Förordning (1950:295) om tillägg av statsmedel å vissa ersättningar enligt lagen om försäkring för olycksfall i arbete m.m.

1 § Den som uppbär sjukpenning eller livränta enligt någon av de
författningar, som angivas i 2 §, äger erhålla tillägg därå i enlighet
med vad nedan sägs. Har Konungen förordnat, att sjukpenning eller
livränta skall utgivas enligt grunderna i någon av ifrågavarande
författningar, skall tillägg utgå även å sådan ersättning.

Skada, som avses i denna förordning, skall anses hava inträffat den dag
olycksfallet skedde eller, om skadan ej orsakats av olycksfall, den dag
sjukdomen yppades.

2 § De författningar, som avses i 1 §, äro:

lagen den 5 juli 1901 (nr 39) angående ersättning för skada till följd
av olycksfall i arbete;

kungörelsen den 2 oktober 1908 (nr 100 s. 2) angående en särskild för
fiskare avsedd försäkring mot skada till följd av olycksfall;

lagen den 17 juni 1916 (nr 235) om försäkring för olycksfall i arbete;

kungörelsen den 30 november 1917 (nr 832) angående särskilda
bestämmelser i fråga om tillämpning av lagen om försäkring för
olycksfall i arbete den 17 juni 1916 å arbetare, som användas till
arbete för statens räkning;

förordningen den 1 juni 1923 (nr 138) angående ersättning av statsmedel
för skada till följd av olycksfall, som förorsakats av
krigsförhållandena under 1914-1919 års världskrig;

förordningen den 18 juni 1927 (nr 234) om ersättning i anledning av
kroppsskada, ådragen under militärtjänstgöring;

lagen den 14 juni 1929 (nr 131) om försäkring för vissa yrkessjukdomar;

lagen den 11 juni 1937 (nr 348) om krigsförsäkring för ombord å fartyg
tjänstgörande personer;

förordningen den 24 mars 1938 (nr 102) om olycksfalls- och
yrkessjukdomsersättning åt tvångsarbetare m.fl.;

förordningen den 24 mars 1938 (nr 103) om olycksfalls- och
yrkessjukdomsersättning åt fångar m.fl.;

förordningen den 13 april 1940 (nr 213) om ersättning av statsmedel i
vissa fall för skada till följd av olycksfall, som förorsakats av
krigsåtgärd;

förordningen den 28 juni 1941 (nr 593) om ersättning i anledning av
kroppsskada, ådragen under hemvärnstjänstgöring;

förordningen den 28 juni 1941 (nr 595) om ersättning i anledning av
kroppsskada, ådragen under tjänstgöring i civilförsvaret;

kungörelsen den 30 juni 1942 (nr 678) med särskilda bestämmelser om
tillämpning av lagen den 17 juni 1916 om försäkring för olycksfall i
arbete å arbetare, som användas till arbete för statens räkning;

förordningen den 21 april 1943 (nr 183) om ersättning i vissa fall i
anledning av kroppsskada, ådragen under fullgörande av tjänsteplikt;
kungörelsen den 30 juni 1947 (nr 344) om ersättning i anledning av
kroppsskada, ådragen under verksamhet vid brandsläckning m.m.;

samt militärersättningsförordningen den 2 juni 1950 (nr 261). Förordning
(1953:251).

3 § Tillägg enligt denna förordning utgår även å sjukpenning eller
livränta, som utgives av arbetsgivare, vilken enligt gällande
bestämmelser står självrisk.

4 § Tillägg enligt denna förordning utgår ej, där rätt till ersättning
föreligger enligt förordningen den 2 juni 1950 (nr 262) angående
omreglering av vissa ersättningar i anledning av kroppsskada, ådragen
under militärtjänstgöring, samt ej heller å sjukpenning eller livränta,
som grundas på annan frivillig försäkring än enligt kungörelsen den 2
oktober 1908 (nr 100 s.2).

