Lag (1992:138) om tillämpning av avtal mellan Sverige, Norge och EEG om civil luftfart

Tillämpningsområde

1 § Denna lag tillämpas i fråga om lufttransporter och sådan därmed
sammanhängande verksamhet som avses i avtal mellan Sverige, Norge och
Europeiska ekonomiska gemenskapen (EEG) om civil luftfart.

Med avtalspart avses i denna lag Sverige, Norge och EEG. Med fördraget
avses det i Rom den 25 mars 1957 undertecknade fördraget om upprättande
av EEG. Med rådet och kommissionen avses ministerrådet och kommissionen
hos EEG.

2 § Följande bestämmelser i de i bilagan till avtalet upptagna
rättsakterna nr 4, 5, 11, 12 och 17 skall gälla som lag här i landet.

1. Artiklarna 1--4, 8, 9, 11, 12, 14, 15 utom punkt 3, 16 utom punkt
3 samt 17--20 i rådets första förordning 62/17/EEG om tillämpning
av fördragets artiklar 85 och 86, med vidtagna ändringar (nr 4).

2. Artiklarna 1--7, 9, 11, 12 utom punkt 3, 13 utom punkt 3 samt
14--17 i rådets förordning 87/3975/EEG om förfarandet för
tillämpning av konkurrensreglerna på företag inom luftfartssektorn,
med vidtagna ändringar (nr 5).

3. Artiklarna 1--9 i rådets förordning 91/295/EEG om införande av
gemensamma regler om kompensation till passagerare som nekas
ombordstigning på luftfartyg i regelbunden lufttrafik (nr 11).

4. Artiklarna 1--19 och 22 i rådets förordning 89/2299/EEG om en
uppförandekod för datoriserade bokningssystem (nr 12).

5. Artiklarna 1--8, 11, 13, 14--18 och 21 i rådets förordning
89/4064/EEG om kontroll av företagskoncentrationer (nr 17).

De angivna rättsakterna finns intagna som bilaga till denna lag.

I fråga om fullgörande i Sverige av skyldigheter enligt denna
paragraf tillämpas 13 samt 15--19 §§. Lag (1993:994).

3 § Beteckningarna "medlemsstat" och "gemenskapen" i de i 2 § angivna
rättsakterna skall anses inbegripa Sverige och Norge. Hänvisningar i
rättsakterna till artiklarna 85 och 86 i fördraget skall i stället avse
4--7 §§ denna lag.

/r4/ Konkurrensbegränsande avtal

4 § Följande är oförenligt med denna lag och förbjudet, om inte annat
följer av 6 §: Överenskommelser mellan företag, beslut av
företagssammanslutningar och samordnade förfaranden som kan påverka
handeln mellan avtalsparterna och som har till syfte eller följd att
konkurrensen hindras, begränsas eller snedvrids inom det geografiska
område som omfattas av det i 1 § angivna avtalet. Detta gäller särskilt
dem som innebär att

a) inköps- eller försäljningspriser eller andra affärsvillkor direkt
eller indirekt fastställs,

b) produktion, avsättning, teknisk utveckling eller investeringar
begränsas eller kontrolleras,

c) marknader eller inköpskällor delas upp,

d) olika villkor tillämpas för likvärdiga prestationer gentemot
handelspartner, varigenom dessa får konkurrensnackdel,

e) det ställs som villkor för avtal att den andra parten åtar sig
ytterligare förpliktelser som varken till sin natur eller enligt sedvana
har något samband med föremålet för avtalet.

5 § Överenskommelser eller beslut som är förbjudna enligt 4 § är
ogiltiga.

6 § Bestämmelserna i 4 § får av kommissionen förklaras inte gälla för

 -- varje överenskommelse eller grupp av överenskommelser mellan
företag,

 -- varje beslut eller grupp av beslut av företagssammanslutningar och

 -- varje samordnat förfarande eller grupp av samordnade förfaranden,

som bidrar till att förbättra produktionen eller distributionen av varor
eller till att främja tekniskt eller ekonomiskt framåtskridande,
samtidigt som konsumenterna tillförsäkras en skälig andel av den vinst
som därvid uppnås och som inte

a) ålägger de berörda företagen begränsningar som inte är nödvändiga för
att uppnå dessa mål,

b) ger dessa företag möjlighet att sätta konkurrensen ur spel för en
väsentlig del av varorna i fråga.

/r4/ Missbruk av dominerande ställning på marknaden

7 § Missbruk från ett eller flera företags sida av en dominerande
ställning inom det geografiska område som omfattas av det i 1 § angivna
avtalet eller inom en väsentlig del av detta område är, i den
utsträckning  det kan påverka handeln mellan avtalsparterna, oförenligt
med avtalet och förbjudet.

Sådant missbruk kan särskilt bestå i att

a) direkt eller indirekt påtvinga någon oskäliga inköps- eller
försäljningspriser eller andra oskäliga affärsvillkor,

b) begränsa produktion, avsättning eller teknisk utveckling till nackdel
för konsumenterna,

c) tillämpa olika villkor för likvärdiga prestationer gentemot
handelspartner, varigenom dessa får konkurrensnackdel,

d) ställa som villkor för avtal att den andra parten åtar sig
ytterligare förpliktelser som varken till sin natur eller enligt sedvana
har något samband med föremålet för avtalet.

/r4/ Statliga stödåtgärder m. m.

8 § Om inte annat följer av 9 eller 10 § är stöd som ges med hjälp av
statliga eller andra allmänna medel otillåtna, om de snedvrider eller
hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller
viss produktion, i den utsträckning det påverkar handeln mellan
avtalsparterna.

9 § Sådana stöd av social natur som ges till enskilda konsumenter, under
förutsättning att stödet ges utan diskriminering med avseende på
varornas ursprung, eller som ges för att avhjälpa skador som förorsakats
av naturkatastrofer eller andra exceptionella händelser är dock
tillåtna.

10 § Som tillåtna kan anses stöd

a) för att främja den ekonomiska utvecklingen i områden där
levnadsstandarden är onormalt låg eller där allvarlig
sysselsättningsbrist råder,

b) för att främja genomförandet av viktiga projekt av gemensamt
europeiskt intresse eller för att avhjälpa en allvarlig störning i en
avtalsparts ekonomi,

c) för att underlätta utvecklingen av viss näringsverksamhet eller vissa
regioner, i den mån stödet inte ändrar villkoren för handeln i en
omfattning som strider mot det gemensamma intresset.

11 § När en stödåtgärd som avses i 8--10 §§ har anmälts till
kommissionen, får svensk myndighet inte pröva tillåtligheten av stödet
innan kommissionen har meddelat beslut i saken.

12 § En kommun är skyldig att upplysa regeringen om stöd som planeras
och som kan bli föremål för kommissionens prövning.

/r4/ Uppgiftsskyldighet m. m.

13 § Den myndighet som regeringen bestämmer får

1. förelägga den som är uppgiftsskyldig enligt bestämmelserna i 2 § att
fullgöra sådan skyldighet till myndigheten, samt

2. förelägga den hos vilken en undersökning får företas enligt dessa
bestämmelser att låta myndigheten dels granska böcker och andra
affärshandlingar, dels göra kopior av eller utdrag ur böcker och andra
affärshandlingar, dels begära muntliga förklaringar på ort och ställe,
dels få tillträde till den uppgiftsskyldiges samtliga lokaler,
markområden och  transportmedel.

Myndigheten får meddela beslut enligt första stycket endast

om kommissionen begärt att åtgärden skall vidtas av myndigheten i
stället för av kommissionen och underlåtenhet att följa föreläggandet
inte på grund av beslut meddelat av kommissionen kan medföra skyldighet
att betala viten eller böter enligt bestämmelserna i 2 §, eller

om myndigheten, inom ramen för den egna behörigheten med den begränsning
som framgår av 20 § andra stycket och i övrigt i enlighet med
tillämpliga bestämmelser i 2 §, meddelar beslutet helt på eget
initiativ.

Beslut som avses i första stycket 1 får förenas med vite om den
uppgiftsskyldige inte följt ett tidigare föreläggande av myndigheten
eller en tidigare anmaning av kommissionen. Beslut som avses i första
stycket 2 och som myndigheten meddelar helt på eget initiativ får
förenas med vite. Beslut som är förenat med vite får överklagas till
kammarrätten. Beslutet gäller  omedelbart, om inte annat bestäms. Talan
om utdömande av vite förs av myndigheten hos marknadsdomstolen.

/r4/ Giltigheten av vissa beslut av kommissionen

14 § Om kommissionen i ett enskilt fall har funnit att det inte finns
grund för tillämpning av 4 § eller 7 § eller om kommissionen enligt 6 §
i ett enskilt fall har medgett undantag från tillämpningen av 4 §,
gäller beslutet här i landet.

/r4/ Verkställighet av kommissionens beslut i övrigt

15 § Ett beslut av kommissionen som riktar sig mot en enskild fysisk
eller juridisk person skall prövas av svenska myndigheter, om
kommissionen begärt verkställighet av beslutet. Prövningen skall avse
frågan om beslutet är förenligt med det i 1 § angivna avtalet och med
föreskrifter som grundas på avtalet.

Svenska myndigheter får inte pröva frågan om ett beslut av kommissionen
är ogiltigt på grund av att kommissionen saknat behörighet, att
väsentliga processuella föreskrifter åsidosatts, att beslutet strider
mot fördraget eller någon annan rättsregel som hänför sig till
fördragets tillämpning eller att fråga är om maktmissbruk eller illojal
maktanvändning från kommissionens sida.

16 § I de fall som avses i 15 § skall beslutet prövas av
konsumentombudsmannen, om saken gäller marknadsföring eller
avtalsvillkor i konsumentförhållanden, och annars av
näringsfrihetsombudsmannen.

Om konsumentombudsmannen eller näringsfrihetsombudsmannen finner att
kommissionens beslut är uppenbart oförenligt med avtalet eller med
föreskrifter som grundas på avtalet, skall han anmäla saken för
regeringen. I annat fall skall han väcka talan hos marknadsdomstolen.

17 § Om marknadsdomstolen finner att kommissionens beslut inte är
förenligt med avtalet eller med föreskrifter som grundas på avtalet,
skall domstolen anmäla sitt beslut för regeringen. I annat fall skall
domstolen förklara att kommissionens beslut skall gälla.

Om domstolen förklarar att kommissionens beslut skall gälla, får det
verkställas som svensk lagakraftägande dom.

18 § Böter och viten som beslutats av kommissionen skall vid prövning
enligt 15 § bestämmas i svenskt mynt.

19 § Om kommissionen har funnit att en kommun lämnat stöd som står i
strid med 8 §, skall regeringen, om den finner att kommissionens beslut
är förenligt med avtalet och med föreskrifter som grundas på avtalet,
upphäva det kommunala beslutet.

/r4/ Domstolsprövning i andra fall

20 § Frågor om överträdelse av föreskrifterna i 4 § eller 7 § prövas av
marknadsdomstolen. Frågor om överträdelse av de föreskrifter som anges i
2 § prövas också av marknadsdomstolen, om saken rör en konkurrensfråga
eller fråga om kontroll av företagsförvärv, och annars av tingsrätt.

Att svenska domstolars och andra myndigheters behörighet att pröva
frågor som avses i denna lag kan vara inskränkt framgår av föreskrifter
som anges i 2 §.

Utan hinder av vad som sägs i första stycket får en allmän domstol pröva
en invändning om att ett avtal är ogiltigt på grund av 4 § eller strider
mot 7 § eller någon föreskrift som anges i 2 §.

21 § För marknadsdomstolens prövning i fall som avses i 20 § gäller, i
den mån särskilda föreskrifter inte har meddelats i denna lag,
konkurrenslagen (1982:729) i tillämpliga delar.

/r4/ Handläggningen hos marknadsdomstolen

22 § För marknadsdomstolens handläggning av ärenden som avses i denna
lag gäller 3--10 och 14 §§, 15 § första stycket samt 16--22 §§ lagen
(1970:417) om marknadsdomstol m. m. i tillämpliga delar.

Vid prövning enligt 15 § denna lag av beslut av kommissionen om att
undersökning skall företas hos den som är skyldig att underkasta sig en
sådan får marknadsdomstolen meddela beslut utan att den mot vilken
verkställighet begärts har fått tillfälle att yttra sig.

/r4/ Överklagande

23 § Marknadsdomstolens beslut enligt 15 § får överklagas till högsta
domstolen genom besvär. Andra beslut av marknadsdomstolen enligt denna
lag får inte överklagas.

Om marknadsdomstolens beslut enligt 15 § överklagas, får högsta
domstolen förordna att verkställighet tills vidare inte får äga rum.

24 § I fråga om överklagande och om prövningen av besvär i högsta
domstolen gäller i tillämpliga delar vad som föreskrivs i 54 och 56 kap.
rättegångsbalken om talan mot hovrätts slutliga beslut i mål eller
ärende i  vilket talan väckts vid tingsrätt. Vad som där sägs om hovrätt
skall i stället avse marknadsdomstolen.


Bilaga

Rättsakt nr 4


/r1/  FÖRORDNING nr 17

/r3/  Första förordningen om tillämpning av fördragets artiklar 85 och
86

/r2/  */-k/EUROPEISKA EKONOMISKA GEMENSKAPENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA
FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska
gemenskapen, särskilt artikel 87 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag,

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande,

med beaktande av Europaparlamentets yttrande, och

med beaktande av följande:

För att upprätta ett system som säkerställer att konkurrensen inom den
gemensamma marknaden inte snedvrids krävs att förutsättningar skapas för
en väl avvägd och enhetlig tillämpning av artiklarna 85 och 86 i
medlemsstaterna.

Vid utformningen av bestämmelserna om tillämpning av artikel 85.3 skall
hänsyn tas till behovet av att säkerställa en effektiv övervakning
samtidigt som den administrativa kontrollen förenklas så långt som
möjligt.

Det är därför nödvändigt att de företag som önskar åberopa artikel 85.3
i princip åläggs skyldighet att anmäla sina avtal, beslut och samordnade
förfaranden till kommissionen.

Dels är sådana avtal, beslut och samordnade förfaranden sannolikt mycket
talrika och alla kan därför inte undersökas samtidigt, dels uppvisar
vissa av dem särskilda drag som kan göra dem mindre skadliga för den
gemensamma marknadens utveckling.

Därför finns det anledning att tills vidare tillämpa en smidigare
procedur i fråga om vissa grupper av avtal, beslut och samordnade
förfaranden utan att föregripa frågan om deras giltighet enligt artikel
85.

Företagen kan ha intresse av att veta om några avtal, beslut eller
förfaranden i vilka de deltar eller avser att delta kan föranleda ett
ingripande av  kommissionen med stöd av artikel 85.1 eller artikel 86.

För att säkerställa en enhetlig tillämpning av bestämmelserna i
artiklarna 85 och 86 inom den gemensamma marknaden är det nödvändigt att
införa regler som gör det möjligt för kommissionen att i nära och
ständig samverkan med medlemsstaternas behöriga myndigheter vidta de
åtgärder som behövs för tillämpning av dessa artiklar.

För detta ändamål skall kommissionen erhålla medverkan från
medlemsstaternas behöriga myndigheter och ha befogenhet inom hela den
gemensamma marknaden att begära de upplysningar och genomföra de
undersökningar som behövs för att få kännedom om sådana avtal, beslut
och samordnade förfaranden som är förbjudna enligt artikel 85.1 samt
sådant missbruk av en dominerande ställning som är förbjudet enligt
artikel 86.

För att kunna fullgöra sin uppgift att övervaka tillämpningen av
fördragets bestämmelser skall kommissionen ha befogenhet att rikta
rekommendationer och beslut till företag eller företagssammanslutningar
för att få dem att upphöra med överträdelser av artiklarna 85 och 86.

För att säkerställa att bestämmelserna i artiklarna 85 och 86 iakttas
och att de skyldigheter som genom denna förordning har ålagts företag
och  företagssammanslutningar uppfylls, skall böter och viten kunna
åläggas.

De berörda företagen bör medges rätt att yttra sig inför kommissionen,
tredje man vars intressen kan beröras av ett beslut bör ges tillfälle
att i förväg framföra sina synpunkter och det bör tillses att fattade
beslut ges vidsträckt publicitet.

Alla beslut som fattas av kommissionen med stöd av denna förordning är
underkastade domstolens prövning enligt de villkor som anges i
fördraget. Dessutom bör i enlighet med artikel 172 domstolen ges
oinskränkt rätt  att pröva kommissionens beslut att ålägga böter eller
viten.

Denna förordning kan träda i kraft oberoende av andra bestämmelser som
senare kan komma att utfärdas med stöd av artikel 87.

/r2/  */-k/HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

/r4/ Artikel 1

/r3/  Grundläggande bestämmelse

Om inte annat följer av bestämmelserna i artiklarna 6, 7 eller 23 i
denna förordning, är sådana avtal, beslut och samordnade förfaranden som
avses i fördragets artikel 85.1 samt sådant missbruk av en dominerande
ställning på marknaden som avses i fördragets artikel 86 förbjudna utan
att det krävs föregående beslut om detta.

/r4/ Artikel 2

/r3/  Icke-ingripandebesked

Kommissionen kan efter ansökan av berörda företag eller
företagssammanslutningar fastslå att det på grundval av de
omständigheter som kommit till dess kännedom inte finns anledning för
den att ingripa med stöd av  fördragets artikel 85.1 eller artikel 86
mot ett avtal, beslut eller förfarande.

/r4/ Artikel 3

/r3/  Åläggande att upphöra med överträdelser

1. Konstaterar kommissionen, efter ansökan eller på eget initiativ, en
överträdelse av bestämmelserna i fördragets artikel 85 eller artikel 86,
kan den ålägga de berörda företagen eller företagssammanslutningarna att
upphöra med överträdelsen.

2. Rätt att framställa ansökan om detta har

a) medlemsstaterna,

b) fysiska eller juridiska personer som åberopar ett berättigat intresse
i saken.

3. Utan att det påverkar tillämpningen av andra bestämmelser i denna
förordning kan kommissionen, innan den fattar beslut enligt punkt 1,
rikta  rekommendationer till de berörda företagen eller
företagssammanslutningarna för att få dem att upphöra med överträdelsen.

/r4/ Artikel 4

/r3/  Anmälan av nya avtal, beslut och förfaranden

1. Sådana avtal, beslut och samordnade förfaranden som avses i
fördragets artikel 85.1, som har tillkommit efter det att denna
förordning har trätt i kraft och beträffande vilka parterna önskar
åberopa bestämmelserna i artikel 85.3 skall anmälas till kommissionen.
Så länge en sådan anmälan inte har gjorts, kan beslut om tillämpning av
artikel 85.3 inte fattas.

2. Punkt 1 gäller inte avtal, beslut och samordnade förfaranden om

 1) endast företag från en och samma medlemsstat är parter och avtalen,
besluten eller förfarandena inte berör import eller export mellan
medlemsstater,

 2) högst två företag är parter och avtalen endast innebär a) att ena
partens frihet att bestämma priser eller affärsvillkor begränsas vid
återförsäljning av varor som denne förvärvat av den andra parten, eller

b) att den som förvärvar eller utnyttjar rättigheter som åtnjuter
industriellt rättsskydd -- särskilt patent, bruksmönster, mönster eller
varumärken -- eller den som enligt avtal om överlåtelse eller upplåtelse
har rätt att använda en tillverkningsmetod eller kunskaper om användning
och tillämpning av industriella processer åläggs begränsningar i
utnyttjandet av dessa rättigheter,

 3) de endast syftar till

a) utarbetande eller enhetlig tillämpning av normer eller typer, eller

b) gemensam forskning avseende tekniska förbättringar, under
förutsättning att resultaten görs tillgängliga för samtliga parter och
kan  utnyttjas av var och en av dem.

Dessa avtal, beslut och förfaranden kan anmälas till kommissionen.

/r4/ Artikel 5

/r3/  Anmälan av gällande avtal, beslut och förfaranden

1. Sådana avtal, beslut och samordnade förfaranden som avses i
fördragets artikel 85.1, som föreligger när denna förordning träder i
kraft och beträffande vilka parterna önskar åberopa bestämmelserna i
artikel 85.3  skall anmälas till kommissionen före den 1 augusti 1962.

2. Punkt 1 gäller inte sådana avtal, beslut och samordnade förfaranden
som avses i artikel 4.2. Dessa kan anmälas till kommissionen.

/r4/ Artikel 6

/r3/  Beslut enligt artikel 85.3

1. När kommissionen meddelar beslut enligt fördragets artikel 85.3 skall
den ange den dag då beslutet träder i kraft. Denna dag skall inte sättas
tidigare än dagen för anmälan.

2. Andra meningen i punkt 1 gäller inte sådana avtal, beslut och
samordnade förfaranden som avses i artiklarna 4.2 och 5.2 och inte
heller sådana som avses i artikel 5.1 och som har anmälts inom den
tidsfrist som anges där.

