PierreMesure/open-sfs huggingface dataset:
Förordning (1986:1029) om folkrättsliga rådgivare inom försvarsmakten

Organisation och uppgifter

1 § Inom försvarsmakten skall det finnas folkrättsliga rådgivare enligt
artikel 82 i 1977 års tilläggsprotokoll I till Genèvekonventionerna den
12 augusti 1949 rörande skydd för offren i internationella väpnade
konflikter.

2 § I krigsorganisationen skall det finnas befattningar för
folkrättsliga rådgivare till det antal som överbefälhavaren bestämmer.
De skall vara placerade i högre staber och ha till uppgift att ge
militära chefer råd om hur folkrättens regler i krig och under
neutralitet skall tillämpas samt delta i stabernas planläggning.

En sådan folkrättslig rådgivare får den tjänstegrad som överbefälhavaren
bestämmer. Förordning (1988:62).

3 § I fredsorganisationen skall det finnas sju folkrättsliga rådgivare.
De skall vara placerade, en hos överbefälhavaren och en hos varje
miltärbefälhavare. De skall tjänstgöra i den omfattning som respektive
chef bestämmer.

De folkrättsliga rådgivarna skall medverka i undervisningen av
försvarsmaktens personal om hur folkrättens regler i krig och under
neutralitet skall tillämpas och i övrigt ge respektive chef råd i
folkrättsliga frågor.

Kompetenskrav

4 § Folkrättsliga rådgivare skall ha avlagt juris kandidatexamen eller
motsvarande examen samt ha genomgått grundutbildning till befattning som
lägst plutonsbefäl eller motsvarande befattning.

Verkställighetsföreskrift

5 § Överbefälhavaren får meddela de föreskrifter som behövs för
verkställigheten av denna förordning.
Förordning (1986:1039) med instruktion för ansvarsnämnden för biskopar

Inledande bestämmelser

1 § Följande bestämmelser i verksförordningen (1987:1100) skall
tillämpas på ansvarsnämnden för biskopar:

17 § om inhämtande av uppgifter,

18 § om ärendeförteckning,

29 § om myndighetens beslut. Förordning (1988:1095).

Uppgifter

2 § Ansvarsnämnden fullgör de uppgifter som avses i 20 § lagen
(1936:567) om domkapitel.

Organisation

3 § Att ansvarsnämnden består av en ordförande och fyra andra
ledamöter framgår av 20 § lagen (1936:567) om domkapitel. För
ledamöterna förordnar regeringen personliga ersättare.

4 § Sekreterare åt ansvarsnämnden förordnas av regeringen.

Ärendenas handläggning

5 § Ansvarsnämnden sammanträder på kallelse av ordföranden.

6 § Ansvarsnämnden är beslutför när minst tre ledamöter, bland dem
ordföranden, är närvarande. När ett ärende av principiell natur eller
annars av större vikt handläggs, skall om möjligt samtliga ledamöter
närvara.

7 § Om ett ärende är så brådskande att ansvarsnämnden inte hinner
sammanträda för att behandla det, avgörs ärendet genom meddelanden
mellan minst tre ledamöter, bland dem ordföranden.

8 § Ordföranden får utan hinder av 6 § besluta ensam, om det i ett
ärende är uppenbart att någon åtgärd från nämndens sida inte behövs.
Gäller ärendet avstängning och kan det inte lämpligen avgöras enligt 6
eller 7 §, får ordföranden också besluta ensam.

9 § Beslut som fattas enligt 7 eller 8 § skall anmälas vid nästa
sammanträde med nämnden.

10 § Om det framförs skiljaktiga meningar vid en överläggning,
tillämpas föreskrifterna i 29 kap. rättegångsbalken om omröstning i
brottmål med endast lagfarna ledamöter.

I 19 § förvaltningslagen (1986:223) finns föreskrifter om rätt att få
en avvikande mening antecknad.

11 § Ärendena avgörs efter föredragning.

Föredragningen av ett ärende ankommer på sekreteraren eller en
särskilt förordnad föredragande.

Ordföranden får ta över beredningen och föredragningen av ett ärende.

12 § Om handläggningen av ärenden som avses i 13 § 2 mom. lagen
(1936:567) om domkapitel föreskrivs i samma lag. Ordföranden utfärdar
på ansvarsnämndens vägnar sådana anmaningar som avses i 24 § första
stycket statstjänstemannalagen (1965:274).

Ordföranden eller sekreteraren får begära in förklaringar,
upplysningar eller yttranden i ärendena samt pröva frågor om
utlämnande av allmänna handlingar eller överklagande av nämndens
beslut.

13 § Ansvarsnämnden får bereda dem som kan lämna upplysningar i ett
ärende tillfälle att närvara vid ett sammanträde. Detta gäller inte
vid överläggningar till beslut.

Nämnden får av allmänna medel bevilja dem som har närvarit skälig
ersättning för inställelsekostnader.

Överprövning

14 § Om talan mot ansvarsnämndens beslut enligt 2 § finns föreskrifter
i lagen (1974:371) om rättegången i arbetstvister och lagen (1936:567)
om domkapitel.

15 § Ansvarsnämndens beslut enligt 13 § andra stycket får överklagas
hos kammarrätten.
Lag (1986:1042) om verkställighet av  vissa utländska beslut om rättegångskostnader

1 § I den mån det har avtalats i en överenskommelse mellan Sverige och 
främmande stat skall ett beslut av en utländsk domstol om skyldighet för 
en kärande eller intervenient att betala rättegångskostnader på ansökan 
verkställas här. Med kärande jämställs en målsägande som fört talan i 
brottmål om enskilt anspråk i anledning av brott. 

2 § Ansökan om verkställighet görs hos kronofogdemyndigheten. 

3 § Till ansökningen skall fogas följande handlingar: 

1. Beslutet i original eller av behörig myndighet bestyrkt kopia. 

2. Bevis att beslutet har vunnit laga kraft. 

3. Intyg att lagakraftbeviset har utfärdats av en behörig myndighet. 
Intyget skall vara utfärdat av en svensk beskickning eller konsul eller 
av chefen för justitieförvaltningen i den stat där beslutet har 
meddelats. 

Bevis och intyg som avses i första stycket 2 och 3 behöver inte ges in, 
om det på annat sätt styrks att beslutet har vunnit laga kraft. 

