Förordning (1990:1510) med  länsstyrelseinstruktion 

Länsstyrelsernas uppgifter

1 § Länsstyrelsen har till uppgift att

1. noga följa länets tillstånd och behov,

2. främja länets utveckling och befolkningens bästa,

3. verka för att de fastställda nationella målen inom olika
samhällssektorer får genomslag i länet,

4. svara för den statliga förvaltningen i länet, i den mån inte någon
annan myndighet har ansvaret för särskilda förvaltningsuppgifter.

I frågor som har betydelse också för angränsande län skall
länsstyrelsen främja länens gemensamma intressen.

2 § Länsstyrelsen skall särskilt

-- med beaktande av fastställda nationella mål verka för att statlig,
kommunal och landstingskommunal verksamhet i länet samordnas och anpassas
efter de övergripande miljö- och regionalpolitiska målen samt kravet på en
långsiktig, god hushållning med naturresurserna,

-- samordna de olika sektorerna inom länsstyrelsens ansvarsområde och därvid
beakta de aspekter som är av betydelse för den regionala utvecklingen,

-- följa upp och utvärdera insatser inom olika samhällssektorer med såväl
ett nationellt som ett samlat regionalt perspektiv,

-- genomföra eller hos regeringen eller dess myndigheter föreslå sådana
åtgärder som är nödvändiga eller lämpliga för länets utveckling,

-- underrätta regeringen om vad som är särskilt viktigt för regeringen
att få veta om länet och händelser som inträffat där.

3 § Länsstyrelsen svarar för bland annat frågor om

-- de allmänna valen,

-- polisverksamheten,

-- det civila försvaret,

-- räddningstjänsten och saneringen efter utsläpp av radioaktiva
ämnen från en kärnteknisk anläggning,

-- den sociala omvårdnaden och tillsynen på alkoholområdet,

-- hälsoskyddet,

-- jämställdhet mellan kvinnor och män,

-- kommunikationerna,

-- samordningen av trafiksäkerhetsarbetet,

-- bostadsfinansieringen,

-- plan- och byggnadsväsendet,

-- hushållningen med naturresurser,

-- utbildningen,

-- djurskyddet,

-- livsmedelskontrollen,

-- lantbruket,

-- rennäringen i förekommande fall,

-- fisket,

-- kulturmiljön,

-- regionala utvecklingsinsatser,

-- näringslivsutvecklingen,

-- främjandet av konkurrensen,

-- glesbygdsutvecklingen,

-- naturvården,

-- miljöskyddet.

Ansvaret vilar dock inte på länsstyrelsen, om det finns särskilt
föreskrivet att någon annan statlig myndighet skall svara för sådana
uppgifter. Förordning (1995:671).

4 § Länsstyrelsen svarar också för

1. vissa statliga åtgärder i frågor om skördeuppskattning och
jordbruksstatistik,

2. distriktsveterinärorganisationen i länet och utövar tillsyn över
andra praktiserande veterinärers verksamheter samt leder och samordnar
åtgärder mot djursjukdomar,

3. tillsyn över att fastighetsinnehav avvecklas enligt 18 kap. 7 §
ärvdabalken. Förordning (1993:572).

Verksförordningens tillämpning

5 § Verksförordningen (1995:1322) skall tillämpas på länsstyrelserna
med undantag av 4 § andra stycket, 14, 19, 20, 23, 32 och 33 §§.
Förordning (1996:467).

Myndighetens ledning

6 § Landshövdingen är chef för länsstyrelsen.

Vid varje länsstyrelse, utom i Stockholms, Skåne och Västra
Götalands län, finns en chefstjänsteman som är länsråd. Vid
länsstyrelserna i Stockholms, Skåne och Västra Götalands län
finns en chefstjänsteman som är länsöverdirektör.

Chefstjänstemannen är ställföreträdare för landshövdingen.
Förordning (1997:598).

Styrelsen

7 § Föreskrifter om antalet ledamöter och ersättare i styrelsen finns i
lagen (1976:891) om val av ledamöter i länsstyrelses styrelse.

Landshövdingen är styrelsens ordförande.

Nämnder

8 § Länsstyrelsen får inrätta nämnder med uppgift att avgöra frågor inom
bestämda ansvarsområden.

9 § När sådan nämnd inrättas, skall den bestå av ett ojämnt antal ledamöter,
lägst fem och högst elva, ordföranden medräknad. För ledamöterna skall det
finnas lika många ersättare.