/r4/ Artikel 7

/r3/  Särskilda bestämmelser om befintliga avtal, beslut och förfaranden

1. Om avtal, beslut och samordnade förfaranden som föreligger när denna
förordning träder i kraft och som har anmälts före den 1 augusti 1962
inte uppfyller villkoren i fördragets artikel 85.3 och de berörda
företagen eller företagssammanslutningarna upphör att tillämpa dem eller
ändrar dem på sådant sätt att de inte längre faller under förbudet i
artikel 85.1 eller så att de uppfyller villkoren i artikel 85.3, skall
förbudet i artikel 85.1 endast gälla för den tidsfrist som kommissionen
fastställer. Beslut av kommissionen i enlighet med föregående mening
gäller inte företag och företagssammanslutningar som inte uttryckligen
har samtyckt till anmälan.

2. Punkt 1 gäller sådana avtal, beslut och samordnade förfaranden som
avses i artikel 4.2 och som föreligger när denna förordning träder i
kraft, om de har anmälts före den 1 januari 1964.

/r4/ Artikel 8

/r3/  Giltighetstid för och återkallande av beslut enligt artikel 85.3

1. Beslut enligt fördragets artikel 85.3 ges för en bestämd period och
kan förenas med villkor och ålägganden.

2. Beslut kan på ansökan förnyas, om villkoren i fördragets artikel 85.3
fortfarande är uppfyllda.

3. Kommissionen kan återkalla eller ändra sitt beslut eller förbjuda
parterna att vidta vissa åtgärder

*/i4/ a) om de förhållanden som låg till grund för beslutet ändras i
något avseende,

b) om parterna åsidosätter ett åläggande som har förenats med beslutet,

c) om beslutet grundar sig på oriktiga uppgifter eller har utverkats på
ett bedrägligt sätt, eller

d) om parterna missbrukar undantag från bestämmelsen i fördragets
artikel 85.1 som har beviljats dem genom beslutet.

I fall enligt b, c och d kan beslutet återkallas med retroaktiv verkan.

/r4/ Artikel 9

/r3/  Behörighet

1. Med förbehåll för domstolens prövning av beslutet är kommissionen
ensam behörig att i enlighet med artikel 85.3 förklara att
bestämmelserna i fördragets artikel 85.1 inte är tillämpliga.

2. Kommissionen är behörig att tillämpa fördragets artiklar 85.1 och 86,
även om de tidsfrister för anmälan som anges i artiklarna 5.1 och 7.2
inte har löpt ut.

3. Så länge kommissionen inte har inlett ett förfarande enligt
artiklarna 2, 3 eller 6, är myndigheterna i de berörda medlemsstaterna
alltjämt  behöriga att tillämpa fördragets artiklar 85.1 och 86 enligt
artikel 88, även om de tidsfrister för anmälan som anges i artiklarna
5.1 och 7.2 inte har löpt ut.

/r4/ Artikel 10

/r3/  Samverkan med medlemsstaternas myndigheter

1. Kommissionen skall utan dröjsmål till medlemsstaternas behöriga
myndigheter översända kopior av ansökningar och anmälningar samt även av
de viktigaste handlingarna som tillställs kommissionen för att
överträdelser av fördragets artikel 85 eller artikel 86 skall kunna
konstateras eller för att icke-ingripandebesked eller bes lut om
tillämpning av artikel 85.3 skall kunna erhållas.

2. Kommissionen skall vidta åtgärder enligt punkt 1 i nära och ständig
samverkan med medlemsstaternas behöriga myndigheter, som har rätt att
framföra sina synpunkter på dessa åtgärder.

3. Samråd skall ske med en rådgivande kommitté för kartell- och
monopolfrågor före beslut som följer på åtgärder enligt punkt 1 samt
beslut om att förnya, ändra eller återkalla beslut enligt fördragets
artikel 85.3.

4. Den rådgivande kommittén skall vara sammansatt av tjänstemän som är
sakkunniga i kartell- och monopolfrågor. Varje medlemsstat skall utse en
tjänsteman som representant, som vid förhinder kan ersättas av en annan
tjänsteman.

5. Samrådet skall äga rum vid ett gemensamt sammanträde som sammankallas
av kommissionen och som hålls tidigast fjorton dagar efter det att
kallelse har skett. Till kallelsen skall fogas en redogörelse för varje
ärende som skall behandlas, med uppgift om de viktigaste handlingarna
samt ett preliminärt utkast till beslut.

6. Den rådgivande kommittén kan avge ett yttrande även om några
ledamöter eller deras ersättare inte är närvarande. En redogörelse för
resultatet av överläggningarna skall bifogas utkastet till beslut.
Redogörelsen får inte offentliggöras.

/r4/ Artikel 11

/r3/  Begäran om upplysningar

1. Vid fullgörandet av de uppgifter som kommissionen har tilldelats
genom fördragets artikel 89 och genom bestämmelser utfärdade enligt
artikel 87 får kommissionen inhämta alla nödvändiga upplysningar hos
medlemsstaternas regeringar och behöriga myndigheter samt hos företag
och företagssammanslutningar.

2. När kommissionen riktar en begäran om upplysningar till ett företag
eller en företagssammanslutning, skall den samtidigt sända en kopia av
denna begäran till den behöriga myndigheten i den medlemsstat inom vars
territorium företaget eller företagssammanslutningen har sitt säte.

3. I sin begäran skall kommissionen ange den rättsliga grunden för och
syftet med begäran samt de påföljder som föreskrivs i artikel 15.1 b om
oriktiga uppgifter lämnas.

4. Skyldiga att lämna de begärda upplysningarna är företagens ägare
eller deras företrädare och, när det gäller juridiska personer och
bolag, eller  sammanslutningar som inte är juridiska personer, de som är
utsedda att företräda dem enligt lag eller stadgar.

5. Om ett företag eller en företagssammanslutning inte lämnar de begärda
upplysningarna inom den tidsfrist som har fastställts av kommissionen
eller lämnar ofullständiga uppgifter, skall kommissionen begära
upplysningarna genom beslut. I beslutet skall anges vilka upplysningar
som begärs, fastställas en lämplig tidsfrist inom vilken upplysningarna
skall lämnas och anges de påföljder som avses i artiklarna 15.1 b och
16.1 c samt upplysas om rätten att få beslutet prövat av domstolen.

6. Kommissionen skall samtidigt sända en kopia av sitt beslut till den
behöriga myndigheten i den medlemsstat inom vars territorium företaget
eller företagssammanslutningen har sitt säte.

/r4/ Artikel 12

/r3/  Utredning av branscher

1. Om inom en bransch utvecklingen av handeln mellan medlemsstater,
prisrörelser, prisstelhet eller andra omständigheter tyder på att
konkurrensen inom den gemensamma marknaden är begränsad eller snedvriden
i  branschen i fråga, kan kommissionen besluta att företa en allmän
utredning och i samband därmed begära att företagen i denna bransch
lämnar de upplysningar som är nödvändiga för att förverkliga de
principer som är  uppställda i fördragets artiklar 85 och 86 och för att
fullgöra de uppgifter som har anförtrotts kommissionen.

2. Kommissionen kan särskilt begära att alla företag och företagsgrupper
inom den berörda branschen informerar den om samtliga avtal, beslut och
samordnade förfaranden som i enlighet med artiklarna 4.2 och 5.2 är
undantagna från anmälningsskyldighet.

3. När kommissionen företar utredningar enligt punkt 2, skall den även
begära att företag eller företagsgrupper, vars storlek tyder på att de
har en  dominerande ställning på den gemensamma marknaden eller på en
väsentlig del av den, lämnar de uppgifter om företagens struktur och
beteende som är nödvändiga för att bedöma deras ställning mot bakgrund
av bestämmelserna i fördragets artikel 86.

4. Bestämmelserna i artiklarna 10.3--6, 11, 13 och 14 skall också
tillämpas.

/r4/ Artikel 13

/r3/  Undersökningar genomförda av medlemsstaternas myndigheter

1. På begäran av kommissionen skall medlemsstaternas behöriga
myndigheter genomföra de undersökningar som kommissionen anser
nödvändiga enligt artikel 14.1 eller som den har beslutat om enligt
artikel 14.3. De tjänstemän hos medlemsstaternas behöriga myndigheter
som har till uppgift att genomföra undersökningarna skall utöva sina
befogenheter efter uppvisande av en skriftlig fullmakt utfärdad av den
behöriga myndigheten  i den medlemsstat inom vars territorium
undersökningen skall genomföras. Fullmakten skall ange föremålet för och
syftet med undersökningen.

2. På begäran av kommissionen eller den behöriga myndigheten i
medlemsstaten inom vars territorium undersökningen skall genomföras kan
kommissionens tjänstemän ge myndighetens tjänstemän den hjälp som
behövs för att genomföra deras uppgifter.

/r4/ Artikel 14

/r3/  Kommissionens befogenheter vid undersökningar

1. Vid fullgörandet av de uppgifter som kommissionen har tilldelats
genom fördragets artikel 89 och genom bestämmelser utfärdade enligt
artikel 87 får den genomföra alla nödvändiga undersökningar hos företag
och företagssammanslutningar. För detta ändamål skall de av kommissionen
bemyndigade tjänstemännen ha befogenhet

*/i4/ a) att granska räkenskaperna och andra affärshandlingar,

b) att göra kopior av eller utdrag ur räkenskaperna och
affärshandlingar,

c) att begära muntliga förklaringar på ort och ställe,

d) att gå in i vilka lokaler, på vilken mark och i vilka fordon som
helst som används av företagen.

2. De tjänstemän som av kommissionen har fått i uppdrag att genomföra
undersökningarna skall utöva sina befogenheter efter uppvisande av en
skriftlig fullmakt, som anger föremålet för och syftet med
undersökningen  samt de påföljder som föreskrivs i artikel 15.1 c för
det fall att begärda räkenskaper eller andra affärshandlingar inte läggs
fram i fullständigt skick. Kommissionen skall i god tid före
undersökningen underrätta den behöriga myndigheten i den medlemsstat
inom vars territorium undersökningen skall genomföras om
undersökningsuppdraget samt om de bemyndigade tjänstemännens identitet.

3. Företag och företagssammanslutningar är skyldiga att underkasta sig
de undersökningar som kommissionen har beslutat om. I beslutet skall
anges föremålet för och syftet med undersökningen, fastställas när den
skall börja och anges de påföljder som avses i artiklarna 15.1 c och
16.1 d samt upplysas om rätten att få beslutet prövat av domstolen.

4. Kommissionen skall fatta beslut enligt punkt 3 efter att ha samrått
med den behöriga myndigheten i den medlemsstat inom vars territorium
undersökningen skall genomföras.

5. Tjänstemännen hos den behöriga myndigheten i den medlemsstat inom
vars territorium undersökningen skall genomföras kan, på begäran av
myndigheten eller kommissionen, ge kommissionens tjänstemän den hjälp
som behövs för att genomföra deras uppgifter.

6. Om ett företag motsätter sig en undersökning som har beslutats med
stöd av denna artikel, skall den berörda medlemsstaten lämna de av
kommissionen bemyndigade tjänstemännen den hjälp som behövs för att  de
skall kunna utföra sitt undersökningsuppdrag. För detta ändamål skall
medlemsstaterna, före den 1 oktober 1962 och efter samråd med
kommissionen, vidta nödvändiga åtgärder.

/r4/ Artikel 15

/r3/  Böter

1. Kommissionen kan ålägga företag eller
företagssammanslutningar böter om lägst etthundra och högst
femtusen beräkningsenheter, om de uppsåtligen eller av oaktsamhet

*/i4/ a) lämnar oriktiga eller vilseledande uppgifter i en ansökan
enligt artikel 2 eller i en anmälan enligt artikel 4 eller 5,

b) lämnar oriktiga uppgifter till svar på en begäran enligt artiklarna
11.3, 11.5 eller 12 eller inte lämnar en uppgift inom den tidsfrist som
har  fastställts genom beslut enligt artikel 11.5, eller

c) vid undersökningar som genomförs enligt artikel 13 eller 14 inte
lägger fram begärda räkenskaper eller andra affärshandlingar i
fullständigt skick eller inte underkastar sig en undersökning som har
beslutats enligt artikel 14.3.

2. Kommissionen får ålägga företag och företagssammanslutningar böter om
lägst ettusen och högst en miljon beräkningsenheter, eller ett högre
belopp som dock inte får överstiga tio procent av föregående
räkenskapsårs omsättning för varje företag som har deltagit i
överträdelse genom att uppsåtligen eller av oaktsamhet

*/i4/ a) överträda bestämmelserna i fördragets artikel 85.1 eller
artikel 86, eller

b) åsidosätta ett åläggande som har beslutats med stöd av artikel 8.1.

När bötesbeloppet fastställs skall hänsyn tas både till hur allvarlig
överträdelsen är och hur länge den pågått.

3. Bestämmelserna i artikel 10.3--6 är tillämpliga.

4. Beslut fattade med stöd av punkterna 1 och 2 har inte straffrättslig
karaktär.

5. Böter enligt punkt 2 a får inte åläggas för åtgärder

*/i4/ a) som har vidtagits efter anmälan till kommissionen och före dess
beslut om tillämpning av fördragets artikel 85.3, förutsatt att
åtgärderna ligger inom ramen för den verksamhet som har beskrivits i
anmälan,

b) som har vidtagits före anmälan av sådana avtal, beslut och samordnade
förfaranden som föreligger när denna förordning träder i kraft,
förutsatt att denna anmälan har gjorts inom de tidsfrister som anges i
artikel 5.1 och artikel 7.2.

6. Bestämmelserna i punkt 5 är inte tillämpliga när kommissionen har
meddelat de berörda företagen att den efter preliminär undersökning
anser att fördragets artikel 85.1 är tillämplig och att det inte finns
skäl att tillämpa fördragets artikel 85.3.

/r4/ Artikel 16

/r3/  Viten

1. Kommissionen kan förelägga företag eller
företagssammanslutningar viten om lägst femtio och högst ettusen
beräkningsenheter om dagen, räknat från den dag som anges i
beslutet, för att tvinga dessa

*/i4/ a) att upphöra med en överträdelse av fördragets artikel 85 eller
86 i överensstämmelse med kommissionens beslut enligt artikel 3 i denna
förordning,

b) att avstå från varje åtgärd som har förbjudits enligt artikel 8.3,

c) att på ett fullständigt och riktigt sätt lämna upplysningar som
kommissionen har begärt genom beslut enligt artikel 11.5,

d) att underkasta sig en sådan undersökning som kommissionen har
beslutat om enligt artikel 14.3.

2. Om företag eller företagssammanslutningar har fullgjort skyldigheten
för vars uppfyllande vitet har förelagts, kan kommissionen fastställa
det slutliga vitet till ett belopp som är lägre än det som skulle ha
följt av det ursprungliga beslutet.

3. Bestämmelserna i artikel 10.3--6 är tillämpliga.

/r4/ Artikel 17

/r3/  Domstolens prövning

Domstolen har oinskränkt rätt enligt fördragets artikel 172 att pröva
beslut genom vilka kommissionen har fastställt böter eller viten.
Domstolen kan upphäva, sätta ned eller höja ålagda böter eller viten.

/r4/ Artikel 18

/r3/  Beräkningsenhet

Vid tillämpning av artikel 15--17 skall beräkningsenheten vara den som
har fastställts för upprättandet av gemenskapens budget enligt
fördragets  artiklar 207 och 209.

/r4/ Artikel 19

/r3/  Förhör med parterna och tredje man

1. Innan kommissionen fattar beslut enligt artiklarna 2, 3, 6, 7, 8, 15
och 16, skall den lämna de berörda företagen och
företagssammanslutningarna tillfälle att yttra sig över dess
anmärkningar.

2. Om kommissionen eller medlemsstaternas behöriga myndigheter anser det
nödvändigt, kan de även höra andra fysiska eller juridiska personer.
Begäran från sådana personer att få yttra sig skall bifallas, om de kan
påvisa ett tillräckligt intresse i saken.

3. Om kommissionen avser att utfärda icke-ingripandebesked med stöd av
artikel 2 eller meddela beslut enligt fördragets artikel 85.3, skall den
offentliggöra ansökan eller anmälan i sammandrag och lämna berörd tredje
man tillfälle att framföra sina synpunkter inom den tidsfrist som
kommissionen fastställer och som inte skall understiga en månad. Vid
offentliggörandet skall hänsyn tas till företagens berättigade intresse
av att deras affärshemligheter skyddas.

/r4/ Artikel 20

/r3/  Sekretess

1. Upplysningar som har inhämtats med stöd av artikel 11--14 får endast
användas för det med begäran eller undersökningen avsedda ändamålet.

2. Utan att det påverkar tillämpningen av artiklarna 19 och 21 får
kommissionen och medlemsstaternas behöriga myndigheter samt dessas
tjänstemän och övriga anställda inte röja upplysningar som de har
inhämtat med stöd av denna förordning och som är av sådant slag att de
omfattas av sekretess.

3. Bestämmelserna i punkterna 1 och 2 skall inte utgöra hinder för
offentliggörande av allmän information eller undersökningar som inte
innehåller uppgifter om enskilda företag eller företagssammanslutningar.

/r4/ Artikel 21

/r3/  Offentliggörande av beslut

1. Kommissionen skall offentliggöra de beslut den fattar enligt
artiklarna 2, 3, 6, 7 och 8.

2. I offentliggörandet skall anges de berörda parternas namn och
huvuddragen av beslutet. Därvid skall hänsyn tas till företagens
berättigade intresse av att deras affärshemligheter skyddas.

/r4/ Artikel  22

/r3/  Särskilda bestämmelser

1. Kommissionen skall förelägga rådet förslag om att vissa grupper av
avtal, beslut och samordnade förfaranden som avses i artiklarna 4.2 och
5.2 skall vara underkastade anmälningsskyldighet enligt artiklarna 4 och
5.

2. Inom ett år efter det att denna förordning har trätt i kraft skall
rådet på förslag av kommissionen undersöka vilka särskilda bestämmelser
som skulle kunna utfärdas för att undanta sådana avtal, beslut och
samordnade förfaranden som avses i artiklarna 4.2 och 5.2 från
bestämmelserna i denna förordning.

/r4/ Artikel 23

/r3/  Övergångsbestämmelser för beslut av medlemsstaternas myndigheter

1. Sådana avtal, beslut och samordnade förfaranden som avses i
fördragets artikel 85.1, beträffande vilka den behöriga myndigheten i en
medlemsstat före denna förordnings ikraftträdande med stöd av artikel
85.3 har förklarat bestämmelserna i artikel 85.1 inte tillämpliga,
omfattas inte av anmälningsskyldighet enligt artikel 5. Beslut av
medlemsstatens behöriga myndighet gäller som beslut enligt artikel 6.
Dess giltighetstid skall utlöpa senast vid den tidpunkt som har
fastställts av myndigheten, dock högst tre år efter det att denna
förordning har trätt i kraft. Bestämmelserna i artikel 8.3 är
tillämpliga.

2. I fråga om ansökningar om att förnya sådana beslut som avses i punkt
1 skall kommissionen fatta beslut enligt artikel 8.2.

/r4/ Artikel 24

/r3/  Tillämpningsföreskrifter

Kommissionen har rätt att utfärda tillämpningsföreskrifter om form,
innehåll och övriga detaljer i ansökningar enligt artiklarna 2 och 3,
anmälningar enligt artiklarna 4 och 5 samt förhör enligt artikel 19.1
och 19.2.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i
alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den 6 februari 1962.

*/k/ På rådets vägnar */-k/

 M. COUVE DE MURVILLE */k/ Ordförande */-k/


/r1/  RÅDETS FÖRORDNING nr 59

/r3/  om ändring av vissa bestämmelser i förordning nr 17

/r2/  */-k/EUROPEISKA EKONOMISKA GEMENSKAPENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA
FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska
gemenskapen, särskilt artikel 87 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag,

med beaktande av Europaparlamentets yttrande, och

med beaktande av följande:

Förordning nr 17 av den 6 februari 1962 föreskriver att de avtal, beslut
och samordnade förfaranden som avses i dess artikel 5.1 skall anmälas
före den 1 augusti 1962 för att de övergångsbestämmelser om dessa som
anges i artiklarna 6.2 och 7.1 skall kunna åberopas.

För att underlätta tillämpningen av dessa övergångsbestämmelser bör
tidsfristen generellt utökas med tre månader och med sex månader när det
gäller avtal, beslut och samordnade förfaranden där endast två företag
är parter.

/r4/ Artikel 1

1. I artikel 5.1 i förordning nr 17 skall orden "före den 1 augusti
1962" ersättas med orden "före den 1 november 1962".

2. Följande mening skall fogas till artikel 5.1 i förordning nr 17:

"Utan hinder av föregående bestämmelser skall dock avtal, beslut och
samordnade förfaranden där endast två företag är parter anmälas före den
1 februari 1963."

3. I artikel 7.1 i förordning nr 17 skall orden "före den 1 augusti
1962" ersättas med orden "inom den tidsfrist som anges i artikel 5.1".

/r4/ Artikel 2

Denna förordning träder i kraft dagen efter det att den har
offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i
alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den 3 juli 1962.

