Kungörelse (1917:250) angående ströängars utbytande mot annan mark

1 § På Kungl. Maj:t ankommer att, när i något fall särskilda 
omständigheter påkalla indragande till kronan av en eller flera till 
fastighet inom Västerbottens eller Norrbottens läns lappmark hörande å 
kronomark belägna ströängar, förordna, att prövning av fråga om ängarnas 
utbytande mot annan mark skall äga rum medelst avvittringsförfarande 
enligt denna kungörelse.

2 § Då Kungl. Maj:t meddelat förordnande, som i 1 § avses, skall Kungl. 
Maj:ts befallningshavande uppdraga åt lantmätare att med biträde av två 
för lantmäteriförrättningar utsedda gode män verkställa förrättning 
enligt denna kungörelse.

Avser förordnandet ängar, hörande till mera än en fastighet, varde 
särskild förrättning hållen för en var av fastigheterna; dock äge 
lantmätaren att, innan förrättningen företages eller under dess gång, 
besluta, att utbytesfrågan skall för fastigheter, som tillhöra samma 
skifteslag, handläggas i ett sammanhang, där sådant kan medföra lättnad 
i handläggningen eller främja vederlagets utläggande på lämpligt sätt.

3 § Lantmätaren skall utsätta tid för förrättningen samt minst fjorton 
dagar förut låta därom uppläsa kungörelse i kyrkan i den församling, där 
fastigheten är belägen. Lantmätaren avlåte ock med posten minst trettio 
dagar förut kallelse till fastighetens ägare; dock vare, där denne icke 
har känt hemvist inom riket eller han vistas utom riket, sådan kallelse 
icke erforderlig.

4 § Vederbörande revirförvaltare skall såsom kronoombud föra talan vid 
förrättningen, och varde han i god tid av lantmätaren kallad.

Avser förrättningen ecklesiastikt hemman, göre lantmätaren i god tid 
anmälan därom hos Kungl. Maj:ts befallningshavande i syfte att allmänt 
ombud må förordnas att vid förrättningen bevaka hemmanets rätt.

5 § Vid ägoutbyte, som i denna kungörelse avses, skall i vederlag för 
ströäng lämnas mark, som är odlad eller till odling tjänlig och har det 
läge, att den lämpligen kan läggas till fastigheten, eller ock äng eller 
röjningsland, som med hänsyn till sitt läge icke kan anses medföra 
större kostnader i bruket än ströängen.

I den mån är erforderligt för bildande av regelbundna gränser kring 
vederlagsmark, som nu är nämnd, må jämväl skogsmark ingå i vederlaget.

6 § Ströäng och dess vederlag skola vara av samma värde i penningar 
enligt uppskattning efter ty här nedan sägs.

Till grund för värderingen skall läggas den stadigvarande behållna 
avkastning, ägorna anses kunna årligen giva, därvid röjningsland och 
till vederlag utsedd odlingsmark uppskattas efter den avkastning, som 
erhålles efter verkställd röjning eller odling. Vid beräkning av 
behållen avkastning från ströäng eller från äng eller röjningsland, som 
lämnas i vederlag, skall hänsyn tagas till själva bärgningskostnaden men 
icke till kostnaden för höets hemforsling.

Är vederlagsmark skogsbeväxt, varde jämväl skogsbeståndet taget i 
beräkning vid vederlagets uppskattning.

7 § Går odlingsmark i byte mot ströäng, vare fastighetens ägare 
berättigad till ersättning för vederlagsmarkens torrläggning, uppodling 
och första begödsling, så ock för mistad avkastning under den tid, som 
åtgår till dess marken kan försättas i behörigt skick. Lämnas 
röjningsland i vederlag, njute fastighetens ägare ersättning för 
röjningskostnaden och för mistad avkastning under den tid, som erfordras 
för röjningens verkställande.

Utgöres utbytt ströäng av röjningsland, utgår icke ersättning, som nu är 
stadgad.

8 § Uppgår odlingsersättning till mera än trehundra kronor, vare 
fastighetens ägare icke berättigad att uppbära mera än hälften av 
ersättningsbeloppet, med mindre han med intyg av syneman, som Kungl. 
Maj:ts befallningshavande på ansökan förordnat, styrker, att å 
fastigheten utförts förbättringsarbeten till värde, som mosvarar 
ersättningens belopp.

