Lag (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt 

Inledande bestämmelser

1 § Skatt till staten utgår enligt denna lag för egendom, som
förvärvas genom arv eller testamente (arvsskatt) eller genom gåva
(gåvoskatt).

För egendom, som förvärvas genom att arv eller försäkringsbelopp
avstås enligt 24 eller 25 § lagen (1994:243) om Allmänna
arvsfonden, utgår arvsskatt till staten som om förvärvet skett
genom testamente efter den avlidne. Lag (1994:244).

2 § Skattskyldig är den som förvärvar egendomen.

3 § Från skattskyldighet enligt denna lag äro befriade

staten;

trossamfund som avses i 2 § lagen (1998:1593) om trossamfund,
kyrka, samarbetsorgan för sådana juridiska personer samt
stiftelse eller sammanslutning som är anknuten till trossamfund
och vars verksamhet kan anses utgöra ett led i samfundets
verksamhet;

stiftelse eller sammanslutning med huvudsakligt ändamål att
under samverkan med militär eller annan myndighet stärka rikets
försvar;

stiftelse eller sammanslutning, som har till huvudsakligt
ändamål att främja barns eller ungdoms vård och fostran eller
utbildning eller att främja vård av behövande ålderstigna,
sjuka eller lytta, dock icke där ändamålet är att sålunda
tillgodose medlemmar av viss eller vissa släkter;

akademi och sådan stiftelse eller sammanslutning, som har till
huvudsakligt ändamål att främja vetenskaplig undervisning eller
forskning.

Skattebefrielse enligt denna paragraf tillkommer icke
sammanslutning, som har till syfte att i sin verksamhet
tillgodose medlemmarnas ekonomiska intressen, och ej heller
utländsk akademi, stiftelse eller sammanslutning.
Lag (1999:1049).

3 a § Har upphävts genom lag (2004:128).

Om arvsskatt

Skattskyldighetens omfattning

4 § Arvsskatt tas ut för egendom inom eller utom Sverige som efterlämnas
av den som vid sin död var bosatt eller stadigvarande vistades i Sverige
eller var antingen svensk medborgare eller gift med en svensk medborgare
och hade flyttat från Sverige mindre än tio år före dödsfallet.

Arvsskatt tas också ut för följande slag av egendom som efterlämnas av
en annan person än som avses i första stycket, nämligen

1. fast egendom, tomträtt och vattenfallsrätt i Sverige,

2. i Sverige befintlig lös egendom som är att hänföra till anläggnings-
eller driftkapital i förvärvsverksamhet som bedrevs här av den avlidne,

3. andel i bostadsrättsförening, bostadsförening eller bostadsaktiebolag
i Sverige och rätt till royalty och periodiskt utgående förmån från
egendom som avses i punkten 2,

4. svenska aktier och andelar i svenska ekonomiska föreningar, bolag,
aktiefonder och rederier, under förutsättning att de efterlämnas av
svensk medborgare.

Utlänning, som vid sin död tillhörde främmande makts härvarande
beskickning eller lönade konsulat eller beskickningens eller konsulatets
betjäning, anses inte ha varit bosatt här i riket; ej heller sådan
persons make, barn under 18 år och enskilda tjänare, om de vid sin död
bodde hos honom och var utlänningar. Lag (1988:1516).

Tid för skattskyldighetens inträde

5 § Skattskyldighet inträder, där ej nedan annorlunda stadgas, vid
arvlåtarens (testators) död.

6 § Har genom testamente eller annan före dödsfallet tillkommen
rättshandling upplåtits hela nyttjanderätten till eller rätt till all
ränta, avkomst eller annan förmån av viss egendom och har äganderätten
tillfallit annan, inträder skattskyldighet för äganderätten först då
rättigheten upphör.

Vad nu sagts skall dock icke gälla

a) om ägaren förutom sålunda belastad egendom samtidigt erhållit annan
egendom, vars värde uppgår till mer än tre gånger den skatt, som belöper
å sammanlagda värdet av ägarens förvärv;

b) om rättigheten upplåtits på viss tid, understigande fem år;

c) om enligt förordnande i testamente å den belastade egendomen
belöpande skatt skall gäldas av dödsboet eller eljest av annan än den
egendomen tillfaller; eller

d) om ägaren senast då skatteärendet i övrigt upptages till avgörande
begär, att jämväl hans förvärv skall tagas till beskattning.

Har någon fått sig tillagd ränta till visst belopp eller avkomst till
viss angiven storlek, skall, såframt räntan eller avkomsten för år
räknat uppgår till minst fem procent av värdet av den belastade
egendomen, rättigheten anses omfatta all av egendomen utgående
avkastning.

Erlägges i fall, som avses i d), för äganderätten fastställd skatt icke
inom tid, varom i 52 § 1 mom. första stycket förmäles, skall meddelat
beslut om skattens fastställande icke vidare gälla och skattskyldighet
för äganderätten inträda efter vad eljest är stadgat. Förordning
(1958:562).

7 § Där jämlikt förordnande i testamente eller annan rättshandling av
framtida händelse beror, vem egendom skall tillkomma, eller egendom
eljest först framdeles skall tillfalla någon utan att äganderätten under
tiden tillkommer annan, inträder skattskyldighet för äganderätten vid
tiden för förvärvet.

Är för tid efter förvärvet av äganderätten upplåten rättighet, som avses
i 6 §, inträder skattskyldighet för äganderätten efter vad i nämnda
paragraf stadgas.

8 § Skall jämlikt 3 kap. ärvdabalken eller på grund av testamente
egendom, som tillfallit någon med fri förfoganderätt, därefter övergå å
annan eller å flera efter varandra, inträder skattskyldighet för senare
förvärv, då föregående innehavares rätt upphör. I fall av avstående från
arv enligt 3 kap. 9 § ärvdabalken inträder skattskyldighet för den
avstående först vid den efterlevande makens död.

Vad sålunda stadgas äger tillämpning jämväl då genom testamente viss
egendom tillagts två eller flera efter varandra under villkor att
egendomen skall oförminskad övergå från den ene till den andre.

I fall, som avses i denna paragraf, skall vad i 7 § andra stycket
stadgas äga motsvarande tillämpning. Lag (1987:1206).

9 § Har genom testamente nyttjanderätt eller rätt till ränta, avkomst
eller annan förmån tillagts två eller flera efter varandra, inträder
skattskyldighet för senare innehavares förvärv av rättigheten då
föregående innehavares rätt upphör.

Skall eljest rätt, som nu avses, tillkomma någon först framdeles,
inträder skattskyldighet vid tiden för förvärvet.

Beräknande av skattepliktig lott

10 § Arvsskatt utgår efter värdet av skattskyldigs lott.

11 § 1 mom. Såsom arvinges eller testamentstagares lott anses vad enligt
lag och testamente å honom belöper av behållningen i dödsboet eller i
sådan kvarlåtenskap, varom förmäles i 4 § andra stycket 1--4; dock
skall, där i skatteärendet föreligger arvskifte, den däri gjorda
fördelningen efter vad i 16  § stadgas lända till efterrättelse.

Behållningen beräknas med ledning av bouppteckning eller, där skatten
uttages efter deklaration, med ledning av denna. Lag (1988:1516).

2 mom. Skall enligt förordnande i testamente skatt för legat gäldas av
dödsboet, anses den del av behållningen, som åtgår till skatt för
legatet, utgöra en särskild lott (skattelott), dock icke där mottagaren
av legatet jämväl är arvinge eller universell testamentstagare eller
skattskyldighet för legatet inträder senare än vid testators död.

12 § Har någon i enlighet med lagen (1927:77) om
försäkringsavtal insatts såsom förmånstagare och erhåller han
vid försäkringstagarens död förfoganderätten över försäkringen
eller, utan att sådan rätt förvärvas, utbetalning på grund av
försäkringen, skall vad förmånstagaren sålunda bekommer vid
beräknande av arvsskatt anses såsom arvfallen egendom. Vad nu
sagts skall gälla jämväl vad som tillfaller någon enligt
bestämmelserna i 104 § andra stycket nämnda lag. Hälften av vad
som tillfaller försäkringstagarens make i egenskap av
förmånstagare är fritt från skatt.

Vidare skall

a) där livförsäkring, som är kapitalförsäkring men ej
livränteförsäkring, tagits å försäkringstagarens eller hans
makes liv samt den rätt, som på grund av försäkringsavtalet
tillkommit endera av dem, jämlikt 116 § första stycket lagen om
försäkringsavtal icke kunnat tagas i mät för någonderas gäld,
eller

b) där försäkring tagits för olycksfall eller sjukdom, vid
skattens beräknande från värdet av vad som tillfallit någon i
egenskap av förmånstagare såsom skattefritt avräknas ett belopp
som motsvarar sex gånger prisbasbeloppet enligt lagen
(1962:381) om allmän försäkring för det år under vilket
skattskyldigheten inträdde. Har på grund av förordnande av
samma person förmånstagaren tidigare erhållit sådant förvärv,
som jämlikt 37 § 2 mom. är i beskattningshänseende likställt
med gåva, får likväl från värdet av vad som inom loppet av tio
år tillfallit förmånstagaren ej avräknas mer än ett belopp som
motsvarar sex gånger prisbasbeloppet enligt lagen om allmän
försäkring för det år under vilket skattskyldighet inträdde för
det senaste förvärvet.

Vad som på grund av insättningar av samma person i ränte- och
kapitalförsäkringsanstalt på en gång tillfaller någon såsom
förmånstagare skall denne anses erhålla på grund av en och
samma försäkring, och skall så anses som om försäkringen tagits
vid tiden för den första insättningen och på villkor att
premiebetalning skolat ske i den ordning, vari insättningarna i
anstalten skett eller enligt avtal mellan anstalten och
försäkringstagaren skolat äga rum.

