Skeppsklarerarförordning (1934:119) 

1 § Med skeppsklarering förstås i denna förordning: 

ombesörjande av att de för fartygs visitation och inklarering 
erforderliga handlingar bliva till vederbörande myndighet 
ingivna; samt 

anskaffande av de för lasts intagande i fartyg och fartygs utklarering 
erforderliga handlingar ävensom de handlingar, som för fartygs resa 
och för inklarering å destinationsorten skola från avgångsorten 
medföras. 

2 § 1 mom. Skeppsklarering av fartyg, annat än bogserfartyg, med en 
nettodräktighet av tjugo registerton eller mera samt av bogserfartyg 
oavsett dräktigheten må, med de undantag, varom stadgas i 2 mom., ej 
ombesörjas av annan än den, som därtill erhållit tillstånd. Sådant 
tillstånd meddelas av sjöfartsverket och må lämnas antingen för visst 
fall eller viss tid eller eljest i begränsad omfattning (tillfälligt 
tillstånd) eller ock utan dylik inskränkning (auktorisation). 

Vid meddelande av tillstånd bestämmer sjöfartsverket området för 
skeppsklarerarens verksamhet. Kungörelse (1971:989). 

2 mom. Redare och tidsbefraktare äga rätt att inom tulldistrikt, där 
kontor av stadigvarande beskaffenhet av dem inrättats, själva eller 
genom hos dem fast anställda personer utföra klarering av egna eller 
av dem tidsbefraktade fartyg. Vid fartygs ankomst eller avgång i 
inrikes trafik må fartygsbefälhavaren själv till vederbörande 
tullmyndighet ingiva eller hos tullmyndigheten uppvisa för 
tullklarering avsedda handlingar. 

Skeppsklarering må därjämte utan tillstånd ombesörjas utanför område, 
där auktoriserad skeppsklarerare utövar sin verksamhet. Även eljest må 
utan tillstånd klarering utföras i sådana fall, där fartyget icke 
avlämnar eller avhämtar passagerare eller annat gods än förnödenhets- 
och proviantartiklar för fartygets behov eller till fartygets 
utrustning hänförligt gods. Kungörelse (1961:517). 

Med anledning av den ändring i tulldistriktsindelningen som införes 
den 1 januari 1974 får sjöfartsverket meddela att denna icke medför 
någon ändring i den geografiska begränsningen av de tillstånd som 
sjöfartsverket (sjöfartsstyrelsen, kommerskollegium) utfärdat med stöd 
av skeppsklarerarförordningen den 4 maj 1934 (nr 119). Är sålunda i 
tillstånd utfärdat före den 1 januari 1974 klarerares 
verksamhetsområde bestämt med angivande av visst tulldistrikt, gäller 
behörigheten tills vidare det geografiska område som avses enligt 
tulldistriktsindelningen vid 1973 års slut. 

Redares och tidsbefraktares rätt att enligt 2 § 2 mom. 
skeppsklarerarförordningen utföra klarering skall dock avse den nya 
tulldistriktsindelningen. 

3 § Innan auktorisation meddelas, skall sjöfartsverket i ärendet 
inhämta yttrande från vederbörande handelskammare ävensom, i den mån 
så finnes erforderligt, från sammanslutningar av utövare av 
rederinäring och skeppsklareringsverksamhet. 

Sådana yttranden böra även, där så utan olägenhet kan ske, inhämtas 
före meddelande av tillfälligt tillstånd. Kungörelse (1971:989). 

4 § 1. Envar enskild person äger erhålla auktorisation 
såsom skeppsklarerare, såframt han: 

a) är berättigad att här i riket idka handel; 

b) kan genom tjänstgöring såsom biträde hos auktoriserad 
skeppsklarerare eller annan verksamhet anses hava vunnit för 
yrket nödig erfarenhet; samt 

c) icke i övrigt enligt tillgängliga upplysningar finnes 
olämplig för yrket. 

2. Handelsbolag äger erhålla auktorisation såsom skeppsklarerare, 
såframt: 

a) bolaget är berättigat att här i riket idka handel; 

b) minst en av de bolagsmän, vilka äga deltaga i bolagets förvaltning, 
äger sådan utbildning, som avses under b) i 1 mom.; samt 

c) bolaget icke i övrigt enligt tillgängliga upplysningar finnes 
olämpligt att utöva rörelse av ifrågavarande slag. 

3. Aktiebolag äger erhålla auktorisation såsom skeppsklarerare, 
såframt: 

a) minst en av ledamöterna i bolagets styrelse äger sådan utbildning, 
som avses under b) i 1 mom.; samt 

b) bolaget icke i övrigt enligt tillgängliga upplysningar finnes 
olämpligt att utöva rörelse av ifrågavarande slag. 