På rådets vägnar

E. COLOMBO Ordförande


/r1/  RÅDETS FÖRORDNING nr 118/63/EEG

/r3/  av den 5 november 1963 om ändring av förordning nr 17

/r2/  */-k/EUROPEISKA EKONOMISKA GEMENSKAPENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA
FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska
gemenskapen, särskilt artikel 87 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag,

med beaktande av Europaparlamentets yttrande,

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande, och

med beaktande av följande:

Enligt artikel 7 i rådets förordning nr 17 gäller förbudet i fördragets
artikel 85.1 endast för den period som kommissionen fastställer
beträffande avtal, beslut och samordnade förfaranden som föreligger när
förordningen träder i kraft, om de har anmälts till kommissionen inom
den fastställda tidsfristen och om de berörda företagen eller
företagssammanslutningarna upphör att tillämpa dem eller ändrar dem på
det sätt som behövs. Denna bestämmelse gäller även avtal, beslut och
samordnade förfaranden som föreligger när förordningen träder i kraft
och som avses i artikel 4.2, om de har anmälts före den 1 januari 1964.

De ändringar som kan behöva göras i sådana avtal, beslut och samordnade
förfaranden kan lättare bedömas sedan granskningen av ett antal avtal,
beslut och samordnade förfaranden som redan har anmälts till
kommissionen har gjort det möjligt att precisera förfaranden för
tillämpning av fördragets artikel 85. Tidsfristen, som för närvarande
enligt artikel 7.2 är satt till den 31 december 1963, bör därför
förlängas.

En sådan förlängning utgör inget hinder för att åtgärder vidtas enligt
artikel 9.2 i rådets förordning nr 17 beträffande överträdelser av
bestämmelserna i fördragets artikel 85 och inte heller för att åtgärder
när som helst vidtas enligt artikel 22 i förordningen för att utvidga
anmälningsskyldigheten till att omfatta sådana avtal, beslut och
samordnade förfaranden som avses i artikel 4.2 och som skulle kunna
inverka på utvecklingen av den gemensamma marknaden.

/r2/   */-k/HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

/r4/ Artikel 1

I artikel 7.2 i förordning nr 17 skall orden "före den 1 januari 1964"
ersättas med orden "före den 1 januari 1967".

/r4/ Artikel 2

Denna förordning träder i kraft dagen efter det att den har
offentliggjorts i */k/ Europeiska gemenskapernas officiella tidning
*/-k/.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i
alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den 5 november 1963.

*/k/ På rådets vägnar */-k/

L. de BLOCK */k/ Ordförande */-k/


/r1/  RÅDETS FÖRORDNING (EEG) nr 2822/71

/r3/  av den 20 december 1971 med tillägg till bestämmelserna i
förordning nr 17 om tillämpning av fördragets artiklar 85 och 86

/r2/   */-k/EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska
gemenskapen, särskilt artikel 87 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag,

med beaktande av Europaparlamentets yttrande,

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande, och

med beaktande av följande:

Enligt artikel 4.2 i förordning nr 17 undantas vissa avtal, beslut och
samordnade förfaranden från anmälningsskyldigheten i artikel 4.1.

Skapandet av en gemensam marknad kräver att företagen anpassas till den
utvidgade marknadens villkor och samarbete mellan företag kan vara ett
ändamålsenligt medel för att uppnå detta. Det är särskilt önskvärt att
främja samarbete om forskning och utveckling och tecknandet av
specialiseringsavtal som inte inverkar menligt på konkurrensen.

Detta samarbete skulle underlättas om sådana avtal, beslut och
samordnade förfaranden inte längre behövde anmälas.

Vid införandet av undantag från anmälningsskyldigheten måste hänsyn tas
å ena sidan till företagens intresse av att samarbetet mellan dem
underlättas, å andra sidan till behovet av en effektiv kontroll.

Avtal, beslut och samordnade förfaranden som endast avser gemensam
forskning och utveckling medför, i den mån de begränsar konkurrensen,
normalt inte sådana risker att en anmälan skulle vara nödvändig.

Specialiseringsavtal kan bidra till att förbättra produktionen och
distributionen av varor. I allmänhet finns det ingen anledning att
frukta att konkurrensen påverkas, förutsatt att de deltagande företagen
är av begränsad storlek och att deras andel av marknaden för de varor
som omfattas av specialiseringen inte överstiger en viss gräns. I regel
kan sådana avtal enligt fördragets artikel 85.3 undantas från förbudet i
artikel 85.1.

Ett tillägg bör därför göras till artikel 4.2 i förordning nr 17 och
avtal, beslut och samordnade förfaranden som avser gemensam forskning
och  utveckling, i den mån de begränsar konkurrens, samt vissa
specialiseringsavtal bör undantas från anmälningsskyldighet.

/r2/   */-k/HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

/r4/ Enda artikel

Följande tillägg skall göras till artikel 4.2 i förordning nr 17:

"2. Punkt 1 gäller inte avtal, beslut och samordnade förfaranden om


1) ..... (oförändrat)

2) ..... (oförändrat)

3) de endast syftar till
 a) ..... (oförändrat)

 b) gemensam forskning och utveckling,

 c) specialisering av produktionen av varor, inklusive de avtal som

är nödvändiga för att uppnå detta,

 -- om de varor som är föremål för specialiseringen inte på en väsentlig
del av den gemensamma marknaden svarar för mer än 15 procent av
omsättningen av varor som är identiska eller som  på grund av sina
egenskaper, pris och användning av konsumenterna betraktas som
likartade, och

 -- om de deltagande företagens sammanlagda årsomsättning inte
överstiger 200 miljoner beräkningsenheter.

Dessa avtal, beslut och förfaranden kan anmälas till kommissionen."

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i
alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den 20 december 1971.

 */k/ På rådets vägnar */-k/

 M. PEDINI */k/ Ordförande */-k/

Rättsakt nr 5

RÅDETS FÖRORDNING (EEG) nr 3975/87

av den 14 december 1987 om förfarandet för tillämpning av
konkurrensreglerna på företag inom luftfartssektorn

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska
gemenskapen, särskilt artikel 87 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag

med beaktande av Europaparlamentets yttranden

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande och med
beaktand e av följande:

Konkurrensreglerna utgör en del av fördragets allmänna bestämmelser som
också gäller för luftfarten. Antingen finns tillämpningsföreskrifter för
dessa bestämmelser i kapitlet om konkurrens eller också skall sådana
föreskrifter fastställas enligt de förfaranden som anges där.

Enligt rådets förordning nr 141 gäller dess förordning nr 17 inte för
transporttjänster. Rådets förordning (EEG) nr 1017/68 gäller endast för
inlandstransporter, medan dess förordning (EEG) nr 4056/86 endast gäller
sjötransporter. Kommissionen har följaktligen för närvarande inga
möjligheter att direkt undersöka fall av misstänkt överträdelse av
artikel 85 och 86 i fördraget inom luftfartsområdet. Kommissionen saknar
vidare nödvändiga befogenheter att fatta beslut eller införa sanktioner
för att få de överträdelser som den har konstaterat att upphöra.

Luftfarten har vissa utmärkande kännetecken. Den internationella
luftfarten regleras dessutom av ett nätverk av bilaterala avtal mellan
staterna. Dessa anger villkor enligt vilka de utsedda
lufttrafikföretagen får trafikera flyglinjer mellan staternas
territorier.

Förfaranden som påverkar konkurrensen inom luftfarten mellan
medlemsstaterna kan ha avgörande effekt på handeln mellan dem. Det är
därför önskvärt att regler fastställs enligt vilka kommissionen i nära
och ständig kontakt med behöriga myndigheter i medlemsstaterna kan vidta
nödvändiga åtgärder för att tillämpa artikel 85 och 86 i fördraget på
internationell luftfart mellan flygplatser inom gemenskapen.

I en sådan förordning bör föreskrifter ges om lämpliga förfaranden och
befogenheter att fatta beslut samt påföljder för att säkerställa
efterlevnaden av förbuden i artikel 85.1 och 86 i fördraget. Därvid bör
hänsyn tas till sådana bestämmelser om förfaranden i förordning (EEG) nr
1017/68 som är tillämpliga på inlandstransporter och som är avfattade
med tanke på  vissa särdrag för transportverksamhet i allmänhet.

Företag som berörs bör beviljas rätt att bli hörda av kommissionen.
Tredje man vars intressen kan beröras av ett beslut bör ges tillfälle
att i förväg komma in med sina synpunkter. Det är även nödvändigt att se
till  att de beslut som fattas offentliggörs på ett tillfredsställande
sätt.

Alla beslut som fattas av kommissionen med stöd av denna förordning kan
hänskjutas till domstolen för prövning enligt de villkor som anges i
fördraget. Dessutom bör i enlighet med artikel 172 i fördraget domstolen
ges oinskränkt rätt att pröva de beslut genom vilka kommissionen ålägger
böter eller förelägger viten.

Det är lämpligt att undanta vissa avtal, beslut och samordnade
förfaranden från förbudet i artikel 85.1 i fördraget i den mån dessas
enda syfte och följd är förbättringar eller samarbete på det tekniska
området.

Med hänsyn till de speciella förhållandena på luftfartens område åligger
det i första hand företagen själva att se till att deras avtal, beslut
och  samordnade förfaranden står i överensstämmelse med
konkurrensreglerna. Någon anmälan till kommissionen behöver därför inte
vara obligatorisk.

Företag kan i vissa fall vilja vända sig till kommissionen för att få
bekräftat att deras avtal, beslut och samordnade förfaranden är
förenliga med gällande rätt. Ett förenklat förfarande bör därför
fastställas för sådana fall.

Denna förordning inskränker inte tillämpningen av artikel 90 i
fördraget.

/r2/   */-k/HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

/r4/ Artikel 1

/r3/  Räckvidd

1. Denna förordning fastställer utförliga regler för tillämpningen av
artikel 85 och 86 i fördraget på lufttransporttjänster.

2. Den skall endast gälla för internationella lufttransporter mellan
flygplatser inom gemenskapen.

/r4/ Artikel 2

/r3/  Undantag för vissa avtal på det tekniska området

1. Förbudet i artikel 85.1 i fördraget gäller inte för avtal, beslut och
samordnade förfaranden som är förtecknade i bilagan, i den mån deras
enda syfte och följd är förbättringar eller samarbete på det tekniska
området. Denna förteckning är inte uttömmande.

2. Vid behov skall kommissionen föreslå rådet ändringar av förteckningen
i bilagan.

/r4/ Artikel 3

/r3/  Förfaranden föranledda av klagomål eller inledda på kommissionens
eget initiativ

1. Kommissionen skall, efter mottagande av klagomål eller på eget
initiativ, inleda förfaranden för att få överträdelser av bestämmelserna
i artikel 85.1 eller 86 i fördraget att upphöra.

Klagomål kan lämnas in av

a) medlemsstater

b) fysiska eller juridiska personer som åberopar ett berättigat intresse
i saken.

2. Efter framställning från berörda företag eller
företagssammanslutningar kan kommissionen lämna besked om att det, på
grundval av de fakta den har tillgång till, enligt artikel 85.1 eller 86
i fördraget inte  föreligger några skäl för kommissionen att ingripa med
avseende på ett avtal, ett beslut eller ett samordnat förfarande.

/r4/ Artikel 4

/r3/  Följder av förfaranden föranledda av klagomål eller inledda på
kommissionens eget initiativ

1. Då kommissionen konstaterar att en överträdelse av artikel 85.1 eller
86 i fördraget skett, kan den ålägga berörda företag eller
företagssammanslutningar att upphöra med överträdelsen.

Utan att det påverkar tillämpningen av andra bestämmelser i denna
förordning kan kommissionen utfärda rekommendationer till berörda
företag eller företagssammanslutningar att upphöra med överträdelsen
innan den fattar ett beslut enligt föregående stycke.

2. Om kommissionen vid handläggningen av ett inkommet klagomål finner
att det på grundval av de uppgifter som lagts fram inte finns några skäl
att ingripa mot ett avtal, ett beslut eller ett samordnat förfarande
enligt artikel 85.1 eller 86 i fördraget, skall den i ett beslut avslå
klagomålet som ogrundat.

3. Om kommissionen, oavsett om den handlägger ett klagomål eller handlar
på eget initiativ, finner att ett avtal, ett beslut eller ett samordnat
förfarande uppfyller villkoren i såväl artikel 85.1 som 85.3 i
fördraget, skall den fatta ett beslut enligt punkt 3 i nämnda artikel. I
beslutet skall anges från vilken dag det skall gälla. Denna dag får
sättas tidigare än dagen  för beslutet.

/r4/ Artikel 5

/r3/  Tillämpning av artikel 85.3 i fördraget

Invändningar

1. Företag eller företagssammanslutningar som önskar åberopa artikel
85.3 i fördraget med avseende på avtal, beslut och samordnade
förfaranden som de är part i och på vilka bestämmelserna i punkt 1 i
nämnda artikel är tillämpliga, skall inkomma med en ansökan till
kommissionen.

2. Om kommissionen finner att en ansökan kan godkännas och om
kommissionen har all tillgänglig utredning och ingen åtgärd enligt
artikel 3 vidtagits mot avtalet, beslutet eller det samordnade
förfarandet, skall den så snart som möjligt offentliggöra ett sammandrag
av ansökan i */k/ Europeiska gemenskapernas offentliga tidning */-k/ och
anmoda varje intresserad tredje man samt medlemsstaterna att inkomma med
sina synpunkter till kommissionen inom 30 dagar. Vid offentliggörandet
skall hänsyn tas till företagens berättigade intresse av att skydda sina
affärshemligheter.

3. Såvida kommissionen inte inom en tidsfrist på 90 dagar från dagen för
offentliggörandet i */k/ Europeiska gemenskapernas offentliga tidning
*/-k/ meddelar de sökande att det föreligger allvarliga tvivel om
tillämpligheten av artikel 85.3 i fördraget, anses avtalet, beslutet
eller det samordnade förfarandet, i den mån de står i överensstämmelse
med den beskrivning som lämnats i ansökan, undantagna från förbudet
under den tid som redan förflutit och under högst sex år från dagen för
offentliggörandet i */k/ Europei ska gemenskapernas offentliga tidning
*/-k/.

Om kommissionen efter utgången av tidsfristen på 90 dagar men före
utgången av sexårsperioden finner att förutsättningarna för att tillämpa
artikel 85.3 i fördraget inte är uppfyllda, skall den i ett beslut
förklara att förbudet i artikel 85.1 är tillämpligt. Ett sådant beslut
kan ges retroaktiv verkan i fall då en berörd part har lämnat oriktiga
uppgifter, missbrukar ett undantag från bestämmelserna i artikel 85.1
eller har överträtt artikel 86.

4. Kommissionen kan lämna ett meddelande till de sökande i enlighet med
punkt 3 första stycket. Den skall göra detta om en medlemsstat begär det
inom 45 dagar från det att ansökan sänts till medlemsstaten i enlighet
med artikel 8.2. Denna begäran måste grundas på överväganden som hänför
sig till fördragets konkurrensregler.

Om kommissionen finner att förutsättningarna i punkterna 1 och 3 i
artikel 85 i fördraget är uppfyllda, skall den meddela ett beslut enligt
artikel 85.3. Beslutet skall ange från vilken dag det skall gälla. Denna
dag får sättas tidigare än dagen för ansökan.

/r4/ Artikel 6

/r3/  Giltighetstid och återkallande av beslut meddelade enligt artikel
85.3

1. I varje beslut meddelat enligt artikel 85.3 i fördraget och som är
hänförligt till artikel 4 eller 5 i denna förordning skall dess
giltighetstid anges, vilken normalt inte skall understiga sex år.
Villkor och ålägganden kan knytas till beslutet.

2. Beslutet kan förnyas om förutsättningarna för tillämpningen av
artikel 85.3 i fördraget fortfarande är uppfyllda.

3. Kommissionen kan återkalla eller ändra ett beslut eller förbjuda
vissa åtgärder från parternas sida

*/i4/ a) om något av de sakförhållanden som legat till grund för
beslutet har ändrats,

b) om parterna bryter mot något åläggande som knutits till beslutet,

c) om beslutet är grundat på oriktiga uppgifter eller har utverkats på
ett bedrägligt sätt, eller

d) om parterna missbrukar det undantag från bestämmelserna i artikel
85.1 i fördraget som beviljats dem genom beslutet.

I de fall som anges i b, c eller d kan beslutet återkallas med
retroaktiv verkan.

/r4/ Artikel 7

/r3/  Befogenheter

Med förbehåll för domstolens prövning av kommissionens beslut har endast
kommissionen befogenhet att fatta beslut i enlighet med artikel 85.3 i
fördraget.

Myndigheterna i medlemsstaterna behåller sin befogenhet att avgöra om
bestämmelserna i artikel 85.1 eller 86 i fördraget är tillämpliga på
varje enskilt fall till dess att kommissionen inleder ett förfarande för
att utarbeta ett beslut i det enskilda fallet eller har sänt ett
meddelande i enlighet med vad som föreskrivs i artikel 5.3 första
stycket i denna förordning.

/r4/ Artikel 8

/r3/  Samverkan med medlemsstaternas myndigheter

1. Kommissionen skall genomföra de förfaranden som föreskrivs i denna
förordning i nära och ständig samverkan med medlemsstaternas behöriga
myndigheter. Dessa skall ha rätt att framföra synpunkter på sådana
förfaranden.

2. Kommissionen skall utan dröjsmål till medlemsstaternas behöriga
myndigheter översända kopior av klagomål, ansökningar och de viktigaste
handlingar som den mottar eller skickar ut som ett led i sådana
förfaranden.

3. Samråd skall ske med en rådgivande kommitté för kartell- och
monopolfrågor på luftfartens område innan ett beslut fattas efter ett
förfarande i enlighet med artikel 3, samt innan beslut fattas enligt
artikel 5.3 andra stycket, artikel 5.4 andra stycket eller artikel 6.
Samråd skall också ske med den rådgivande kommittén innan
tillämpningsföreskrifter antas enligt artikel 19.

4. Den rådgivande kommittén skall bestå av tjänstemän med sakkunskap i
luftfartsfrågor samt i kartell- och monopolfrågor. Varje medlemsstat
utser två tjänstemän som sina representanter. Var och en av dessa kan
vid  förhinder ersättas av en annan tjänsteman.

5. Samråd skall ske vid ett gemensamt möte som kommissionen
sammankallar. Detta möte skall hållas tidigast 14 dagar efter det att
kallelse avsänts. Till kallelsen skall fogas en redogörelse för varje
ärende som skall behandlas tillsammans med en hänvisning till de
viktigaste handlingarna och ett preliminärt förslag till beslut.

6. Den rådgivande kommittén får avge ett yttrande även om några
ledamöter eller deras ersättare inte är närvarande. En redogörelse för
resultatet av överläggningarna skall bifogas förslaget till beslut. Den
får inte offentliggöras.

/r4/ Artikel 9

/r3/  Begäran om upplysningar

1. Kommissionen får när den fullgör de uppdrag som tilldelats den genom
denna förordning, inhämta alla nödvändiga upplysningar från
medlemsstaternas regeringar och behöriga myndigheter samt från företag
och företagssammanslutningar.

2. När kommissionen sänder en begäran om uppgifter till ett företag
eller en företagssammanslutning skall den samtidigt sända en kopia av
denna begäran till behörig myndighet i den medlemsstat inom vars
territorium företaget eller företagssammanslutningen har sitt säte.

3. I sin begäran skall kommissionen ange den rättsliga grunden för och
syftet med sin begäran samt de påföljder som föreskrivs i artikel 12.1 b
för den som lämnar oriktiga uppgifter.

4. Skyldiga att lämna de begärda upplysningarna är ägarna till företagen
eller deras representanter, och i fråga om juridiska personer eller
företag, firmor eller sammanslutningar som inte är juridiska personer,
den person som är utsedd att företräda dem enligt lag eller stadgar.

5. Om ett företag eller en företagssammanslutning inte tillhandahåller
de begärda uppgifterna inom den tid som fastställts av kommissionen
eller tillhandahåller ofullständiga uppgifter, skall kommissionen genom
beslut kräva att uppgifterna överlämnas. I beslutet skall anges vilka
uppgifter som begärs samt en lämplig tidsfrist inom vilken den skall
överlämnas och  upplysning lämnas om de påföljder som föreskrivs i
artikel 12.1 b och 13.1 c liksom om rätten att få beslutet omprövat av
domstolen.

6. Kommissionen skall samtidigt sända en kopia av sitt beslut till
behörig myndighet i den medlemsstat inom vars territorium företaget
eller  företagssammanslutningen har sitt huvudkontor.

/r4/ Artikel 10

/r3/  Undersökningar av medlemsstaternas myndigheter

1. På begäran av kommissionen skall behöriga myndigheter i
medlemsstaterna genomföra de undersökningar som kommissionen anser
nödvändiga enligt artikel 11.1 eller som den fattat beslut om enligt
artikel 11.3. De tjänstemän hos medlemsstaternas behöriga myndigheter
som har till uppgift att genomföra dessa undersökningar skall utöva sina
befogenheter efter uppvisande av en skriftlig fullmakt utfärdad av
behörig myndighet i den medlemsstat inom vars territorium undersökningen
skall genomföras. Fullmakten skall ange föremålet för och syftet med
undersökningen.