Landshövdingen är ordförande i nämnden. Om länsstyrelsens styrelse begär
det, får regeringen förordna någon annan att vara ordförande.

Rennäringsdelegationer

10 § En delegation för rennäringsfrågor skall finnas inom var och en av
länsstyrelserna i Jämtlands, Västerbottens och Norrbottens län.

11 § Rennäringsdelegationen skall bestå av sju ledamöter. För ledamöterna
skall det finnas lika många ersättare. Tre ledamöter och deras ersättare
skall vara rennäringsutövare.

Landshövdingen är ordförande i delegationen. Om länsstyrelsens styrelse
begär det, får regeringen förordna någon annan att vara ordförande.

Organisation

12 § Länsstyrelsen beslutar själv sin organisation.

Inom länsstyrelsen skall det finnas en länsexpert för vart och ett
av följande sakområden:

1. civilt försvar och räddningstjänst,

2. social omvårdnad,

3. jämställdhet mellan kvinnor och män,

4. kommunikationer,

5. bostadsfinansiering,

6. planväsende och hushållning med naturresurserna,

7. livsmedelskontroll, djurskydd och allmänna veterinära frågor,

8. lantbruk,

9. rennäring, om det behövs,

10. fiske,

11. kulturmiljövård,

12. regionalekonomi och näringslivsutveckling,

13. naturvård och miljöskydd.

Länsexperten skall under länsstyrelsens ledning ha ett ansvar för
sitt sakområde och medverka till samordning mellan sakområdena.
Förordning (1995:671).

Styrelsens ansvar och uppgifter m.m.

13 § Utöver vad som framgår av 13 § verksförordningen (1987:1100)
skall styrelsen besluta om

-- viktigare frågor om samhällsplaneringen, miljön och regionala
utvecklingsinsatser eller andra åtgärder som är betydelsefulla för
länets utveckling,

-- viktigare frågor om polisverksamheten,

-- viktigare frågor om länsstyrelsens verksamhetsinriktning,

-- inrättande av särskilda nämnder, rennäringsdelegationer och
fastställande av deras ansvarsområden.

Styrelsen får inte avgöra frågor som avser polisledning i särskilda
fall.

14 § Styrelsen får överlåta till landshövdingen att besluta sådana
föreskrifter som inte är av principiellt slag eller annars av större
vikt.

Landshövdingen får i sin tur, om det finns synnerliga skäl för det,
överlåta till någon annan tjänsteman att besluta sådana föreskrifter.

Personalföreträdare

15 § Personalföreträdarförordningen (1987:1101) skall tillämpas på
länsstyrelserna.

Personalansvarsnämnden

16 § Länsstyrelsens personalansvarsnämnd består -- förutom av
landshövdingen och personalföreträdarna -- av landshövdingens
ställföreträdare, en tjänsteman som svarar för personalfrågor inom
länsstyrelsen och en jurist vid länsstyrelsen. De två sistnämnda utses
av länsstyrelsen.

Ärendenas handläggning

Styrelsen

17 § Styrelsen är beslutför när ordföranden och minst sju andra ledamöter
är närvarande.

18 § Om ett styrelseärende är så brådskande att styrelsen inte hinner
sammanträda för att behandla det, får ärendet avgöras genom meddelande
mellan ordföranden och minst så många ledamöter som behövs för beslutförhet.

Om detta förfarande inte är lämpligt, får landshövdingen ensam avgöra
ärendet. Ett sådant beslut skall anmälas vid nästa sammanträde med styrelsen.

19 § Den som i ett styrelseärende vill anmäla avvikande mening enligt 19 §
första eller andra stycket förvaltningslagen (1986:223) skall göra det
innan sammanträdet med styrelsen avslutas.

20 § Den som är länsråd eller länsöverdirektör får närvara och yttra sig
vid styrelsens sammanträden. Detsamma gäller den som är länspolismästare
eller länsexpert eller som annars svarar för ett visst sakområde, när ett
ärende som hör till hans eller hennes område föredras av någon annan inför
styrelsen.

Vid sammanträden med rennäringsdelegationen får företrädare för
samefondens styrelse närvara och yttra sig, men inte delta i besluten.
Förordning (1992:773).

Nämnder och rennäringsdelegationer

21 § De nämnder och rennäringsdelegationer som avses i 8 eller 10 § avgör
frågor inom sina ansvarsområden.