Skattskyldighet enligt första stycket föreligger inte för rätt
till pension som utgår på grund av pensionsförsäkring.
Skattskyldighet föreligger inte heller för rätt till livränta
som utgår på grund av annan försäkring än pensionsförsäkring i
den mån vad som på grund av förordnande av samma person
tillfallit den berättigade inte överstiger 2 500 kronor per år.

Angående vad som förstås med kapitalförsäkring och
pensionsförsäkring stadgas i 58 kap. 2 § inkomstskattelagen
(1999:1229).

Vad i första och andra styckena här ovan sägs skall, även om
förmånstagarförordnande i enlighet med lagen om
försäkringsavtal icke föreligger, äga tillämpning jämväl i
fråga om vad som tillfallit någon på grund av statens
grupplivförsäkring eller jämförbar av kommunal eller enskild
arbetsgivare avtalad grupplivförsäkring eller på grund av sådan
förmån från kommun, som motsvarar statens grupplivförsäkring,
även om förmånen inte utgår på grund av försäkring.

Vad som vid en försäkringstagares död tillfaller någon på grund
av förordnande som avser utländsk försäkring skall vid
beräknande av arvsskatt behandlas som om det hade tillhört boet
och tillagts förmånstagaren genom testamente. Har försäkringen
tagits för olycksfall eller sjukdom eller är fråga om en sådan
försäkring som - om den inte hade varit utländsk - skulle ha
uppfyllt de förutsättningar som anges i andra stycket a),
tillämpas bestämmelserna i det stycket. För rätt till pension
på grund av en utländsk försäkring som skall behandlas som
pensionsförsäkring vid inkomsttaxeringen föreligger inte
skattskyldighet. Vid övriga förvärv av livränta på grund av
utländsk försäkring tillämpas bestämmelserna i fjärde stycket
andra meningen.

Med utländsk försäkring förstås en försäkring som har meddelats
i en utomlands bedriven försäkringsrörelse.

Skattskyldighet föreligger inte för rätt till pension på grund
av pensionssparavtal enligt 1 kap. 2 § lagen (1993:931) om
individuellt pensionssparande. När behållning på
pensionssparkonto skall tas upp som en tillgång i dödsboet och
avskattning skall ske enligt 58 kap. 33 § inkomstskattelagen
skall behållningen tas upp till halva värdet. Lag (1999:1233).

13 § 1 mom. Vid beräknande av behållning i dödsbo iakttages

1) att bland boets tillgångar inräknas egendom, vartill den avlidne på
livstid haft i 8 § första stycket avsedd rätt;

2) att bland boets tillgångar icke inräknas egendom, vilken av den
avlidne innehafts med sådan rätt, som avses i 8 § andra stycket;

3) att avdrag må ske för begravnings- och bouppteckningskostnad;

4) att bland boets skulder icke må inräknas:

a) gäld, för vilken under 2) avsedd egendom på grund av inteckning eller
eljest särskilt häftar;

b) belopp, som skall betalas i arvsskatt.

2 mom. Vid beräknande av behållning i kvarlåtenskap, som avses i 4 §
andra stycket, får avdrag från värdet av den skattepliktiga egendomen
göras endast för de skulder som kan hänföras till egendomen, såsom
skulder på grund av förvärv, förbättring, reparation eller underhåll av
den skattepliktiga egendomen eller, om fråga är om förvärvsverksamhet,
lönekostnader, skatter och avgifter som belöper på förvärvsverksamheten.
Lag (1988:1516).

14 § Har äganderätt eller annan rätt till egendom genom testamente
tillagts två eller flera personer att samtidigt av dem åtnjutas, skall
för envar beräknas andel i rätten efter huvudtalet, där icke annan
fördelning blivit i testamentet bestämd.

15 § 1 mom. Andel, som vid bodelning skall tillfalla efterlevande make,
beräknas till hälften av makarnas behållna giftorättsgods. Den
efterlevande makens andel skall dock beräknas i enlighet med en
bodelningshandling som ges in i skatteärendet under förutsättning att
bodelningen förrättats enligt lag. Med bodelning likställs det fall att
i skatteärendet föreligger

1. skriftligt avtal, varigenom efterlevande make och de som vid
avtalstillfället, näst denne, har rätt till arv eller testamente, enligt
lag har bestämt vad som skall tillkomma den efterlevande med äganderätt
och med fri förfoganderätt,

2. skriftlig uppgift, utvisande att efterlevande make framställt sådan
begäran som avses i 12 kap. 2 § äktenskapsbalken eller

3. dom eller avtal mellan efterlevande make och sådan efterarvinge eller
testamentstagare som avses i punkten 1, vari 12 kap. 3 §
äktenskapsbalken tillämpats.

Är äldre giftermålsbalken tillämplig å förmögenhetsförhållandena i boet,
beräknas den andel, som tillfaller efterlevande make såsom fördel,
giftorätt och morgongåva, till hälften av den gemensamma behållningen i
boet, där den inte enligt lag annorlunda bestämts vid boskifte och
däröver i skatteärendet föreligger behörigen upprättad handling. Med
boskifte likställs sådant avtal som avses i första stycket 1.

För efterlevande makes sålunda beräknade andel erlägges ej arvsskatt.

När efterlevande makes enskilda egendom enligt 20 kap. 4 § ärvdabalken
antecknas i bouppteckning, skall vid dess värdering 20--27 §§ äga
motsvarande tillämpning. Lag (1987:1206).

15 § 1 a mom. I bouppteckningen eller i särskild handling som
ges in tillsammans med bouppteckningen skall anges

1. om den efterlevande maken i fall som avses i 15 § 1 mom.
första stycket med tillämpning av 12 kap. 2 § äktenskapsbalken
erhållit mindre än hälften av giftorättsgodset,

2. om den efterlevande makens enskilda egendom med tillämpning
av 10 kap. 4 § äktenskapsbalken ingått i sådan delning som
avses i 15 § 1 mom. första stycket, eller

3. om någon, som är bröstarvinge till den först avlidne maken
men inte till den efterlevande maken, vid den först avlidne
makens död avstått från sitt arv till förmån för den
efterlevande maken.

Sådan handling som avses i första stycket skall ges in
tillsammans med bouppteckningen. Om handlingen upprättas efter
det att bouppteckningen getts in men innan beslut meddelats om
fastställande av skatt, skall handlingen ges in till
Skatteverket. Lag (2003:646).

15 § 2 mom. Har kvarlåtenskap tillkommit efterlevande make såsom
arvinge och har vid dennes död den först avlidnes arvingar rätt
till andel i den efterlevandes bo, beräknas denna andel till
hälften, om inte annat sägs i andra-fjärde styckena.

Andel som nu sagts skall bestämmas med tillämpning av 3 kap.
2 § tredje stycket ärvdabalken, om

1. makarna eller någon av dem ägde enskild egendom vid den
först avlidne makens död,

2. den först avlidne genom testamente så förordnat att något av
kvarlåtenskapen vid dennes död tillföll annan än den
efterlevande maken,

3. den först avlidne efterlämnade bröstarvinge som inte är den
efterlevande makens bröstarvinge och denne inte avstod från sin
rätt till arv till förmån för den efterlevande maken eller

4. den efterlevande makens andel efter den först avlidne maken
i fall, som avses i 15 § 1 mom. första stycket, enligt lag
blivit bestämd till annat än hälften av boet.

Har den andel i den sist avlidne makens bo som tillkommer den
först avlidnes arvingar vid delningsförrättning blivit enligt
lag bestämd till annat än hälften av boet och föreligger i
skatteärendet i behörig ordning upprättad handling över
förrättningen, skall andelen bestämmas i enlighet med denna.

Ett ytterligare undantag från första stycket följer av 3 kap.
8 § ärvdabalken.

I fall, som avses i 12 kap. 1 § ärvdabalken, skall vad i
första - fjärde styckena stadgas äga motsvarande tillämpning, där
ej annat följer av testamente, varom fråga är.

I bouppteckning skall anges om den avlidne tidigare varit gift
och om det finns efterarvingar till den avlidnes tidigare
bortgångne make. I sådant fall skall bouppteckning och, i
förekommande fall, delningshandling avseende den först avlidnes
dödsbo ges in till Skatteverket. Lag (2003:646).

15 § 3 mom. En sådan handling rörande delning av dödsbo, som avses
i 1, 1 a och 2 mom. skall vid ingivandet vara åtföljd av styrkt
avskrift eller styrkt kopia. Inges ej avskrift eller kopia,
skall sådan göras på bekostnad av dödsboet eller den
skattskyldige. Avskriften eller kopian förvaras hos
Skatteverket. Lag (2003:646).

15 a § Om bodelning skall äga rum enligt sambolagen
(2003:376), skall den andel som skall tillfalla den avlidnes
sambo vid fördelning av bostad och bohag beräknas till hälften
av den behållna egendomen om inte annat följer av 18 § andra
stycket nämnda lag eller andelen blivit enligt lag annorlunda
bestämd vid bodelning över vilken i behörig ordning upprättad
handling föreligger i skatteärendet.

För sambons sålunda beräknade andel erläggs inte arvsskatt.

När en sådan handling som avses i första stycket ges in till
Skatteverket gäller vad som stadgas i 15 § 3 mom.
Lag (2003:646).

16 § Föreligger i skatteärendet i behörig ordning upprättad
arvskifteshandling, skola arvingars och universella
testamentstagares lotter beräknas enligt skifteshandlingen med
tillämpning av däri angivna värden, dock icke där i 15 eller
15 a § avsedd delning av boet skett annorlunda än enligt lag eller
universell testamentstagares lott enligt skifteshandlingen
utgör större del av kvarlåtenskapen än i testamentet bestämts.
Om i skifteshandling angivits grunden för blivande delning av
från skiftet undantagen egendom ävensom dess värde, skall
jämväl sådan egendom anses fördelad å lotterna enligt angiven
grund.