5 § Tillägg å sjukpenning eller livränta till den skadade utgives
endast, om arbetsförmågan varit nedsatt med minst 30 procent, försåvitt
ej annat följer av vad i 11 § sägs.

Är någon behäftad med två eller flera skador, som medfört rätt till
sjukpenning eller livränta enligt någon av de i 2 § nämnda
författningarna, förordningen den 11 juni 1918 (nr 375) angående en
särskild för fiskare avsedd försäkring mot skada till följd av
olycksfall eller ock Konungens förordnande, skall nedsättningen i
arbetsförmågan anses motsvara det procenttal, som utgör summan av
procenttalen för de skilda skadorna. Vid sammanläggning som nu sagts
skall dock hänsyn icke tagas till skada, varför livränta eller
sjukpenning utgår på grund av annan frivillig försäkring än sådan som
avses i kungörelsen den 2 oktober 1908 (nr 100 s. 2) eller 3 §
förordningen den 11 juni 1918 (nr 375), samt ej heller till skada, som
inträffat efter den 31 december 1948 och varför livränta ej blivit
fastställd. Därest livränta, som utgår till följd av skada efter
sistnämnda dag, övergår i sjukpenning, skall vid sammanläggningen skadan
anses medföra den nedsättning i arbetsförmågan, efter vilken livräntan
bestämts.

6 § För tid före utgången av den månad, varunder den skadade
fyllt sextiosju år, utgår i anledning av skada, som inträffat
före den 1 januari 1951, tillägg enligt följande tabell:



Tid varunder skadan inträffat   Procentuellt tillägg då
                                arbetsförmågan är nedsatt med

                                över            över 50    minst 30
                                75 procent      men högst  men högst
                                                75 procent 50 procent

före den 1 januari 1920            150          100         70
1 januari 1920 - 31 december 1926  125           90         55
1 januari 1927 - 31 december 1941  100           65         45
1 januari 1942 - 30 juni 1946       75           55         35
1 juli 1946 - 31 december 1948      60           40         20
1 januari 1949 -31 december 1950    25           20          -

För tid efter utgången av den månad, varunder den skadade fyllt
sextiosju år, utgår tillägg endast, om skadan inträffat före den
1 januari 1941. I sådant fall utgör tillägget 20 procent av
ersättningens belopp. Förordning (1953:251).


7 § Har skada, som inträffat före den 1 januari 1949, medfört döden, och
uppbär i anledning härav efterlevande make livränta, utgår för tid före
utgången av den månad, varunder maken fyllt sextiosju år, tillägg å
livräntan enligt följande tabell:

Tid varunder skadan inträffat                   Procentuellt
                                                tillägg

före den 1 januari 1920                         70
1 januari 1920 - 31 december 1926               55
1 januari 1927 - 31 december 1941               45
1 januari 1942 - 30 juni 1946                   35
1 juli 1946 - 31 december 1948                  30

Tillägg å livränta till efterlevande make för tid efter utgången av den
månad, varunder denne fyllt sextiosju år, så ock tillägg å livränta till
annan efterlevande utgår endast, om skadan inträffat före den 1 januari
1941, och utgör i sådant fall 20 procent av livräntans belopp.
Förordning (1953:251).

8 § Vid tilläggets bestämmande ska den ersättning, varå
tillägget utgår, i förekommande fall beräknas med hänsyn tagen
till bestämmelserna i kungörelsen den 10 juni 1921 (nr 410)
angående förhöjning av vissa till i statens tjänst skadade
arbetare med flera av statsmedel utgående livräntor m.m.,
kungörelsen den 8 april 1938 (nr 112) angående viss tillämpning
av 11 § lagen om försäkring för olycksfall i arbete beträffande
livräntor till arbetare, som före år 1937 skadats i arbete för
statens räkning, så ock med beaktande av de föreskrifter, som
Konungen meddelat rörande förstärkning av vissa livräntor
jämlikt lagen den 11 juni 1937 (nr 348), rörande
dyrtidskompensation åt vissa ersättningstagare enligt
förordningarna den 24 mars 1938 (nr 102 och 103) samt rörande
vidgad tillämpning av 11 § lagen om försäkring för olycksfall i
arbete i dess lydelse enligt lag den 26 juni 1948 (nr 420) och
motsvarande stadganden i övriga i 2 § omförmälda författningar.
Lag (2011:1078).