22 § En nämnd eller en rennäringsdelegation är beslutför när ordföranden
och minst hälften av de övriga ledamöterna är närvarande.

För rennäringsdelegationen gäller dessutom att minst en av de närvarande
skall vara rennäringsutövare.

23 § Vad som sägs i 17--20 §§ om ärendenas handläggning i styrelsen skall
tillämpas också på en nämnd och en rennäringsdelegation.

24 § Personalansvarsnämnden är beslutför när ordföranden och minst tre
andra ledamöter är närvarande.

Polisfrågor

25 § Föreskrifter om den regionala polisverksamheten m.m. samt om
handläggningen av vissa polisfrågor finns i polisförordningen (1984:730).
Förordning (1992:773).

26 § har upphävts genom förordning (1992:773).

27 § har upphävts genom förordning (1992:773).

28 § har upphävts genom förordning (1992:773).

29 § har upphävts genom förordning (1995:1451).

30 § har upphävts genom förordning (1995:1451).

Vägfrågor

31 § har upphävts genom förordning (1993:572).

Särskild tjänstgöringsskyldighet m.m.

32 § Det finns särskilda föreskrifter om skyldighet för tjänstemän vid
Vägverkets region, länsarbetsnämnden och Skogsvårdsstyrelsenatt, som
föredragande eller på något annat sätt, delta i handläggningen av
en del ärenden och i övrigt hjälpa länsstyrelsen. Förordning (1997:653).

32 a § En länsstyrelse får efter överenskommelse med en annan länsstyrelse
mot ersättning ställa någon av sina tjänstemän till den andra länsstyrelsens
förfogande för att, som föredragande eller på något annat sätt, delta i
handläggningen av ett visst ärende eller en viss ärendegrupp. Förordning
(1993:1294).

Samråd m.m.

33 § Har en central myndighet meddelat ett beslut som rör lokalisering av
en anläggning eller fördelning av resurser inom ett län, skall myndigheten
genast underrätta länsstyrelsen om beslutet, om detta går emot länsstyrelsens
mening i frågan.

Har beslutet fattats av en annan central myndighet än ett affärsverk eller
Banverket och saknas det sökande, klagande eller andra parter i ärendet,
skall länsstyrelsen begära att regeringen omprövar beslutet, om det finns
skäl för det med hänsyn till länets utveckling och befolkningens bästa.

34 § Har länsstyrelsen meddelat ett beslut av väsentlig betydelse för en
central myndighets verksamhet och saknas det sökande, klagande eller andra
parter i ärendet, skall länsstyrelsen genast underrätta myndigheten om
beslutet, om detta går emot den mening som uttalats av myndigheten eller
dess regionala organ.

Länsstyrelsen skall även i övrigt underrätta berörda centrala myndigheter
i frågor som har särskild betydelse för myndigheten.

35 § I frågor som avses i 33 och 34 §§ bör samråd ske mellan den centrala
myndigheten eller dess regionala organ och länsstyrelsen.

Länsstyrelsen bör samråda med länsstyrelsen i ett annat län i frågor av
betydelse för båda länen.

36 § Länsstyrelsen bör, i den mån det inte strider mot vad som är
föreskrivet i en lag eller någon annan författning, informera motsvarande
myndighet i angränsande nordiska länder i sådana frågor om samhällsplanering
och regionala utvecklingsinsatser som kan antas ha betydelse för den
myndighetens verksamhet.

37 § Föreskrifter om val av styrelsens ledamöter, utom
landshövdingen, och av ersättare för dessa finns i lagen
(1976:891) om val av ledamöter i länsstyrelses styrelse, lagen
(1996:946) om val av ledamöter i styrelsen för Länsstyrelsen i
Skåne län och lagen (1997:223) om val av ledamöter i styrelsen
för Länsstyrelsen i Västra Götalands län.

I Skåne län väljs före utgången av år 1996 fyra ledamöter av
fullmäktige i Kristianstads läns landsting, sju ledamöter av
fullmäktige i Malmöhus läns landsting och tre ledamöter av
fullmäktige i Malmö kommun. I Västra Götalands län väljs före
utgången av år 1997 tre ledamöter av fullmäktige i Göteborgs
och Bohus läns landsting, fyra ledamöter av fullmäktige i
Älvsborgs läns landsting, tre ledamöter av fullmäktige i
Skaraborgs läns landsting och fyra ledamöter av fullmäktige i
Göteborgs kommun. Förordning (1997:233).