I den mån det har avtalats i en överenskommelse med främmande stat 
behöver andra handlingar inte fogas till ansökningen än en bestyrkt 
kopia av de delar av beslutet som innehåller parternas namn, deras 
ställning i rättegången och själva åläggandet, bevis att beslutet har 
vunnit laga kraft samt, om det har särskilt avtalats, bevis att beslutet 
är verkställbart i den stat där det har meddelats. 

4 § Om en handling som åberopas i ärendet är skriven på ett annat språk 
än danska, norska eller svenska, skall en bestyrkt översättning till 
svenska bifogas. Av beslutet behöver endast själva åläggandet 
översättas. 

5 § Beslut om verkställighet skall meddelas utan att parterna hörs. 

Om det i en överenskommelse med främmande stat har avtalats att 
kostnader för översättning och bestyrkande av denna skall anses som 
rättegångskostnader, beslutar kronofogdemyndigheten på sökandens begäran 
om ersättning för kostnaderna. 

6 § Det utländska beslutet och beslut som avses i 5 § andra stycket 
verkställs på samma sätt som en svensk domstols lagakraftägande dom, om 
ej högre rätt förordnar annat.
Förordning (1986:1140) om lönemedel som inte har betalats ut på grund av arbetskonflikt

1 § Denna förordning gäller statliga myndigheter under regeringen.
Förordningen skall dock inte tillämpas av de affärsdrivande verken och
inte heller av myndigheter med uppdragsverksamhet till den del löner
som avses i 2 § skulle ha finansierats genom inkomster i
uppdragsverksamheten.

2 § Lönemedel motsvarande de löner (inkl. lönekostnadspålägg) som
under budgetåret 1986/87 inte betalas ut för den tid arbetstagare
deltar i strejk eller omfattas av lockout får inte disponeras av
myndigheterna. Medlen skall särredovisas i not till myndigheternas
årsbokslut för budgetåret 1986/87 och i myndigheternas
anslagsframställningar för budgetåret 1988/89.

3 § De ytterligare föreskrifter som behövs för verkställigheten av
denna förordning skall meddelas av riksrevisionsverket.
Lag (1986:1142) om överklagande av beslut av enskilda organ med offentliga förvaltningsuppgifter

1 § Denna lag gäller sådana beslut av bolag och andra enskilda organ, 
som enligt särskilda bestämmelser får överklagas till regeringen, till 
en förvaltningsdomstol eller till en förvaltningsmyndighet. 

Om en annan lag eller en författning som beslutats av regeringen eller 
av en förvaltningsmyndighet innehåller någon bestämmelse som avviker 
från denna lag, gäller den bestämmelsen. 

2 § Ett överklagande av ett beslut av ett enskilt organ ska 
göras skriftligen och ges in till den myndighet som ska pröva 
överklagandet.

I överklagandet ska den som överklagar ange vilket beslut som 
överklagas och på vilket sätt han eller hon vill att beslutet 
ska ändras.

I 3 och 4 §§ förvaltningsprocesslagen (1971:291) finns 
ytterligare bestämmelser om vad ett överklagande som ska 
prövas av allmän förvaltningsdomstol ska innehålla.
Lag (2017:902).

3 § Ett överklagande av ett beslut ska ha kommit in till den 
myndighet som ska pröva det inom tre veckor från den dag då 
den som överklagar fick del av beslutet genom det enskilda 
organet. Lag (2017:902).

4 § Den myndighet som ska pröva överklagandet prövar även 
frågan om överklagandet har kommit in i rätt tid. Om det har 
kommit in för sent ska myndigheten besluta att överklagandet 
inte får tas upp till prövning (avvisning).

Ett överklagande ska dock inte avvisas om

1. förseningen beror på att det enskilda organet inte har 
lämnat en korrekt underrättelse om hur man överklagar, 
eller

2. överklagandet har kommit in till det enskilda 
organet inom överklagandetiden. Lag (2017:902).

5 § Om ett överklagande felaktigt har getts in till det 
enskilda organet, ska organet vidarebefordra överklagandet 
till den myndighet som ska pröva överklagandet och samtidigt 
ange vilken dag som överklagandet kom in till det enskilda 
organet. Lag (2017:902).


Övergångsbestämmelser 

1986:1142 

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1987. I fråga om beslut som har 
meddelats före ikraftträdandet gäller dock äldre föreskrifter.
Förordning (1986:117) om uppdragsutbildning vid folkhögskolor

1 § Denna förordning gäller för folkhögskolor som omfattas av 
folkhögskoleförordningen (1977:551). 

2 § I denna förordning avses med reguljär utbildning folkhögskolornas 
avgiftsfria och statsbidragsgrundande undervisning. Med ordinarie 
studerande avses deltagare som antagits enligt villkoren för sådan 
undervisning. 

Uppdragsutbildning innebär att huvudmannen mot särskild ersättning 
från en uppdragsgivare för dennes räkning vid folkhögskolan anordnar 
utbildning för personer som uppdragsgivaren utser. Statliga, kommunala 
och landstingskommunala myndigheter kan vara uppdragsgivare i fråga om 
personalutbildning och utbildning som betingas av arbetsmarknadsskäl. 
Enskilda företag och organisationer kan vara uppdragsgivare i fråga om 
personalutbildning. 

3 § Uppdragsutbildningen får inte ha sådan art eller omfattning att 
den ändrar folkhögskolans karaktär och därmed förutsättningarna för 
statsbidraget till den reguljära utbildningen. 

4 § Deltagare i uppdragsutbildning kan undervisas tillsammans med 
ordinarie studerande (samundervisning) eller i egna grupper (separat 
uppdragsutbildning). 

Undervisningen för ordinarie studerande skall följa gällande 
föreskrifter för reguljär utbildning även vid samundervisning. 

Uppdragsutbildning och deltagare i sådan ingår inte vid beräkningen av 
elevveckor enligt folkhögskoleförordningen (1977:551). 

5 § Separat uppdragsutbildning får inte ingå i det ursprungliga 
underlaget för en statligt reglerad tjänst vid folkhögskolan. 

Om underlaget för statligt reglerade tjänster vid folkhögskolan delvis 
faller bort, får separat uppdragsutbildning tillföras såsom 
fyllnadstjänstgöring. Beslut fattas av skolans styrelse och 
förutsätter innehavarens medgivande. 

6 § Staten skall inte ha några bidrags- eller pensionskostnader för 
uppdragsutbildning. 

7 § Om personal med statligt reglerad anställning anlitas för 
uppdragsutbildning skall huvudmannen betala ersättning till staten för 
statliga kostnader för pension m. m. Ersättningen beräknas per 
undervisningstimme och skall motsvara tolv procent av lönekostnaden 
för timmen. Den skall betalas till skolöverstyrelsen. 

