Lag (1990:608) om tillfällig begränsning av kommuners rätt att ta ut skatt

1 § Vid fastställande av skattesatsen för skatt till landstingskommun, 
primärkommun, församling eller kyrklig samfällighet får skattesatsen för 
åren 1991 och 1992 inte bestämmas högre än den skattesats som för år 
1990 har gällt för respektive kommun, församling eller samfällighet. 
Beslutar en kommun, församling eller samfällighet om en högre skattesats 
än vad i föregående mening angetts skall den skattesats som gällde för 
år 1990 användas vid tillämpningen av uppbördslagen (1953:272), lagen 
(1965:269) med särskilda bestämmelser om kommuns och annan menighets 
utdebitering av skatt, m. m. och lagen (1988:491) om 
skatteutjämningsbidrag.

Den i första stycket angivna högsta skattesatsen gäller även om kommun 
eller församling bildas. Skattesatsen får i sådant fall inte bestämmas 
högre än vad som gällde vid den tidigare indelningen. Lag (1990:1462).

2 § Har uppgifter omfördelats mellan landstingskommun och kommunerna 
inom landstingskommunen skall den kommun vars utdebiteringsbehov minskat 
på grund av omfördelningen sänka sin skattesats så att uttaget av skatt 
minskar med ett belopp som motsvarar det minskade behovet. Företas inte 
en sådan sänkning skall vid tillämpningen av de i 1 § första stycket 
angivna lagarna användas en skattesats som motsvarar den som skulle ha 
gällt om bestämmelsen i första meningen följts.

Landstingskommun eller kommun får då omfördelning som avses i föregående 
stycke skett fastställa en högre skattesats än den som angetts i 1 § i 
den mån höjningen av utdebiteringen avser att täcka ökade kostnader som 
uppkommit vid omfördelningen. Den sammanlagda utdebiteringen av skatt 
till landstingskommunen och kommunen får i sådant fall dock inte bli 
högre än den sammanlagda utdebiteringen av skatt till landstingskommunen 
och kommunen som gällt för år 1990. Lag (1990:1462).

3 § Har uppgifter omfördelats mellan kyrklig samfällighet och församling 
eller mellan kyrkliga samfälligheter antingen genom omorganisation eller 
då kyrklig samfällighet bildats, ändrats eller upplösts skall den 
församling eller samfällighet vars utdebiteringsbehov minskat på grund 
av omfördelningen sänka sin skattesats så att uttaget av skatt minskar 
med ett belopp som motsvarar det minskade behovet. Företas inte en sådan 
sänkning skall vid tillämpningen av de i 1 § första stycket angivna 
lagarna användas en skattesats som motsvarar den som skulle ha gällt om 
bestämmelsen i första meningen följts.

Samfällighet eller församling får då omfördelning som avses i första 
stycket har skett fastställa en högre skattesats än den som anges i 1 § 
i den mån höjningen av utdebiteringen avser att täcka ökade kostnader på 
grund av omfördelningen. Den sammanlagda utdebiteringen av skatt för 
berörda församlingar och samfälligheter får därvid inte överstiga det 
med utgångspunkt i det egna skatteunderlaget vägda genomsnittet av de 
skattesatser som gällde för församlingarna och samfälligheterna för år 
1990. Med eget skatteunderlag avses antalet skattekronor för beräkning 
av förskott på kommunalskatt för år 1990 enligt taxeringsnämndens beslut 
år 1989. Lag (1990:1462).

4 § Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer meddelar närmare 
föreskrifter om storleken av den sänkning av utdebiteringen som skall 
företas respektive den största höjningen av utdebiteringen som får 
företas. Lag (1990:1462).

Övergångsbestämmelser

1990:1462

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1991.

De nya bestämmelserna tillämpas på beslut om debitering av skatt som 
fattas av kommun, landstingskommun, församling eller kyrklig 
samfällighet efter den 7 november 1990.