38 § Ledamöter och ersättare skall vara folkbokförda i länet.

Föreskrifter om krav på svenskt medborgarskap för behörighet att inneha
sådana uppdrag finns i 11 kap. 9 § regeringsformen.

39 § Bland ledamöterna och ersättarna bör det finnas erfarenhet från kommunal
och landstingskommunal verksamhet och erfarenhet från verksamhet i
näringslivet och arbetstagarorganisationer.

40 § Val av ledamöter eller ersättare skall vara
proportionellt, om det begärs av minst det antal ledamöter i
landstingsfullmäktige eller kommunfullmäktige som motsvarar
den kvot som man får, om man dividerar antalet närvarande
ledamöter med summan av det antal personer som valet avser
plus 1. Om kvoten då blir ett decimaltal, skall den avrundas
till närmast högre hela tal.

Föreskrifter om förfarandet vid ett sådant proportionellt val
finns i lagen (1992:339) om proportionellt valsätt. Vid val i
Skåne län för år 1997 och i Västra Götalands län för år 1998
skall dock jämförelsetalet vid fördelning av platser beräknas
genom att gruppens röstetal delas med det tal som är 1 högre
än det dubbla antalet platser som redan tilldelats gruppen.

Om ersättare inte väljs proportionellt, skall det vid valet
också bestämmas i vilken ordning som de skall kallas till
tjänstgöring. Förordning (1997:233).

41 § Ledamöter och ersättare i styrelsen väljs för tre år, räknat från
och med den 1 januari året efter det år då val av landstingsfullmäktige
och kommunfullmäktige har ägt rum i hela landet.

Om valet till fullmäktige har upphävts och omval har ägt rum eller rättelse
har gjorts genom en förnyad sammanräkning och om mandatfördelningen mellan
partierna därvid har ändrats, upphör uppdragen för ledamöterna och ersättarna
i länsstyrelsens styrelse två månader efter det att omvalet eller
sammanräkningen har avslutats.

När omvalet eller sammanräkningen har avslutats, skall fullmäktige förrätta
nytt val av ledamöter och ersättare för återstoden av tjänstgöringstiden.
Förordning (1992:84).

42 § Om en ledamot eller en ersättare upphör att vara valbar, upphör också
uppdraget genast.

43 § Om en ledamot som har utsetts vid proportionellt val avgår under
tjänstgöringstiden, inträder en ersättare i ledamotens ställe för återstoden
av tjänstgöringstiden. Ersättare inträder enligt den ordning mellan
ersättarna som har bestämts vid valet.

Om en ledamot eller ersättare som inte har utsetts vid proportionellt val
avgår, utses en ny ledamot eller ersättare för återstoden av
tjänstgöringstiden.

Förordnande av nämndledamöter m.fl.

44 § De ledamöter och ersättare i nämnder som avses i 9 § första stycket
utses av länsstyrelsens styrelse.

Detsamma gäller de ledamöter och ersättare i rennäringsdelegationer som
avses i 11 § första stycket. De ledamöter som skall vara rennäringsutövare
utses efter samråd med Sametinget. Förordning (1993:1294).

45 § Ledamöter och ersättare skall vara folkbokförda i länet.

46 § Ledamöter och ersättare utses för tre år, räknat från och med den 1
juli året efter det år då val av landstingsfullmäktige och kommunfullmäktige
har ägt rum i hela landet. Förordning (1992:84).

47 § Om en ledamot eller en ersättare upphör att vara valbar, upphör också
uppdraget genast.

Om en ledamot eller en ersättare avgår, utses en ny ledamot eller ersättare
för återstoden av tjänstgöringstiden.

Anställningar

48 § Landshövdingen anställs genom beslut av regeringen.

Anställningar som länsråd eller länsöverdirektör beslutas av
regeringen efter anmälan av landshövdingen.

Andra anställningar beslutas av länsstyrelsen.
Förordning (1996:467).

Anställning av länsexperter

49 § Innan länsstyrelsen beslutar att anställa sådana länsexperter
som anges i följande sammanställning, skall länsstyrelsen samråda med
där angivna centrala myndigheter.