Har sammanlagda värdet av arvingars och universella
testamentstagares sålunda bestämda lotter i skifteshandlingen
upptagits lägre än vad som återstår av behållningen i dödsboet,
beräknad på sätt i 13, 20-23 och 27 §§ stadgas, sedan därifrån
avräknats dels efterlevande makes jämlikt 15 § skattefria andel
eller efterlevande sambos enligt 15 a § skattefria andel, dels
legat, dels i 11 § 2 mom. omförmäld skattelott och dels värdet
av jämlikt 6 och 7 §§ först framdeles beskattningsbar egendom,
skola lotterna bestämmas såsom om det belopp, varmed deras
sammanlagda värde understiger dödsbobehållningen efter nu nämnd
avräkning, uppdelats å lotterna i förhållande till deras
storlek.

När skifteshandling ges in till Skatteverket gäller vad
som stadgas i 15 § 3 mom. Lag (2003:646).

17 § För företeende av sådan handling rörande delning av
dödsbo, som avses i 15 § 1, 1 a och 2 mom. eller av sådan
handling, som avses i 15 a §, eller av arvskifteshandling skall
Skatteverket medge anstånd med skattens fastställande, om
arvinge, universell testamentstagare, boutredningsman eller
testamentsexekutor gör framställning om det i samband med
ingivande av bouppteckning för inregistrering.

Anstånd skall bestämmas till högst fyra månader från det
bouppteckningen senast skolat vara ingiven. Ställes omedelbart
eller, om anstånd redan beviljats, före anståndstidens utgång
nöjaktig säkerhet för det belopp, vartill skatten uppgår vid
lotternas beräkning enligt lag och testamente, må anstånd
medgivas högst ett år från det bouppteckningen senast skolat
vara ingiven.

Anstånd som nu sagts skall icke föranleda uppskov med
bouppteckningens registrering.

På framställning av delägare, boutredningsman eller
testamentsexekutor i dödsbo efter den, som vid sin död ej hade
hemvist i riket, skall för förrättande av sådan delning av
dödsbo, som avses i 15 § 1 eller 2 mom. eller 15 a §, eller av
arvskifte anstånd beviljas med avlämnande av deklaration,
därvid bestämmelserna i första och andra styckena skola äga
motsvarande tillämpning.

Mot bevis att påförd skatt blivit betald skall säkerheten
återställas till den som nedsatt den. Om säkerheten minskat
genom borgensmans död eller av annan orsak och inte efter
anmaning annan godtagbar säkerhet lämnas, skall
Skatteverket förklara att beviljat anstånd inte längre
skall gälla. Lag (2003:646).

18 § Har, då beslut om fastställande av skatt skall meddelas, ej kunnat
utrönas, huruvida den döde efterlämnat arvinge, som före allmänna
arvsfonden eller före eller jämte annan känd arvinge är berättigad till
arvet, skall ändock lott beräknas tillkomma arvinge, om vilken kännedom
sålunda saknas.

Är utrönt, att arvingar finnas, men äro arvingarna eller en del av dem
icke kända till antalet, skall vad som tillkommer sådana arvingar inom
varje gren beskattas såsom en lott.

19 § 1 mom. Arvs- eller testamentslott, för vilken inträde av
skattskyldighet är att hänföra till dödsfallet, skall vid skattens
beräkning sammanläggas med gåva, som arvingen eller testamentstagaren
erhållit av den avlidne, under förutsättning att skattskyldighet för
gåvan inträtt vid dödsfallet eller inom tio år dessförinnan. Har den
avlidne till arvingen eller testamentstagaren överlämnat handling,
innefattande giltig utfästelse om gåva av lös egendom, skall, i den mån
gåvan icke föe dödsfallet blivit fullbordad, sammanläggning äga rum även
om handlingen överlämnats mer än tio år före dödsfallet. Skatten å arvs-
eller testamentslotten skall utgå efter den eller de procentsatser som
skolat tillämpas, därest skatt skolat uttagas för de sammanlagda
förvärven samt arvs- eller testamentslotten utgjort den högst beskattade
delen därav.

Lott, för vilken inträde av skattskyldighet är att hänföra till senare
tidpunkt än dödsfallet, skall vid skattens beräkning sammanläggas med
annan från samme arvlåtare (testator) härrörande arvs- eller
testamentslott, för vilken skattskyldighet inträtt inom tio år före den
tidpunkt, då skattskyldighet för förstnämnda lott inträdde; och skall
skatten beräknas med tillämpning av de i första stycket stadgade
grunderna. Detsamma skall gälla, där arvingen eller testamentstagaren av
arvlåtaren (testator) erhållit gåva, för vilken skattskyldighet inträtt
inom tid som nu är sagt. Förordning (1958:562).

2 mom. Utgöres arvs- eller testamentslott av egendom, för vilken jämlikt
8 § första stycket skattskyldighet är att hänföra till senare tidpunkt
än arvlåtarens (testators) död, och har mottagaren av lotten, medan
föregående innehavare förfogade över egendomen, erhållit gåva av denne,
skall, med tillämpning i övrigt av föreskrifterna i 1 mom., vid skattens
beräkning lotten sammanläggas med sådan gåva, där ej mottagaren såsom
arvinge eller testamentstagare efter föregående innehavare erhåller
egendom till högre värde än nämnda lott.

Inträder för gåvan skattskyldighet senare än för lotten, skall vad i
första stycket är stadgat äga motsvarande tillämpning vid beskattning av
gåvan.

3 mom. Har givare förbehållit sig nyttjanderätt eller rätt till ränta,
avkomst eller annan förmån av bortgiven egendom, skall, ändå att sådant
förbehåll icke föranlett beskattningens uppskjutande, vid tillämpning av
denna paragraf så anses som om skattskyldighet inträtt först då den
givaren förbehållna rättigheten upphörde.

Förvärv, som avses i 12 § och 37 § 2 mom., skola sammanläggas med annat
förvärv allenast i den mån de ej äro skattefria jämlikt 12 §. Förordning
(1970:174).

4 mom. Bouppteckning skall vid ingivandet vara åtföljd av skriftlig
uppgift angående i denna paragraf avsett tidigare förvärv eller
försäkran att sådant förvärv ej förekommit. Enahanda uppgifter eller
försäkran skall lämnas i deklaration angående arvfallen eller
testamenterad egendom. Förordning (1958:562).

5 mom. har upphävts genom förordning (1958:562).

Värdering av egendomen

20 § Vid uppskattning av egendom skall lända till efterrättelse i
bouppteckning eller, där skatt uttages efter deklaration, i denna
upptaget värde, så framt icke föreskrifterna i 21, 22 eller 23 §
föranleda åsättande av annat värde. Nyttanderätt eller rätt till ränta,
avkomst eller annan förmån, som av arvlåtaren stiftats genom testamente,
uppskattas enligt i 23 § meddelade föreskrifter.

Att i vissa fall skatt skall utgå efter lägre värde än nu sagts, därom
stadgas i 27 §.

Vid tillämpning av bestämmelserna i 21--27 §§ skall vad som föreskrives
om fastighet äga motsvarande tillämpning i fråga om byggnad som är lös
egendom. Förordning (1973:1104).

21 § Uppskattningen sker med hänsyn till förhållandena vid tiden för
skattskyldighetens inträde.

Där jämlikt 19 § skatt skall beräknas efter sammanlagda värdet av skilda
förvärv, uppskattas det tidigare förvärvet med hänsyn till förhållandena
vid den i fråga om sistnämnda förvärv för varje särskilt fall angivna
tiden.

22 § 1 mom. Som värde av fast egendom vid den tidpunkt, som avses
i 21 §, skall gälla det föregående årets taxeringsvärde om inte
bestämmelserna i 2 eller 3 mom. föranleder annat. Finns det sådana
tillbehör till fastigheten som avses i 2 kap. 3 § jordabalken skall dessa
tas upp särskilt. Bestämmelserna i 23 § F om värdesättning av lös
egendom tillämpas vid värderingen. Lag (1981:634).

22 § 2 mom. Har fast egendom efter den tidpunkt som näst
föregående års taxeringsvärde avsett, sjunkit i värde genom
eldsvåda, vattenflöde eller annan sådan händelse eller genom
borttagande av byggnad eller annan anläggning på egendomen
eller av tillbehör därtill eller genom skogsavverkning eller
genom nedläggning eller väsentlig förändring av verksamhet i
vilken egendomen använts, eller av annan liknande anledning,
skall på ansökan av skattskyldig, boutredningsman eller
testamentsexekutor, efter verkställd utredning, egendomen
åsättas särskilt värde till ledning för beräkning av på
egendomen belöpande arvsskatt.

Där efter tidpunkt som nyss nämnts fortsatt bebyggelse skett på
fast egendom eller dess värde annars höjts till följd av ny-,
till- eller ombyggnad eller väsentlig förändring av verksamhet,
vari egendomen använts, eller annan liknande anledning, får
egendomen för ändamål enligt första stycket, åsättas särskilt
värde.

Fast egendom som inte har särskilt taxeringsvärde skall också
värderas till ledning för arvsskattens bestämmande. Värdering
behövs dock inte om det är uppenbart att egendomens värde inte
överstiger 50 000 kronor.

Värdering enligt detta moment görs av Skatteverket.

Vid värderingen skall hänsyn tas till egendomens beskaffenhet
vid den tidpunkt som avses i 21 §. Värdet skall uppskattas
enligt de grunder som gäller för bestämmande av taxeringsvärde
året före det år då denna tidpunkt inföll. Föreskrifterna i
22 § 1 mom. andra och tredje meningarna skall därvid tillämpas.
Skattskyldig, boutredningsman eller testamentsexekutor skall
lämna Skatteverket de upplysningar som behövs för prövning av
ansökningen. Verket får även besluta om besiktning av
egendomen. Har ärendet tagits upp på ansökan, får dock sådant
beslut fattas endast om sökanden åtar sig att betala
kostnaderna för besiktningen.

Skatteverkets beslut enligt detta moment får inte överklagas.
Lag (2003:646).