Av beloppet skall elva tolftedelar föras till inkomsttiteln Statliga 
pensionsavgifter, netto och en tolftedel till anslaget Täckning av 
merkostnader för löner och pensioner m. m. 

8 § Skolöverstyrelsen skall meddela de ytterligare föreskrifter som 
behövs om den ekonomiska regleringen mellan staten och huvudmannen.
Lag (1986:1202) med bemyndigande  att meddela föreskrifter om  betalningsvillkor vid kreditköp 

Regeringen får, i den utsträckning som bedöms vara nödvändig av 
samhällsekonomiska skäl, meddela föreskrifter om de betalningsvillkor 
som i yrkesmässig verksamhet säljare eller kreditgivare skall tillämpa 
gentemot konsumenter vid kreditköp av varor, tjänster eller andra 
nyttigheter. Regeringen får också meddela föreskrifter om skyldighet för 
säljare och kreditgivare att lämna de upplysningar som behövs för 
myndigheternas tillsyn.
Förordning (1986:1204) om räntereglering för försäkringsföretag

Regeringen föreskriver att räntereglering enligt lagen (1974:922)
om kreditpolitiska medel får tillämpas i fråga om
försäkringsföretag med svensk koncession.
Förordning (1986:1232) om tillfällig  förmögenhetsskatt för livförsäkringsbolag,  understödsföreningar och pensionsstiftelser 

1 § Till ledning för registreringen hos riksskatteverket av
skattskyldiga enligt lagen (1986:1225) om tillfällig
förmögenhetsskatt för livförsäkringsbolag, understödsföreningar
och pensionsstiftelser skall uppgifter lämnas av
försäkringsinspektionen beträffande livförsäkringsbolag och
understödsföreningar och av länsstyrelse beträffande
pensionsstiftelser.

Skattskyldig som den 15 april 1987 inte har fått uppgift från
riksskatteverket om registrering skall anmäla detta till verket.
Sådan anmälan skall göras senast fyra månader efter den dag
som enligt 4 § nämnda lag ligger till grund för
förmögenhetsvärderingen.

2 § I fråga om tillfällig förmögenhetsskatt skall, utöver vad som
framgår av 1 § andra stycket förordningen (1984:247) om
punktskatter och prisregleringsavgifter, bestämmelserna i 3--4, 9
samt 17--20 §§ nämnda förordning tillämpas.
Lag (1986:1242) om försöksverksamhet  med kooperativ hyresrätt 

1 § Enligt denna lag får regeringen försöksvis lämna ekonomiska
föreningar tillstånd att utan hinder av bestämmelserna i 1 kap. 8 §
bostadsrättslagen (1991:614) bedriva verksamhet i vilken föreningen
tillämpar villkor som innebär att det med andelsrätt i föreningen
följer en rätt att hyra bostadslägenhet (kooperativ hyresrätt). Lag
(1991:626).

2 § Tillstånd får lämnas om den kommun i vilken föreningen skall
bedriva sin verksamhet tillstyrker denna och om föreningens stadgar
föreskriver att minst en av kommunen utsedd ledamot och suppleant för
denne skall ingå i föreningens styrelse.

3 § Om tillstånd lämnas, får regeringen

1. medge föreningen rätt att tillämpa villkor som avviker från
12 kap. 15 § andra stycket första meningen och 19 §
jordabalken,

2. medge undantag från tillämpningen av 12 kap. 18 a § första -
femte styckena och 18 b - 18 h §§ jordabalken och
hyresförhandlingslagen (1978:304) i fråga om hus som föreningen
förvaltar,

3. ställa sådana villkor för föreningens verksamhet att syftet
med försöksverksamheten kan uppnås. Lag (1997:65).

3 a § Bestämmelsen i 12 kap. 45 § första stycket 1 jordabalken om
vissa upplåtelser av bostadslägenheter i andra hand gäller inte för
hyresrätt som upplåts av en förening som fått tillstånd enligt 1 §.
Lag (1993:401).

4 § Kommunen skall fortlöpande följa försöksverksamheten och på
begäran av regeringen lämna sådana uppgifter som behövs för att
verksamheten skall kunna utvärderas.

Kommunen skall bistå föreningar som har lämnats tillstånd enligt
denna lag med behövliga råd och upplysningar.

5 § Regeringens tillstånd eller kommunens tillstyrkan enligt denna
lag skall inte utgöra någon förutsättning för att registrera en
ekonomisk förening som avser att bedriva verksamhet med kooperativ
hyresrätt. Lag (1991:626).

Övergångsbestämmelser

1986:1242

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1987 och gäller till utgången
av år 1996.

Vad regeringen i tidigare meddelade tillståndsbeslut har föreskrivit
om undantag från bostadssaneringslagen (1973:531) skall i stället
avse undantag från 12 kap. 18 a 18 c §§ jordabalken.

Tillstånd som har meddelats enligt denna lag skall fortfarande gälla
efter utgången av lagens giltighetstid. Lag (1994:1583).

1997:65

Denna lag träder i kraft den 1 april 1997. Vad regeringen i
tidigare meddelade tillståndsbeslut har föreskrivit om undantag
från bostadssaneringslagen (1973:531) eller från 12 kap. 18 a
- 18 c §§ jordabalken skall i stället avse undantag från 12
kap. 18 a § första - femte styckena och 18 b - 18 h §§.
Förordning (1986:1255) om försöksverksamhet med förenklad handläggning i ärenden om kommunala bostadstillägg

1 § Föreskrifterna i denna förordning skall gälla vid
försöksverksamhet under tiden den 1 januari 1987 -- den 30 juni 1988
hos Göteborgs allmänna försäkringskassa och Kopparbergs läns allmänna
försäkringskassa i ärenden om kommunalt bostadstillägg enligt lagen
(1962:392) om hustrutillägg och kommunalt bostadstillägg till
folkpension.

2 § För pensionsberättigade, som är bosatta i Göteborgs kommun eller
inom verksamhetsområdena för lokalkontoren i Borlänge och Falun, får
vederbörande försäkringskassa vid omprövning av kommunalt
bostadstillägg som sker enbart på grund av ändrade bostadskostnader
ändra bostadstillägget även om den pensionsberättigade inte har ansökt
skriftligt om det.

3 § Vad som sagts i 2 § gäller under förutsättning att
försäkringskassan på annat sätt än genom skriftlig ansökan från den
pensionsberättigade har tillgång till eller inhämtar de uppgifter som
behövs för omprövningen.

