Förordning (1994:362) om vårdavgifter m.m. för vissa utlänningar

1 § I förordningen (1996:1357) om statlig ersättning för hälso-
och sjukvård till asylsökande finns det bestämmelser om statlig
ersättning för hälso- och sjukvård m.m. för vissa utlänningar
som avses i 1 § första stycket 1 och 2 lagen (1994:137) om
mottagande av asylsökande m.fl. samt utlänningar som avses i 11
kap. 2 § första och andra styckena utlänningslagen (2005:716).

I denna förordning ges bestämmelser om den avgift som
utlänningarna själva skall betala (vårdavgift) när rätt till
ersättning enligt första stycket föreligger.

För annan hälso- och sjukvård samt tandvård än som avses i 2-4
samt 8 §§ skall utlänningarna betala vårdavgift enligt de
grunder som vårdgivaren bestämmer. Förordning (2006:119).

2 § Utlänningarna skall betala vårdavgift med 50 kronor för besök
hos läkare inom den offentliga primärvården och för läkarvård som
ges efter remiss av sådana läkare. Förordning (1996:1356).

3 § Utlänningarna skall betala vårdavgift med 25 kronor för
annan sjukvårdande behandling än läkarvård, om den ges av en
vårdgivare efter remiss av en läkare inom den offentliga
vården. Utlänningarna skall betala avgift för sjukresa, dock
med högst 40 kronor. Förordning (2004:1162).

3 a § Vårdavgift och avgift för sjukresa enligt 2 och 3 §§
skall betalas endast i den utsträckning som motsvarande avgift
skall betalas av andra vårdtagare. Förordning (2004:1162).

4 § Utlänningarna skall inte betala avgift för

- förebyggande barna- och mödravård som ges av en vårdgivare
inom den offentliga primärvården,

- förlossningsvård, och

- vård och åtgärder enligt smittskyddslagen (2004:168).
Förordning (2004:261).

5 § Har en utlänning på grund av akut sjukdom eller av något annat
särskilt skäl anlitat vårdgivare som tagit ut högre avgift än som
anges i 2--4 §§, får Migrationsverket betala ett särskilt bidrag
enligt 18 § lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl.
för den del av avgiften som utlänningarna har betalat som
överstiger de belopp som anges i 2--4 §§. Förordning (2000:408).

6 § För receptförskrivna läkemedel skall utlänningarna betala avgift
med högst 50 kronor.

6 a § Utlänningar som vid inköpstillfället är under 18 år ska 
inte betala avgift för läkemedel och andra varor som avses i 
15–18 §§ lagen (2002:160) om läkemedelsförmåner m.m. 
Förordning (2015:976).

7 § Har en utlänning inom loppet av en sexmånadersperiod betalat
mer än 400 kronor enligt 2, 3 och 6 §§ får Migrationsverket
betala ett särskilt bidrag enligt 18 § lagen (1994:137) om
mottagande av asylsökande m.fl. för de kostnader som överstiger
400 kronor.

Finns det i en familj fler än ett barn som inte fyllt 18 år skall
beloppet 400 kronor avse det sammanlagda belopp som betalats för
barn under 18 år i familjen. Förordning (2000:408).

8 § Utlänningarna ska betala avgift med 50 kronor för 
behandling hos en tandläkare inom folktandvården och för 
behandling hos en tandläkare som tillhör en vårdgivare som 
regionen slutit avtal med.

Tandvård hos en sådan tandläkare som anges i första stycket är 
kostnadsfri för utlänningar som inte har fyllt 18 år.
Förordning (2019:1016).

9 § Om en utlänning på grund av akut behov har anlitat en 
annan tandläkare än en sådan som avses i 8 §, får 
Migrationsverket betala ett särskilt bidrag till utlänningen 
enligt 18 § lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande 
m.fl. för den del av avgiften som överstiger 50 kronor.
Förordning (2016:661).

10 § Om det finns särskilda skäl får Migrationsverket även i
andra fall än som anges i 5, 7 och 9 §§ betala särskilt bidrag för
vårdavgift. Förordning (2000:408).

11 § Migrationsverket meddelar föreskrifter om förutsättningarna för
särskilt bidrag i fall som avses i 5, 7, 9 och 10 §§.
Förordning (2000:408).

Övergångsbestämmelser

2004:261

Denna förordning träder i kraft den 1 juli 2004. Äldre
föreskrifter gäller fortfarande för kostnader som har uppkommit
före ikraftträdandet.