2. På begäran av kommissionen eller behörig myndighet i den medlemsstat
inom vars territorium undersökningen skall genomföras, kan tjänstemän
från kommissionen lämna tjänstemän vid den behöriga myndigheten den
hjälp som behövs för att genomföra uppgiften.

/r4/ Artikel 11

/r3/  Kommissionens befogenheter att genomföra undersökningar

1. Kommissionen får, när den fullgör de uppdrag som tilldelas den enligt
denna förordning, genomföra alla nödvändiga undersökningar hos företag
och företagssammanslutningar. För detta ändamål skall tjänstemän
bemyndigade av kommissionen ha befogenhet att

*/i4/ a) granska räkenskaperna och andra affärshandlingar,

b) ta kopior av eller göra utdrag ur räkenskaper och affärshandlingar,
c) begära muntliga förklaringar på ort och ställe,

d) gå in i vilka lokaler, på vilken mark och i vilka fordon som helst
som används av företag eller företagssammanslutningar.

2. De av kommissionen bemyndigade tjänstemännen utövar sina befogenheter
efter uppvisande av en skriftlig fullmakt, som anger föremålet för och
syftet med undersökningen liksom de påföljder som föreskrivs i artikel
12.1 c för de fall då de begärda räkenskaperna eller andra
affärshandlingar läggs fram i ett ofullständigt skick. I god tid före
undersökningen skall kommissionen underrätta behörig myndighet i den
medlemsstat inom vars territorium undersökningen skall genomföras om
undersökningen och om de bemyndigade tjänstemännens identitet.

3. Företag och företagssammanslutningar skall underkasta sig de
undersökningar som kommissionen har beslutat om. I beslutet skall anges
föremålet för och syftet med undersökningen samt den dag då den skall
inledas och upplysning lämnas om de påföljder som föreskrivs i artikel
12.1 c och 13.1 d och om rätten att få beslutet prövat av domstolen.

4. Kommissionen skall fatta beslut enligt punkt 3 efter samråd med
behörig myndighet i den medlemsstat inom vars territorium undersökningen
skall genomföras.

5. Tjänstemän hos behörig myndighet i den medlemsstat inom vars
territorium undersökningen skall genomföras kan på begäran av denna
myndighet eller kommissionen lämna kommissionens tjänstemän den hjälp
som behövs för att genomföra uppgiften.

6. Om ett företag motsätter sig en undersökning som beslutats med stöd
av denna artikel skall den berörda medlemsstaten lämna de av
kommissionen bemyndigade tjänstemännen den hjälp som behövs för att göra
det  möjligt för dem att genomföra sin undersökning. Medlemsstaterna
skall efter samråd med kommissionen vidta nödvändiga åtgärder för detta
ändamål senast den 31 juli 1989.

/r4/ Artikel 12

/r3/  Böter

1. Kommissionen kan ålägga företag eller
företagssammanslutningar böter på 100--5 000 ecu om de
uppsåtligen eller av oaktsamhet

*/i4/ a) lämnar oriktiga eller vilseledande uppgifter i samband med en
ansökan enligt artikel 3.2 eller 5,

b) lämnar oriktiga uppgifter till svar på en begäran enligt artikel 9.3
eller 9.5 eller inte lämnar en uppgift inom den tidsfrist som
fastställts genom  beslut enligt artikel 9.5, eller

c) under en pågående undersökning enligt artikel 10 eller 11 lägger fram
de begärda räkenskaperna eller andra affärshandlingar i ofullständigt
skick eller vägrar att underkasta sig en undersökning enligt artikel
11.3.

2. Kommissionen kan ålägga företag eller företagssammanslutningar böter
på 1 000--1 000 000 ecu eller ett större belopp, vilket dock inte får
överstiga 10 procent av omsättningen under det föregående räkenskapsåret
hos företag som medverkat i överträdelsen genom att antingen uppsåtligen
eller av oaktsamhet

*/i4/ a) överträda artikel 85.1 eller 86 i fördraget, eller

b) handla i strid med ett åläggande, som har beslutats med stöd av
artikel 6.1 i denna förordning.

När bötesbeloppets storlek bestäms skall hänsyn tas såväl till hur
allvarlig överträdelsen är som till hur länge den pågått.

3. Artikel 8 skall tillämpas.

4. Beslut som fattas enligt punkterna 1 och 2 har inte straffrättslig
karaktär.

5. Böter enligt punkt 2 a får inte åläggas för handlingar som företagits
sedan anmälan gjorts till kommissionen och innan denna fattat beslut om
tillämpning av artikel 85.3 i fördraget, allt under förutsättning att
handlingarna omfattas av den verksamhet som beskrivits i anmälan.

Denna bestämmelse skall emellertid inte tillämpas då kommissionen har
meddelat de berörda företagen eller företagssammanslutningarna att den
efter en preliminär granskning är av den uppfattningen att artikel 85.1
i fördraget är tillämplig och att det inte finns skäl att tillämpa
artikel 85.3 i fördraget.

/r4/ Artikel 13

/r3/  Viten

1. Kommissionen kan förelägga företag eller
företagssammanslutningar viten på 50--1 000 ecu om dagen, räknat
från den i beslutet fastställda dagen, för att tvinga dem

*/i4/ a) att upphöra med en överträdelse av artikel 85.1 eller 86 i
fördraget i enlighet med ett föreläggande i artikel 4 i denna
förordning,

b) att avstå från handlingar som förbjudits enligt artikel 6.3,

c) att lämna fullständiga och riktiga uppgifter som begärts i beslut
enligt artikel 9.5,

d) att underkasta sig en undersökning som kommissionen beslutat enligt
artikel 11.3.

2. När ett företag eller en företagssammanslutning har efterkommit ett
vitesföreläggande, kan kommissionen besluta om nedsättning av det
förelagda vitet.

3. Artikel 8 skall tillämpas.

/r4/ Artikel 14

/r3/  Domstolens prövningsrätt

Domstolen har oinskränkt rätt, enligt artikel 172 i fördraget, att pröva
beslut varigenom kommissionen har fastställt böter eller viten. Den kan
upphäva, sätta ned eller höja ålagda böter eller viten.

/r4/ Artikel 15

/r3/  Beräkningsenhet

Vid tillämpningen av artikel 12--14 skall ecun ha det värde som har
fastställts för upprättandet av gemenskapens budget enligt artikel 207
och 209 i fördraget.

/r4/ Artikel 16

/r3/  Förhör med parter och tredje man

1. Innan kommissionen vägrar utfärda det intyg som nämns i artikel 3.2
eller innan den fattar beslut enligt artikel 4 och artikel 5.3 andra
stycket samt artiklarna 5.4, 6.3, 12 och 13 skall den ge berörda företag
eller företagssammanslutningar tillfälle att bli hörda om de
förhållanden som kommissionen har eller har haft invändningar mot.

2. Om kommissionen eller medlemsstaternas behöriga myndigheter anser det
nödvändigt, kan de också höra andra fysiska eller juridiska personer.
Framställningar från sådana personer om att bli hörda skall bifallas om
de visar att de har tillräckligt intresse i saken.

3. Då kommissionen avser att fatta ett beslut enligt artikel 85.3 i
fördraget skall den offentliggöra ett sammandrag av avtalet, beslutet
eller det samordnade förfarandet i */k/ Europeiska gemenskapernas
offentliga tidning */-k/ och anmoda var och en som anser sig berörd att
inkomma med yttrande inom en av kommissionen fastställd tidsperiod som
inte får vara kortare än en månad. Vid offentliggörandet skall hänsyn
tas till företagens berättigade intresse av att skydda sina
affärshemligheter.

/r4/ Artikel 17

/r3/  Sekretess

1. Upplysningar som har inhämtats med stöd av artikel 9--11 får användas
endast för de ändamål som avses med begäran eller undersökningen.

2. Utan att det påverkar tillämpningen av bestämmelserna i artikel 16
och 18 får kommissionen och medlemsstaternas behöriga myndigheter med
tjänstemän och andra anställda inte röja uppgifter och som är av  sådant
slag att de omfattas av sekretess som de har inhämtat med stöd av denna
förordning.

3. Bestämmelserna i punkt 1 och 2 hindrar inte offentliggörande av
allmän information eller undersökningar som inte innehåller uppgifter om
enskilda företag eller företagssammanslutningar.

/r4/ Artikel 18

/r3/  Offentliggörande av beslut

1. Kommissionen skall offentliggöra de beslut som den fattar enligt
artiklarna 3.2, 4, 5.3 andra stycket, 5.4 och 6.3.

2. Offentliggörandet skall ge upplysning om parternas namn och beslutets
huvudsakliga innehåll. Vid offentliggörandet skall hänsyn tas till
företagens berättigade intresse av att skydda sina affärshemligheter.

/r4/ Artikel 19

/r3/  Tillämpningsföreskrifter

Kommissionen har rätt att utfärda tillämpningsföreskrifter om form,
innehåll och detaljer i övrigt för klagomål enligt artikel 3,
ansökningar  enligt artikel 3.2 och 5 samt sådana förhör som anges i
artikel 16.1 och 16.2.

/r4/ Artikel 20

/r3/  Ikraftträdande

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1988.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i
alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den 14 december 1987.

*/k/ På rådets vägnar */-k/

 U. ELLEMANN-JENSEN */k/ Ordförande */-k/


/r2/   */-k/BILAGA

/r3/  Förteckning som avses i artikel 2

*/i4/ a) Införande eller enhetlig tillämpning av obligatoriska eller
rekommenderade tekniska normer för luftfartyg, delar och utrustning
därtill samt  förnödenheter till luftfartyg, då sådana normer bestäms av
en internationellt erkänd organisation eller av en tillverkare av
luftfartyg eller  utrustning,

b)  införande eller enhetlig tillämpning av tekniska normer för fasta
installationer avsedda för luftfartyg, då sådana normer bestäms av en
internationellt erkänd organisation,

c)  utbyte, leasing och underhåll av samt gemensam lagerhållning för
luftfartyg, delar och utrustning därtill samt fasta installationer för
luftfartsändamål och gemensamma inköp av delar till luftfartyg,
förutsatt att sådana uppgörelser sker på icke-diskriminerande grunder,

d)  införande, drift och underhåll av tekniska nätverk avsedda för
kommunikationer, förutsatt att sådana avtal sker på icke-diskriminerande
grunder ,

e)  utbyte, gemensamt utnyttjande och utbildning av personal för
tekniska och driftsmässiga uppgifter,

f)  organisation och genomförande av alternativ befordran av
passagerare, post och bagage i händelse av maskinhaveri eller
luftfartygs försening, antingen på charterbasis eller genom utbyte till
ett annat luftfartyg på  kontraktsenliga villkor,

g)  organisation och genomförande av anslutnings- eller
tilläggstransporter med luftfartyg samt fastställelse och tillämpning av
totalpriser och  villkor för sådana transporter,

h)  uppsamling av enstaka försändelser,

i)  fastställelse och tillämpning av enhetliga regler för
transportprisernas struktur och villkor för dessas tillämpning,
förutsatt att reglerna inte  direkt eller indirekt bestämmer
biljettpriser och villkor,

j)  avtal beträffande försäljning, påskrift och godtagande av biljetter
mellan lufttrafikföretag ("interlining") liksom återbetalnings-, pro
rata-  och redovisningssystem som upprättas för sådana ändamål,

k)  avräkning och utjämning av konton mellan lufttrafikföretag
genom en clearingcentral inklusive sådana tjänster som kan vara
nödvändiga eller förknippade med detta; avräkning och utjämning
av konton mellan lufttrafikföretag och de agenter de utnämnt
genom ett centraliserat och  automatiserat betalningssystem
inklusive sådana tjänster som kan vara nödvändiga eller
förknippade med detta. Lag (1993:994).

Rådets förordning (EEG) nr 1284/91
av den 14 maj 1991
med ändring av förordningen (EEG) nr 3975/87 om förfarandet för
tillämpning av konkurrensreglerna på företag inom luftfartssektorn

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT
DENNA  FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska
ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 87 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag,

med beaktande av Europaparlamentets yttrande,

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande, och

med beaktande av följande:

Rådets förordning (EEG) nr 2342/90 av den 24 juli 1990 om
biljettpriser för regelbunden luftfart/n4/ och rådets förordning
(EEG) nr 2343/90/n5/ om lufttrafikföretags tillträde till flyglinjer
i regelbunden lufttrafik inom gemenskapen och om delning av
passagerarkapaciteten mellan lufttrafikföretag i regelbunden
lufttrafik mellan medlemsstaterna förutser ytterligare liberalisering
av tariffsystemet inom gemenskapen.

Eftersom gemenskapens lufttransportpolitik kommer att göra det
möjligt för lufttrafikföretag att konkurrera på grund av deras egna
förtjänster och därigenom bidra till en mer dynamisk lufttransport-
sektor till förmån  för konsumenterna, skall kommissionen ges
möjlighet att omedelbart vidta åtgärder när lufttrafikföretag i
strid med konkurrensreglerna vidtar åtgärder som kan hota livskraften
hos de tjänster som utförs av en konkurrent eller till och med ett
lufttrafikföretags existens och sålunda orsakar oåterkallelig skada
på det på konkurrens uppbyggda systemet.

Det är lämpligt att införa en speciell ordning enligt vilken
kommissionen snabbare kan använda konkurrensreglerna i fall när
det föreligger ett  angeläget behov av att förhindra, eller agera
mot, sådana överträdelser av dessa regler.

Denna ordning bör erbjuda de berörda företagen tillfälle att yttra
sig skriftligen över de förfaranden mot vilka invändningarna har
gjorts.

Det är därför nödvändigt att ändra förordning (EEG) nr 3975/87/n6/.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Förordning (EEG) nr 3975/87 ändras härigenom på följande sätt:

1. Följande artikel skall tillkomma:

"Artikel 4 a

Interimsåtgärder mot konkurrensbegränsande förfaranden

1. Om inte annat följer av tillämpningen av artikel 4.1 kan
kommissionen, om den förfogar över klara prima facie-bevis för att
vissa förfaranden strider mot artikel 85 eller 86 i fördraget och har
till syfte eller resultat att direkt hota en flygförbindelses existens
och om begagnandet av det normala förfarandet kan vara otillräckligt
för att skydda flygförbindelsen eller det berörda flygbolaget, genom
beslut vidta interimsåtgärder för att säkerställa att dessa förfaranden
inte vidtas eller att de upphör samt lämna sådana anvisningar som behövs
för att hindra förekomsten av dessa förfaranden till dess att ett beslut
fattas enligt artikel 4.1.
2. Ett beslut som fattas i enlighet med punkt 1 skall gälla i högst sex
månader. Artikel 8.5 är inte tillämplig."

2. Följande tillägg skall göras i artikel 13.1:

"e) att vidta varje åtgärd som har beslutats enligt artikel 4 a."

3. I artikel 16.1 skall "4 a," läggas till efter "4,".

Artikel 2

Denna förordning träder i kraft dagen efter det att den
offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i
alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den 14 maj 1991.

På rådets vägnar

J.F. POOS
Ordförande
Lag (1993:994).

Rättsakt nr 11

RÅDETS FÖRORDNING (EEG) nr 295/91

av den 4 februari 1991 om införande av gemensamma regler om
kompensation till passagerare som nekas ombordstigning på luftfartyg i
regelbunden lufttrafik

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska
gemenskapen, särskilt artikel 84.2 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag

med beaktande av Europaparlamentets yttrande

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande och

med beaktande av följande:

De liberaliseringsåtgärder som rådet antog i juli 1990 utgör ytterligare
ett steg i riktning mot en fullt utvecklad gemensam luftfartspolitik.

För att säkerställa en harmonisk utveckling inom luftfartssektorn, som
är under snabb utveckling, är det nödvändigt med gemensamma åtgärder för
att skydda flygpassagerarnas intressen.

Den praxis som för närvarande tillämpas med avseende på kompensation
till passagerare som nekas ombordstigning på grund av överbokning
varierar avsevärt mellan lufttrafikföretagen.

Införande av vissa gemensamma minimiregler för kompensation till
passagerare som nekas ombordstigning på grund av överbokning bör
säkerställa att kvaliteten på lufttrafikföretagens tjänster bibehålls i
en omgivning där konkurrensen ökar.

Ett lufttrafikföretag bör vara förpliktat att införa regler för
ombordstigning i händelse av överbokning.

Passagerarnas rättigheter i händelse av nekad ombordstigning bör
fastställas.

Lufttrafikföretagen bör förpliktas att betala ersättning till de
passagerare som nekas ombordstigning och att ge dem extra service.

Passagerarna bör få tydlig information om vilka regler som gäller.

/r2/   */-k/HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

/r4/  Artikel 1

De i denna förordning fastställda gemensamma minimireglerna är
tillämpliga då passagerare på grund av överbokning nekas tillgång till
en flygning i regelbunden lufttrafik, till vilken de har giltig
färdbiljett och bekräftad platsreservation, och som avgår från en
flygplats belägen inom en medlemsstats territorium och på vilken
fördragets bestämmelser är  tillämpliga, oberoende av i vilken stat
lufttrafikföretaget är etablerat samt oberoende av passagerarens
nationalitet och bestämmelseorten.

/r4/ Artikel 2

I denna förordning används följande beteckningar med de
betydelser som här anges.

*/i4/ a)  */k/ Nekad ombordstigning */-k/: vägran att ta ombord
passagerare på en flygning trots att de

  -- har giltig färdbiljett,

  -- har bekräftad platsreservation på flygningen och

  -- har checkat in i rätt tid och på föreskrivet sätt.

 */i4/ b) */k/ Bekräftad platsreservation */-k/: en platsreservation är
bekräftad när en färdbiljett som sålts av lufttrafikföretaget eller dess
auktoriserade resebyrå innehåller:

  --  uppgift om numret på flygningen samt datum och tidpunkten för
denna,

  --  anteckningen 'OK' eller annan notering i det tillämpliga utrymmet
på biljetten som bevis på lufttrafikföretagets registrering och
uttryckliga bekräftelse av reservationen.

*/i4/ c) */k/ Flygning i regelbunden lufttrafik */-k/: en flygning som
uppfyller samtliga följande kriterier:

  --  Den utförs med luftfartyg för befordran av passagerare eller
passagerare och gods och/eller post mot ersättning på ett sådant sätt
att det på varje flygning finns platser att köpa för enskilda personer
(antingen direkt av lufttrafikföretaget eller av dess auktoriserade
agenter).

  --  Den bedrivs så att den betjänar trafiken mellan samma orter, två
eller flera, antingen

  i) enligt en utgiven tidtabell, eller

  ii) med flygningar som är så regelbundna eller täta att de utgör en
igenkännlig planmässig serie.

*/i4/ d)  */k/ Överbokad flygning */-k/: en flygning där antalet
passagerare med bekräftad platsreservation som har checkat in i rätt tid
och på föreskrivet sätt  överstiger antalet tillgängliga platser på
denna flygning,

 e) */k/ Frivillig */-k/: en person som har

 -- giltig färdbiljett,

 -- bekräftad platsreservation och

 -- checkat in i rätt tid och på föreskrivet sätt och som på
lufttrafikföretagets förfrågan förklarar sig beredd att mot kompensation
avstå från sin bekräftade platsreservation.

 */i4/ f) */k/ Slutlig bestämmelseort */-k/: den bestämmelseort som
anges på den färdbiljett som visas fram vid incheckningsdisken eller, i
händelse av flera på varandra följande flygningar, på den sista
biljettkupongen. Anslutande flygförbindelser som utan svårighet kan nås
trots en försening på grund av nekad ombordstigning beaktas härvid inte.

/r4/ Artikel 3

1. Lufttrafikföretaget skall fastställa regler som det skall tillämpa
vid ombordstigning när en flygning är överbokad. Företaget skall anmäla
dessa regler och varje ändring av dem till den berörda medlemsstaten och
till kommissionen, som skall hålla dem tillgängliga för övriga
medlemsstater. Varje ändring av reglerna träder i kraft en månad efter
det att den har anmälts.

2. De regler som avses i punkt 1 skall hållas tillgängliga för
allmänheten vid lufttrafikföretagets försäljningskontor och
incheckningsdiskar.

3. De regler som avses i punkt 1 bör omfatta möjlighet till förfrågan
efter frivilliga som är beredda att avstå från att gå ombord.

4. Under alla omständigheter bör lufttrafikföretaget ta i beaktande de
passagerare som har berättigade skäl till ombordstigning före andra,
såsom rörelsehindrade personer och barn som reser ensamma.

/r4/ Artikel 4

1. Vid nekad ombordstigning skall en passagerare ha rätt att välja
mellan

 -- ersättning motsvarande biljettpriset för den del av resan som inte
kommit till stånd utan straffavgift, eller

 -- ombokning till den slutliga bestämmelseorten med första tillgängliga
flygning, eller

 -- ombokning till den senare dag som passageraren finner lämplig.