4 § Riksförsäkringsverket får meddela de ytterligare föreskrifter som
behövs för verkställigheten av denna förordning.
Förordning (1986:1256) om basbelopp för år 1987

Regeringen fastställer basbeloppet enligt lagen (1962:381) om allmän
försäkring till 24 100 kronor för år 1987.
Förordning (1986:1282) om värdegräns avseende upphandling inom ramen för GATT-överenskommelsen om statlig upphandling

I artikel I, 1 (b) i GATT-överenskommelsen om statlig upphandling finns
det intaget en värdegräns om 150 000 särskilda dragningsrätter (SDR) hos
internationella valutafonden. Denna värdegräns skall enligt förordningen
(1980:849) om tillämpning av GATT-överenskommelsen om statlig
upphandling tillämpas av vissa myndigheter. Regeringen föreskriver att
värdegränsen skall motsvaras av 1 254 000 svenska kronor.
Förordning (1986:131) om visering för sydafrikanska medborgare

1 § Vid prövning av ansökningar om visering för sydafrikanska medborgare 
skall 2--5 §§ tillämpas, om det inte enligt annars gällande grunder för 
viseringsprövningen finns skäl att vägra visering. 

2 § Visering skall vägras, om inte annat följer av 3--5 §§. 

3 § Visering får, om inte synnerliga skäl talar däremot, beviljas för 

a) personer som uppenbarligen är att betrakta som motståndare till 
apartheid; 

b) diplomatiska och konsulära tjänstemän och deras familjer; 

c) journalister. 

4 § Visering får, om inte särskilda skäl talar däremot, beviljas för

a) besök som avser kontakter på det vetenskapliga området om behovet att 
främja ett brett internationellt vetenskapligt samarbete framstår som 
väsentligt;

b) besök som avser deltagande i konferenser och liknande arrangemang som 
ordnas av eller för mellanstatliga organisationer där 
universalitetsprincipen bör gälla;

c) turister.

I fall som anges i punkterna a och c får visering inte beviljas för 
framträdande representanter eller talesmän för apartheidsystemet. 
Förordning (1987:880).

5 § Utöver vad som följer av 3 och 4 §§ får visering beviljas om det 
finns tungt vägande omständigheter av humanitär eller annan art.
Förordning (1986:134) om försöksverksamhet med förenklat dödsbevis som grund för intyg för gravsättning eller eldbegängelse

Intyg för gravsättning eller eldbegängelse får utfärdas av 
pastorsämbetena på grund av dödsbevis som under tiden den 1 april--den 
30 juni 1986 har utfärdats av läkare inom Västerbottens läns 
landstingskommun eller vid Danderyds sjukhus inom Stockholms läns 
landstingskommun, även om beviset inte innehåller sådant uttalande om 
dödsorsaken som avses i 14 § 2 mom. 2 begravningskungörelsen 
(1963:540).
Förordning (1986:1347) om länsrätts  behörighet i vissa mål 

1 § Förekommer vid mer än en länsrätt mål om beskattning som
gäller likartade frågor rörande företag i samma koncern eller
som på annat sätt har nära samband med varandra, bör målen
handläggas vid en av länsrätterna, om det kan ske utan avsevärd
olägenhet för någon enskild. Motsvarande gäller om mål enligt
skattebetalningslagen (1997:483) har nära samband med mål
enligt lagen (1959:551) om beräkning av pensionsgrundande
inkomst enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring eller om
sådana mål har nära samband med mål om beskattning.
Förordning (1997:1080).

2 § I fråga om överlämnande av mål skall samråd på lämpligt sätt ske
mellan länsrätterna. Råder olika meningar huruvida målen skall föras
samman förfaller frågan. Kan enighet inte nås om vilken länsrätt som
skall handlägga målen, skall dessa föras till den länsrätt vid vilken
talan först anhängiggjorts.

3 § Om överlämnande av mål skall parterna underrättas.

Övergångsbestämmelser

1986:1347

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1987 men tillämpas inte
i mål som har anhängiggjorts dessförinnan.

1997:1080

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1998. Äldre
föreskrifter tilllämpas fortfarande i fråga om mål enligt lagen
(1984:668) om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare.
Förordning (1986:1348) med bemyndigande  för Riksskatteverket att meddela vissa föreskrifter  till kommunalskattelagen (1928:370) 

Regeringen bemyndigar riksskatteverket att meddela sådana
verkställighetsföreskrifter om

1. beräkning av produktionskostnad för djur i jordbruk eller renskötsel
som avses i punkt 2 fjärde stycket av anvisningarna till 24 §
kommunalskattelagen (1928:370),

2. beräkning av avdrag för kostnader för resor till och från
arbetsplatsen med egen bil som avses i punkt 4 andra stycket av
anvisningarna till 33 § samma lag,

3. värdering av bilförmån och kostförmån som avses i 42 § tredje stycket
samma lag. Förordning (1990:1280).

Övergångsbestämmelser

2000:866

Den upphävda förordningen gäller dock i fråga om föreskrifter som
skall tillämpas vid 2001 och tidigare års taxeringar.
Förordning (1986:1424) om ersättning för merkostnader och förluster för vissa företag på grund av följdeffekter av Tjernobylolyckan

1 § Ersättning av statsmedel får lämnas enligt denna förordning till 
företag för merkostnader och förluster på grund av följdeffekter av 
Tjernobylolyckan. Ersättning lämnas endast om företaget drabbats av 
betydande ekonomisk skada. 

2 § Ersättning får lämnas till företag som vidareförädlar eller bedriver 
yrkesmässig handel med produkter av ren eller insjöfisk.

Om det finns särskilda skäl får ersättning lämnas till företag med annan 
verksamhet än den i första stycket angivna. Ersättning lämnas dock 
endast om merkostnaderna eller förlusterna har sådan omfattning att 
företaget hotas av nedläggning eller om förlusterna är så omfattande att 
företagets sysselsättning på orten allvarligt hotas. Förordning 
(1988:56).

3 § Ersättning lämnas endast om företaget påvisar att merkostnaderna och 
förlusterna har ett direkt och påtagligt samband med Tjernobylolyckan. 

4 § Ersättning lämnas för konstaterade merkostnader och förluster som 
uppkommit under tiden från och med den 1 juli 1987 till och med den 31 
mars 1988. Förordning (1988:56).

5 § Ersättning utbetalas i efterskott efter redovisning av merkostnader 
och förluster. Förordning (1988:56).