9 § Då mark, som lämnas i vederlag för ströäng, tages i bruk såsom åker 
eller äng, vare fastighetens ägare berättigad att efter anvisning av 
vederbörande skogstjänsteman från kronomark erhålla nödigt virke till 
första uppförande av såväl erforderliga lador å marken som stängsel 
kring densamma.

10 § Har ströäng, som hör till jordbruksfastighet, den beskaffenhet och 
det läge, att den väl lämpar sig att odlas och brukas under fastigheten, 
må mot bestridande av fastighetens ägare utbyte av ängen icke 
verkställas, såvida icke fastigheten efter bytet har i behåll ouppodlad 
men lätt odlingsbar mark, som kan lämna minst en och en halv gång så 
stor avkastning, som beräknats för ängen.

11 § Där med hänsyn till här förut givna föreskrifter hinder möter för 
utbyte av ströäng i dess helhet, må bytet, när så finnes lämpligen kunna 
ske, inskränkas till viss del av ängen.

12 § Yppas i fråga om rågång eller annat tvist, som hindrar 
förrättningens gång och icke kan genom lantmätarens och gode männens 
bemedling i godo biläggas, skola sakägarna hänvisas att vid allmän 
domstol utföra tvisten, och skall förrättningen under tiden vila.

13 § Sedan samtliga på frågan om ägoutbytet inverkande omständigheter 
blivit utredda, skall skriftligt utlåtande uppsättas och av såväl 
lantmätaren som gode männen underskrivas. Utlåtandet skall därefter av 
lantmätaren föredragas å sammanträde med sakägarna, och varde därvid 
tillkännagivet vad de enligt 16 § hava att iakttaga i fråga om 
påminnelsers avgivande.

14 § Finna lantmätaren och gode männen, att ägoutbyte bör äga rum, har 
lantmätaren att omedelbart utstaka och rörlägga gränserna för det område 
kronan skall avstå. Finnes ströäng böra allenast delvis ingå i 
ägoutbyte, skall jämväl gränsen mot den del av ängen, som icke utbytes, 
utstakas och rörläggas.

Lantmätaren har ock att upprätta karta och beskrivning över föreslaget 
ägoutbyte, därvid dock iakttages, att ströäng, som skall utbytas, icke 
må kartläggas, där den till läge och gränser kan tillförlitligen 
bestämmas genom hänvisning till nummer och annan beteckning, varunder 
ängen upptagits vid avvittring eller annan lantmäteriförrättning.

15 § Då ägoutbyte finnes böra äga rum, skall ett exemplar av protokoll 
över förrättningen jämte därtill hörande handlingar och karta före årets 
utgång bevisligen tillställas fastighetens ägare eller, om dennes 
vistelseort ej är känd eller han vistas utom riket, någon, som är boende 
å fastigheten, eller en av grannarna. Avser förrättningen flera 
fastigheter, skall protokoll jämte handlingar och karta tillställas den, 
som vid förrättningen utsetts att för gemensam räkning mottaga desamma.

16 § Utlåtandet jämte protokoll ävensom karta och beskrivning varde 
tillika med bevis om delgivning, som i 15 § avses, av lantmätaren 
insända till Kungl. Maj:ts  befallningshavande; och meddele lantmätaren 
samtidigt revirförvaltaren därom underrättelse.

Då handlingarna inkommit, meddele Kungl. Maj:ts befallningshavande 
beslut i ärendet, dock ej förrän fyrtifem dagar förflutit.

Intill dess ärendet blivit avgjort, stånde sakägare fritt att däri 
ingiva påminnelser till Kungl. Maj:ts befallningshavande. 
Revirförvaltaren må ock inom samma tid avgiva påminnelser, när han 
finner skäl därtill föreligga; och äge han i ty fall på anmälan få 
handlingarna sig tillställda från Kungl. Maj:ts befallningshavande.

Då beslut meddelats, låte Kungl. Maj:ts befallningshavande ofördröjligen 
detsamma tillställas såväl revirförvaltaren som fastighetens ägare.

17 § Talan mot Kungl. Maj:ts befallningshavandes beslut må fastighetens 
ägare föra hos Kungl. Maj:t genom besvär, vilka skola ingivas till 
Kungl. Maj:ts befallningshavande sist å sextionde dagen från delfående 
av beslutet.