22 § 3 mom. Ingår fast egendom enligt inkomstskattelagen
(1999:1229) i en näringsverksamhet tillämpas bestämmelserna i
4 § och, med undantag av femte stycket sista meningen, punkt 2 av
anvisningarna till 3 och 4 §§ den upphävda lagen (1947:577) om
statlig förmögenhetsskatt. Vad nu har sagts gäller även sådan
egendom som enligt punkt 2 sjunde och åttonde styckena av
anvisningarna till 3 och 4 §§ den upphävda lagen om statlig
förmögenhetsskatt skulle anses som en särskild förvärvskälla
inom inkomstslaget näringsverksamhet. Vid tillämpningen av den
upphävda lagen om statlig förmögenhetsskatt skall vad som där
sägs om rörelse och jordbruksfastighet gälla sådan rörelse som
avses i 2 kap. 24 § inkomstskattelagen.

Vid tillämpningen av de bestämmelser som anges i första stycket
skall som taxeringsvärde anses det värde som enligt 1 eller 2
mom. skall ligga till grund för beräkning av arvsskatt.
Lag (2003:1199).

23 § Vid uppskattning av lös egendom iakttages:

A. Tomträtt eller vattenfallsrätt uppskattas, i den mån ej annat följer
av 20 § tredje stycket, till vad rättigheten med hänsyn till villkoren
vid upplåtelsen och den tid, som därför återstår, kan antagas hava
betingat vid en av boets avveckling föranledd, med tillbörlig omsorg
skedd försäljning.

B. Aktier som är inregistrerade vid inländsk börs eller
noteras på utländsk börs, andelar i investeringsfonder samt
andra värdepapper än aktier som omsätts marknadsmässigt och är
av det slag som anges i 48 kap. 2 § inkomstskattelagen
(1999:1229) tas upp till 75 procent av det noterade värdet.

Aktier som inte är av det slag som avses i första stycket men
som är föremål för marknadsmässig omsättning med regelbundna
noteringar om avslut tas upp till 30 procent av det noterade
värdet.

Finns i ett bolag skilda aktieslag av vilka ett eller flera är
börsnoterade eller föremål för sådan notering som avses i andra
stycket, skall de aktier i bolaget som inte är noterade tas upp
till samma värde som de noterade aktierna. Är flera aktieslag
noterade, skall de icke noterade aktierna tas upp till samma
värde som de noterade aktier som har den lägsta kursen.

Om det vid värdering enligt de föregående styckena bedöms att
det noterade värdet inte motsvarar vad som skulle kunna
påräknas vid en försäljning under normala förhållanden, får i
stället priset vid en sådan försäljning läggas till grund för
värderingen.

Aktier som inte omfattas av bestämmelserna i första-tredje
styckena samt andelar i ekonomiska föreningar och handelsbolag
tas upp till det pris som kan påräknas vid en försäljning under
normala förhållanden, varvid dock följande skall iakttas. I den
mån uppskattningen grundas på värdet av tillgångar som ingår i
en näringsverksamhet beräknas - under förutsättning att
verksamheten är sådan som avses i 2 kap. 24 §
inkomstskattelagen - tillgångarnas värde med tillämpning av
reglerna i F tredje stycket; vid gåva dock under den
ytterligare förutsättningen att de i 43 § tredje stycket
angivna kraven iakttagits. I den mån uppskattningen grundas på
värdet av tillgångar som avses i första-tredje styckena, skall
värdet av dessa tillgångar anses motsvara vad som skulle tas
upp vid en tillämpning av bestämmelserna i första-fjärde
styckena.

Värdepapper som inte omfattas av bestämmelserna i första-tredje
och femte styckena tas upp till det pris som kan påräknas vid
en försäljning under normala förhållanden. Lag (2004:48).

C. Fordran uppskattas till sitt kapitalbelopp jämte upplupen ränta å
tid, som avses i 21 §. Är fordringen ej förfallen och skall ränta därå
ej beräknas för tiden före förfallodagen, uppskattas fordringen till
belopp, som utgör dess värde vid nämnda tid enligt den vid denna lag
fogade tabellen I.

Osäker fordran uppskattas till belopp, varmed den kan beräknas inflyta.
Värdelös fordran anses icke utgöra tillgång. Den omständigheten att
gäldenären är delägare i dödsboet föranleder icke fordringens
uppskattande enligt andra grunder än som eljest äro tillämpliga.

Medel, för vilka uppskov med inkomstbeskattning åtnjutes enligt
bestämmelserna om skogskonto, upphovsmannakonto, uppfinnarkonto eller
investeringskonto för skog, tas upp till halva värdet. Har medel satts
av till fond för särskilt ändamål enligt föreskrift i lag eller annan
författning och har avdrag vid inkomstberäkningen medgetts för
avsättningen, får halva det avsatta beloppet tas upp som skuld.

D. För evärdlig tid utgående ränta, avkomst eller annan
förmån uppskattas till tjugu gånger det belopp, vartill den
senast för helt år uppgått.

Nyttjanderätt eller rätt till ränta, avkomst eller annan
förmån, som utgår under viss tid eller någons livstid,
uppskattas till sitt kapitalvärde. Är rättigheten bestämd till
visst belopp eller eljest till viss storlek, beräknas
kapitalvärdet efter det belopp rättigheten för helt år
motsvarar enligt de vid denna lag fogade tabellerna II och III.
Om livränta på grund av försäkring skall utgå så länge någon är
i livet, dock längst under viss tid, eller skall börja utgå
framdeles, beräknas värdet enligt försäkringstekniska
beräkningsgrunder med iakttagande av föreskrifterna i denna
paragraf. Där rättighet, som belastar viss egendom, ej är på
nyss angivet sätt bestämd, anses årliga värdet utgöra fem
procent av det penningvärde, vartill egendomen uppskattats,
dock att, där rättighet avser endast del av egendom eller dess
årliga värde eljest icke kan bestämmas enligt nyss angivna
grund, detta uppskattas efter vad som prövas skäligt.

Kapitalvärdet av rättighet, som icke är bestämd att utgå under
någons livstid men ändock är av obestämd varaktighet,
uppskattas med ledning av tabell III, såsom om den skolat utgå
för den berättigades livstid, dock högst till tio gånger det
värde, rättigheten för helt år motsvarar.

Är rättighet beroende av flera personers liv sålunda, att
rättigheten upphör vid den först avlidnes frånfälle, bestämmes
rättighetens kapitalvärde efter den äldstes levnadsålder.
Fortfar däremot rättigheten oförändrad till den sist avlidnes
frånfälle, beräknas värdet efter den yngstes ålder.
Lag (1999:1131).

E. Värdet av utländskt myntslag beräknas efter den köpkurs på checkar,
utställda i samma myntslag, som gällde vid tiden för skattskyldighetens
inträde. Finnes ej sådan kurs eller kan av  annan anledning värdet icke
beräknas efter denna grund, bestämmer regeringen eller den myndighet
regeringen förordnar, hur beräkningen skall ske.

F. Andel i bostadsförening eller bostadsaktiebolag tas upp
till ett värde som motsvarar medlemmens eller delägarens andel
i föreningens eller bolagets behållna förmögenhet beräknad med
utgångspunkt i det värde som föreningens eller bolagets
fastighet skall tas upp till enligt 22 § och med hänsyn till
föreningens eller bolagets övriga tillgångar och skulder enligt
senaste bokslut.

Annan lös egendom än förut nämnts uppskattas till vad den kan
antas ha betingat vid en med tillbörlig omsorg skedd
försäljning, som föranletts av boets avveckling.

Vid värderingen av en näringsverksamhet eller en del av en
näringsverksamhet tillämpas - under förutsättning att
verksamheten är sådan som avses i 2 kap. 24 §
inkomstskattelagen (1999:1229) - bestämmelserna i 4 § och, med
undantag av femte stycket sista meningen, punkt 2 av
anvisningarna till 3 och 4 §§ den upphävda lagen (1947:577) om
statlig förmögenhetsskatt. Lag (2003:1199).

24 § Har egendom tillfallit någon med i 8 § första stycket avsedd rätt,
uppskattas denna såsom om egendomen bekommits med äganderätt.

Sådan rätt till egendom, som omförmäles i 8 § andra stycket, uppskattas
såsom nyttjanderätt.

25 § Häftar vid egendom förpliktelse på grund av nyttjanderätt eller
rätt till ränta, avkomst eller annan förmån, skall egendomens värde
minskas med rättighetens kapitalvärde. Har rättigheten för livstid
tillagts två eller flera efter varandra, skall vid avräkningen
kapitalvärdet bestämmas efter den yngstes levnadsålder.

26 § Den som omhänderhar dödsbos egendom ävensom skattskyldig
har att tillhandahålla den utredning, som prövas erforderlig
för bedömande av egendoms värde.

Om en skattskyldig påkallar tillämpning av sådant särskilt
värde av fast egendom som avses i 22 § 2 mom. första eller
tredje stycket, skall erforderligt anstånd med skatteärendets
avgörande lämnas när ansökan om åsättande av särskilt värde av
egendomen blivit gjord.

Till ledning för värdering av aktier, obligationer och därmed
jämförliga värdehandlingar som är börsnoterade eller annars
omsätts på kapitalmarknaden skall företes intyg av bank,
mäklare eller annan sakkunnig.

Skatteverket får, där särskild anledning föreligger, förordna
lämplig person att verkställa uppskattning av lös egendom till
ledning för dess värdering. Förordnande som nu sagts får efter
överklagande meddelas av rätten. Det åligger skattskyldig eller
den, som för skattskyldig har hand om egendom, att hålla
egendomen tillgänglig för besiktning samt att tillhandagå
förrättningsmannen med upplysningar och annan utredning.
Ersättning åt förrättningsmannen betalas, om egendomen ingår i
dödsbo, av boet och annars av den för egendomen skattskyldige.
Lag (2003:646).