2. Oavsett vilket alternativ passageraren väljer enligt punkt 1, och med
beaktande av punkterna 3 och 4, skall lufttrafikföretaget omedelbart
efter nekad ombordstigning betala en minimiersättning uppgående till

-- 150 ecu för flygningar på upp till 3 500 km

-- 300 ecu för flygningar som överstiger 3 500 km

med hänsyn till den slutliga bestämmelseort som anges i färdbiljetten.

3. När lufttrafikföretaget erbjuder ombokning till den slutliga
bestämmelseorten med en annan flygning och ankomsttiden för denna är
högst två timmar senare än den tidtabellsenliga ankomsttiden för den
ursprungligen bokade flygningen vid flygningar på upp till 3 500 km och
högst fyra timmar senare vid flygningar längre än 3 500 km, får den
ersättning som föreskrivs i punkt 2 sättas ned med 50 procent.

4. Ersättningsbeloppen får begränsas till priset för en färdbiljett till
den slutliga bestämmelseorten.

5. Ersättningen skall betalas kontant eller, med passagerarens samtycke,
med resevouchers eller andra tjänster.

6. Om en passagerare på en överbokad flygning samtycker till att resa i
en lägre klass än den han betalat biljett för, är han berättigad till
återbetalning av prisskillnaden.

7. De avstånd som anges i punkterna 2 och 3 skall mätas efter
storcirkelmetoden (ortodromisk linje).

/r4/ Artikel 5

1. När ombordstigning nekas vid en flygning som sålts som del av en
paketresa (paketarrangemang) skall lufttrafikföretaget förpliktas
ersätta den researrangör som har slutit avtal med passageraren, och som
i förhållande till denne är ansvarig för att avtalet om paketresan
fullgörs på rätt sätt enligt rådets direktiv 90/314/EEG av den 13 juni
1990 om paketresor,  semesterpaket och andra paketarrangemang.

2. Med beaktande av de rättigheter och förpliktelser som följer av
direktiv 90/314/EEG skall researrangören till passageraren överlämna de
belopp som uppburits enligt punkt 1.

/r4/ Artikel 6

1. Utöver den minimikompensation som anges i artikel 4 skall
lufttrafikföretaget utan kostnad erbjuda passagerare som nekas
ombordstigning

*/i4/ a) kostnaden för ett telefonsamtal och/eller telex- eller
telefaxmeddelande till bestämmelseorten,

b) måltider och förfriskningar i skälig proportion till väntetiden,

c) hotellrum i sådana fall då övernattning under ytterligare en eller
flera nätter är nödvändig.

2. När en stad eller region betjänas av flera flygplatser och ett
lufttrafikföretag erbjuder en passagerare, som har nekats
ombordstigning, en flygning till en annan flygplats än den som bokningen
avsåg, skall lufttrafikföretaget svara för kostnaderna för
förflyttningen mellan flygplatserna eller, efter överenskommelse med
passageraren, till en närliggande alternativ bestämmelseort.

/r4/ Artikel 7

Lufttrafikföretaget är inte skyldigt att betala ersättning för nekad
ombordstigning i fall då passageraren reser gratis eller till ett
reducerat biljettpris som varken direkt eller indirekt är tillgängligt
för allmänheten.

/r4/ Artikel 8

Lufttrafikföretagen skall till varje passagerare som nekas
ombordstigning lämna ut ett exemplar av de regler som gäller för
ersättning vid nekad ombordstigning.

/r4/ Artikel 9

1. Bestämmelserna i denna förordning inskränker inte möjligheten att hos
behörig domstol framställa krav på ytterligare ersättning.

2. Punkt 1 är inte tillämplig på frivilliga enligt definitionen i
artikel 2 e, som har godkänt kompensation enligt reglerna i artikel 3.

/r4/ Artikel 10

Denna förordning träder i kraft två månader efter det att den har
offentliggjorts i */k/ Europeiska gemenskapernas officiella tidning
*/-k/.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i
alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den 4 februari 1991

 */k/ På rådets vägnar

 J.F. POOS Ordförande


Rättsakt nr 12

/r1/  RÅDETS FÖRORDNING (EEG) nr 2299/89

/r3/  av den 24 juli 1989 om en uppförandekod för datoriserade
bokningssystem

/r2/   */-k/EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska
gemenskapen, särskilt artikel 84.2 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag.

med beaktande av Europaparlamentets yttrande

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande, och

med beaktande av följande:

Huvuddelen av lufttrafikföretagens bokningar görs genom datoriserade
bokningssystem.

Sådana system kan, om de används rätt, vara till stor nytta för
lufttrafikföretag, resebyråer och den resande allmänheten genom att
erbjuda lättillgänglig, aktuell och riktig information om flygningar,
biljettpriser och platstillgång och genom att de används för bokningar
och i vissa fall för att ställa ut biljetter och embarkeringskort.

Missbruk som tar sig uttryck i vägran att ge tillträde till systemen
eller diskriminering när det gäller att tillhandahålla, ladda eller
presentera data på skärm eller i att man uppställer oskäliga villkor för
deltagande lufttrafikföretag eller abonnenter kan allvarligt missgynna
lufttrafikföretag, resebyråer och i sista hand konsumenterna.

Denna förordning inskränker inte tillämpningen av artiklarna 85 och 86 i
fördraget.

Enligt kommissionens förordning (EEG) nr 2672/88 är fördragets artikel
85.1 inte tillämplig på överenskommelser om gemensamma inköp, gemensam
utveckling och drift av datoriserade bokningssystem.

En tvingande uppförandekod som är tillämplig på alla datoriserade
bokningssystem och/eller distributionstjänster som erbjuds eller används
i  gemenskapen, kan säkerställa att sådana system används på ett icke
diskriminerande sätt som ger möjlighet till insyn med förbehåll för vad
vissa säkerhetskrav kan föranleda, så att missbruk undviks samtidigt som
konkurrensen på lika villkor mellan lufttrafikföretag och mellan
datoriserade bokningssystem stärks och konsumenternas intressen
därigenom skyddas.

Det skulle vara omotiverat att införa förpliktelser för en leverantör av
datoriserade bokningssystem eller för ett moderföretag eller ett
deltagande  lufttrafikföretag i dess relationer med ett
lufttrafikföretag i tredje land, som ensamt eller tillsammans med andra
äger och/eller kontrollerar ett  annat sådant system, vilket inte står i
överensstämmelse med denna kod eller erbjuder likvärdig behandling.

En ordning för att utreda klagomål och för att framtvinga efterlevnad av
kodens bestämmelser vid bristande överensstämmelse med denna är
önskvärd.

/r2/   */-k/HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

/r4/ Artikel 1

Denna förordning skall gälla för datoriserade bokningssystem som erbjuds
eller används inom gemenskapens territorium för distribution och
försäljning av lufttransportprodukter oavsett */i4/

-- systemleverantörens status eller nationalitet,

-- varifrån den utnyttjade informationen kommer eller var den centrala
databehandlingsanläggningen i fråga är belägen,

-- vilket geografiskt område den aktuella lufttransportprodukten kan
hänföras till.

/r4/ Artikel 2

I denna förordning används följande beteckningar med de betydelser som
här anges:

*/i4/ a) */k/ Lufttransportprodukt */-k/: regelbunden lufttrafik för
befordran av passagerare inklusive bitjänster och ytterligare förmåner
som erbjuds till försäljning och/eller säljs som en integrerad del av
lufttransporttjänsten.

b) */k/ Datoriserat bokningssystem */-k/: ett datoriserat system som
innehåller information om bland annat lufttrafikföretags

  --  tidtabeller,

  --  platstillgång,

  --  biljettpriser,

  --  tjänster i samband med flygbefordran,

 */i4/ med eller utan möjligheter till

  --  att reservera platser eller

  --  att utställa biljetter

  --  av sådan omfattning att några av eller samtliga dessa tjänster
ställs till förfogande för abonnenterna.

*/i4/ c) */k/ Distributionstjänster */-k/: tjänster som en
systemleverantör ställer till en abonnents eller konsuments förfogande
för att förmedla information  om lufttrafikföretags tidtabeller,
platstillgång, biljettpriser och tjänster i samband med flygbefordran
samt för att reservera platser och/eller utställa biljetter och för att
reservera andra tjänster i samband härmed.

 d)  */k/ Systemleverantör */-k/: varje företag och dess filialer som
har ansvaret för driften eller marknadsföringen av ett datoriserat
bokningssystem.

 e)  */k/ Moderföretag */-k/: ett lufttrafikföretag som är
systemleverantör eller som direkt eller indirekt, ensamt eller
tillsammans med andra, äger eller  kontrollerar en systemleverantör.

 f )  */k/ Deltagande lufttrafikföretag */-k/: ett lufttrafikföretag som
har ett avtal med en systemleverantör om förmedling av sina
lufttransportprodukter genom ett datoriserat bokningssystem. I den
utsträckning som ett moderföretag använder distributionstjänsterna i
sitt eget datoriserade bokningssystem, betraktas det som ett deltagande
lufttrafikföretag.

 g)  */k/ Abonnent */-k/: en person eller ett företag som inte är ett
deltagande lufttrafikföretag och som enligt kontrakt eller annan
överenskommelse med en systemleverantör använder ett datoriserat
bokningssystem för försäljning av lufttransportprodukter direkt till
enskilda personer.

 h)  */k/ Konsument */-k/: varje person som önskar upplysning om
och/eller har för avsikt att köpa en lufttransportprodukt.

 i)  */k/ Primär textbild */-k/: en textbild som ger omfattande och
opartisk information om flygförbindelser mellan två orter inom en
angiven tidsperiod, och som bland annat upptar alla direktflygningar som
utförs av deltagande lufttrafikföretag.

 j)  */k/ Restid */-k/: skillnaden mellan tidtabellsenlig avgångs- och
ankomsttid.

 k)  */k/ Serviceförbättring */-k/: varje produkt eller tjänst som inte
är en distributionstjänst som en systemleverantör på egna vägnar
erbjuder abonnenter eller konsumenter i anslutning till ett datoriserat
bokningssystem.

 l)  */k/ Regelbunden lufttrafik */-k/: en serie flygningar, där varje
flygning uppfyller följande kriterier:

  --  Den utförs med luftfartyg för befordran av passagerare eller
passagerare och gods och/eller post mot vederlag på ett sådant sätt att
det på  varje flygning finns platser att köpa för enskilda personer
(antingen direkt av lufttrafikföretaget eller av dess auktoriserade
agenter).

  --  Den bedrivs så att den betjänar trafiken mellan samma, två eller
flera, orter antingen

   1. enligt en utgiven tidtabell, eller

   2. med flygningar som är så regelbundna eller täta att de utgör en
igenkännlig planmässig serie.

/r4/ Artikel 3

1. En systemleverantör som erbjuder distributionstjänster avseende
regelbunden lufttrafik för befordran av passagerare skall ge varje
lufttrafikföretag möjlighet att få del av dessa tjänster på lika och
icke-diskriminerande villkor inom ramen för det berörda systemets
tillgängliga kapacitet med förbehåll för tekniska begränsningar som
ligger utanför systemleverantörens kontroll.

2.  a)  En systemleverantör får inte

  --  knyta oskäliga villkor till ett avtal med ett deltagande
lufttrafikföretag,

  --  fordra att tilläggsvillkor godtas, som genom sin karaktär eller
enligt affärssed inte har något samband med deltagandet i leverantörens
datoriserade bokningssystem, och skall tillämpa samma villkor för samma
servicenivå.

 b) En systemleverantör får inte ställa som villkor för att få delta i
leverantörens datoriserade bokningssystem att ett deltagande
lufttrafikföretag inte samtidigt deltar i ett annat system.

  c)  Ett deltagande lufttrafikföretag skall ha rätt att säga upp sitt
avtal med en systemleverantör utan påföljd med en uppsägningstid som
inte behöver överstiga sex månader, dock att den tidigast får löpa ut
vid utgången av det första avtalsåret.

3. Systemleverantören skall utan diskriminering erbjuda alla deltagande
lufttrafikföretag de laddnings- och databehandlingstjänster som han
tillhandahåller.

4. Om systemleverantören förbättrar de distributionstjänster han
erbjuder eller den utrustning som används i samband med att dessa
tjänster erbjuds, skall han erbjuda samtliga deltagande
lufttrafikföretag dessa förbättringar på samma villkor och under samma
förutsättningar med förbehåll för gällande tekniska begränsningar.

/r4/ Artikel 4

1. Deltagande lufttrafikföretag och andra som lämnar material till ett
datoriserat bokningssystem skall se till att den information som lämnas
är tillräckligt omfattande, riktig, inte vilseledande och att den ger
insyn.

2. En systemleverantör skall inte behandla det material som omnämns
under punkt 1 på ett sätt som kan leda till att felaktig, vilseledande
eller diskriminerande information lämnas.

3. En systemleverantör skall ladda och behandla data som lämnats av
deltagande lufttrafikföretag med samma omsorg och skyndsamhet med
förbehåll för begränsningarna i den laddningsmetod som valts av de
enskilda deltagande lufttrafikföretagen och de standardformat som
används av leverantören i fråga.

/r4/ Artikel 5

1. En systemleverantör skall tillhandahålla en primär textbild som visar
data, som inlevererats av deltagande lufttrafikföretag, om tidtabeller,
biljettpriser och tillgången på platser för enskilda köpare på ett klart
och tillräckligt omfattande sätt som inte är diskriminerande eller
partiskt, i synnerhet vad gäller den ordning i vilken informationen
presenteras.

2. En systemleverantör får inte avsiktligt eller av oaktsamhet visa
oriktig eller vilseledande information och i synnerhet gäller, om inte
annat följer av artikel 9.5:

*/i4/ -- De normer som används för att rangordna informationen får inte
baseras på någon faktor som direkt eller indirekt har samband med
lufttrafikföretagets identitet och inte tillämpas på ett för något
deltagande lufttrafikföretag diskriminerande sätt.

--  Ingen diskriminering får utövas vid sammanställning och val av två
orter för en flygning på grund av att olika flygplatser betjänar samma
ort.

3. Ordningsföljden mellan olika flygmöjligheter på den primära
textbilden för den eller de dagar som begärs skall vara den som framgår
av bilagan, såvida inte en konsument begär att få den på ett annat sätt
för en  särskild transaktion.

/r4/ Artikel 6

En systemleverantör skall endast tillhandahålla information, från sitt
datoriserade bokningssystem i form av statistik eller av annat slag,
utöver den som erbjuds som en integrerad del av distributionstjänsterna
enligt följande:

*/i4/ a) Information om enskilda bokningar skall ställas till förfogande
på lika villkor för det eller de lufttrafikföretag som deltar i
utförandet av den  tjänst som bokningen avser.

b)  Information i samlad eller anonym form skall, när den ställs till
förfogande på begäran av ett lufttrafikföretag, erbjudas alla deltagande
lufttrafikföretag utan diskriminering.

c)  Annan information från det datoriserade bokningssystemet skall
ställas till förfogande efter samtycke från det berörda
lufttrafikföretaget och  under förutsättning att en överenskommelse
träffats mellan en systemleverantör och deltagande lufttrafikföretag.

d)  Personlig information om en konsument härrörande från en resebyrå
får bara med konsumentens medgivande göras tillgänglig för andra som
inte är berörda av transaktionen.

/r4/ Artikel 7

1. Förpliktelserna för en systemleverantör enligt artikel 3--6 gäller
inte mot ett moderföretag i ett tredje land, i den mån företagets
datoriserade  bokningssystem inte står i överensstämmelse med denna
förordning eller inte erbjuder gemenskapens lufttrafikföretag en
behandling som är likvärdig med den som tillämpas enligt denna
förordning.

2. Förpliktelserna enligt artikel 8 för moderföretag och deltagande
lufttrafikföretag gäller inte mot ett datoriserat bokningssystem som
kontrolleras av lufttrafikföretag i ett tredje land, i den mån ett
moderföretag eller ett deltagande lufttrafikföretag inte beviljas en
behandling i detta land som är  likvärdig med den som tillämpas enligt
denna förordning och enligt kommissionens förordning (EEG) nr 2672/88.

3. En systemleverantör eller ett lufttrafikföretag som ämnar åberopa
bestämmelserna i punkt 1 eller 2 måste anmäla sina avsikter och skälen
för dessa till kommissionen senast 14 dagar före en sådan åtgärd. I
undantagsfall kan kommissionen på begäran av den berörda leverantören
eller det berörda lufttrafikföretaget ge dispens från 14-dagarsregeln.

4. När kommissionen tar emot en anmälan, skall den utan dröjsmål
fastställa huruvida diskriminering i den mening som avses i punkt 1 och
2 föreligger. Om så befinns vara fallet, skall kommissionen informera
alla  systemleverantörer eller de berörda lufttrafikföretagen i
gemenskapen liksom medlemsstaterna om detta. Om diskriminering i den
mening som avses i punkt 1 eller 2 inte föreligger, skall kommissionen
informera  systemleverantören eller de berörda lufttrafikföretagen om
det.

/r4/ Artikel 8

1. Ett moderföretag eller deltagande lufttrafikföretag får inte till en
abonnents användning av något visst datoriserat bokningssystem knyta
någon provision eller annan förmån för att sälja eller utställa
biljetter för  företagets lufttransportprodukter.

2. Ett moderföretag eller deltagande lufttrafikföretag får inte kräva
att en abonnent använder ett visst datoriserat bokningssystem för att
sälja eller utställa biljetter för en lufttransportprodukt som företaget
självt direkt eller indirekt levererar.

3. Punkterna 1 och 2 inverkar inte på ett lufttrafikföretags möjligheter
att ställa särskilda villkor för att godkänna en resebyrå som sin agent
med  rätt att sälja och utställa biljetter för företagets
lufttransportprodukter.

/r4/ Artikel 9

1. En systemleverantör skall utan diskriminering ställa samtliga
distributionstjänster i ett datoriserat bokningssystem till förfogande
för alla abonnenter.

2. En systemleverantör får inte kräva att en abonnent ingår ett
exklusivavtal och får heller inte varken direkt eller indirekt hindra en
abonnent från att abonnera på eller använda andra system.

3. En systemleverantör som erbjuder någon av abonnenterna en
serviceförbättring skall erbjuda alla abonnenterna denna förbättring
utan diskriminering.

4. En systemleverantör får inte ställa upp oskäliga villkor i ett avtal
med en abonnent, och en abonnent får alltid säga upp sitt avtal med en
systemleverantör utan påföljd med en uppsägningstid som inte behöver
överstiga tre månader, dock att den tidigast får löpa ut vid utgången av
det första avtalsåret.

5. En systemleverantör skall säkerställa antingen på teknisk väg eller
genom avtalet med abonnenten att en primär textbild tillhandahålls för
varje enskild transaktion och att abonnenten inte behandlar det material
som levereras av de datoriserade bokningssystemen på ett sätt som skulle
leda till att konsumenterna får oriktig, vilseledande eller
diskriminerande information. Abonnenten får emellertid för en enskild
transaktion omgruppera data eller använda alternativa textbilder för att
tillmötesgå en kunds önskan.

6. En systemleverantör får inte ålägga en abonnent någon skyldighet att
acceptera ett erbjudande om teknisk utrustning men kan kräva att en
utrustning som är kompatibel med hans eget system används.

/r4/ Artikel 10

1. De avgifter som begärs av en systemleverantör får inte vara
diskriminerande och skall stå i ett rimligt förhållande till
anskaffningskostnaden för den tjänst som tillhandahålls och utnyttjas
och skall i synnerhet vara desamma för samma servicenivå.

2. En systemleverantör skall på begäran lämna intresserade parter
uppgifter om tillämpade metoder och avgifter, om erbjudna systemtjänster
samt om de kriterier för redigering och textbildspresentation som
används. Denna bestämmelse förpliktar emellertid inte en
systemleverantör att lämna information som är äganderättsligt skyddad,
till exempel programvara.

3. Alla deltagande lufttrafikföretag och abonnenter skall utan
diskriminering underrättas om alla förändringar av avgiftsnivåer,
villkor eller tjänster som erbjuds och grunden för dessa förändringar.

/r4/ Artikel 11

1. Kommissionen skall, efter mottagande av klagomål eller på eget
initiativ, inleda förfaranden för att få överträdelser av bestämmelserna
i denna förordning att upphöra.

2. Klagomål kan lämnas in av

*/i4/ a)  medlemsstater,

 b) fysiska eller juridiska personer som åberopar ett berättigat
intresse i saken.

3. Kommissionen skall utan dröjsmål sända medlemsstaterna kopior av
klagomålen och framställningarna och av alla relevanta dokument som
sänts till den eller som den sänder ut under förfarandenas gång.

/r4/ Artikel 12

1. Kommissionen får när den fullgör de uppdrag som tilldelas den genom
denna förordning inhämta alla nödvändiga upplysningar från
medlemsstaterna och från företag och sammanslutningar av företag.

2. Kommissionen får fastställa en tidsgräns, som inte får understiga en
månad, för när de begärda upplysningarna skall vara inlämnade.

3. När kommissionen sänder en begäran om upplysningar till ett företag
eller en sammanslutning av företag, skall den samtidigt sända en kopia
av denna begäran till den medlemsstat inom vars territorium företaget
eller sammanslutningen av företag har sitt säte.