9 § Tillägg enligt denna förordning må ej föranleda, att sjukpenning
eller livränta jämte tillägget överstiger det belopp, som i anledning av
skadan skolat utgå i sjukpenning eller livränta jämlikt lagen om
försäkring för olycksfall i arbete i dess lydelse från och med den 1
januari 1949, därest den skadades årliga arbetsförtjänst beräknats till
sjutusentvåhundra kronor.

Vårdbidrag eller annan sådan förhöjning av livränta, som föranledes av
att den skadades tillstånd kräver särskild vård, må jämte tillägg därå
enligt denna förordning icke utgå med högre belopp än ettusenåttahundra
kronor om året.

Därest sjukpenning eller livränta enligt lagen den 11 juni 1937 (nr 348)
eller förordningen den 13 april 1940 (nr 213) överstiger motsvarande
ersättning enligt lagen om försäkring för olycksfall  i arbete, beräknad
efter det i 9 § sistnämnda lag vid tiden för olycksfallet stadgade
högsta beloppet för den årliga arbetsförtjänsten, skall överskjutande
belopp icke beaktas vid tilläggets bestämmande. Förordning (1953:251).

10 § Åtnjuter den, som uppbär sjukpenning eller livränta enligt någon av
de i 2 § angivna författningarna eller enligt grunderna i någon av dessa
författningar, däremot svarande understöd eller utgår till honom
skadestånd eller ock med skadestånd jämförlig ersättning av statsmedel,
är han skyldig att i den mån Konungen därom förordnar vidkännas avdrag å
det tillägg, som tillkommer honom enligt denna förordning, dock högst
med vad som svarar mot understödet, skadeståndet eller ersättningen.

I fall som avses i denna paragraf utgives ej tillägg, om dess belopp,
efter det avdrag skett, skulle understiga fem kronor för månad räknat.
Förordning (1953:251).

11 § Tillägg enligt denna förordning skall för den, som varit berättigad
till tillägg enligt förordningen den 29 juni 1946 (nr 347) angående
provisorisk förbättring av vissa ersättningar i anledning av
kroppsskada, ådragen under militärtjänstgöring vid förstärkt
försvarsberedskap m.m., utgöra lägst det belopp, som skolat utgå i
tillägg enligt sistnämnda förordning, om denna alltjämt ägt giltighet.
Har den ersättningsberättigade jämväl ägt uppbära tillägg enligt
förordningen den 30 juni 1943 (nr 449) angående dyrtidstillägg åt vissa
ersättningstagare enligt lagen om försäkring för olycksfall i arbete
m.m., skall tillägg varom nu är fråga uppgå till lägst det belopp,
varmed tillägg skolat utgå, om nyssnämnda förordningar den 29 juni 1946
och den 30 juni 1943 alltjämt varit gällande. Skadad, vars arbetsförmåga
är nedsatt med minst 30 procent, samt efterlevande make skall dock för
tid före utgången av den månad, varunder den ersättningsberättigade
fyllt sextiosju år, äga uppbära tillägg med lägst så stort belopp, att
summan av sjukpenningen eller livräntan och tillägget uppgår till 120
procent av vad som i sådant avseende skolat tillkomma honom, om de äldre
förordningarna alltjämt ägt giltighet.

Avdrag enligt vad i 10 § stadgas må ej föranleda, att tillägg nedsättes
under det belopp, som skolat utbetalas om förenämnda äldre förordningar
ännu varit i kraft.