6 § Frågor om ersättning till företag i Gävleborgs, Västernorrlands, 
Jämtlands, Västerbottens och Norrbottens län prövas av länsstyrelsen i 
respektive län. Ersättning till företag i övriga län prövas av statens 
industriverk.

Vid prövning av ärende bör beslutande myndighet samråda med de regionala 
eller centrala organ som är berörda med hänsyn till företagets 
näringsgrenstillhörighet.

Länsstyrelsens eller industriverkets beslut får inte överklagas. 
Förordning (1988:56).

7 § Ansökan om ersättning görs hos länsstyrelsen och skall ha inkommit 
senast den 30 april 1988. Länsstyrelse som inte själv skall pröva en 
ansökan skall med eget yttrande överlämna ärendet till industriverket
för beslut. Förordning (1988:56).

8 § Ersättningsbelopp kan krävas åter, om ersättningen har beviljats på 
grund av oriktiga eller vilseledande uppgifter av mottagaren.
Försäkringsinspektionens Kungörelse (1986:1428) om ändring av vissa skadelivräntor

Försäkringsinspektionen får meddela att följande skall gälla fr.o.m. 1 
februari 1987 för nedan berörda livräntor: 

1. Livräntor föranledda av händelser, inträffade före utgången av år 
1973. 

1.1 Ytterligare indextillägg till trafiklivränta utgår inte (jfr. SFS 
1967:667 med ändringar 1973:216 och 1981:1193 samt 1967:666 med ändring 
1973:217). 

1.2 Ytterligare indextillägg till skadelivränta som utgår av statsmedel 
utgår inte (jfr. SFS 1971:14 med ändringar 1973:218 och 1981:1214). 

1.3 Annan ansvarslivränta -- än trafiklivränta och statlig skadelivränta 
-- ökas med ytterligare indextillägg, utgörande 5 % (jfr SFS 1973:214 
och 1981:1195). 

Under 1.3 angivna indextillägg skall utgå till livräntor som fastställts 
före den 1 februari 1987. 

2. Livräntor föranledda av händelser, inträffade efter utgången av år 
1973. 

2.1 Skadeståndslivränta ökas med 5 %. Ändringen avser alla livräntor 
enligt lagen (1973:213 med ändring 1981:1194) om ändring av 
skadeståndslivräntor som fastställts före den 1 februari 1987 samt 
livräntor enligt lagen som genom dom fastställts senare, om första 
domstols dom i målet meddelats före nämnda dag. 

Enligt 9 § trafikskadelagen (1975:1410) äger vad sålunda förordnats 
tillämpning även ifråga om trafikskadeersättning i form av livränta.
Statistiska centralbyråns kungörelse (1986:1429) om procenttal för ändring av vissa underhållsbidrag 

Statistiska centralbyrån förordnar att de underhållsbidrag som avses i 
lagen (1966:680) om ändring av vissa underhållsbidrag skall höjas från 
och med den 1 februari 1987 med tre procent för underhållsbidrag till 
eget eller annans barn och till make, förutvarande make, fader eller 
moder. 

Höjningarna gäller inte underhållsbidrag till barn, make eller 
förutvarande make som har bestämts under november 1986 eller senare. 
Höjningarna gäller inte heller underhållsbidrag till fader eller moder 
som har bestämts efter utgången av juni 1979. 

Bidrag, vars belopp efter höjningen slutar på öretal, utgår enligt lagen 
om ändring av vissa underhållsbidrag med närmast lägre krontal.
Förordning (1986:149) om mandattid för ledamöter och suppleanter i vissa förtroendemannaorgan hos allmän försäkringskassa

1 § Ledamöter och suppleanter i pensionsdelegation och
försäkringsnämnd hos en allmän försäkringskassa skall med avseende på
den mandatperiod som börjar den 1 juli 1986 utses för en tid av sex
månader.

2 § Ledamöter och suppleanter i socialförsäkringsnämnd hos en allmän
försäkringskassa skall med avseende på den mandatperiod som börjar den
1 januari 1987 utses för en tid av två och ett halvt år.
Tillkännagivande (1986:153) av uppgift om Riksbankens diskonto

/Har utgått genom SFS 2018:1783./
Regeringen ger till känna att riksbankens diskonto från och med den 14
mars 1986 är åtta och en halv procent.
Förordning (1986:17) om tillämpning av en  överenskommelse mellan Sverige och Nederländerna  om ömsesidigt administrativt bistånd i tullfrågor 

1 § Den överenskommelse mellan Sverige och Nederländerna om
ömsesidigt administrativt bistånd i tullfrågor som har
undertecknats den 20 mars 1985 skall gälla här i riket.

Överenskommelsen i engelsk text och svensk översättning
bifogas denna förordning som bilaga.

2 § Tullverket fullgör för svensk del de uppgifter som
anges i artikel 15 första stycket i överenskommelsen.
Förordning (1999:501).
Tillkännagivande (1986:178) av överenskommelser som avses i lagen (1985:988) om immunitet för vissa vittnen m.fl.

Regeringen ger tillkänna följande.

Avtal om immunitet som avses i lagen (1985:988) om immunitet för 
vissa vittnen m.fl. har träffats i följande överenskommelser

1) konventionen mellan Sverige och Belgien den 26 april 1870 angående
ömsesidigt utlämnande av förbrytare,

2) europeiska konventionen den 20 april 1959 om inbördes rättshjälp i
brottmål,

3) överenskommelsen den 28 september 1983 mellan Sverige och Ungerska
Folkrepubliken om inbördes rättshjälp i brottmål.
Cirkulär (1986:179) om överenskommelser mellan Sverige och Ungerska Folkrepubliken om inbördes rättshjälp i brottmål

Överenskommelsen den 28 september 1983 mellan Sverige och Ungerska 
Folkrepubliken om inbördes rättshjälp i brottmål trädde i kraft den 1 
mars 1986. Överenskommelsen innehåller bestämmelser om sådan 
rättshjälp i brottmål som avser delgivning, bevisupptagning och 
överförande av lagföring. 