4. I sin begäran skall kommissionen ange den rättsliga grunden för och
syftet med sin begäran samt de påföljder som föreskrivs i artikel 16.1
för den som lämnar oriktiga uppgifter.

5. Skyldiga att lämna de begärda upplysningarna är ägarna till företagen
eller deras representanter och i fråga om juridiska personer eller
företag, firmor eller sammanslutningar, som inte är juridiska personer,
den person som är bemyndigad att företräda dem enligt lag eller stadgar.


/r4/ Artikel 13

1. Kommissionen får när den fullgör de uppdrag som tilldelas den enligt
denna förordning genomföra alla nödvändiga undersökningar hos företag
och sammanslutningar av företag. För detta ändamål skall tjänstemän
befullmäktigade av kommissionen ha befogenhet

*/i4/ a)  att granska räkenskaperna och andra affärshandlingar,

b)  att ta kopior av eller göra utdrag ur räkenskaper och andra
affärshandlingar,

c)  att kräva muntliga förklaringar på ort och ställe,

d)  att gå in i vilka lokaler, på vilken mark och i vilka fordon som
helst som används av företag eller sammanslutningar av företag.

2. De av kommissionen bemyndigade tjänstemännen skall utöva sina
befogenheter efter uppvisandet av en skriftlig fullmakt, som anger
föremålet för och syftet med undersökningen liksom de påföljder som
föreskrivs i  artikel 16.1 för de fall då begärda räkenskaper eller
andra affärshandlingar företes i ett ofullständigt skick. I god tid före
undersökningen skall kommissionen underrätta den medlemsstat inom vars
territorium undersökningen skall genomföras om undersökningen och om de
bemyndigade tjänstemännens identitet.

3. Företag och sammanslutningar av företag skall underkasta sig de
undersökningar som kommissionen fattat beslut om. I beslutet skall anges
föremålet för och syftet med undersökningen samt den dag då den skall
inledas och upplysning lämnas om de påföljder som föreskrivs i artikel
16.1 och om rätten att få beslutet prövat av domstolen.

4. Kommissionen skall fatta beslut enligt punkt 3 efter att ha samrått
med den medlemsstat inom vars territorium undersökningen skall
genomföras.

5. Tjänstemän i den medlemsstat inom vars territorium undersökningen
skall genomföras kan på begäran av denna medlemsstat eller kommissionen
lämna kommissionens tjänstemän den hjälp de behöver för att utföra sitt
uppdrag.

6. I de fall då ett företag motsätter sig en undersökning som beslutats
med stöd av denna artikel, skall den berörda medlemsstaten lämna de av
kommissionen bemyndigade tjänstemännen den hjälp som behövs för att göra
det möjligt för dem att genomföra sin undersökning.

/r4/ Artikel 14

1. Upplysningar som har inhämtats med stöd av artiklarna 12 och 13 får
endast användas för det ändamål som avses i begäran eller
undersökningen.

2. Utan att det påverkar tillämpligheten av artiklarna 11 och 20 får
kommissionen och behöriga myndigheter inom medlemsstaterna samt deras
tjänstemän och övriga anställda inte röja upplysningar som de har
inhämtat med stöd av denna förordning och som omfattas av sekretess.

3. Bestämmelserna i punkterna 1 och 2 skall inte hindra att allmän
information eller redogörelser som inte innehåller upplysningar om
enskilda företag eller sammanslutningar av företag offentliggörs.

/r4/ Artikel 15

1. Om ett företag eller en sammanslutning av företag inte lämnar de
begärda upplysningarna inom den tidsfrist som fastställts av
kommissionen eller lämnar ofullständiga uppgifter, skall kommissionen
begära upplysningarna genom beslut. I beslutet skall anges vilken
information som begärs samt fastställas en lämplig tidsfrist inom vilken
upplysningarna skall lämnas och lämnas upplysning om de påföljder som
föreskrivs i artikel 16.1 liksom om rätten att få beslutet prövat av
domstolen.

2. Kommissionen skall samtidigt sända en kopia av sitt beslut till
behörig myndighet i den medlemsstat inom vars territorium företaget
eller sammanslutningen av företag har sitt säte.

/r4/ Artikel 16

1. Kommissionen kan genom beslut ålägga företag eller
sammanslutningar av företag böter på 1 000 till 50 000 ecu om de
uppsåtligen eller av oaktsamhet

*/i4/ a)  till svar på en begäran enligt artikeln 12 lämnar oriktiga
upplysningar eller inte lämnar upplysningarna inom den fastställda
tidsfristen,

 b)  under pågående undersökningar lägger fram de begärda räkenskaperna
eller andra affärshandlingar i ofullständigt skick eller vägrar att
underkasta sig en undersökning enligt artikel 13.1.

2. Kommissionen får ålägga systemleverantörer, moderföretag, deltagande
lufttrafikföretag och/eller abonnenter böter för överträdelser av denna
förordning på högst 10 procent av den årliga omsättningen i den
relevanta verksamheten vid det berörda företaget.

När bötesbeloppet fastställs, skall hänsyn tas både till hur allvarlig
överträdelsen är och hur länge den pågått.

3. Beslut som fattas med stöd av punkterna 1 och 2 är inte av
straffrättslig karaktär.

/r4/ Artikel 17

Domstolen har oinskränkt rätt enligt fördragets artikel 172 att pröva
beslut varigenom kommissionen har fastställt böter; den kan upphäva,
sätta ner eller höja böterna.

/r4/ Artikel 18

Vid tillämpning av artikel 16 skall ecun ha det värde som har
fastställts för upprättandet av Europeiska gemenskapernas allmänna
budget enligt artiklarna 207 och 209 i fördraget.

/r4/ Artikel 19

1. Innan kommissionen fattar beslut enligt artikel 16, skall den ge de
berörda företagen eller sammanslutningarna av företag tillfälle att
yttra sig  om de förhållanden som kommissionen har eller har haft
invändningar mot.

2. Om kommissionen eller medlemsstaternas behöriga myndigheter anser det
nödvändigt, kan de också höra andra fysiska eller juridiska personer.
Framställningar från sådana personer om att bli hörda skall bifallas,
när de visar att de har ett tillräckligt intresse i saken.

/r4/ Artikel 20

1. Kommissionen skall offentliggöra de beslut som den fattar enligt
artikel 16.

2. Offentliggörandet skall ge upplysning om parternas namn och beslutets
huvudsakliga innehåll; vid offentliggörandet skall hänsyn tas till
företagens rättmätiga intresse av att skydda sina affärshemligheter.

/r4/ Artikel 21

1. Denna förordning skall tillämpas från och med den 1 augusti 1989 på
alla datoriserade bokningssystem för regelbunden lufttrafik för
befordran av passagerare.

2. Trots punkt 1 skall artiklarna 5.3 och 9.5 inte tillämpas förrän den
1 januari 1990 på datoriserade bokningssystem som har etablerat sina
centrala administrationer och huvudkontor i gemenskapen före den 1
augusti 1989. Kommissionen kan bevilja ytterligare 12 månaders uppskov
för datoriserade bokningssystem som av tekniska skäl inte kan uppfylla
dessa villkor före den 1 januari 1990.

/r4/ Artikel 22

Denna förordning inskränker inte tillämpningen av nationell lagstiftning
om säkerhet, allmän ordning eller dataskydd.

/r4/ Artikel 23

Rådet skall besluta om revidering av denna förordning senast den 31
december 1992 på grundval av ett förslag från kommissionen vilket skall
överlämnas senast den 31 mars 1992 tillsammans med en redogörelse för
tillämpningen av denna förordning.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i
alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den 24 juli 1989.

*/k/ På rådets vägnar

 H. NALLET

/r4/  Ordförande

BILAGA


/r2/   */-k/KRITERIER FÖR ATT FASTSTÄLLA ORDNINGSFÖLJDEN

/r3/  Allmänna kriterier

*/i4/ 1. En primär textbild skall, då det är praktiskt möjligt, omfatta
deltagande lufttrafikföretags indirekta flygningar genom att det visar
minst nio  anslutningsorter. Ett deltagande lufttrafikföretag kan begära
att en indirekt flygning tas med om linjen inte överstiger
storcirkelavståndet mellan de två flygplatserna med 130 procent.
Anslutningsorter med linjer som överstiger 130 procent behöver inte
visas.

2.  En systemleverantör får inte använda skärmutrymmet i sina primära
textbilder på ett sådant sätt att exponeringen av en särskild
resemöjlighet överdrivs eller så att orealistiska resemöjligheter
presenteras.

3.  I de fall då en systemleverantör väljer att presentera information
om tidtabeller och biljettpriser för flygförbindelser mellan två orter
för lufttrafikföretag, som inte är deltagande lufttrafikföretag, skall
denna information vara riktig och inte vilseledande eller
diskriminerande och presenteras på samma sätt som informationen om de
övriga lufttrafikföretagen.

4.  Om informationen beträffande antalet direkta flygförbindelser och de
berörda lufttrafikföretagens identitet inte är fullständig, skall detta
tydligt anges på den aktuella textbilden.

/r3/ Kriterier för regelbunden lufttrafik

*/i4/ 1. Flygmöjligheterna i regelbunden lufttrafik den dag eller de
dagar som efterfrågas skall presenteras i följande ordning på primära
textbilder såvida inte en konsument begär en annan ordning för en
enskild transaktion:

  i) alla non-stop direktflygningar mellan de två orter som berörs,

  ii)  andra direktflygningar, som inte innebär byte av flygplan, mellan
de två orter som berörs,

  iii)  anslutande flygtrafik.

*/i4/ En konsument skall minst kunna kräva att ordningsföljden på den
primära textbilden är fastställd efter avgångs- eller ankomsttid
och/eller  efter restiden. Om konsumenten inte uttrycker något önskemål,
skall ordningsföljden på en primär textbild vara fastställd efter
avgångstid för grupp i) och efter restiden för grupperna ii) och iii).

2.  Det skall klart framgå vilka flygningar som innebär
mellanlandningar, flygplansbyte, byte av flygplats och/eller har
gemensam linjebeteckning. Flygningar med gemensam linjebeteckning skall
behandlas som  anslutande flygtrafik.


Rättsakt nr 17

/r1/  RÅDETS FÖRORDNING (EEG) nr 4064/89

/r3/  av den 21 december 1989 om kontroll av företagskoncentrationer

/r2/   */-k/EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska
gemenskapen, särskilt artiklarna 87 och 235 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag

med beaktande av Europaparlamentets yttrande

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande, och

med beaktande av följande:

För att förverkliga målen för fördraget om upprättandet av Europeiska
ekonomiska gemenskapen ges gemenskapen enligt artikel 3 f uppgiften att
upprätta "en ordning som säkerställer att konkurrensen inom den
gemensamma marknaden inte snedvrids".

Denna ordning är nödvändig för att den inre marknaden skall genomföras
till år 1992 och för dess vidareutveckling.

Avskaffandet av gränserna inom gemenskapen medför och kommer även i
fortsättningen att medföra betydande strukturförändringar inom
gemenskapens näringsliv, särskilt i form av samgåenden mellan företag.

En sådan utveckling måste hälsas med tillfredsställelse eftersom den
tillgodoser kraven på en dynamisk konkurrens och kan öka den europeiska
industrins konkurrenskraft, förbättra förutsättningarna för tillväxt och
höja levnadsstandarden inom gemenskapen.

Åtgärder måste dock vidtas för att säkerställa att
omstruktureringsprocessen inte på längre sikt skadar konkurrensen.
Gemenskapsrätten skall därför innehålla bestämmelser om sådana
samgåenden som påtagligt kan  hämma en effektiv konkurrens inom den
gemensamma marknaden eller en väsentlig del av den.

Även om artiklarna 85 och 86 enligt domstolens rättspraxis är
tillämpliga på vissa samgåenden mellan företag har de inte tillräcklig
räckvidd för att omfatta alla de transaktioner som kan visa sig vara
oförenliga med den ordning utan snedvridning av konkurrensen som
förutses i fördraget.

En ny rättsakt bör därför skapas i form av en förordning som möjliggör
en effektiv kontroll av alla samgåenden mellan företag med avseende på
deras verkningar på konkurrensstrukturen inom gemenskapen. Den skall
vara den enda förordning som är tillämplig på sådana samgåenden.

Denna förordning bör därför inte baseras endast på fördragets artikel 87
utan framför allt på artikel 235, enligt vilken gemenskapen kan ge sig
själv de ytterligare befogenheter som behövs för att uppnå sina mål,
även när det gäller samgåenden mellan företag på marknaderna för de
jordbruksvaror som upptas i bilaga II till fördraget.

De bestämmelser som skall antas i denna förordning bör gälla betydande
strukturförändringar vars verkningar på marknaden sträcker sig utöver en
enskild medlemsstats gränser.

Tillämpningsområdet för denna förordning bör därför definieras utifrån
de berörda företagens geografiska verksamhetsområden och avgränsas av
kvantitativa tröskelvärden för att omfatta de samgåenden som har en
gemenskapsdimension. Efter en inledande tillämpningsfas bör de
tröskelvärden som anges i förordningen tas upp till förnyad prövning mot
bakgrund av de vunna erfarenheterna.

Ett samgående med en gemenskapsdimension föreligger om de berörda
företagens sammanlagda omsättning globalt och inom hela gemenskapen
överstiger vissa angivna nivåer och minst två av dessa företag har sin
enda  eller huvudsakliga verksamhet i olika medlemsstater eller, även om
företagen i fråga huvudsakligen verkar i en enda medlemsstat, åtminstone
ett av dem har en betydande verksamhet inom minst en annan medlemsstat.
Detta gäller även om samgåendena genomförs av företag vars huvudsakliga
verksamhet inte är förlagd till gemenskapen, men som har en betydande
verksamhet där.

Den ordning som skall införas för kontroll av samgåenden mellan företag
bör, om inte annat följer av fördragets artikel 90.2, iaktta principen
om icke-diskriminering mellan den offentliga och den privata sektorn.
Inom den offentliga sektorn skall därför beräkningen av omsättningen i
ett företag som deltar i ett samgående utgå från sådana företag som
utgör en  ekonomisk enhet med självständig beslutanderätt oavsett på
vilket sätt deras kapital ägs eller vilka administrativa tillsynsregler
som gäller för dem.

Det är nödvändigt med hänsyn till behovet av att upprätthålla och
utveckla en effektiv konkurrens inom den gemensamma marknaden att
fastställa om samgåenden med en gemenskapsdimension är förenliga med den
gemensamma marknaden. Därvid skall kommissionen vid sin bedömning ta
fasta på förverkligandet av de grundläggande mål som anges i fördragets
artikel 2, däri inbegripet stärkandet av gemenskapens ekonomiska och
sociala samhörighet enligt artikel 130 a.

I förordningen bör fastslås principen att om ett samgående med en
gemenskapsdimension skapar eller förstärker en ställning som medför att
en effektiv konkurrens inom den gemensamma marknaden eller en väsentlig
del av den påtagligt skulle hämmas, skall den förklaras oförenlig med
den gemensamma marknaden.

Samgåenden som på grund av de berörda företagens begränsade
marknadsandel inte riskerar att hämma en effektiv konkurrens kan antas
vara förenliga med den gemensamma marknaden. Om inte annat följer av
fördragets artiklar 85 och 86, torde detta vara fallet bl. a. när de
berörda företagens marknadsandel varken inom den gemensamma marknaden
eller en väsentlig del av den överstiger 25 procent.

Kommissionen bör ges uppgiften att fatta alla nödvändiga beslut för att
fastställa om samgåenden med en gemenskapsdimension är förenliga med den
gemensamma marknaden samt beslut som kan bidra till att återupprätta en
effektiv konkurrens.

För att säkerställa en effektiv kontroll bör företagen åläggas att
förhandsanmäla samgåenden med en gemenskapsdimension samt att uppskjuta
genomförandet av samgåenden under en begränsad period, samtidigt som det
bör finnas möjlighet att vid behov förlänga denna period eller avstå
från uppskjutandet. Av hänsyn till rättssäkerheten skall dock
transaktionernas giltighet skyddas i den omfattning som behövs.

Det bör fastställas en tidsfrist inom vilken kommissionen skall inleda
ett förfarande avseende ett samgående som har anmälts och en tidsfrist
inom vilken den skall meddela ett slutligt beslut om huruvida ett
samgående som har anmälts är förenligt eller oförenligt med den
gemensamma marknaden.

De berörda företagen skall ges rätt att yttra sig inför kommissionen så
snart ett förfarande har inletts. Medlemmar av ledningen eller styrelsen
för de berörda företagen och företagens erkända
arbetstagarrepresentanter samt tredje man som kan påvisa ett berättigat
intresse i saken skall också ges tillfälle att yttra sig.

Kommissionen bör handla i nära och ständig samverkan med
medlemsstaternas behöriga myndigheter från vilka den inhämtar synpunkter
och upplysningar.

För tillämpningen av bestämmelserna i denna förordning och i
överensstämmelse med domstolens rättspraxis skall kommissionen få hjälp
från  medlemsstaterna och även ha befogenhet att begära de upplysningar
och genomföra de undersökningar som behövs för att bedöma samgåenden.

För att säkerställa att bestämmelserna i denna förordning iakttas skall
böter och viten kunna åläggas. Domstolen bör i detta hänseende ges
oinskränkt prövningsrätt i enlighet med fördragets artikel 172.

Begreppet samgående bör definieras på så sätt att det endast omfattar
transaktioner som medför en varaktig förändring i de berörda företagens
struktur. Det är följaktligen nödvändigt att från förordningens
tillämpningsområde utesluta sådana transaktioner som har till syfte
eller resultat att samordna självständiga företags konkurrensbeteende,
eftersom sådana transaktioner skall bedömas på grundval av de
tillämpliga bestämmelserna i förordningar om tillämpning av fördragets
artikel 85 eller 86. Denna  distinktion bör uttryckligen göras i fråga
om bildandet av gemensamma företag.

Det är inte fråga om en sådan samordning av konkurrensbeteende som avses
i denna förordning om två eller flera företag kommer överens om att
gemensamt förvärva kontrollen över ett eller flera andra företag, om
syftet och resultatet är att sinsemellan fördela dessa företag eller
deras tillgångar.

Det är inte uteslutet att denna förordning kan tillämpas om de berörda
företagen godtar begränsningar som har direkt samband med och är
nödvändiga för genomförandet av samgåendet.

Med förbehåll för domstolens prövningsrätt bör kommissionen ensam ges
behörighet att tillämpa denna förordning.

Medlemsstaterna får inte tillämpa sin nationella konkurrenslagstiftning
på samgåenden med en gemenskapsdimension, såvida inte detta är tillåtet
enligt denna förordning. De nationella myndigheternas befogenheter bör
begränsas till sådana fall där, i brist på kommissionens ingripande, den
effektiva konkurrensen kan komma att hämmas betydligt inom en
medlemsstats territorium och där denna medlemsstats konkurrensintressen
inte annars kan skyddas i tillräcklig utsträckning genom denna
förordning. I sådana fall skall de berörda medlemsstaterna handla
snabbt. På grund av skillnaderna i nationella lagar är det inte möjligt
att genom denna förordning bestämma en enhetlig tidsfrist inom vilken
nödvändiga åtgärder bör  vidtas.

Det förhållandet att denna förordning är den enda som skall vara
tillämplig på samgåenden med en gemenskapsdimension påverkar inte
tillämpning av fördragets artikel 223 och hindrar inte medlemsstaterna
från att vidta lämpliga åtgärder för att skydda andra legitima intressen
än de som omfattas av förordningen, förutsatt att sådana åtgärder är
förenliga med gemenskapsrättens allmänna principer och övriga
bestämmelser.

De samgåenden som inte omfattas av denna förordning faller i princip
inom medlemsstaternas behörighet. Kommissionen bör dock ha möjlighet att
på begäran av en berörd medlemsstat ingripa om den effektiva
konkurrensen påtagligt skulle hämmas inom denna medlemsstats
territorium.

De villkor som gäller för genomförandet av samgåenden som berör
gemenskapsföretag i länder som inte är medlemmar bör uppmärksammas och
åtgärder skall vidtas för att rådet skall kunna ge kommissionen ett
lämpligt förhandlingsmandat i syfte att uppnå icke-diskriminerande
behandling för gemenskapsföretag.

Denna förordning påverkar på inget sätt arbetstagarnas kollektiva
rättigheter som är erkända av de berörda företagen.

/r2/   */-k/HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

/r4/ Artikel 1

/r3/  Tillämpningsområde

1. Om inte annat följer av artikel 22, gäller denna förordning alla
samgåenden mellan företag med en gemenskapsdimension enligt definitionen
i punkt 2.

2. Enligt denna förordning har ett samgående en gemenskapsdimension om
*/i4/ a) den sammanlagda omsättningen i hela världen för samtliga de
berörda företagen överstiger 5 000 miljoner ecu, och

b)  den sammanlagda omsättningen inom gemenskapen i dess helhet för
minst två av de berörda företagen överstiger 250 miljoner ecu.

