbud eller ett tillfälligt utreseförbud döms till 
fängelse i högst två år. För försök döms det till ansvar 
enligt 23 kap. brottsbalken. Lag (2020:352).


Övergångsbestämmelser

1990:52

1. Denna lag (nya lagen) träder i kraft den 1 juli 1990, då lagen
(1980:621) med särskilda bestämmelser om vård av unga (gamla lagen)
skall upphöra att gälla.

2. Ett beslut om omhändertagande enligt 6 § i den gamla lagen skall
anses som ett beslut enligt 6 § i den nya lagen.

3. Föreskrifterna i 1 § och 2 § andra stycket i den gamla lagen gäller
fortfarande när ansökan om vård med stöd av den lagen har kommit in till
länsrätten före den 1 juli 1990.

4. Ett beslut om vård på någon grund som anges i 1 § andra stycket 1 i
den gamla lagen skall anses som ett beslut om vård med stöd av 2 § i den
nya lagen. Ett beslut om vård på någon grund som anges i 1 § andra
stycket 2 eller tredje stycket i den gamla lagen skall anses som ett
beslut om vård med stöd av 3 § i den nya lagen.

5. Ett beslut enligt 8 a eller 16 § i den gamla lagen skall anses som
ett beslut enligt 22 respektive 14 § i den nya lagen.

6. Har ett flyttningsförbud beslutats med stöd av socialtjänstlagen
(1980:620), gäller socialtjänstlagens bestämmelser om flyttningsförbud
även efter den 1 juli 1990. Dessutom tillämpas bestämmelserna om
övervägande i 26 § och om umgänge i 31 § i den nya lagen.

7. Har ett tillfälligt flyttningsförbud beslutats med stöd av
socialtjänstlagen (1980:620), gäller socialtjänstlagens bestämmelser om
sådant flyttningsförbud även efter den 1 juli 1990. Dessutom tillämpas
bestämmelserna om umgänge i 31 § i den nya lagen.

8. Om det i en lag eller i en författning som har beslutats av
regeringen hänvisas till den gamla lagen, skall hänvisningen i stället
avse denna lag. Hänvisas det till en föreskrift som har ersatts av en
föreskrift i denna lag, skall den nya föreskriften tillämpas.

1993:2

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1993.

Äldre bestämmelser tillämpas i fråga om vård som lämnas under
tiden den 1 juli 1993--den 1 juli 1994. Har staten före den 1 juli
1994 med stöd av 23 a § socialtjänstlagen (1980:620) tagit över ett
hem som avses i 12 § tillämpas dock de nya bestämmelserna i fråga
om vården från och med den dag övertagandet skedde.

2001:466

1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 2001.

2. Hänvisningar i denna lag till socialtjänstlagen (2001:453)
skall till utgången av år 2001 i stället avse motsvarande
bestämmelser i socialtjänstlagen (1980:620).

2005:468

1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 2005.

2. Beslut som före lagens ikraftträdande fattats av den som
förestår vården vid ett särskilt ungdomshem skall vid
tillämpningen av denna lag anses fattade av Statens
institutionsstyrelse.

2010:1955

1. Denna lag träder i kraft den 1 april 2011.

2. Äldre bestämmelser gäller om en handling har skickats eller
lämnats före den 1 april 2011.

2024:259

1. Denna lag träder i kraft den 15 maj 2024.

2. Äldre föreskrifter gäller fortfarande för beslut som 
meddelats före ikraftträdandet.

3. Ett särskilt ungdomshem som inte är indelat i någon 
säkerhetsnivå vid ikraftträdandet ska anses vara ett hem utan 
förhöjd säkerhetsnivå.