Beloppet av tillägg enligt 4 § förordningen den 29 juni 1946 (nr 347)
beräknas efter den ortsgrupp, som den skadade tillhörde vid utgången av
juni 1950. Förordning (1953:251).

12 § I den mån Konungens förordnande, att ersättning skall utgivas
enligt grunderna i någon av de i 2 § avsedda författningarna, innebär
viss avvikelse från dessa grunder, skall motsvarande jämkning ske vid
tilläggets bestämmande.

13 § Tillägg enligt denna förordning bestrides av statsmedel samt
bestämmes och utgives av riksförsäkringsanstalten eller, där med
avseende å ersättning, som enligt Konungens förordnande skall utgå
enligt grunderna i någon av de i 2 § angivna författningarna, Konungen
förordnat att ersättningen skall utgivas av annan myndighet, av denna.

Bolag, som avses i 4 § lagen om försäkring för olycksfall i arbete,
åligger att samtidigt med utbetalning av ersättning förskottsvis utgiva
tillägg enligt denna förordning.

14 § Över riksförsäkringsanstaltens beslut enligt denna förordning må
klagan föras hos försäkringsrådet genom besvär, som skola hava inkommit
till försäkringsrådet sist å trettionde dagen efter den, då klaganden
erhöll del av beslutet.

Försäkringsrådet äger, ändå att klagan icke förts, upptaga ärende enligt
denna förordning till prövning.

Försäkringsrådets beslut meddelas kostnadsfritt.

Över försäkringsrådets beslut må klagan ej föras.

I fråga om försäkringsrådets behandling av ärende enligt denna
förordning skall gälla vad i 6 § lagen om försäkringsrådet stadgas.

15 § Utöver vad ovan stadgats skall, i den mån Konungen ej annorlunda
förordnar, i fråga om tillägg enligt denna förordning i tillämpliga
delar gälla vad som finnes föreskrivet beträffande den ersättning, varå
tillägget utgår. Förordning (1953:251).

16 § De närmare föreskrifter, som finnas erforderliga för tillämpningen
av denna förordning, meddelas av Konungen eller, efter Konungens
bemyndigande, av försäkringsrådet eller riksförsäkringsanstalten.

Övergångsbestämmelser

1950:295

Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1950 och äger tillämpning
beträffande ersättning för tid efter ikraftträdandet.

1953:251

Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1953 och äger tillämpning
beträffande ersättning för tid efter ikraftträdandet.

1955:469

- - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - -

Genom denna lag upphäves förordningen den 2 juni 1950 (nr 295) om
tillägg av statsmedel å vissa ersättningar enligt lagen om försäkring
för olycksfall i arbete m.m., såvitt angår tillägg till ersättning,
vilken skall omregleras enligt denna lag.

1955:470

- - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - -

Genom denna förordning upphäves förordningen den 2 juni 1950 (nr 295) om
tillägg av statsmedel å vissa ersättningar enligt  lagen om försäkring
för olycksfall i arbete m.m., såvitt angår  tillägg till ersättning,
vilken skall omregleras enligt denna  förordning,

- - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - -

1955:471

- - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - -

Genom denna förordning upphäves förordningen den 2 juni 1950  (nr 295)
om tillägg av statsmedel å vissa ersättningar enligt lagen om försäkring
för olycksfall i arbete m.m., såvitt angår  tillägg till livränta, som
avses i denna förordning.

1955:472

- - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - -

Genom denna kungörelse upphäves förordningen den 2 juni 1950 (nr 295) om
tillägg av statsmedel å vissa ersättningar enligt lagen om försäkring
för olycksfall i arbete m.m., såvitt angår tillägg till livränta, som
avses i denna kungörelse.

1956:183

- - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - -

Genom denna förordning upphäves förordningen den 2 juni 1950 (nr 295) om
tillägg av statsmedel å vissa ersättningar enligt lagen om försäkring
för olycksfall i arbete m.m. - - - såvitt  angår tillägg till
ersättning, vilken skall omregleras enligt denna förordning.