Detta gäller dock inte om vart och ett av de berörda företagen uppnår
mer än två tredjedelar av sin sammanlagda omsättning inom gemenskapen
som helhet inom en och samma medlemsstat.

3. De tröskelvärden som anges i punkt 2 skall före utgången av det
fjärde året efter det att denna förordning har antagits tas upp till
förnyad prövning av rådet, som fattar beslut med kvalificerad majoritet
på förslag av kommissionen.

/r4/ Artikel 2

/r3/  Bedömning av samgåenden

1. Samgåenden som omfattas av denna förordning skall bedömas på grundval
av följande bestämmelser för att fastställa om de är förenliga med den
gemensamma marknaden.

När kommissionen gör sin bedömning skall den ta hänsyn till

*/i4/ a) behovet av att bevara och utveckla en effektiv konkurrens inom
den gemensamma marknaden mot bakgrund av bl. a. strukturen på alla de
berörda marknaderna och den faktiska eller potentiella konkurrensen från
företag som är belägna antingen inom eller utanför gemenskapen,

b)  de berörda företagens marknadsställning och deras ekonomiska och
finansiella styrka, leverantörernas och konsumenternas valmöjligheter,
deras tillgång till leveranser eller marknader, rättsliga eller andra
hinder för inträde på marknaden, utvecklingen av tillgång och
efterfrågan på de aktuella varorna och tjänsterna, avnämarintressen i
mellanliggande och slutliga distributionsled samt utvecklingen av
tekniskt och ekonomiskt framåtskridande, förutsatt att detta är till
gagn för konsumenterna och inte utgör ett hinder för konkurrensen.

2. Ett samgående som inte skapar eller förstärker en sådan dominerande
ställning som medför att den effektiva konkurrensen inom den gemensamma
marknaden eller en väsentlig del av den påtagligt skulle hämmas  skall
förklaras förenlig med den gemensamma marknaden.

3. Ett samgående som skapar eller förstärker en sådan dominerande
ställning som medför att den effektiva konkurrensen inom den gemensamma
marknaden eller en väsentlig del av den påtagligt skulle hämmas skall
förklaras oförenlig med den gemensamma marknaden.

/r4/ Artikel 3

/r3/  Definition av ett samgående

1. Ett samgående skall anses föreligga om

*/i4/ a)  två eller flera tidigare självständiga företag slås samman,
eller

b)  en eller flera personer som redan kontrollerar minst ett företag,
eller

 -- ett eller flera företag antingen genom förvärv av värdepapper eller
tillgångar, genom avtal eller på annat sätt direkt eller indirekt får
kontroll helt eller delvis över  ett eller flera andra företag.

2. En transaktion, inklusive bildandet av ett gemensamt företag, som har
till syfte eller resultat att samordna konkurrensbeteendet hos företag
som förblir självständiga utgör inte ett samgående enligt punkt 1 b.

Bildandet av ett gemensamt företag som på varaktig basis fyller en
autonom ekonomisk enhets samtliga funktioner och som inte medför en
samordning av konkurrensbeteendet mellan parterna inbördes eller mellan
dessa och det gemensamma företaget utgör ett samgående enligt punkt 1 b.

3. Enligt denna förordning uppnås kontroll genom rättigheter, avtal
eller andra medel som, antingen var för sig eller tillsammans och med
hänsyn till alla faktiska eller rättsliga förhållanden, ger möjlighet
att utöva ett avgörande inflytande på ett företag, särskilt genom

*/i4/ a)  ägande- eller nyttjanderätt till ett företags samtliga
tillgångar eller en del av dessa,

b)  rättigheter eller avtal som ger ett avgörande inflytande på
sammansättningen av företagets organ och dessas voteringar eller beslut.

4. Kontroll förvärvas av personer eller företag som

*/i4/ a)  är innehavare av rättigheterna eller berättigade till
rättigheter enligt de berörda avtalen, eller

b)  utan att vara innehavare av rättigheterna eller berättigade till
rättigheter enligt sådana avtal har befogenhet att utöva de rättigheter
som grundar sig på dessa.

5. Ett samgående skall inte anses föreligga om

*/i4/ a)  kreditinstitut eller andra finansinstitut eller
försäkringsbolag, vilkas normala verksamhet omfattar transaktioner och
handel med värdepapper för egen eller andras räkning, tillfälligt
innehar värdepapper som de har förvärvat i ett företag i avsikt att
vidareförsälja dem, förutsatt att de  inte utövar rösträttigheter som
följer med dessa värdepapper i syfte att bestämma företagets
konkurrensbeteende eller att de utövar dessa rösträttigheter endast i
syfte att förbereda försäljningen av företaget, helt eller delvis, eller
av dess tillgångar eller försäljningen av värdepapperen och att en sådan
försäljning äger rum inom ett år efter tidpunkten för förvärvet; denna
tidsfrist kan på begäran förlängas av kommissionen  om sådana institut
eller bolag styrker att det inte fanns någon rimlig möjlighet att
genomföra försäljningen inom tidsfristen,

b)  kontroll förvärvas av en tjänsteman som är utsedd enligt en
medlemsstats lagar om likvidation, konkurs, obestånd,
betalningsinställelse, ackord eller liknande förfaranden,

c)  de transaktioner som avses i punkt 1 b genomförs av sådana
finansiella holdingbolag som avses i artikel 5.3 i rådets fjärde
direktiv 78/660/EEG av den 25 juli 1978 om årsredovisningar för olika
slags bolag, senast ändrat genom direktiv 84/569/EEG, förutsatt do ck
att de rösträttigheter som följer med de innehavda värdepapperen utövas,
särskilt beträffande utnämningen av ledamöter i ledningen och styrelsen
för de företag som innehavet gäller, endast för att upprätthålla det
fulla värdet av dessa investeringar och inte för att direkt eller
indirekt bestämma företagens konkurrensbeteende.

/r4/ Artikel 4

/r3/  Förhandsanmälan av samgåenden

1. Sådana samgåenden med en gemenskapsdimension som avses i denna
förordning skall anmälas till kommissionen senast en vecka efter
avtalets ingående eller offentliggörandet av budet om övertagande eller
förvärvet av ett kontrollerande inflytande. Fristen skall löpa från den
tidpunkt när den första av dessa händelser inträffar.

2. Ett samgående som består av en företagssammanslagning enligt artikel
3.1 a eller förvärvet av gemensam kontroll enligt artikel 3.1 b skall
anmälas gemensamt av parterna i företagssammanslagningen respektive av
dem som förvärvar den gemensamma kontrollen. I övriga fall skall anmälan
göras av den person eller det företag som helt eller delvis förvärvar
kontroll över ett eller flera företag.

3. Om kommissionen konstaterar att ett samgående som har anmälts
omfattas av denna förordning, skall den offentliggöra att anmälan har
skett, varvid den skall ange parternas namn, samgåendets karaktär och de
branscher som berörs. Kommissionen skall ta hänsyn till företagens
berättigade intresse av att deras affärshemligheter skyddas.

/r4/ Artikel 5

/r3/  Beräkning av omsättning

1. Den sammanlagda omsättningen enligt artikel 1.2 skall omfatta de
berörda företagens intäkter under föregående räkenskapsår från
försäljning av varor och tjänster inom ramen för företagens ordinarie
verksamhet  efter avdrag för försäljningsrabatter samt mervärdeskatt och
andra skatter som direkt hänför sig till omsättningen. I ett berört
företags sammanlagda  omsättning skall inte inräknas försäljning av
varor eller tjänster mellan de företag som avses i punkt 4.

Omsättning inom gemenskapen eller inom en medlemsstat skall omfatta
intäkter från försäljning av varor och tjänster till företag eller
konsumenter inom gemenskapen respektive medlemsstaten.

2. Med avvikelse från punkt 1 gäller att om samgåendet består av förvärv
av delar, oavsett om dessa utgör rättsliga enheter, av ett eller flera
företag skall i fråga om säljaren eller säljarna endast den omsättning
som härrör från de delar som är föremål för transaktionen tas med i
beräkningen.

Två eller flera transaktioner enligt första stycket som äger rum inom en
tvåårsperiod mellan samma personer eller företag skall dock betraktas
som endast ett samgående, som uppkommer vid tidpunkten för den sista
transaktionen.

3. I stället för omsättning används följande:

*/i4/ a)  För kreditinstitut och andra finansinstitut, med avseende på
artikel 1.2 a: en tiondel av deras totala tillgångar.

Vad beträffar artikel 1.2 b och sista stycket i artikel 1.2 skall den
sammanlagda omsättningen inom gemenskapen i dess helhet ersättas med en
tiondel av de totala tillgångarna multiplicerad med förhållandet mellan
utlåning till kreditinstitut och kunder vid transaktioner med
gemenskapsinvånare och den totala summan av denna utlåning.

Vad beträffar sista stycket i artikel 1.2 skall den sammanlagda
omsättningen inom en medlemsstat ersättas med en tiondel av de totala
tillgångarna multiplicerad med förhållandet mellan utlåning till
kreditinstitut och kunder vid transaktioner med invånare i denna
medlemsstat och den totala summan av denna utlåning.

b)  För försäkringsbolag: värdet av de tecknade bruttopremierna, som
skall omfatta samtliga mottagna och utestående belopp enligt
försäkringsavtal som har tecknats av försäkringsbolagen eller för deras
räkning,  inklusive utgående återförsäkringspremier, efter avdrag för
skatter och skatteliknande avgifter som debiteras på grundval av de
individuella  premiebeloppen eller den totala premievolymen. Vad
beträffar artikel 1.2 b och sista stycket i artikel 1.2, skall hänsyn
tas till de bruttopremier som betalas av gemenskapsinvånare respektive
en medlemsstats invånare.

4. Om inte annat följer av punkt 2, skall omsättningen för ett berört
företag enligt artikel 1.2 beräknas genom att man summerar omsättningen
*/i4/ a)  för det berörda företaget,

b)  för de företag i vilka det berörda företaget direkt eller indirekt

  --  äger mer än hälften av kapital- eller rörelsetillgångarna, eller

  --  kan utöva mer än hälften av rösträttigheterna, eller

  --  kan utse mer än hälften av ledamöterna i styrelsen, direktionen
eller organ som rättsligt företräder företagen, eller

  --  har rätt att leda företagens verksamhet,

*/i4/ c)  för de företag som i ett berört företag har de rättigheter
eller befogenheter som anges i b,

 d)  för de företag i vilka ett företag som avses i c har de rättigheter
eller befogenheter som anges i b,

 e)  för de företag i vilka två eller flera företag som avses i a--d
gemensamt har de rättigheter eller befogenheter som anges i b.

5. Om de företag som berörs av samgåendet gemensamt har de
rättigheter eller befogenheter som anges i punkt 4 b, skall vid
beräkningen av de berörda företagens omsättning enligt artikel 1.2

*/i4/ a)  ingen hänsyn tas till den omsättning som härrör från
försäljning av varor eller tjänster mellan det gemensamma företaget och
vart och ett av de berörda företagen eller något annat företag som har
anknytning till något av dem enligt punkt 4 b--e,

b)  hänsyn tas till den omsättning som härrör från försäljning av varor
och tjänster mellan det gemensamma företaget och något tredje företag.
Denna omsättning skall fördelas lika mellan de berörda företagen.

/r4/ Artikel 6

/r3/  Prövning av anmälan och inledande av förfaranden

1. Kommissionen skall pröva anmälan så snart den har mottagits.

*/i4/ a)  Om kommissionen finner att det anmälda samgåendet inte
omfattas av denna förordning skall den fastslå detta genom beslut.

b)  Om kommissionen finner att det anmälda samgåendet, fastän det
omfattas av denna förordning, inte ger anledning till allvarliga tvivel
beträffande dess förenlighet med den gemensamma marknaden, skall den
besluta att inte göra invändning mot det och skall förklara att det är
förenligt med den gemensamma marknaden.

c)  Om kommissionen däremot finner att det anmälda samgåendet omfattas
av denna förordning och ger anledning till allvarliga tvivel beträffande
dess förenlighet med den gemensamma marknaden, skall den  besluta att
inleda ett förfarande.

2. Kommissionen skall snarast underrätta de berörda företagen och
medlemsstaternas behöriga myndigheter om sitt beslut.

/r4/ Artikel 7

/r3/  Uppskjutande av samgåenden

1. Vid tillämpningen av punkt 2 skall ett samgående enligt artikel 1
varken genomföras före anmälan eller inom de första tre veckorna efter
anmälan.

2. Om kommissionen efter en preliminär prövning av anmälan inom den
tidsfrist som anges i punkt 1 bedömer det nödvändigt för att säkerställa
den fulla verkan av ett senare beslut som fattas med stöd av artikel 8.3
och 8.4, kan den på eget initiativ besluta att ett samgående inte får
genomföras, helt eller delvis, till dess att kommissionen fattar ett
slutligt beslut eller beslutar att vidta andra interimistiska åtgärder
med samma innebörd.

3. Punkterna 1 och 2 skall inte utgöra hinder för genomförandet av ett
offentligt bud om övertagande som har anmälts till kommissionen enligt
artikel 4.1 före den tidpunkt när det offentliggörs, förutsatt att
förvärvaren inte utövar de rösträttigheter som följer med värdepapperen
i fråga eller gör det endast för att upprätthålla det fulla värdet av
dessa investeringar  och på grundval av en dispens som har lämnats av
kommissionen enligt punkt 4.

4. Kommissionen kan på begäran medge dispens från de skyldigheter som
åläggs enligt punkterna 1, 2 eller 3 för att förhindra att ett eller
flera företag som berörs av ett samgående eller tredje man orsakas
allvarlig skada. En sådan dispens kan förenas med villkor och ålägganden
för att säkerställa förutsättningarna för en effektiv konkurrens. En
dispens kan begäras och medges när som helst, även före anmälan eller
efter transaktionen.

5. Giltigheten av en transaktion som genomförs i strid mot punkt 1 eller
2 skall vara beroende av ett beslut enligt artikel 6.1 b eller 8.2 eller
8.3 eller det antagande som avses i artikel 10.6.

Denna artikel skall dock inte påverka giltigheten av transaktioner med
värdepapper, inklusive sådana som kan konverteras till andra värdepapper
som kan vara föremål för handel på en marknad under offentligt erkända
myndigheters kontroll och tillsyn, vilken fungerar regelmässigt och
direkt eller indirekt är tillgänglig för allmänheten, såvida inte
köparen och säljaren visste eller borde ha vetat att transaktionen
genomfördes i strid mot punkt 1 eller 2.

/r4/ Artikel 8

/r3/  Kommissionens befogenhet att fatta beslut

1. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 9, skall varje
förfarande som inleds med stöd av artikel 6.1 c avslutas genom beslut
enligt punkt 2--5.

2. Om kommissionen finner att ett samgående som har anmälts uppfyller
det kriterium som anges i artikel 2.2, eventuellt sedan de berörda
företagen har vidtagit ändringar, skall den meddela ett beslut enligt
vilket  samgåendet förklaras förenligt med den gemensamma marknaden.

Kommissionen kan förena beslutet med villkor och ålägganden i syfte att
säkerställa att de berörda företagen fullgör sina åtaganden gentemot
kommissionen när det gäller att ändra den ursprungliga planen för
samgåendet. Beslutet om att samgåendet är förenligt med den gemensamma
marknaden skall även omfatta sådana begränsningar som har direkt samband
med och är nödvändiga för genomförandet av samgåendet.

3. Om kommissionen finner att ett samgående uppfyller det kriterium som
anges i artikel 2.3, skall den meddela ett beslut enligt vilket
samgåendet förklaras oförenligt med den gemensamma marknaden.

4. Om ett samgående redan har genomförts kan kommissionen genom ett
beslut enligt punkt 3 eller genom ett särskilt beslut kräva att de
sammanförda företagen eller tillgångarna delas upp eller att den
gemensamma kontrollen upphör eller att andra åtgärder som är nödvändiga
för att återupprätta förutsättningarna för en effektiv konkurrens
vidtas.

5. Kommissionen kan återkalla det beslut som den har fattat enligt punkt
2, om

*/i4/ a)  förklaringen om förenlighet med den gemensamma marknaden
grundar sig på oriktiga uppgifter för vilka ett av de berörda företagen
är ansvarigt eller om den har utverkats på ett bedrägligt sätt, eller

b)  de berörda företagen åsidosätter ett åläggande som var förenat med
beslutet.

6. I sådana fall som avses i punkt 5 kan kommissionen fatta ett beslut
enligt punkt 3 utan att vara bunden av den tidsfrist som avses i artikel
10.3.

/r4/ Artikel 9

/r3/  Hänskjutande till medlemsstaternas behöriga myndigheter

1. Kommissionen kan genom ett beslut som snarast meddelas de berörda
företagen och de övriga medlemsstaternas behöriga myndigheter hänskjuta
ett anmält samgående till den berörda medlemsstatens behöriga
myndigheter under följande omständigheter.

2. Inom tre veckor från det att en medlemsstat har mottagit en kopia av
anmälan kan den underrätta kommissionen, som skall underrätta de berörda
företagen, om att ett samgående hotar att skapa eller förstärka en sådan
dominerande ställning som medför att den effektiva konkurrensen
påtagligt skulle hämmas på en marknad inom medlemsstaten som uppvisar
alla kännetecken på en avgränsad marknad, oavsett om det rör sig om en
väsentlig del av den gemensamma marknaden.

3. Om kommissionen med hänsyn till marknaden för ifrågavarande varor och
tjänster och den geografiska referensmarknaden enligt definitionen i
punkt 7 anser att det föreligger en sådan avgränsad marknad och ett
sådant hot, skall den antingen

*/i4/ a)  själv behandla fallet för att upprätthålla eller återupprätta
en effektiv konkurrens på marknaden i fråga, eller

b)  hänskjuta fallet till den berörda medlemsstatens behöriga
myndigheter för att denna stats nationella konkurrenslagstiftning skall
tillämpas.

Om kommissionen däremot anser att en sådan avgränsad marknad eller ett
sådant hot inte föreligger, skall den fatta ett beslut med den
innebörden som den skall rikta till den berörda medlemsstaten.

4. Ett beslut om hänskjutande eller inte enligt punkt 3 skall fattas

*/i4/ a)  som huvudregel inom den sexveckorsfrist som anges i artikel
10.1, andra stycket, om kommissionen inte har inlett ett förfarande
enligt artikel 6.1 b, eller

b)  senast inom tre månader efter det att det berörda samgåendet har
anmälts, om kommissionen har inlett ett förfarande enligt artikel 6.1 c
utan att ha gjort förberedelser i syfte att vidta nödvändiga åtgärder
enligt artikel 8.2, andra stycket, 8.3 eller 8.4 för att upprätthålla
eller återupprätta en effektiv konkurrens på marknaden i fråga.

5. Om kommissionen trots påminnelse från den berörda medlemsstaten inte
inom den tremånadersfrist som avses i punkt 4 b har fattat något beslut
om hänskjutande enligt punkt 3 eller gjort de förberedelser som avses i
punkt 4 b, skall den anses ha beslutat att hänskjuta fallet till den
berörda medlemsstaten enligt punkt 3 b.

6. Rapporter om eller tillkännagivanden av resultatet av den berörda
medlemsstatens behöriga myndighets undersökning av samgåendet skall
offentliggöras senast fyra månader efter kommissionens hänskjutande.

7. Med geografisk referensmarknad skall förstås det område inom vilket
de berörda företagen medverkar i utbudet av varor eller tjänster, där
konkurrensförhållandena är tillräckligt likartade och som kan skiljas
från angränsande områden framför allt därför att konkurrensvillkoren är
väsentligt annorlunda inom de områdena. Vid denna bedömning skall hänsyn
tas särskilt till de berörda varornas eller tjänsternas beskaffenhet och
egenskaper, eventuella hinder för inträde på marknaden,
konsumentpreferenser, väsentliga skillnader i företagens marknadsandelar
inom angränsande områden eller betydande prisskillnader.

8. Vid tillämpningen av denna artikel får den berörda medlemsstaten
endast vidta sådana åtgärder som är absolut nödvändiga för att
säkerställa eller återupprätta en effektiv konkurrens på marknaden i
fråga.

9. Enligt de tillämpliga bestämmelserna i fördraget kan varje
medlemsstat begära prövning hos domstolen, och särskilt begära
tillämpning av artikel 186, för att få tillämpa sin nationella
konkurrenslagstiftning.

10. Denna artikel kommer att tas upp till förnyad prövning före utgången
av fjärde året efter det att denna förordning har antagits.

/r4/ Artikel 10

/r3/  Tidsfristerna för inledande av förfaranden och för beslut

1. De beslut som avses i artikel 6.1 skall fattas senast inom en månad.
Denna frist skall löpa från dagen efter det att en anmälan har mottagits
eller, om de upplysningar som skall lämnas med anmälan är ofullständiga,
från dagen efter det att de fullständiga uppgifterna har mottagits.

Denna frist skall förlängas till sex veckor om kommissionen mottar en
begäran från en medlemsstat enligt artikel 9.2.

2. Beslut enligt artikel 8.2 om anmälda samgåenden skall fattas så snart
det visar sig att de allvarliga tvivel som avses i artikel 6.1 c har
avlägsnats,  särskilt till följd av ändringar som har vidtagits av de
berörda företagen, och senast före utgången av den frist som anges i
punkt 3.

