Lag (1991:921) om förbud mot konkurrensbegränsning i fråga om jordbruksprodukter

/r3/ Lagens tillämpningsområde

1 § Denna lag skall tillämpas på näringsidkare vars verksamhet avser 

1. köp av jordbruksprodukter från jordbrukare eller andra 
råvaruproducenter, eller

2. bearbetning eller förädling i något efterföljande produktionsled av 
sådana produkter.

2 § Lagen gäller dock inte verksamhet

1. inom en koncern, eller 

2. inom en ekonomisk förening som bara har jordbrukare eller andra 
råvaruproducenter som medlemmar.

3 § I denna lag avses med näringsidkare också en sammanslutning av 
näringsidkare, även om den inte bedriver någon näringsverksamhet. 

Med jordbruksprodukter avses sådana varor som anges i bilagan till lagen 
(1990:615) om avgifter på vissa jordbruksprodukter m. m.

/r3/ Förbud 

4 § I fråga om jordbruksprodukter är det -- under de förutsättningar som 
anges i 5 § -- otillåtet för en näringsidkare 

1. att ingå eller tillämpa en överenskommelse med en annan näringsidkare 
i samma led,

2. att tillämpa ett gemensamt förfarande i samförstånd med en annan 
näringsidkare i samma led, eller

3. att utöva påtryckning på en annan näringsidkare i samma led i syfte 
att få till stånd en överenskommelse eller ett gemensamt förfarande.

5 § Förbudet i 4 § gäller, så snart överenskommelsen eller det 
gemensamma förfarandet innebär

1. att inköp av varor inom landet eller efterföljande produktion eller 
försäljning delas upp

-- i kvoter,

-- i geografiska områden, eller

-- i kundkretsar, 

2. att produktionen eller utbudet av varor inom landet begränsas på 
något annat sätt, eller

3. att underskott vid försäljning av jordbruksprodukter på export 
finansieras gemensamt.

6 § Vad som sägs i 4 och 5 §§ om en överenskommelse eller ett gemensamt 
förfarande skall tillämpas också på ett beslut av en sammanslutning av 
näringsidkare.

7 § Förbudet i 4 § gäller inte förfaranden som bara i begränsad 
utsträckning kan påverka konkurrensen på den marknad som det är fråga om 
i varje särskilt fall.

/r3/ Dispens 

8 § Marknadsdomstolen kan, för en viss tid eller tills vidare, meddela 
en näringsidkare tillstånd till ett förfarande som annars är förbjudet 
enligt 4 § (dispens).

9 § Dispens enligt 8 § får meddelas bara 

om förfarandet kan antas främja kostnadsbesparingar, som till väsentlig 
del kommer konsumenterna till godo, eller i övrigt bidra till en från 
allmän synpunkt ändamålsenlig ordning eller 

om det annars finns särskilda skäl.

10 § I ärenden enligt 8 § skall följande föreskrifter i konkurrenslagen 
(1982:729) också tillämpas:

17 § om ansökan,

18 § om interimistiska beslut, och 

24--25 §§ om omprövning m. m.

/r3/ Straff m. m.

11 § Den som uppsåtligen bryter mot förbudet enligt 4 § skall dömas till 
böter eller fängelse högst ett år.

Om brottet är ringa skall dock inte dömas till straff.

Om brottet är grovt, skall dömas till fängelse i högst två år. Vid 
bedömande av om brottet är grovt skall särskilt beaktas i vad mån det 
har utgjort ett led i en organiserad, omfattande samverkan eller i en 
upprepad brottslighet eller har medfört betydande skada.

12 § Till ansvar enligt denna lag skall inte dömas för gärningar som är 
belagda med straff enligt konkurrenslagen (1982:729) eller som omfattas 
av ett sådant förbud eller åläggande som har meddelats vid vite med stöd 
av den lagen. 

13 § Allmänt åtal för brott mot denna lag får väckas bara efter 
medgivande av Konkurrensverket. Lag (1992:1522).

/r3/ Uppgiftsskyldighet m. m.

14 §  Vid tillämpningen av denna lag skall följande föreskrifter i 
konkurrenslagen (1982:729) också tillämpas:

28 och 30--32 §§ om uppgiftsskyldighet m. m.,

33 § om begäran om biträde av myndighet för utredning,

38 § om talan om utdömande av vite, och

40 § om överklagande.

Övergångsbestämmelser

1991:921

1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 1991.

2. Om någon före utgången av augusti 1991 har sökt dispens enligt 8 § 
för ett förfarande som står i strid mot denna lag men som inletts innan 
lagen trädde i kraft, omfattas förfarandet inte av lagen förrän två 
månader efter det att beslut i dispensärendet meddelats. Ansökningar om 
sådan dispens får prövas före lagens ikraftträdande.