Länsexpert för				Central myndighet

civilt försvar och			Överstyrelsen för civil beredskap,
räddningstjänst				Statens räddningsverk

social omvårdnad			Socialstyrelsen

jämställdhetsfrågor			Jämställdhetsombudsmannen

bostadsfinansiering			Boverket och Statens
					bostadskreditnämnd

planväsende och hushållning med		Boverket
naturresurserna

livsmedelskontroll, djurskydd och	Statens livsmedelsverk
allmänna veterinära frågor

lantbruk				Statens jordbruksverk

rennäring				Statens jordbruksverk

fiske					Fiskeriverket

kulturmiljövård				Riksantikvarieämbetet och

					Statens historiska museer

regionalekonomi och			Närings- och
näringslivsutveckling			teknikutvecklingsverket

naturvård och miljöskydd		Statens naturvårdsverk
Förordning (1995:671).

50 § Om länsstyrelsen och den centrala myndigheten inte kan enas i fråga
om anställning av en länsexpert som avses i 49 §, skall länsstyrelsen med
sitt eget och myndighetens yttrande lämna över ärendet till regeringen för
avgörande.

51 § har upphävts genom förordning (1994:514).

Jämställdhetsfrågor

52 § Länsstyrelsen skall årligen samla in och redovisa uppgifter om
den aktuella könsfördelningen per den 1 juli i samtliga regionala
statliga styrelser i länet. Redovisningen skall senast den 1 oktober
lämnas till det departement som ansvarar för frågor om jämställdhet
mellan kvinnor och män. Förordning (1994:514).

Lantbruksfrågor

53 § Länsstyrelsen får utse ortsombud, som skall hjälpa länsstyrelsen
inom lantbrukets område.

Innan ett ortsombud utses, skall kommunstyrelsen på orten ges tillfälle
att lämna förslag.

54 § Taxor för länsstyrelsens uppdragsverksamhet inom lantbrukets område
fastställs av länsstyrelsen. Förordning (1993:572).

Civilt försvar och räddningstjänst

54 a § Länsstyrelsen är den högsta civila totalförsvarsmyndigheten
inom ett län. Förordning (1995:671).

Bestämmelser för fred

54 b § Länsstyrelsen skall samverka med försvarsområdesbefälhavaren
vid Försvarsmakten för att åstadkomma en enhetlig inriktning och
ledning av totalförsvarets olika delar och en ändamålsenlig
användning av civila och militära resurser. Förordning (1995:671).

54 c § Länsstyrelsen skall inom länet

1. bevaka att risk- och beredskapshänsyn tas i samhällsplaneringen
samt främja arbetet med kommunala riskanalyser,

2. verka för att beredskapsförberedelserna för den civila verksamhet
som bedrivs i länet får en enhetlig inriktning och att nödvändig
samverkan kommer till stånd,

3. medverka i operativa studier som underlag för planläggningen inom
det civila försvaret,

4. samordna planeringen, inriktningen, genomförandet och
uppföljningen av ledningsövningar inom det civila försvaret,

5. ge kommunerna och berörda myndigheter, organisationer och företag
stöd och underlag för deras beredskapsförberedelser,

6. följa upp kommunernas tillämpning av lagen (1994:1720) om civilt
försvar och de föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen,
bland annat i samband med övningar.

7. fullgöra de uppgifter som följer av räddningstjänstlagen
(1986:1102) och räddningstjänstförordningen (1986:1107).

Länsstyrelsen skall årligen till Överstyrelsen för civil beredskap
rapportera vilka beredskapsförberedelser som vidtagits av kommunerna
i länet. Länsstyrelsen skall samtidigt redovisa en bedömning av
effekten av de vidtagna förberedelserna. Förordning (1995:671).

54 d § Länsstyrelsen har inom länet ett särskilt ansvar för
beredskapsförberedelser inom följande funktioner enligt bilagan till
beredskapsförordningen (1993:242):

-- civil ledning och samordning,

-- ordning och säkerhet m.m.,

-- befolkningsskydd och räddningstjänst,

-- psykologiskt försvar,

-- hälso- och sjukvård m.m., såvitt avser socialtjänst, miljö- och
hälsoskydd,

-- transporter,

-- livsmedelsförsörjning m.m.,

-- flyktingverksamhet,

-- energiförsörjning,

-- försörjning med industrivaror. Förordning (1995:671).

Tillämpningsområde

Bestämmelser vid höjd beredskap

55 § Är Sverige i krig, skall 56--63 §§ tillämpas. Därvid skall 1--54 §§
tillämpas bara i den utsträckning som de är förenliga med vad som sägs i
56--63 §§.