Om en domstol eller en åklagare vid handläggningen av ett brottmål 
önskar biträde från Ungern enligt överenskommelsen kan föreskrifterna 
i cirkuläret (1968:32) till de allmänna domstolarna och åklagarna med 
vissa föreskrifter i anledning av Sveriges tillträde till den 
europeiska konventionen om inbördes rättshjälp i brottmål tillämpas. 
Överenskommelsen med Ungern innehåller dock inga bestämmelser om 
förskott till vittnen och sakkunniga. Vidare skall enligt 
överenskommelsen en framställning om delgivning, utöver vad som anges 
i kungörelsen (1933:618) angående biträde av utrikesdepartementet för 
delgivning av handlingar i utlandet, innehålla en beskrivning av det 
brott som framställningen avser samt tid och plats för brottet.
Förordning (1986:198) om provtagning  för infektion av HIV 

Föreskriften i 3 § andra stycket 1 patientjournallagen (1985:562) om 
identitetsuppgifter i en patientjournal tillämpas inte i samband med 
provtagning för infektion av HIV, om patienten begär att sådant prov tas 
anonymt. Föreskriften skall dock tillämpas om resultatet av provtagningen 
visar att patienten har antikroppar mot HIV. Förordning (1987:272).
Förordning (1986:199) om avgifter för finansiering av kemikalieinspektionens verksamhet

1 § Kemikalieinspektionens verksamhet skall finansieras genom 
kemikalieavgifter enligt denna förordning och sådana avgifter som avses 
i 23 § förordningen (1985:836) om bekämpningsmedel. 

2 § Kemikalieavgift skall betalas årligen av den som yrkesmässigt 
tillverkar eller importerar en sådan kemisk produkt som enligt 
förordningen (1985:835) om kemiska produkter skall vara anmäld till 
produktregistret. Avgift betalas dock inte för produkter som tillverkas 
här i landet enbart för exportändamål. 

Om kemikalieinspektionen enligt 13 § förordningen om kemiska produkter 
har medgett att en handelsagent fullgör anmälningsskyldighet är agenten 
avgiftsskyldig. 

3 § Den kostnad som skall finansieras av de sammanlagda 
kemikalieavgifterna enligt denna förordning skall fördelas mellan de 
avgiftsskyldiga med ledning av det antal kemiska produkter som har 
tillverkats eller importerats året före det år då avgiften skall 
betalas. 

4 § Kemikalieavgiften är 400 kronor för varje produkt, om inte annat  
följer av andra stycket.

Om en avgiftsskyldig skall betala kemikalieavgift för fler än 100 
produkter, är avgiften 400 kronor för var och en av de första 100 
produkterna och 50 kronor för var och en av de följande produkterna. 
Förordning (1989:104).

5 § Betalning av kemikalieavgift skall ske efter debitering från 
kemikalieinspektionen. Avgifterna uppbärs och redovisas av inspektionen. 
6 § Om det finns särskilda skäl, får kemikalieinspektionen besluta att 
kemikalieavgift skall nedsättas eller efterges. 

7 § Beslut om betalning av kemikalieavgift får verkställas enligt 
utsökningsbalken. 

8 § Kemikalieinspektionen får meddela de ytterligare föreskrifter som 
behövs för verkställigheten av denna förordning. 

9 § Kemikalieinspektionen får bestämma att dess beslut enligt denna 
förordning skall gälla omedelbart även om det överklagas. 

10 § Kemikalieinspektionens beslut i fråga om avgift får överklagas hos 
kammarrätten genom besvär. 

Övergångsbestämmelser

1989:216

Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1989.

Genom förordningen upphävs förordningen (1986:199) om avgifter för 
finansiering av kemikalieinspektionens verksamhet. Den upphävda 
förordningen gäller dock fortfarande i fråga om avgifter som hänför sig 
till tiden före den 1 juli 1989.
Förordning (1986:203) om förlängd bevarandetid  för vissa journalhandlingar inom hälso- och sjukvården 

1 § Följande journalhandlingar som avses i patientjournallagen
(1985:562) skall bevaras minst tio år efter det den sista uppgiften
fördes in i handlingen:

1. journalhandlingar rörande en patient, vars sak prövas eller har
prövats enligt

a) lagen (1994:954) om disciplinpåföljd m.m. på hälso- och
sjukvårdens område eller motsvarande äldre lagstiftning,

b) patientskadelagen (1996:799) eller motsvarande äldre
ersättningsbestämmelser för patientförsäkring vid behandlingsskada
(den frivilliga patientförsäkringen) eller åtagandet att utge
ersättning vid läkemedelsskada (läkemedelsförsäkringen),

c) lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring, lagen (1977:265) om
statligt personskadeskydd, lagen (1977:266) om statlig ersättning vid
ideell skada m.m. eller motsvarande äldre lagstiftning,

d) försäkringsvillkoren för trygghetsförsäkring vid arbetsskada
eller för statens personskadeförsäkring,

allt i den mån det inte är uppenbart att handlingarna saknar eller
har saknat betydelse för prövningen,

2. journalhandlingar inom tandvården som kan vara av betydelse för
rättsodontologisk identifiering,

3. journalhandlingar rörande patienter födda den femte, femtonde och
tjugofemte i varje månad, om det inte är uppenbart att handlingarna
saknar betydelse för forskningsändamål.

Vad som sägs i första stycket gäller inte journalhandlingar som har
upprättats inom ramen för socialtjänslagstiftningen och som omfattas
av gallringsskyldigheten enligt 60 § socialtjänslagen (1980:620).
Förordning (1996:993).

2 § Om annan bevarandetid för vissa journalhandlingar finns det
särskilda föreskrifter.

3 § Socialstyrelsen får meddela de ytterligare föreskrifter som behövs
för verkställigheten av denna förordning i frågor som inte rör
arkivvård.
Förordning (1986:21) om försöksverksamhet inom offentlig hälso- och sjukvård med särskilda villkor för anslutning till den allmänna försäkringen

1 § Föreskrifterna i 5 § gäller vid försöksverksamhet i offentlig öppen 
hälso- och sjukvård i Örebro läns landstingskommun med särskilda villkor 
för anslutning till den allmänna försäkringen. Förordning (1990:1396).

2 § har upphävts genom förordning (1990:1396).

3 § har upphävts genom förordning (1990:1396).

4 § har upphävts genom förordning (1990:1396).

5 § Utan hinder av 4 § första stycket läkarvårdstaxan (1974:699) får en 
hos sjukvårdshuvudman anställd läkare som arbetar i en privat 
läkarmottagning föras upp på förteckning hos försäkringskassan under 
förutsättning att han har träffat ett avtal med sjukvårdshuvudmannen om 
omfattningen av verksamheten i den privata mottagningen.