27 § Har fast egendom efter den tidpunkt, som näst föregående årets
taxeringsvärde avsett, väsentligt nedgått i värde på grund av allmän
förändring i det ekonomiska läget eller har å börs eller eljest i
marknaden noterad aktie, obligation eller därmed jämförlig värdehandling
efter den tidpunkt, som avses i 21 §, nedgått i värde med en fjärdedel
eller mera och uppgår, därest egendomen uppskattas efter ovan i denna
lag stadgade grunder, skatten för sådana lotter i boet, om vilkas
beskattande är fråga, till sammanlagt minst 3 000 kronor, må regeringen,
såframt det finnes uppenbart att utgörandet av skatt efter nämnda
beräkningsgrunder skulle verka oskäligt betungande, på ansökan av
skattskyldig, boutredningsman eller testamentsexekutor medgiva, att
skatten skall utgå efter lägre värde än det, vartill egendomen eljest
skall uppskattas.

Ansökan som i denna paragraf sägs skall för att kunna upptagas till
prövning vara till regeringen ingiven innan beslut om skattens
fastställande meddelas. Lag (1974:857).

Skattens bestämmande

28 § Till klass I hänföras efterlevande make, sambo, barn,
avkomling till barn, make och sambo till barn och efterlevande make
eller sambo till avlidet barn. Detta gäller även om barnet eller
avkomlingen till följd av adoption förlorat sin arvsrätt efter
arvlåtaren.

På lott som tillkommer den avlidnes efterlevande make eller
sambo tas arvsskatt inte ut. Som skattefritt avdrages från lott
som tillkommer annan i klass I 70 000 kronor och från lott, som
beskattas enligt klass II eller klass III, 21 000 kronor. Har
barn eller avkomling till avlidet barn vid skattskyldighetens
inträde ej fyllt 18 år, avdrages ytterligare 10 000 kronor för
varje helt år eller del därav, som då återstod till dess sagda
ålder uppnås.

Styvbarns- och fosterbarnsförhållande räknas lika med skyldskap. Med
fosterbarn avses barn, som före fyllda 16 år stadigvarande vistats i den
avlidnes hem och därvid erhållit vård och fostran som eget barn.

Högre avdrag än enligt andra stycket får ej åtnjutas i fråga om vad som
erhålles från samme arvlåtare eller testator, även om det erhålles vid
skilda tillfällen.

Till klass II hänföres annan arvinge eller testamentstagare än
sådan som avses i klass I eller III.

Till klass III hänföras

landstingskommun, kommun eller annan menighet ävensom
hushållningssällskap med stadgar som fastställts av regeringen eller
myndighet som regeringen bestämmer;

stiftelse med huvudsakligt syfte att främja religiösa, välgörande,
sociala, politiska, konstnärliga, idrottsliga eller andra därmed
jämförliga kulturella eller eljest allmännyttiga ändamål;

stiftelse med huvudsakligt ändamål att främja landets näringsliv;

registrerad understödsförening;

sådan sammanslutning, som, utan att hava till syfte att i sin verksamhet
tillgodose medlemmarnas ekonomiska intressen, huvudsakligen fullföljer
ovan angivet ändamål;

folketshusförening, bygdegårdsförening eller annan liknande
sammanslutning, som har till främsta syfte att anordna eller
tillhandahålla allmän samlingslokal,

där fråga är om svensk juridisk person och skattebefrielse ej åtnjutes
jämlikt 3 §.

För skattelott, som i 11 § 2 mom. sägs, beräknas skatten efter den
klass, gällande för arvinge eller universell testamentstagare i dödsboet
eller för mottagaren av det legat varom fråga är, som medför lägst
skatt. Från skattelott medgives icke avdrag enligt andra stycket.

Vad som återstår, sedan avdrag enligt andra stycket gjorts, utgör
skattepliktig lott. Denna skall jämnas till närmast lägre hundratal
kronor. Om öretal uppkommer vid beräkning av skatt, skall skatten jämnas
nedåt till närmast hela krontal.

Skatten beräknas enligt följande skalor.

                                        Klass I

Skattepliktig lott, kr.                 Arvsskatt, kr.

          --   300 000                         10 %     inom skiktet;
   300 000--   600 000                  30 000+20 %     "" ;
   600 000--                            90 000+30 %     "" ;

                                        Klass II

Skattepliktig lott, kr.                 Arvsskatt, kr.

          --    70 000                         10 %     inom skiktet;
    70 000--   140 000                   7 000+20 %     "" ;
   140 000--                            21 000+30 %     "" ;

                                        Klass III

Skattepliktig lott, kr.                 Arvsskatt, kr.

          --    90 000                          10 %    inom skiktet;
    90 000--   170 000                    9 000+20 %    "" ;
   170 000--                             25 000+30 %    "" .
Lag (2003:1198).

29 § Har upphävts genom förordning (1974:312).

30 § Där någon bekommit egendom, för vilken jämlikt 8 § första stycket
skattskyldighet inträtt senare än vid arvlåtarens (testators) död,
beräknas skatten efter skyldskapsförhållandet mellan tillträdaren och
föregående innehavaren, därest skatten vid sådan beräkning blir lägre än
om den bestämmes efter skyldskapsförhållandet mellan tillträdaren och
arvlåtaren (testator).

Då fideikommiss, som genom testamente eller gåvobrev instiftats för
obegränsad tid, övergår från en till annan, erlägges arvsskatt beräknad
efter skyldskapsförhållandet mellan tillträdaren och närmast föregående
innehavaren. Förordning (1970:174).

31 § Till ledning vid uträknandet av skatt enligt denna lag utfärdar
regeringen erforderliga tabeller. Lag (1974:857).

Efterbeskattning

32 § Har efter det beslut meddelats om fastställande av skatt

a) kännedom erhållits om förut icke känt testamente;

b) testamente, förordnande enligt lagen (1927:77) om försäkringsavtal om
insättande av förmånstagare eller motsvarande förordnande som avser
utländsk försäkring, vartill hänsyn tagits vid skatteärendets prövning,
blivit genom lagakraftvunnen dom helt eller delvis förklarat ogillt;

c) genom lagakraftvunnen dom eljest blivit bestämt angående delningen av
egendom i dödsbo, där skatten fastställts med ledning av handling, som
avses i 15 § 1, 1 a och 2 mom., 15 a § eller 16 §;

d) omständighet inträffat som föranleder tilläggsbouppteckning;

e) kännedom erhållits angående vid tiden för skattskyldighetens inträde
föreliggande omständighet, som föranleder, att i deklaration uppgiven
behållning eller egendom bort upptagas eller fördelas annorledes än i
deklarationen angivits;

f) kunskap vunnits om förhållande, som föranleder tillämpning av 19 §;

g) klarhet vunnits om hur arvet slutligen skall fördelas i sådana fall
som avses i 18 §;

h) kunskap vunnits om att sådan delning som avses i 15 § 1 a mom. har
skett;

och hade, om hänsyn tagits till omständighet som nu avses, för någon
lott skatt skolat gäldas utöver vad för lotten beräknats, skall
efterbeskattning ske med sålunda felande belopp. Lag (1987:1206).

Särskilda bestämmelser om beskattning i fall av dödsbos konkurs

33 § 1 mom. Där dödsbo, vari finnes skattepliktig behållning, avträtts
till konkurs, skall för egendom, som hör till konkursboet, utgå
arvsskatt endast i den mån i konkursen uppkommer överskott, som jämlikt
konkurslagen överlämnas till gäldenärens rättsinnehavare.

Egendom, varav sådant överskott utgöres, uppskattas sådan den befanns
vid överlämnandet till gäldenärens rättsinnehavare; och räknas med
tillämpning i övrigt av vad i denna lag stadgas vid skattens bestämmande
överskott såsom behållning i dödsboet.

Vad nu stadgats skall gälla jämväl då arvlåtaren (testator) vid sin död
var i konkurs.

Om anstånd jämlikt 17 § blivit beviljat, skall, där dödsboet avträdes
till konkurs, anståndet anses förfallet och ställd säkerhet återlämnas.
Lag (1974:857).

33 § 2 mom. Uppkommer efter konkursens avslutande för konkursboet ytterligare
tillgång, som jämlikt konkurslagen överlämnas till gäldenärens
rättsinnehavare, skall i tillämpliga delar gälla vad i 32 § stadgas om
efterbeskattning.

33 § 3 mom. Har inom ett år från det att Skatteverket meddelat
beslut i skatteärendet dödsbo avträtts till konkurs, har
dödsboet eller skattskyldig rätt att återfå betald skatt.
Uppkommer i konkursen överskott, skall skatt utgå enligt
föreskrifterna i 1 och 2 mom.

Ansökan om återvinning av skatt efter vad nu sagts görs
skriftligen och tas upp av Skatteverket. Lag (2003:646).

Beslutande myndighet m.m.

34 § Beslut i fråga om arvsskatt fattas av Skatteverket.

Bestämmelser om debitering och betalning av arvsskatt finns i
skattebetalningslagen (1997:483).

Förvaring av handlingar skall ske hos Skatteverket.
Lag (2003:646).

Om gåvoskatt

35 § Gåvoskatt tas ut för egendom inom eller utom Sverige som

1. ges bort av den som vid tiden för gåvan var bosatt eller
stadigvarande vistades i Sverige eller var antingen svensk medborgare
eller gift med en svensk medborgare och hade flyttat från Sverige mindre
än tio år före gåvotillfället, eller

2. ges bort av en svensk juridisk person.

Gåvoskatt tas också ut för

1. egendom som anges i 4 § andra stycket 1--3 och som ges bort av en
annan person än som avses i första stycket,

2. egendom som anges i 4 § andra stycket 4 och som ges bort av en annan
person än som avses i första stycket, om givaren är svensk medborgare
eller gåvotagaren är svensk medborgare eller svensk juridisk person. Lag
(1988:1516).