Är Sverige inte i krig, skall 56--63 §§ tillämpas bara i den utsträckning
som regeringen bestämmer särskilt. Förordning (1992:84).

56 § Länsstyrelsen skall som högsta civila totalförsvarsmyndighet
inom länet verka för att största möjliga försvarseffekt uppnås.

Länsstyrelsen skall därvid

-- samordna de civila försvarsåtgärderna,

-- verka för att sådan verksamhet hos civila myndigheter och andra
civila organ som har betydelse för försvarsansträngningarna bedrivs
med en enhetlig inriktning,

-- i samråd med försvarsområdesbefälhavaren vid Försvarsmakten
verka för att det civila och det militära försvaret samordnas,

-- verka för att länets tillgångar fördelas och utnyttjas så att
försvarsansträngningarna främjas. Förordning (1994:514).

57 § Länsstyrelsen har under höjd beredskap ett särskilt ansvar för
de funktioner som anges i 54 d §. Förordning (1995:671).

58 § Om länsstyrelsen bedömer det nödvändigt för samordningen av försvars-
ansträngningarna, får den meddela föreskrifter om verksamheten hos andra
regionala eller lokala civila myndigheter med statliga förvaltningsuppgifter
inom länet.

Sådana föreskrifter får dock inte meddelas för riksdagens myndigheter eller
för civilbefälhavaren. Förordning (1992:84).

59 § Länsstyrelsen skall på alla sätt söka upprätthålla förbindelse
med regeringen, centrala myndigheter, civilbefälhavaren och
länsstyrelserna i angränsande län. Förordning (1995:671).

60 § Föreskrifter om länsstyrelsens befogenheter i vissa fall när
förbindelsen har avbrutits med både regeringen och civilbefälhavaren finns
i lagen (1988:97) om förfarandet hos kommunerna, förvaltningsmyndigheterna
och domstolarna under krig eller krigsfara m.m. och i förordningen
(1988:1215) med motsvarande rubrik.

Länsstyrelsen skall i de fall som avses i första stycket självständigt
genomföra de åtgärder som behövs för den civila försvarsverksamheten
och till stöd för det militära försvaret. Förordning (1992:84).

61 § Länsstyrelsen får överlåta åt en kommunal myndighet att i ett visst
ärende eller i vissa grupper av ärenden på eget ansvar meddela beslut
eller genomföra åtgärder som annars skulle ankomma på länsstyrelsen, om
föreskrifter i lag inte hindrar det. Förordning (1992:84).

62 § Bedömer länsstyrelsen det nödvändigt att besluta om en åtgärd som
det saknas medel för, får den, om regeringens beslut inte kan avvaktas,
själv tillhandahålla de medel som behövs.

En sådan utbetalning skall anmälas till regeringen så snart som möjligt.
Förordning (1992:84).

63 § Länsstyrelsen beslutar själv i vilken utsträckning det skall finnas
länsexperter. Förordning (1992:84).

Landshövdingarnas tjänstebostäder

64 § Landshövdingarna är skyldiga att bo i de tjänstebostäder som anvisas
dem. Förordning (1993:1294).

65 § De delar av landshövdingarnas tjänstebostäder som är avsedda för
representation skall vara försedda med möbler och annan inredning enligt
inventarieförteckning som fastställs av Statens fastighetsverk.
Förordning (1993:1294).

66 § En landshövding som avgår från tjänsten skall lämna
tjänstebostaden när han avgår, om inte regeringen bestämmer något
annat.

Om landshövdingen avlider skall dödsboet lämna tjänstebostaden
senast tre månader därefter. Förordning (1996:467).

Övergångsbestämmelser

1990:1510

1. Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1991.

2. Genom förordningen upphävs förordningen (1988:971) med länsstyrelse-
instruktion.

3. Länsstyrelsen skall fullgöra de uppgifter som enligt äldre föreskrifter
åligger Kungl. Maj:ts befallningshavande eller landshövdingen.

4. har upphävts genom lag (1993:1617).

5. Om länsstyrelsen inrättar nämnder eller rennäringsdelegationer enligt
8 eller 10 § för tiden före den 1 juli 1992, skall ledamöter och ersättare
utses särskilt för tiden till utgången av juni 1992.

1992:84

Denna förordning träder i kraft den 1 april 1992.

Genom förordningen upphävs förordningen (1975:1004) med krigsinstruktion
för länsstyrelserna och förordningen (1978:706) om länsstyrelsens verksamhet
inom det ekonomiska försvaret.