En läkare som förts upp på kassans förteckning med stöd av föreskriften 
i första stycket skall föras av från förteckningen om han upphör med sin 
verksamhet i den privata mottagningen eller det angivna avtalet upphör 
att gälla. Förordning (1989:776).
Förordning (1986:210) om  felparkeringsavgifter i vissa fall 

Trots bestämmelsen om högsta avgiftsbelopp i 2 a § förordningen 
(1976:1128) om felparkeringsavgift får i Stockholms och Göteborgs 
kommuner avgiften fastställas till sjuhundra kronor för överträdelser av 
föreskrifter om 

-- förbud att stanna,

-- förbud att parkera på markerad busshållplats, och

-- rätt att parkera på parkeringsplatser avsedda för handikappade.
Förordning (1990:816).

Övergångsbestämmelser 

1986:210 

Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1986, då förordningen 
(1984:26) om felparkeringsavgifter i vissa fall i Stockholms kommun 
skall upphöra att gälla. 

I fråga om överträdelser som skett före ikraftträdandet gäller äldre 
bestämmelser. 

1987:767

Denna förordning träder i kraft den 1 september 1987.

I fråga om överträdelser som skett före ikraftträdandet gäller äldre 
bestämmelser.

1990:816

Denna förordning träder i kraft den 1 september 1990.

I fråga om överträdelser som skett före ikraftträdandet gäller äldre 
bestämmelser.
Tillkännagivande (1986:213) av uppgift om Riksbankens diskonto

/Har utgått genom SFS 2018:1784./
Regeringen ger till känna att riksbankens diskonto från och
med den 18 april 1986 är åtta procent.
Tillkännagivande (1986:22) av uppgift om Riksbankens diskonto 

/Har utgått genom SFS 2018:1782./
Regeringen ger till känna att riksbankens diskonto från och med den 17
januari 1986 är nio och en halv procent.
Förordning (1986:255) om pristillägg på renkött

1 § För att främja renskötselns rationalisering kan i mån av
tillgång på medel bidrag lämnas som särskilt pristillägg på
renkött.

2 § Pristillägget beräknas på slaktkroppens vikt och lämnas med
9 kr per kilo för vuxen ren och med 14:50 per kilo för renkalv.

Pristillägget skall användas till de stödformer som Sametinget
beslutar. Förordning (2006:1358).

3 § Pristillägg lämnas endast för renkött som godkänts vid
köttbesiktning enligt Europaparlamentets och rådet förordning
(EG) nr 854/2004 av den 29 april 2004 om fastställande av
särskilda bestämmelser för genomförandet av offentlig kontroll
av produkter av animaliskt ursprung avsedda att användas som
livsmedel och enligt föreskrifter som meddelats med stöd av
livsmedelslagen (2006:804).

Har renar som tillhör en renägare som bedriver renskötsel i
Sverige slaktats i Norge eller Finland lämnas dock pristillägg
om köttet godkänts vid besiktning enligt de bestämmelser som
gäller för landet i fråga. Detsamma gäller om en sådan renägare
har sålt renar till slakt i Norge eller Finland.
Förordning (2006:833).

4 § Har renägaren förvärvat renen från Norge eller Finland,
lämnas pristillägg endast om renen tillhört honom i minst ett
år.

5 § Frågor om pristillägg prövas av Sametinget.

Sametingets beslut enligt denna förordning får inte överklagas.
Förordning (2006:1358).

6 § Närmare föreskrifter för tillämpningen av denna förordning
får meddelas av Sametinget. Förordning (2006:1358).

Övergångsbestämmelser

2003:1193

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 2004. Äldre
bestämmelser skall dock tillämpas i fråga om renar som slaktats
före ikraftträdandet.

2004:659

Denna förordning träder i kraft den 1 augusti 2004. Den nya
bestämmelsen skall dock tillämpas även för ren som slaktats
från och med den 1 januari 2004.
Förordning (1986:275) om avgifter för den statliga kontrollen av läkemedel m.m. för tiden den 1 juli 1986-den 30 juni 1987

1 § För att täcka kostnaderna för den statliga kontrollen av läkemedel 
m. m. för tiden den 1 juli 1986--den 30 juni 1987 skall avgifter 
betalas enligt följande. 

Medel och artiklar                    Ansöknings-         Årlig avgift 
                                      avgift/anmäl- 
                                      ningsavgift 
                                                                      
1. Farmacevtiska specialiteter 
   a) farmacevtiska specialiteter 
      som inte avses under b)         27 400 kr            18 600 kr 
   b) allergenpreparat 
      per grundextrakt                 7 600 kr             6 400 kr 
      per spädning                       525 kr               390 kr 
2. Nya indikationer för farma- 
   cevtiska specialiteter             20 500 kr                 --   
3. Radiofarmacevtiska specialiteter    5 900 kr             3 400 kr 
4. Naturmedel                          3 400 kr             1 900 kr 
5. Naturmedel för injektion           15 200 kr             9 300 kr 
6. Fabrikssteriliserade engångsar- 
   tiklar för hälso- och sjukvårds- 
   ändamål 
   per artikel                         2 300 kr               950 kr 
   per tillverkare resp. importör         --                3 000 kr 
7. Diabetestest som tillhandahålls 
   kostnadsfritt                       5 800 kr             2 500 kr   

2 § Avgifterna skall betalas 

för farmacevtiska och radiofarmacevtiska specialiteter samt för 
diabetestest av den som ansöker om eller fått godkännande av varan, 

för naturmedel av den som har att anmäla varan, 

för fabrikssteriliserade engångsartiklar av tillverkaren eller 
importören. 

3 § Avgifterna skall betalas på den tid och det sätt som 
socialstyrelsen bestämmer. För farmacevtiska och radiofarmacevtiska 
specialiteter samt för diabetestest skall den årliga avgiften utgå 
från och med budgetåret efter det då specialiteten respektive testet 
registrerades till och med det budgetår då registreringen upphör. För 
naturmedel och fabrikssteriliserade engångsartiklar skall den årliga 
avgiften utgå från och med budgetåret efter det då anmälan gjordes 
till och med det budgetår då saluföringen upphör. 

4 § Om det finns särskilda skäl, får socialstyrelsen medge nedsättning 
av eller befrielse från avgift för farmacevtiska och 
radiofarmacevtiska specialiteter samt för fabrikssteriliserade 
engångsartiklar. 

Övergångsbestämmelser 

1986:275 

Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1986. 