36 § Skattskyldighet inträder, om inte annat följer av nästa
stycke, då gåvan blivit fullbordad eller handling, innefattande
giltig utfästelse om gåva av lös egendom, överlämnats till
mottagaren. När en omyndigs förälder är förmyndare och som gåva
åt den omyndige till sådant kreditinstitut som avses i 2 kap.
4 a § inkomstskattelagen (1999:1229) eller företag som driver
verksamhet enligt lagen (2004:299) om inlåningsverksamhet
överlämnat pengar eller överfört medel som föräldern haft
innestående i sådant kreditinstitut eller företag utan att
förbehålla sig rätt att för egen räkning förfoga över
gåvomedlen anses gåvan fullbordad enligt denna lag när
gåvomedlen mottagits av kreditinstitutet eller företaget för
den omyndiges räkning eller överförts till den omyndiges konto.
I fall, som avses i 37 § 2 mom., inträder skattskyldighet vid
den tid, då förmånstagaren erhåller förfoganderätten över
försäkringen; dock inträder, där på grund av försäkringen
utbetalning tidigare ägt rum till den berättigade,
skattskyldighet för sådant belopp vid dess mottagande.

Vad i fråga om arvsskatt är stadgat i 6-9 §§ skall vid
beskattning av gåva äga motsvarande tillämpning. Föreskrifterna
i 6 § om skattskyldighetens inträde först framdeles skola
härvid, utan inskränkningar som angivas i andra stycket under
c) och d), gälla jämväl i fall då givaren förbehållit sig själv
nyttjanderätt eller rätt till ränta, avkomst eller annan förmån
av den bortgivna egendomen. Lag (2004:421).

37 § 1 mom. Gåvoskatt utgår vid köp, byte, lega eller annat sådant
avtal, om av missförhållandet mellan de å ömse sidor utfästa villkor är
uppenbart, att avtalet delvis har egenskap av gåva.

37 § 2 mom. Skatt såsom för gåva utgår för vad som i enlighet med lagen om
försäkringsavtal i annat fall än i 12 § avses tillfaller någon i
egenskap av förmånstagare.

Vid denna beskattning skall bestämmelserna i 12 § andra--femte styckena
tillämpas.

Som gåva beskattas även vad som i annat fall än i 12 § sjunde stycket
avses tillfaller någon på grund av förordnande som avser utländsk
försäkring. Därvid skall bestämmelserna i nämnda stycke tillämpas. Lag
(1980:75).

37 § 3 mom. Gåvoskatt utgår för utdelning från en
investeringsfond enligt lagen (2004:46) om investeringsfonder
till annan än andelsägare i fonden. En sådan utdelning skall
vid tillämpning av denna lag anses utgöra en gåva från fonden.
Lag (2004:48).

38 § Från gåvoskatt äro, förutom i 3 § omförmälda juridiska personer,
befriade:

landstingskommun, kommun eller annan menighet ävensom
hushållningssällskap med stadgar som fastställts av regeringen eller
myndighet som regeringen bestämmer;

stiftelse med huvudsakligt syfte att främja religiösa, välgörande,
sociala, politiska, konstnärliga, idrottsliga eller andra därmed
jämförliga kulturella eller eljest allmännyttiga ändamål;

stiftelse med huvudsakligt ändamål att främja landets näringsliv;

registrerad understödsförening eller sådan sammanslutning, som, utan att
hava till syfte att i sin verksamhet tillgodose medlemmarnas ekonomiska
intressen, huvudsakligen fullföljer ovan angivet ändamål;

folketshusförening, bygdegårdsförening eller annan liknande
sammanslutning, som har till främsta syfte att anordna eller
tillhandahålla allmän samlingslokal.

Skattebefrielse enligt denna paragraf tillkommer endast svensk juridisk
person och äger icke rum, där givaren för sin livstid eller för viss tid
förbehållit sig nyttjanderätt till eller rätt till ränta, avkomst eller
annan förmån av den bortgivna egendomen eller del därav. Lag (1980:75).

39 § Skattefrihet åtnjutes:

a) för gåva av möbler, husgeråd och andra lösören, som äro avsedda för
gåvotagarens eller hans familjs personliga bruk och vars värde för samme
mottagare under ett och samma kalenderår icke överstiger 10 000 kronor;

b) för periodiskt understöd i den mån understödet skall inräknas i
gåvotagarens skattepliktiga inkomst;

c) för vad make eller sambo vid bodelning, som förrättas av annan
anledning än makes eller sambos död, erhållit utöver honom enligt lag
tillkommande andel, i den mån värdet av vad maken eller sambon bekommit
icke överstiger värdet av hans i bodelningen ingående egendom eller, om
äldre giftermålsbalken är tillämplig, värdet av samfälld egendom, som av
maken i boet vid äktenskapets ingående eller därefter införts;

d) för annan än under a), b) och c) omförmäld fullbordad gåva, i den mån
värdet av gåvan eller, om gåvotagaren under samma kalenderår av samme
givare erhåller flera sådana gåvor som här avses, det sammanlagda värdet
av dessa gåvor icke överstiger 10 000 kronor. Lag (1990:1430).

40 § Förhållandet mellan givare och gåvotagare lägges till grund för
beräkning av skatten; dock skall vad i fråga om arvsskatt är föreskrivet
i 30 § första stycket äga motsvarande tillämpning vid beskattning av
gåva. Förordning (1970:174).

41 § 1 mom. Gåva, för vilken inträde av skattskyldighet ej är att
hänföra till senare tidpunkt än givarens död, skall vid skattens
beräkning sammanläggas med annan gåva, som gåvotagaren erhållit av samme
givare, under förutsättning att skattskyldighet för sistnämnda gåva
inträtt samtidigt eller inom tio år före det sådan skyldighet inträdde
för den gåva, om vars beskattning är fråga. Skatten för gåvan skall
beräknas med tillämpning av de i 19 § 1 mom. första stycket stadgade
grunderna.

Har den som mottagit gåva, för vilken inträde av skattskyldighet är att
hänföra till tid efter givarens död, tillika erhållit annan gåva av
samme givare eller arvs- eller testamentslott efter denne, skall vad i
19 § 1 mom. andra stycket är stadgat äga motsvarande tillämpning.

Att vid beräkning av gåvoskatt hänsyn i visst fall skall tagas jämväl
till arvs- eller testamentslott, som härrör från annan än givaren, därom
stadgas i 19 § 2 mom.

I fall, som avses i denna paragraf, skall gälla vad i 19 § 3 mom. andra
stycket är för där avsedda fall föreskrivet. Förordning (1970:174).

2 mom. Då fråga samtidigt förekommer om beskattning av flera, av skilda
givare erhållna gåvor, skall skatt beräknas för vad som erhållits från
varje särskild givare.

42 § Egendom, för vilken gåvoskatt utgår, uppskattas med hänsyn till
förhållandena vid tiden för skattskyldighetens inträde.

Vad i 21 § andra stycket är stadgat skall äga motsvarande tillämpning,
där gåva enligt 41 § skall sammanläggas med annan gåva eller med arvs-
eller testamentslott.

43 § Vid beskattning av gåva gäller i tillämpliga delar,
förutom ovan särskilt angivna bestämmelser i 6-9, 12, 19, 21
och 30 §§, vad i fråga om arvsskatt vidare är stadgat i 4 §
tredje stycket, 13 § 2 mom., 14 och 20 §§, 22 § med undantag av
3 mom., 23 § med undantag av F tredje stycket, 24-27 §§, 28 §
med undantag av andra och fjärde styckena samt 32 §. Därvid
skall hänvisningen i 32 § f) till 19 § i stället gälla 41 §
samt 28 § första och tredje styckena tillämpas som om gåvan
utgjorde arv efter givaren.

När ersättning räknas av från en gåva som skall tas upp till en
viss andel av sitt värde, skall ersättningen kvoteras på samma
sätt som gåvan.

Har gåva lämnats utan förbehåll till förmån för givaren eller
annan och avser gåvan givarens hela näringsverksamhet, en
verksamhetsgren eller en ideell andel av en näringsverksamhet
eller en verksamhetsgren eller avser gåvan en andel respektive
del av en andel i ett onoterat aktie- eller europabolag, en
ekonomisk förening eller ett handelsbolag, skall, utöver
bestämmelserna i första stycket - under förutsättning att
verksamheten är sådan som avses i 2 kap. 24 §
inkomstskattelagen (1999:1229) - även 22 § 3 mom. och 23 § F
tredje stycket tillämpas när gåvoskatten bestäms. Har
gåvotagaren inom tre år efter det att skattskyldighet för gåvan
inträtt genom köp, byte eller något därmed jämförligt fång
eller genom gåva eller bodelning av annan anledning än makes
död avhänt sig egendomen eller väsentlig del därav, skall ny
gåva anses föreligga med det värde varmed den ursprungliga
gåvan nedsatts.

Som ett förbehåll enligt tredje stycket räknas inte att givaren
ställt upp ett villkor om att gåvotagaren skall lämna en
ersättning för gåvan. Lag (2004:496).

44 § Beslut i fråga om gåvoskatt fattas av Skatteverket.

Bestämmelser om debitering och betalning av gåvoskatt finns i
skattebetalningslagen (1997:483).

Förvaring av handlingar skall ske hos Skatteverket.
Lag (2003:646).

Gemensamma bestämmelser

Deklaration och vissa andra uppgifter för beskattningen

45 § Deklaration skall av den, som är skattskyldig, avgivas

A) angående förvärv av arvs- eller testamentslott, när lotten utgöres av

1) egendom i dödsbo efter svensk medborgare i fall, då denne vid sin död
ej hade hemvist i riket och skyldighet ej inträtt att efter honom här
förrätta bouppteckning enligt svensk lag;

2) egendom i dödsbo efter utlänning, som vid sin död ej hade hemvist i
riket;

3) äganderätt eller rättighet, vilken jämlikt 6--9 §§ beskattas senare
än vid arvlåtarens (testators) död, dock icke där fråga är om förvärv
efter den som på livstid innehaft egendom med i 8 § första stycket
avsedd rätt;

4) egendom i dödsbo, som avträtts till konkurs, i fall där arvsskatt
skall beräknas med tillämpning av 33 § 1 mom.;

B) angående förvärv, som tillfallit förmånstagare vid försäkringstagares
död; är förmånstagaren tillika arvinge eller testamentstagare, skall han
dock avgiva deklaration endast om dödsboanmälan enligt 20 kap. 8 a §
ärvdabalken gjorts och bouppteckning därför ej förrättats;

C) angående sådan i 32 § a)--c) och e)--h) samt i 33 § 2 mom. angiven
omständighet, som föranleder efterbeskattning, dock ej när sådan delning
som avses i 32 § h) har ägt rum innan beslut meddelats om fastställande
av skatt;

D) angående förvärv genom gåva eller annat jämlikt 37 § därmed i
beskattningshänseende likställt fång.