3. Om inte annat följer av artikel 8.6, skall beslut enligt artikel 8.3
om anmälda samgåenden fattas inom högst fyra månader från dagen när
förfarandet inleddes.

4. Den tidsfrist som anges i punkt 3 skall i undantagsfall tillfälligt
avbrytas om kommissionen på grund av omständigheter för vilka ett av de
företag som deltar i samgåendet är ansvarigt har varit tvungen att
begära upplysningar genom beslut enligt artikel 11 eller beordra en
undersökning genom beslut enligt artikel 13.

5. Om domstolen avkunnar en dom som helt eller delvis upphäver ett
beslut av kommissionen enligt denna förordning, skall de tidsfrister som
anges i förordningen börja löpa på nytt från dagen när domen avkunnades.

6. Om kommissionen inte har fattat något beslut enligt artikel 6.1 b
eller c eller artikel 8.2 eller 8.3 inom de tidsfrister som anges i
punkt 1 respektive punkt 3, skall samgåendet anses ha förklarats
förenligt med den  gemensamma marknaden, om inte annat följer av artikel
9.

/r4/ Artikel 11

/r3/  Begäran om upplysningar

1. Vid fullgörandet av de uppgifter som kommissionen har tilldelats
genom denna förordning får kommissionen inhämta alla nödvändiga
upplysningar från medlemsstaternas regeringar och behöriga myndigheter,
från de personer som avses i artikel 3.1 b samt från företag och
företagssammanslutningar.

2. När kommissionen riktar en begäran om upplysningar till en person,
ett företag eller en företagssammanslutning, skall den samtidigt sända
en  kopia av denna begäran till den behöriga myndigheten i den
medlemsstat inom vars territorium personen är bosatt eller företaget
eller företagssammanslutningen har sitt säte.

3. I sin begäran skall kommissionen ange den rättsliga grunden för och
syftet med begäran samt de påföljder som föreskrivs i artikel 14.1 b för
det fall att oriktiga uppgifter lämnas.

4. Skyldiga att lämna de begärda upplysningarna är, i fråga om företag,
företagens ägare eller deras företrädare och, i fråga om juridiska
personer, bolag, företag eller sammanslutningar som inte är juridiska
personer, de som är utsedda att företräda dem enligt lag eller stadgar.

5. Om en person, ett företag eller en företagssammanslutning inte lämnar
de begärda upplysningarna inom den tidsfrist som har fastställts av
kommissionen eller lämnar ofullständiga upplysningar, skall kommissionen
begära upplysningarna genom beslut. I beslutet skall anges vilka
upplysningar som begärs, fastställas en lämplig tidsfrist inom vilken
upplysningarna skall lämnas och anges de påföljder som avses i
artiklarna 14.1 b och 15.1 a samt upplysas om rätten att få beslutet
prövat av domstolen.

6. Kommissionen skall samtidigt sända en kopia av sitt beslut till den
behöriga myndigheten i den medlemsstat inom vars territorium personen är
bosatt eller företaget eller företagssammanslutningen har sitt säte.

/r4/  Artikel 12

/r3/  Undersökningar genomförda av medlemsstaternas myndigheter

1. På begäran av kommissionen skall medlemsstaternas behöriga
myndigheter genomföra de undersökningar som kommissionen anser
nödvändiga enligt artikel 13.1 eller som den har beslutat om enligt
artikel 13.3. De  tjänstemän hos medlemsstaternas behöriga myndigheter
som har till uppgift att genomföra undersökningarna skall utöva sina
befogenheter efter att ha visat upp en skriftlig fullmakt utfärdad av
den behöriga myndigheten i den medlemsstat inom vars territorium
undersökningen skall genomföras. Fullmakten skall ange föremålet för och
syftet med undersökningen.

2. På begäran av kommissionen eller den behöriga myndigheten i den
medlemsstat inom vars territorium undersökningen skall genomföras kan
kommissionens tjänstemän ge myndighetens tjänstemän den hjälp som
behövs för att genomföra uppgifterna.

/r4/ Artikel 13

/r3/  Kommissionens befogenheter vid undersökningar

1. Vid fullgörandet av de uppgifter som kommissionen har tilldelats
genom denna förordning får den genomföra alla nödvändiga undersökningar
hos företag och företagssammanslutningar.

För detta ändamål har de av kommissionen bemyndigade tjänstemännen
befogenhet
*/i4/ a)  att granska räkenskaper och andra affärshandlingar,

b)  att göra eller begära kopior av eller utdrag ur räkenskaper och
affärshandlingar,

c)  att begära muntliga förklaringar på ort och ställe, d)  att gå in i
vilka lokaler, på vilken mark och i vilka fordon som helst som används
av företagen.

2. De tjänstemän som av kommissionen har fått i uppdrag att genomföra
undersökningarna skall utöva sina befogenheter efter att ha visat upp en
skriftlig fullmakt, som anger föremålet för och syftet med
undersökningen samt de påföljder som avses i artikel 14.1 c om begärda
böcker eller andra affärshandlingar inte framläggs på ett fullständigt
sätt. Kommissionen  skall i god tid före undersökningen skriftligt
underrätta den behöriga myndigheten i den medlemsstat inom vars
territorium undersökningen skall genomföras om undersökningen samt om de
bemyndigade tjänstemännens identitet.

3. Företag och företagssammanslutningar är skyldiga att underkasta sig
de undersökningar som kommissionen har beslutat om. I beslutet skall
anges föremålet för och syftet med undersökningen, fastställas när den
skall börja och anges de påföljder som avses i artiklarna 14.1 d och
15.1 b samt upplysas om rätten att överklaga beslutet vid domstolen.

4. Kommissionen skall i god tid skriftligt underrätta den behöriga
myndigheten i den medlemsstat inom vars territorium undersökningen skall
genomföras om sin avsikt att fatta beslut enligt punkt 3. Den skall
samråda med den behöriga myndigheten innan den fattar sitt beslut.

5. Tjänstemännen hos den behöriga myndigheten i den medlemsstat inom
vars territorium undersökningen skall genomföras kan, på begäran av
myndigheten eller kommissionen, biträda kommissionens tjänstemän vid
fullgörandet av deras uppgifter.

6. Om ett företag eller en företagssammanslutning motsätter sig en
undersökning som har beslutats med stöd av denna artikel, skall den
berörda medlemsstaten lämna de av kommissionen bemyndigade tjänstemännen
den hjälp som behövs för att de skall kunna utföra sitt
undersökningsuppdrag. För detta ändamål skall medlemsstaterna efter
samråd med kommissionen vidta nödvändiga åtgärder inom ett år efter det
att denna  förordning har trätt i kraft.

/r4/ Artikel 14

/r3/  Böter

1. Kommissionen kan genom beslut ålägga sådana personer som
avses i artikel 3.1 b, företag eller företagssammanslutningar böter
om lägst 1 000 och högst 50 000 ecu, om de uppsåtligen eller av
oaktsamhet

*/i4/ a)  underlåter att anmäla ett samgående enligt artikel 4,

b)  lämnar oriktiga eller vilseledande uppgifter i en anmälan enligt
artikel 4,

c)  lämnar oriktiga uppgifter till svar på en begäran enligt artikel 11
eller inte lämnar en uppgift inom den tidsfrist som har fastställts
genom beslut enligt artikel 11,

d)  vid undersökningar som genomförs enligt artikel 12 eller 13 lägger
fram begärda räkenskaper eller andra affärshandlingar i ofullständigt
skick eller inte underkastar sig en undersökning som har beslutats
enligt artikel 13.

2. Kommissionen kan ålägga de berörda personerna eller företagen böter
som inte överstiger tio procent av de berörda företagens sammanlagda
omsättning enligt artikel 5, om de uppsåtligen eller av oaktsamhet

*/i4/ a)  åsidosätter ett åläggande som har beslutats med stöd av
artikel 7.4 eller 8.2, andra stycket,

b)  genomför ett samgående i strid mot artikel 7.1 eller åsidosätter ett
beslut enligt artikel 7.2,

c)  genomför ett samgående som genom beslut enligt artikel 8.3 har
förklarats oförenligt med den gemensamma marknaden eller underlåter att
vidta de åtgärder som har beslutats enligt artikel 8.4.

3. När bötesbeloppet fastställs skall hänsyn tas både till
överträdelsens art och till hur allvarlig den är.

4. Beslut fattade med stöd av punkterna 1 och 2 har inte straffrättslig
karaktär.

/r4/ Artikel 15

/r3/  Viten

1. Kommissionen kan förelägga sådana personer som avses i artikel
3.1 b eller berörda företag eller företagssammanslutningar viten om
högst 25 000 ecu för varje dag som dröjsmålet varar, räknat från
den dag som  anges i beslutet, för att tvinga dem

*/i4/ a)  att på ett fullständigt och riktigt sätt lämna de upplysningar
som kommissionen har begärt enligt artikel 11, eller

b)  att underkasta sig en sådan undersökning som kommissionen har
beslutat om enligt artikel 13.

2. Kommissionen kan förelägga sådana personer som avses i artikel 3.1 b
eller företag viten om högst 100 000 ecu för varje dag som dröjsmålet
varar, räknat från den dag som anges i beslutet, för att tvinga dem
*/i4/ a)  att iaktta ett åläggande som har beslutats med stöd av artikel
7.4 eller 8.2, andra stycket, eller

b)  att vidta de åtgärder som har beslutats enligt artikel 8.4.

3. Om de personer som avses i artikel 3.1 b eller företag eller
företagssammanslutningar har fullgjort skyldigheten för vars uppfyllande
vitet har förelagts, kan kommissionen fastställa det slutliga vitet till
ett belopp som är lägre än det som skulle ha följt av det ursprungliga
beslutet.

/r4/ Artikel 16

/r3/  Domstolens prövning

Domstolen har oinskränkt rätt enligt fördragets artikel 172 att pröva
beslut genom vilka kommissionen fastställer böter eller viten. Domstolen
kan upphäva, sätta ned eller höja ålagda böter eller viten.

/r4/ Artikel 17

/r3/  Sekretess

1. Upplysningar som har inhämtats med stöd av artiklarna 11, 12, 13 och
18 får endast användas för det med begäran, undersökningen eller
förhöret avsedda ändamålet.

2. Utan att det påverkar tillämpningen av artiklarna 4.3, 18 och 20 får
kommissionen och medlemsstaternas behöriga myndigheter samt dessas
tjänstemän och övriga anställda inte röja upplysningar som de har
inhämtat med stöd av denna förordning och som är av sådant slag att de
omfattas av sekretess.

3. Punkterna 1 och 2 skall inte utgöra hinder för offentliggörande av
allmän information eller undersökningar som inte innehåller uppgifter om
enskilda företag eller företagssammanslutningar.

/r4/ Artikel 18

/r3/  Förhör med parterna och tredje man

1. Innan kommissionen fattar beslut enligt artiklarna 7.2 och 7.4, 8.2,
andra stycket, och 8.3--8.5, 14 och 15, skall den lämna de berörda
personerna, företagen och företagssammanslutningarna tillfälle att i
varje skede av förfarandet fram till samrådet med den rådgivande
kommittén yttra sig över de anmärkningar som framförs mot dem.

2. Med avvikelse från punkt 1 kan ett interimistiskt beslut om att
förlänga tidsfristen under vilken ett samgående uppskjuts eller medge
dispens enligt artikel 7.2 respektive 7.4 fattas utan att de berörda
personerna, företagen eller företagssammanslutningarna lämnas tillfälle
att på förhand framföra sina synpunkter, förutsatt att kommissionen
lämnar dem  tillfälle att göra detta så snart som möjligt efter det att
den har fattat sitt beslut.

3. Kommissionen skall fatta sitt beslut endast på grundval av de
anmärkningar beträffande vilka parterna har haft möjlighet att framföra
synpunkter. Vid förfarandet skall parternas rätt att gå i svaromål
respekteras till fullo. Åtminstone de direkt berörda parterna skall få
ta del av akten, varvid hänsyn skall tas till företagens berättigade
intresse av att deras  affärshemligheter skyddas.

4. I den mån kommissionen och medlemsstaternas behöriga myndigheter
anser det nödvändigt kan de inhämta yttranden även från andra fysiska
eller juridiska personer. Fysiska eller juridiska personer som kan
påvisa ett berättigat intresse i saken, särskilt ledamöter av de berörda
företagens administrativa eller styrande organ eller erkända
arbetstagarrepresentanter från dessa företag, skall efter ansökan ha
rätt att yttra sig.

/r4/ Artikel 19

/r3/  Samverkan med medlemsstaternas myndigheter

1. Kommissionen skall inom tre arbetsdagar till medlemsstaternas
behöriga myndigheter översända kopior av anmälningar samt, så snart som
möjligt, även av de viktigaste handlingar som tillställs eller utfärdas
av  kommissionen enligt denna förordning.

2. Kommissionen skall vidta åtgärder enligt denna förordning i nära och
ständig samverkan med medlemsstaternas behöriga myndigheter, som har
rätt att framföra sina synpunkter på dessa åtgärder. För tillämpningen
av artikel 9 skall den inhämta upplysningar från medlemsstatens behöriga
myndighet enligt punkt 2 i samma artikel och lämna den tillfälle att
yttra sig i varje skede av förfarandet fram till det att ett beslut
fattas i enlighet med punkt 3 i samma artikel. För detta ändamål skall
kommissionen låta den ta del av akten.

3. Samråd skall ske med en Rådgivande kommitté för samgåenden mellan
företag innan beslut fattas enligt artiklarna 8.2--8.5, 14 eller 15
eller bestämmelser antas enligt artikel 23.

4. Den rådgivande kommittén skall vara sammansatt av representanter för
medlemsstaternas myndigheter. Varje medlemsstat skall utse en eller två
representanter, som vid förhinder kan ersättas av andra representanter.
Minst en av dessa representanter skall vara sakkunnig i frågor som rör
konkurrensbegränsningar och dominerande ställningar.

5. Samråd skall äga rum vid ett gemensamt sammanträde som sammankallas
av kommissionen och med kommissionen som ordförande. Till kallelsen
skall fogas en redogörelse för varje ärende som skall behandlas, med de
viktigaste handlingarna samt ett preliminärt utkast till beslut.
Sammanträdet skall hållas tidigast fjorton dagar efter det att kallelse
har skett. I undantagsfall kan kommissionen förkorta denna frist där så
är  motiverat för att förhindra att ett eller flera av de företag som
berörs av ett samgående åsamkas allvarlig skada.

6. Den rådgivande kommittén skall avge ett yttrande om kommissionens
utkast till beslut, efter omröstning om så behövs. Den rådgivande
kommittén kan avge ett yttrande även om några ledamöter är frånvarande
och orepresenterade. Yttrandet skall vara skriftligt och skall bifogas
utkastet till beslut. Kommissionen skall ta största möjliga hänsyn till
kommitténs yttrande. Den skall underrätta kommittén om i vilken
utsträckning  dess yttrande har beaktats.

7. Den rådgivande kommittén kan förorda att dess yttrande offentliggörs.
Kommissionen kan företa ett sådant offentliggörande. I beslutet att
offentliggöra yttrandet skall vederbörlig hänsyn tas till företagens
berättigade intresse av att deras affärshemligheter skyddas och till de
berörda företagens intresse av att ett sådant offentliggörande sker.

/r4/ Artikel 20

/r3/  Offentliggörande av beslut

1. Kommissionen skall offentliggöra de beslut som den fattar enligt
artikel 8.2--8.5 i */k/ Europeiska gemenskapernas officiella tidning
*/-k/.

2. I offentliggörandet skall anges parternas namn och huvuddragen av
beslutet. Därvid skall hänsyn tas till företagens berättigade intresse
av att deras affärshemligheter skyddas.

/r4/ Artikel 21

/r3/  Behörighet

1. Med förbehåll för domstolens prövningsrätt är kommissionen ensam
behörig att fatta beslut enligt denna förordning.

2. Medlemsstaterna skall inte tillämpa sin nationella
konkurrenslagstiftning på samgåenden med gemenskapsdimension.

Bestämmelsen i första stycket skall inte inskränka på en medlemsstats
befogenhet att företa de undersökningar som behövs för tillämpning av
artikel 9.2 eller att efter hänskjutande enligt artikel 9.3 b eller 9.5
vidta de åtgärder som absolut är nödvändiga för tillämpning av artikel
9.8.

3. Utan hinder av punkterna 1 och 2 kan medlemsstaterna vidta nödvändiga
åtgärder för att skydda andra legitima intressen än de som omfattas av
denna förordning och som är förenliga med gemenskapsrättens allmänna
principer och övriga bestämmelser.

Med legitima intressen enligt första stycket avses allmän säkerhet,
mediernas mångfald och tillsynsregler.

Alla andra allmänna intressen skall meddelas kommissionen av den berörda
medlemsstaten och skall erkännas av kommissionen efter en bedömning av
deras förenlighet med gemenskapsrättens allmänna principer  och övriga
bestämmelser innan ovannämnda åtgärder kan vidtas. Kommissionen skall
underrätta den berörda medlemsstaten om sitt beslut inom en månad efter
meddelandet.

/r4/ Artikel 22

/r3/  Tillämpningen av förordningen

1. Endast denna förordning är tillämplig på samgåenden enligt
definitionen i artikel 3.

2. Förordningarna nr 17, (EEG) nr 1017/68, (EEG) nr 4056/86 och (EEG) nr
3975/87 gäller inte samgåenden enligt definitionen i artikel 3.

3. Om på begäran av en medlemsstat kommissionen konstaterar att ett
samgående enligt definitionen i artikel 3 som inte har någon
gemenskapsdimension enligt artikel 1 skapar eller förstärker en sådan
dominerande ställning som medför att den effektiva konkurrensen inom den
berörda medlemsstatens territorium påtagligt skulle hämmas, kan den, i
den mån samgåendet påverkar handeln mellan medlemsstater, fatta beslut
enligt  artikel 8.2, andra stycket, 8.3 och 8.4.

4. Artiklarna 2.1 a och b, 5, 6, 8 och 10--20 är tillämpliga. Den frist
inom vilken ett förfarande enligt artikel 10.1 kan inledas skall löpa
från dagen när begäran från medlemsstaten inkommer. En sådan begäran
skall framställas senast en månad efter det att samgåendet har anmälts
till medlemsstaten eller genomförts. Denna frist skall löpa från den
tidpunkt  när den första av dessa händelser inträffar.

5. Enligt punkt 3 skall kommissionen endast vidta de åtgärder som
absolut är nödvändiga för att upprätthålla eller återupprätta en
effektiv konkurrens inom territoriet i den medlemsstat på vars begäran
den ingriper.

6. Punkterna 3--5 skall gälla till dess att de tröskelvärden som anges i
artikel 1.2 har tagits upp till förnyad prövning.

Artikel 23

Tillämpningsföreskrifter

Kommissionen har rätt att utfärda tillämpningsföreskrifter om form,
innehåll och övriga detaljer i anmälningar enligt artikel 4, tidsfrister
enligt artikel 10 samt förhör enligt artikel 18.

Artikel 24

Relationer med länder som inte är medlemmar

1. Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om allmänna svårigheter
som deras företag möter när det gäller samgåenden enligt definitionen i
artikel 3 i länder som inte är medlemmar.

2. Kommissionen skall, första gången senast ett år efter det att denna
förordning har trätt i kraft och därefter med jämna mellanrum, utarbeta
en rapport om behandlingen av gemenskapsföretag ur de synpunkter som
avses i punkt 3 och 4 när det gäller samgåenden i länder som inte är
medlemmar. Kommissionen skall lägga fram dessa rapporter för rådet,
tillsammans med eventuella rekommendationer.

3. Om kommissionen, antingen på grundval av de rapporter som avses i
punkt 2 eller andra upplysningar, konstaterar att ett tredje land inte
behandlar gemenskapsföretag på ett sätt som motsvarar gemenskapens
behandling av företag från landet i fråga, kan den lägga fram förslag
för rådet om ett lämpligt förhandlingsmandat i syfte att uppnå
motsvarande  behandling för gemenskapsföretag.

4. Åtgärder som vidtas med stöd av denna artikel skall, utan att det
påverkar tillämpningen av fördragets artikel 234, vara i
överensstämmelse med gemenskapens eller medlemsstaternas förpliktelser
enligt internationella överenskommelser, vare sig dessa är bilaterala
eller multilaterala.

Artikel 25

Ikraftträdande

1. Denna förordning träder i kraft den 21 september 1990.

2. Förordningen gäller inte samgåenden som var föremål för ett avtal
eller tillkännagivande eller om kontroll förvärvades enligt artikel 4.1
före tidpunkten för denna förordnings ikraftträdande och den gäller inte
under några omständigheter samgående beträffande vilka en medlemsstats
myndighet med ansvar för konkurrens har inlett ett förfarande före den
tidpunkten.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i
alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den 21 december 1989.

På rådets vägnar

 E. CRESSON

Ordförande

Anmärkning: Yttrandena i rådets protokoll om denna förordning
offentliggörs senare i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.