Å kronans vägnar må talan hos Kungl. Maj:t fullföljas av advokatfiskalen 
i kammarkollegium, såframt revirförvaltaren därom hos honom gör 
framställning samt han finner synnerliga skäl föreligga att draga saken 
under Kungl. Maj:ts prövning; och varde i ty fall besvären ingivna till 
Kungl. Maj:ts befallningshavande sist å sextionde dagen från det 
revirförvaltaren erhöll del av beslutet. Revirförvaltaren har, där han 
finner synnerliga skäl påkalla sakens fullföljande hos Kungl. Maj:t, att 
i god tid före besvärstidens utgång till advokatfiskalen ingiva 
skriftlig framställning av sagda skäl ävensom Kungl. Maj:ts 
befallningshavandes beslut och handlingarna i ärendet, vilka för sådant 
ändamål skola på anmälan tillhandahållas honom av Kungl. Maj:ts 
befallningshavande.

När besvär av fastighetens ägare till Kungl. Maj:ts befallningshavande 
inkommit, har Kungl. Maj:ts befallningshavande att låta besvären jämte 
övriga handlingar tillställas advokatfiskalen. Angår beslutet flera 
fastigheter, varde besvären tillställda jämväl enskild sakägare, vars 
rätt kan beröras av desamma. Äro besvär anförda av advokatfiskalen, 
varde de genom Kungl. Maj:ts befallningshavandes försorg tillställda 
den, vars rätt kan beröras av besvären.

Sedan delgivning av besvär sålunda ägt rum, må förklaring avgivas inom 
tid, som av Kungl. Maj:ts befallningshavande bestämmes. Efter 
förklaringstidens utgång varde handlingarna av Kungl. Maj:ts 
befallningshavande jämte eget utlåtande insända till Kungl. Maj:t.

18 § Då beslut om ägoutbytes verkställande äger laga kraft, har Kungl. 
Maj:ts befallningshavande att teckna bevis därom å kartan samt 
ombesörja, att domänstyrelsen och revirförvaltaren erhålla kännedom om 
ägoutbytet, så ock till länets lantmäterikontor överlämna handlingar och 
karta i ärendet.

19 § Kostnad till lantmätare och gode män ävensom till erforderlig 
hantlangning, så ock andra löpande utgifter för förrättning enligt denna 
kungörelse skola bestridas av allmänna medel enligt föreskrifter, som 
meddelas av Kungl. Maj:t.

Ersättning till syneman, som omförmäles i  8 §, utgår av allmänna medel 
enligt femte klassen i gällande resereglemente.

20 § Vad i denna kungörelse är stadgat om ägare av fastighet, skall, där 
fastigheten utgöres av nybygge eller boställe, äga tillämpning å 
nybyggaren eller boställshavaren.

21 § Såsom särskild fastighet anses i denna kungörelse ej annan ägolott 
än den, som tillkommit genom avvittring, laga delning, ägostyckning 
eller jordavsöndring.

22 § Uppkommer i sammanhang med nu pågående avvittringsförrättning för 
upplåtelse av nybbyggen fråga om ströängs utbytande mot kronomark, skola 
de i 5--11 §§ här förut givna föreskrifter lända till efterrättelse.

I den mån tillgång ej finnes å mark, som enligt första stycket av 5 § 
skall gå i vederlag för ströäng, må i dess ställe lämnas skogsmark; dock 
må, där ängen tillhör fastighet, som är avsedd för självständigt 
jordbruk, sådant byte äga rum allenast så framt bytet prövas ej 
föranleda, att antalet å fastigheten vinterfödda kreatur måste för 
framtiden minskas.

23 § Vad i skiftesstadgan föreskrives angående lantmäteriförrättningar i 
allmänhet skall, i den mån här förut givna bestämmelser ej annat 
föranleda, äga tillämpning i avseende å avvittringsförrättning enligt 
denna kungörelse.

24 § Genom denna kungörelse upphävas, såvitt rörer ägoutbyten, varom här 
förut är stadgat, bestämmelserna i §§ 19--21 i stadgan den 30 maj 1873 
om avvittring i Västerbottens och Norrbottens läns lappmarker i vad 
dessa bestämmelser äro stridande mot vad denna kungörelse innehåller.