Skall enligt vad nu stadgas deklaration avgivas angående lott i dödsbo
efter den som vid sin död ej hade hemvist i riket och är den för lotten
skattskyldige ej bosatt inom riket, åligger det den som omhänderhar
dödsboets egendom att i den skattskyldiges ställe avgiva deklaration.
Lag (1989:311).

46 § Deklaration skall, i fall som anges i 45 § under A), B)
och C), avlämnas till Skatteverket inom fyra månader,
räknat i fall som anges

under A) 1), 2) och 3) samt B) från det skattskyldighet
inträdde;

under A) 4) från det överskott i dödsboets konkurs överlämnades
till den skattskyldige;

under C) i fall som avses i 32 § h) från det att delningen
skedde och i övrigt från det att kännedom erhölls angående den
omständighet, som föranleder efterbeskattningen.

I fall som anges i 45 § under D) skall deklaration avlämnas
till Skatteverket senast den 2 maj året efter det år när
skattskyldighet inträdde. Har givaren eller, vad angår förvärv
som avses i 37 § 2 mom., försäkringstagaren avlidit efter det
skattskyldighet inträtt, skall dock deklarationen lämnas senast
fyra månader efter dödsfallet. Lag (2003:646).

46 a § Om det finns särskilda skäl, får Skatteverket bevilja en
skattskyldig anstånd med att lämna deklaration
enligt 45 §.

En ansökan om anstånd skall ha kommit in till Skatteverket senast
den dag då deklarationen skulle ha kommit in.

Ändras förutsättningarna för anståndet innan anståndstiden har
gått ut, får beslutet om anstånd omprövas. Lag (2003:646).

47 § Deklaration skall avges på heder och samvete och
innehålla uppgift om

A) då deklarationen avser arvfallen eller testamenterad
egendom:

1) arvlåtarens (testators) och den skattskyldiges fullständiga
namn, personnummer eller samordningsnummer enligt
folkbokföringslagen (1991:481) och hemvist;

2) arvlåtarens (testators) dödsdag och om skattskyldighet
inträtt senare, tidpunkten härför;

3) förhållandet mellan arvlåtaren (testator) och den
skattskyldige ävensom, vid tillämpning av 30 § första stycket,
det förhållande, efter vilket i sådant fall skatten skall
beräknas:

4) de grunder, efter vilka lottens storlek bestämts;

5) beskaffenheten och värdet av den egendom, varav lotten
består;

B) då deklarationen avser förvärv, som vid försäkringstagares
död tillfallit förmånstagare, vilken icke tillika är arvinge
eller testamentstagare:

förhållanden motsvarande de ovan under A) 1), 2), 3) och 5)
angivna;

C) då deklarationen avser gåva eller annat jämlikt 37 § därmed
i beskattningshänseende likställt fång:

1) givarens och den skattskyldiges fullständiga namn,
personnummer eller samordningsnummer enligt folkbokföringslagen
och hemvist;

2) tidpunkten för gåvans fullbordande eller för överlämnandet
till mottagaren av handling, innefattande giltig utfästelse om
gåvan, eller, om skattskyldighet inträtt senare, tidpunkten
härför;

3) förhållandet mellan givaren och den skattskyldige ävensom,
vid tilllämpning jämlikt 40 § av föreskriften i 30 § första
stycket, det förhållande efter vilket i sådant fall skatten
skall bestämmas;

4) egendomens beskaffenhet och värde;

5) tidigare förvärv, till vilka jämlikt 41 § hänsyn skall tas
vid skattens bestämmande.

Angående skyldighet att i deklaration, som avser arvfallen
eller testamenterad egendom eller förvärv, som omförmäles ovan
under B) lämna uppgift angående vissa tidigare förvärv stadgas
i 19 §.

Där deklaration avser egendom, vilken av föregående innehavaren
på livstid innehafts med sådan rätt, som sägs i 8 §, skall
också föregående innehavarens fullständiga namn, personnummer
eller samordningsnummer enligt folkbokföringslagen och hemvist
uppges.

Vad ovan sägs beträffande arvlåtare (testator) skall
beträffande fideikommiss, som avses i 30 § andra stycket, gälla
närmast föregående innehavaren.

Deklaration avfattas på blankett enligt formulär, som
fastställs av regeringen eller av den myndighet som regeringen
bestämmer. Deklarationen skall åtföljas av handlingar,
innefattande upplysning om de förhållanden, som är av betydelse
för skattens bestämmande. Har bouppteckning efter utlänning
förrättats här men vid ingivandet av deklaration angående
kvarlåtenskapen ännu inte blivit inregistrerad, skall vid
deklarationen fogas bouppteckningen i original eller bestyrkt
kopia. Till deklaration som ges in med anledning av att sådan
delning som avses i 15 § 1 a mom. har skett skall handlingen
fogas. Om sådan handling gäller vad i 15 § 3 mom. är stadgat.
Lag (2001:95).

47 a § Förseningsavgift skall tas ut med 1 000 kronor om den
som enligt 45 § första stycket D är skyldig att lämna en
deklaration inte gjort detta inom föreskriven tid.

Förseningsavgift tas inte ut om den skattskyldige har avlidit.
Lag (2001:324).

47 b § Den skattskyldige skall befrias helt från
förseningsavgift om

1. underlåtenheten kan antas ha sådant samband med den
skattskyldiges ålder, sjukdom, bristande erfarenhet eller
liknande förhållande att den framstår som ursäktlig,

2. underlåtenheten framstår som ursäktlig med hänsyn till
uppgiftens art eller någon annan särskild omständighet, eller

3. det framstår som uppenbart oskäligt att ta ut avgiften.

Bestämmelserna i första stycket skall beaktas även om ett
yrkande om befrielse inte har framställts, om det föranleds av
vad som förekommit i ärendet eller målet om förseningsavgift.
Lag (2001:324).

48 § Avlämnade deklarationer skall förvaras hos
Skatteverket under tolv år från utgången av det år, under
vilket de har ingivits. Vad nu har sagts gäller även om
deklarationen inte har föranlett att skatt fastställts. Om
Skatteverket av särskild anledning finner det påkallat,
skall en deklaration förvaras under femtio år från utgången av
det år, under vilket den har ingivits. Efter utgången av nu
angivna tider skall deklarationerna förstöras. Lag (2003:646).

49 § Där någon i enlighet med lagen (1927:77) om
försäkringsavtal blivit insatt såsom förmånstagare, åligger det
försäkringsgivaren att angående händelse, som enligt denna lag
medför skattskyldighets inträde, lämna kontrolluppgift till
Skatteverket och därvid även uppge övriga förhållanden av
betydelse för skattens bestämmande. Närmare föreskrifter om
uppgiftsskyldigheten meddelas av regeringen eller den myndighet
som regeringen bestämmer.

Uppgiftsskyldighet föreligger dock icke, därest
försäkringsbeloppet eller, i fråga om belopp som utfaller
periodiskt, det sammanlagda årsbeloppet ej överstiger 13 000
kronor. Där fråga är om flera försäkringar, skall vad nu sagts
hava avseende å försäkringarnas sammanlagda belopp.

Uppgift enligt första stycket skall för varje kalenderår lämnas
senast den 31 januari följande år. Har skattskyldighet inträtt
till följd av dödsfall, skall dock uppgift lämnas inom en månad
efter det försäkringsgivaren erhöll vetskap om dödsfallet.

Vad i första och andra styckena sägs skall äga motsvarande
tillämpning i fall, som avses i 12 § sjätte stycket.
Lag (2003:646).

49 a § Skriftligt meddelande i två exemplar angående beslut
om avstående av arv enligt 24 och 25 §§ lagen (1994:243) om
Allmänna arvsfonden skall lämnas till Skatteverket.

Innan skatteärendet avgöres, skall den skattskyldige lämna
sådan uppgift eller försäkran som avses i 19 § 4 mom. Tillfälle
skall beredas honom att yttra sig i ärendet i övrigt.
Lag (2001:95).

50 § Har någon på livstid innehaft egendom med sådan rätt, som avses i
8 § andra stycket, skall bouppteckning efter honom vara åtföljd av
skriftlig uppgift om fullständiga namnet å den, till vilken egendomen
övergått, ävensom hans hemvist. Sådan uppgift lämnas av den som uppgivit
boet.

Skattens fastställande och erläggande

51 § Ärende rörande fastställande av skatt, som inte skall
tas ut efter deklaration, tas upp till avgörande vid
inregistrering av bouppteckning eller tilläggsbouppteckning,
eller när handling som avses i 49 a § inkommit till
Skatteverket eller, där anstånd med skattens fastställande
beviljats enligt 17 §, när till Skatteverket ingivits
handling, för vars företeende anståndet beviljats, eller, om
sådan handling inte inges inom anståndstiden, vid utgången av
sistnämnda tid.

Bevis om det belopp, vartill skatten blivit fastställd, skall
tecknas på bouppteckning, tilläggsbouppteckning eller handling,
som avses i 49 a §.

Har anstånd med fastställande av skatten beviljats enligt 17 §,
åligger det dödsboet att tillhandahålla Skatteverket
utlämnad bouppteckning för sådan anteckning som sägs i
föregående stycke.

Handling, som anges i andra stycket, skall för anteckning, som
där avses, tillhandahållas domstol när denna fastställt skatt
till högre belopp än förut beräknats. Lag (2003:646).