För farmacevtiska och radiofarmacevtiska specialiteter samt för 
diabetestest som före den 1 augusti 1986 anmälts till socialstyrelsen 
för omedelbar avregistrering samt för naturmedel och 
fabrikssteriliserade engångsartiklar som enligt anmälan till styrelsen 
inte kommer att saluföras efter nämnda dag skall årsavgift för 
budgetåret 1986/87 inte utgå.
Förordning (1986:276) om statsbidrag till studiecirklar i data för kortutbildade

Inledande föreskrifter

1 § I denna förordning meddelas föreskrifter om statsbidrag till
studieförbunden för studiecirklar i data för kortutbildade, som
anordnas av lokalavdelningar inom förbunden under tiden den 1 juli
1986--den 30 juni 1988.

Med studiecirklar i data för kortutbildade avses cirklar som syftar
till att ge kortutbildade grundläggande datakunskap och kunskaper om
konsekvenserna för samhället och individerna av att införa ny teknik.

2 § Ett studieförbund kan få statsbidrag till studiecirklar i data för
kortutbildade, om förbundet har rätt till statsbidrag enligt
förordningen (1981:518) om statsbidrag till studiecirklar m. m.

Villkor för statsbidrag

3 § För varje studiecirkel i data skall det finnas en cirkelledare som
skall vara godkänd av en lokal studieförbundsavdelning och en
studieplan som skall vara godkänd av studieförbundet.

4 § Varje studiecirkel i data skall omfatta minst 70 studietimmar. Med
studietimme avses en tid om 45 minuter.

5 § I en studiecirkel i data får ingå högst 20 deltagare,
cirkelledaren inräknad. Deltagarna skall ha fyllt 16 år.

Vid varje sammankomst skall minst fem deltagare, cirkelledaren
inräknad, vara närvarande.

Om en studiecirkel består av deltagare som har skiftarbete,
oregelbunden arbetstid, handikapp eller som är inskrivna på sjukhus
eller annan vårdinstitution, får cirkeln genomföras med fyra
deltagare, cirkelledaren inräknad. Detta gäller dock endast om vid
varje sammankomst, minst tre av de närvarande deltagarna är att
hänföra till någon av de angivna grupperna.

Former av statsbidrag

6 § Statsbidrag till studiecirklar i data utgår i form av
schablonbidrag och tilläggsbidrag på det sätt som framgår av 20--23
och 26 §§ förordningen (1981:518) om statsbidrag till studiecirklar m.
m.

Särskilda föreskrifter

7 § Statsbidrag får inte utgå till sådan verksamhet till vilken
statsbidrag utgår i annan ordning eller till verksamhet som anordnas
på arbetstid på arbetsplatser som har tillgång till medel från
förnyelsefonder.

8 § Föreskrifterna i 3, 4, 18 och 33--35 §§ förordningen (1981:518) om
statsbidrag till studiecirklar m. m. skall också tillämpas för
studiecirklar i data.

Överklagande

9 § Skolöverstyrelsens beslut om tilläggsbidrag får överklagas hos
regeringen genom besvär.

Andra beslut av skolöverstyrelsen enligt denna förordning får inte
överklagas.

Utvärdering

10 § Skolöverstyrelsen skall följa verksamheten och redovisa
erfarenheterna av den till regeringen. Redovisning för tiden den 1
juli 1986--den 30 juni 1987 skall lämnas senast den 1 oktober 1987 och
slutredovisning senast den 1 oktober 1988.
Förordning (1986:280) om försöksverksamhet med ett friare utnyttjande av resurserna för vuxenstudiestöd och uppsökande verksamhet på arbetsplatser

Inledande föreskrifter

1 § I denna förordning meddelas föreskrifter om försöksverksamhet med
ett friare utnyttjande av de resurser som ställs till
vuxenutbildningsnämndernas förfogande för korttidsstudiestöd,
internatbidrag, särskilt vuxenstudiestöd och uppsökande verksamhet på
arbetsplatser.

Ändamålet med försöksverksamheten är att pröva nya vägar och metoder att
nå korttidsutbildade vuxna och rekrytera dem till studier. Förordning
(1987:299).

2 § Försöksverksamheten får innebära avsteg från de förutsättningar som
enligt gällande föreskrifter gäller för att korttidsstudiestöd,
internatbidrag, särskilt vuxenstudiestöd samt medel till uppsökande
verksamhet på arbetsplatser skall kunna utgå. Förordning (1987:299).

Villkor

3 § Försöksverksamheten skall rymmas inom tillgängliga resursramar,
gälla klart definierade och avgränsade projekt som skall uppfylla det
angivna ändamålet för verksamheten och bedrivas på ett sådant sätt att
den går att redovisa och utvärdera.

Särskild föreskrift

4 § Projekt inom ramen för försöksverksamheten beslutas av centrala
studiestödsnämnden efter förslag av vuxenutbildningsnämnd.

Utvärdering

5 § har upphävts genom förordning (1990:565).
Förordning (1986:285) om återkallelse av godkännande som allmännyttigt bostadsföretag i vissa fall m.m.

1 § har upphävts genom förordning (1999:612).

2 § Om ett godkännande som allmännyttigt bostadsföretag har
återkallats enligt 8 § lagen (1999:608) om tillfällig minskning
av det generella statsbidraget vid avyttring av aktier eller
andelar i eller utdelning från kommunala bostadsföretag, m.m.
och om företaget har beviljats lån enligt någon av
bostadslånekungörelserna (1967:552 eller 1962:537), kungörelsen
(1957:360) om tertiärlån m.m., någon av kungörelserna (1948:587
eller 1946:551) om tertiärlån och tilläggslån för
flerfamiljshus eller kungörelsen (1942:569) om tertiärlån och
tilläggslån för vissa bostadsbyggnadsföretag, skall villkoren
för lånet ändras på samma sätt som om lånen hade övertagits av
någon som inte är ett allmännyttigt bostadsföretag.
Förordning (1999:612).

Övergångsbestämmelser

1986:285

Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1986. Förordningen gäller
även i fall då överlåtelse eller annan ändring som avses i 1 § har ägt
rum under tiden den 11 januari--den 30 juni 1986.

1987:1269

1. Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1988.

2. De nya bestämmelserna om räntelån eller räntebidrag tillämpas även i
fråga om lån som har beviljats sådana företag i vilka kommunens
bestämmande inflytande har upphört under tiden den 4 juni--den 31
december 1987.

1996:1433

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1997 och
tillämpas i fråga om överlåtelser och ägarförändringar som sker
under tiden den 12 oktober 1996-31 december 1999.
Förordning (1997:1184).

1999:612

Denna förordning träder i kraft den 19 juni 1999 och tillämpas
på avyttringar som sker till och med den 30 juni 2001. Äldre
bestämmelser gäller dock fortfarande i fråga om avyttringar som
skett före den 19 juni 1999. Förordning (1999:612).