5 § Där den omedelbara ledningen av skeppsklarerarrörelsen icke 
omhänderhaves av skeppsklareraren själv eller, då rörelsen utövas av 
bolag, av bolagsman eller styrelseledamot med utbildning, som i 4 § 
sägs, skall för rörelsen finnas en föreståndare, som äger sådan 
utbildning samt icke i övrigt enligt tillgängliga upplysningar är att 
anse såsom olämplig för sysslan. Föreståndare skall vara av 
sjöfartsverket godkänd. 

Avlider skeppsklarerare, äger sjöfartsverket medgiva dödsboet att 
tillsvidare under en tid av högst ett år fortsätta den avlidnes 
rörelse, såframt för dennas omedelbara ledning anställes en 
föreståndare, som uppfyller de i första stycket angivna 
förutsättningarna. Kungörelse (1971:989). 

6 § Auktorisation såsom skeppsklarerare vare 
förfallen, om  

1) skeppsklareraren upphör att vara berättigad att här i riket idka 
handel; eller 

2) såvitt angår handelsbolag eller aktiebolag, under b) i 2 mom. eller 
a) i 3 mom. av 4 § stadgad förutsättning icke längre är för handen; 
ägande dock sjöfartsverket i ty fall lämna bolaget viss kort tid att 
ombesörja rättelse, såframt ansökan därom göres ofördröjligen efter 
det förhållandet yppats. Kungörelse (1971:989). 

7 § Auktorisation såsom skeppsklarerare må av sjöfartsverket, efter 
hörande, där så utan olägenhet kan ske, av vederbörande handelskammare 
samt i 3 § omförmälda sammanslutningar, återkallas, om 
skeppsklareraren genom överträdande av denna förordning eller 
uppenbart åsidosättande av uppdragsgivares intresse eller annorledes 
visat sig olämplig att utöva skeppsklarerarrörelse. Kungörelse 
(1971:989). 

8 § Tillfälligt tillstånd att ombesörja skeppsklarering må ej beviljas 
annan än den, som är berättigad att här i riket idka handel. Dylikt 
tillstånd må när som helst av sjöfartsverket återkallas. Kungörelse 
(1971:989). 

9 § Finnes icke i fall, varom i 5 § sägs, behörig föreståndare, må 
sjöfartsverket kunna, där det prövas nödigt, förbjuda 
skeppsklarerarrörelsens fortsättande, så länge förhållandet varar. 
Kungörelse (1971:989). 

10 § Skeppsklarerare har att, när han därtill anlitas, såsom redarens 
ombud ombesörja fartygs klarering och vad därmed äger samband. Utöver 
vad i 1 § stadgas åligger honom att underrätta befälhavare om vad i 
avseende å fartyg, besättning, passagerare och last bör iakttagas 
enligt gällande författningar och de till efterrättelse för sjöfarande 
utfärdade tillkännagivanden; att tillse, att lots, där sådan 
erfordras, varder  anskaffad och att för skeppsmätning, där sådan 
ifrågakommer, erforderliga handlingar ingivas; att besörja stadgade 
avgifters erläggande; att biträda med inkassering av frakt samt i 
övrigt noggrant och redligt lämna redare och befälhavare råd och 
biträde. 

Skeppsklareraren har därjämte att, i den mån det ej strider mot hans 
ställning såsom redarens ombud, tillhandagå varuägare med det biträde, 
som av omständigheterna kan föranledas. 

11 § Auktoriserad skeppsklarerare åligger att inom det 
för honom bestämda området så ordna sin verksamhet, att 
redare och fartygsbefälhavare utan omgång kunna 
erhålla klareringsbiträde. 

12 § Taxa för skeppsklareringsarvode fastställes av sjöfartsverket. 
Kungörelse (1971:989). 

13 § Så snart skeppsklarerare öppnat sin rörelse, skall han meddela 
sjöfartsverket, var hans huvudkontor är beläget och av vem den 
omedelbara ledningen omhänderhaves. Sker sedermera ändring i sålunda 
uppgivet förhållande, skall detta ofördröjligen anmälas för 
sjöfartsverket. Kungörelse (1971:989). 

14 § Ombesörjer någon skeppsklarering utan att vara därtill berättigad 
eller överskrider någon honom meddelat tillstånd till skeppsklarering, 
skall han dömas till böter.

Lag samma vare, där den, som innehar tillstånd till 
skeppsklarering, fordrar högre ersättning än taxan medgiver eller 
gör sig skyldig till förseelse mot de i 5 och 13 §§ meddelade 
föreskrifterna.

Fortsätter någon under tid, då han är ställd under tilltal för 
förseelse, som i första stycket är nämnd, samma förseelse, skall 
han, när han därtill varder lagligen förvunnen, för varje gång 
stämning därför utfärdats och delgivits fällas till särskilt ansvar. Lag 
(1991:251).

15 § Talan mot sjöfartsverkets beslut enligt 12 § föres hos Kungl. 
Maj:t genom besvär. 

Talan mot annat beslut av sjöfartsverket enligt denna förordning föres 
hos kammarrätten genom besvär. Kungörelse (1971:989).