Lag (1999:332) om ersättning till steriliserade i vissa fall

1 § Denna lag gäller ersättning av staten till personer som
steriliserats

1. enligt lagen (1934:171) om sterilisering av vissa
sinnessjuka, sinnesslöa eller andra som lida av rubbad
själsverksamhet,

2. enligt lagen (1941:282) om sterilisering, eller

3. före år 1976 med myndighets medverkan utan stöd av lag.

2 § Den som steriliserats enligt 1 § har rätt till ersättning
om han eller hon

1. varken undertecknat ansökan om sterilisering eller
skriftligen samtyckt till sterilisering,

2. vid tidpunkten för ansökan om sterilisering eller då
sterilisering utfördes var omyndig eller underårig,

3. vid tidpunkten för ansökan om sterilisering eller då
sterilisering utfördes var intagen på anstalt, vårdhem eller
liknande institution,

4. steriliserats på grund av att han eller hon var
diagnostiserad som sinnessjuk, sinnesslö eller epileptiker,

5. enligt uttryckligt myndighetskrav steriliserats för att få
dispens att ingå äktenskap, för att få genomgå abort eller för
att få mödrahjälp eller annat statligt eller kommunalt bidrag,
eller

6. får antas ha samtyckt till steriliseringen på grund av att
en myndighet har utövat otillbörlig påverkan eller varit
försumlig.

3 § Ersättningen uppgår för var och en till
etthundrasjuttiofemtusen (175 000) kr.

Från detta belopp avräknas ersättning som staten tidigare
betalat ut på grund av steriliseringen.

Rätten till ersättning är personlig och kan inte överlåtas.

Rätten förfaller om sökanden avlider innan beslutet har
meddelats. Avlider sökanden efter att ett beslut om ersättning
har meddelats, tillfaller ersättningen dödsboet.

3 a § För den som har fått ersättning enligt denna lag ska 
tillgångar uppgående till ett belopp om 
etthundrasjuttiofemtusen (175 000) kr anses som förmögenhet 
och inte beaktas vid tillämpning av 

1. bestämmelserna om bostadsbidrag i 97 kap. 6–10 §§ 
socialförsäkringsbalken, 

2. bestämmelserna om bostadstillägg i 102 kap. 10–13 §§ samma 
balk, 

3. 4 kap. 1 § och 8 kap. 2 § socialtjänstlagen (2001:453),

4. 17 kap. 2 och 8 §§ hälso- och sjukvårdslagen (2017:30), 
och

5. 19 § lagen (1993:387) om stöd och service till vissa 
funktionshindrade. Lag (2017:46).

4 § En ansökan om ersättning skall göras skriftligen av den som
ansökan avser.

5 § En ansökan om ersättning skall prövas av en särskild nämnd.

Ordföranden i nämnden skall vara eller ha varit ordinarie
domare.

Regeringen utser nämnden och förordnar om dess sammansättning
och arbetsformer.

6 § En ansökan om ersättning skall ha kommit in till nämnden
före utgången av december månad 2002. Ansökningar som kommer in
därefter skall avvisas. Lag (2001:1196).

7 § Nämnden ska hålla muntlig förhandling om sökanden begär
det och det inte är uppenbart obehövligt.

Muntlig förhandling ska vara offentlig.

Om det kan antas att det vid en förhandling kommer att lämnas
någon uppgift för vilken det hos nämnden gäller sekretess som
avses i 25 kap. 17 § offentlighets- och sekretesslagen
(2009:400), får ordföranden vid förhandlingen besluta att
förhandlingen ska hållas inom stängda dörrar. Lag (2009:481).

8 § En sökande eller annan som har inställt sig till en muntlig
förhandling får av nämnden beviljas ersättning av allmänna
medel för kostnader för resa och uppehälle, om nämnden finner
det skäligt att ersättning betalas ut. Nämnden får bevilja
förskott på ersättningen. Närmare bestämmelser om ersättning
och förskott meddelas av regeringen.

9 § Ett beslut enligt denna lag kan inte överklagas.

Övergångsbestämmelser

1999:857

Denna lag träder i kraft den 1 december 1999. Den nya
bestämmelsen skall dock tillämpas för tid från och med den 1
juli 1999.

2001:1196

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2002. Den nya
bestämmelsen skall dock tillämpas för tid från och med den 1
juli 2001.