52 § 1 mom. Har upphävts genom lag (2001:325).

52 § 2 mom. Har upphävts genom lag (2001:95).

52 a § Har upphävts genom lag (2001:325).

53 § I fall där domstol fastställt skatt till ett högre belopp
än som förut beräknats, skall rätten till Skatteverket snarast
översända handling, som tillhandahållits rätten enligt 51 §
fjärde stycket. Dessutom är rätten skyldig att, enligt vad
regeringen närmare bestämmer, lämna verket de uppgifter, som
verket behöver för att debitera skatten. Lag (2003:646).

54 § Arvsskatt för egendom, för vilken skattskyldighet inträtt
vid arvlåtarens (testators) eller i fall, som avses i 8 §
första stycket, föregående innehavarens död, skall förskjutas
av dödsboet, dock inte där fråga är om lott, som beskattas
efter vad i 6 § andra stycket d sägs, eller förvärv, som avses
i 1 § andra stycket eller 12 §. Den skattskyldige skall vid
tillträde av honom tillkommande lott, för vilken skatten
förskjutits av dödsboet, till boet betala på lotten belöpande
skatt jämte andel i sådan ränta som betalats enligt
bestämmelserna i 19 kap. skattebetalningslagen (1997:483). Den
skattskyldige skall dessutom på det belopp som skall betalas
till dödsboet betala ränta enligt den räntesats som anges i 19
kap. 3 § skattebetalningslagen från den dag dödsboet försköt
skatten och räntan enligt skattebetalningslagen till dess full
betalning skett.

Om skatt inte har betalats inom den tid som anges i 16 kap.
7 a § skattebetalningslagen och om delning eller arvskifte har
skett, tillämpas reglerna i 21 kap. 4 § ärvdabalken om återgång
av bodelning och skifte. Beträffande egendom som genom delning
tillagts efterlevande make eller sambo gäller dock vad som nu
sagts endast i den mån den efterlevande fått mer än som enligt
lag tillkommer honom. Lag (2001:324).

55 § 1 mom. Har upphävts genom lag (2001:325).

55 § 2 mom. Har upphävts genom lag (2001:324).

55 § 3 mom. Har upphävts genom lag (2001:325).

55 § 4 mom. Har upphävts genom lag (2001:325).

55 § 5 mom. Har upphävts genom lag (2001:324).

55 § 6 mom. Har upphävts genom lag (2001:324).

55 § 7 mom. Har upphävts genom förordning (1974:312).

Eftergift av skatt

56 § Avlider den, som förvärvat egendom genom arv, testamente
eller gåva, eftergives skatten enligt följande. Sker dödsfallet
inom ett år från det skattskyldighet inträtt, eftergives hela
skattebeloppet. Avlider den skattskyldige senare men inom tio
år efter det skattskyldighet inträtt, eftergives samma belopp,
minskat med en tiondedel för varje helt år som förflutit från
sagda tidpunkt.

Fråga om eftergift av fastställd skatt tas efter skriftligen
gjord framställning upp av Skatteverket. Lag (2003:646).

57 § Regeringen äger i särskilda fall medgiva befrielse från eller
nedsättning av skatt för

a) sådan historisk, vetenskaplig eller konstnärlig samling, som på grund
av förbehåll i testamente eller gåvohandling är avsedd att bibehållas
såsom dylik samling;

b) fast egendom, som tillagts någon med sådan rätt, som avses i 8 §
andra stycket, i den mån skatten prövas icke kunna erläggas utan men för
ett med egendomen förbundet allmänt intresse av kulturhistorisk eller
annan art.

Har, efter det anstånd med skattens erläggande medgivits, den
skattepliktiga egendomen genom oförutsedd händelse avsevärt nedgått i
värde eller föreligga eljest särskilda skäl därtill, äger regeringen
medgiva befrielse från eller nedsättnin av återstående del av skatten.
Lag (1974:857).

58 § Har egendom beskattats såväl här i riket som i utländsk stat, må
regeringen eller den myndighet regeringen förordnar till undvikande av
eller lindring i dubbelbeskattningen, när skäl därtill äro, på ansökan
medgiva befrielse från eller nesättning av den här i riket fastställda
skatten. Lag (1974:857).

58 a § Även i annat fall än som avses i 57 eller 58 § äger regeringen
eller den myndighet regeringen förordnar medgiva befrielse från eller
nedsättning av skatt, när synnerliga skäl föreligger. Lag (1974:857).

58 b § I fall som avses i 57-58 a §§, skall regeringen besluta
i vad mån ränta skall betalas. (Lag 2001:324).

Återvinning av skatt

59 § Har efter det beslut meddelats om fastställande av skatt

a) kännedom erhållits om förut icke känt testamente;

b) testamente, förordnande enligt lagen (1927:77) om
försäkringsavtal om insättande av förmånstagare eller
motsvarande förordnande som avser utländsk försäkring, vartill
hänsyn tagits vid skatteärendets prövning, blivit genom
lagakraftvunnen dom helt eller delvis förklarat ogillt;

c) genom lagakraftvunnen dom eljest blivit bestämt angående
delningen av egendom i dödsbo, där skatten fastställts med
ledning av handling, som avses i 15 § 1, 1 a och 2 mom., 15 a §
eller 16 §;

d) omständighet inträffat som föranleder tilläggsbouppteckning;

e) kännedom erhållits angående vid tiden för skattskyldighetens
inträde föreliggande omständighet, som föranleder att i
deklaration uppgiven behållning eller egendom bort upptagas
eller fördelas annorledes än i deklarationen angivits;

f) klarhet vunnits om hur arvet slutligen skall fördelas i
sådana fall som avses i 18 §;

g) genom sådan delning, som enligt 32 § h) föranlett
efterbeskattning, fördelningen av kvarlåtenskapen kommit att
avvika från den som legat till grund för skattens
fastställande;

och hade, om hänsyn tagits till omständighet som nu avses,
någon skattskyldig haft att gälda mindre skatt än vad
beräknats, skall honom påförd skatt nedsättas med sålunda för
högt beräknat belopp.

Ansökan om återvinning av skatt efter vad nu sagts görs
skriftligen och tas upp av Skatteverket. Lag (2003:646).

Överklagande

60 § Skatteverkets beslut får överklagas hos allmän
förvaltningsdomstol.

Beslut av Skatteverket i frågor som avses i 17 och 26 §§
får inte överklagas. Har någon enligt 67 § förelagts att vid
vite fullgöra en skyldighet som anges i 26 §, får föreläggandet
prövas endast i samband med överklagande av beslut om vitets
utdömande. Lag (2003:646).

60 a § Ett beslut av Skatteverket får överklagas även av det
allmänna ombudet hos Skatteverket. Ombudet får föra talan till
den enskildes förmån.

Skatteverket får även till den enskildes förmån överklaga ett
beslut av länsrätt eller kammarrätt. Detsamma gäller det
allmänna ombudet om ombudet tidigare har fört det allmännas
talan. Lag (2003:646).

60 b § Om Skatteverkets beslut innefattar prövning av en
fråga om fastställande, eftergift eller återvinning av skatt,
får överklagande ske inom tre år från beslutets dag. Har ena
parten överklagat beslutet och vill även motparten överklaga
det, skall dock dennes överklagande ha kommit in till
Skatteverket eller till länsrätten inom två månader från
det att motparten har fått del av överklagandet. Prövningen av
om motparten har överklagat i rätt tid skall alltid göras av
länsrätten.

När ett beslut som avses i första stycket överklagas skall
länsrätten alltid ge klagandens motpart tillfälle att yttra
sig. Lag (2003:646).

60 c § Prövningstillstånd krävs vid överklagande till
kammarrätten av beslut enligt denna lag. Lag (2001:95).

60 d § Har upphävts genom lag (2003:646).

60 e § Har upphävts genom lag (2003:646).

61 § Har upphävts genom lag (2001:325).

61 a § Har upphävts genom lag (2001:325).

Beslutsförteckning

62 § Skatteverkets beslut i skatteärenden tas upp i
särskild beslutsförteckning. Närmare föreskrifter om sådan
förteckning meddelas av regeringen.

Finner Skatteverket att avgiven deklaration bör bevaras
under längre tid än tolv år, skall anteckning om detta göras i
beslutsförteckningen i samband med beslutet om skattens
fastställande. Lag (2003:646).

63 § Har upphävts genom lag (1989:311).

64 § Har upphävts genom lag (2001:95).

65 § Har upphävts genom förordning (1971:77).

66 § Har upphävts genom lag (1996:664).

Vite m.m.

67 § Skattskyldig eller annan får av Skatteverket föreläggas
vid vite att fullgöra det som åligger honom enligt denna lag,
dock ej såvitt avser betalning av fastställd skatt.

På ansökan av Skatteverket får den tingsrätt där den döde hade
att svara i allmänhet vid vite förelägga den, som uppgett
dödsbo, att med ed bekräfta riktigheten av lämnade uppgifter.
Edgång får även åläggas delägare, efterlevande make eller
efterlevande sambo, som ej uppgett boet, samt annan som tagit
befattning med boet.

Vite får inte föreläggas staten, kommun eller tjänsteman i
tjänsten.

Fråga om utdömande av vite enligt första stycket prövas av den
länsrätt som är behörig att pröva ett överklagande av beslut
enligt denna lag. Lag (2003:646).

68 § Har upphävts genom förordning (1971:77).

69 § Har upphävts genom lag (1991:257).

Särskilda bestämmelser

70 § Har upphävts genom lag (2001:325).

71 § 1 mom. Slutes beträffande arvs- eller gåvoskatt avtal med främmande
stat för undvikande av dubbelbeskattning eller för beredande av
skattefrihet eller skattelindring åt juridisk person, som fullföljer
allmännyttigt ändamål, äger regeringen föreskriva av avtalet betingade
avvikelser från vad eljest i denna lag är stadgat, så ock meddela de
närmare föreskrifter, som må finnas erforderliga för avtalets
tillämpning. Lag (1974:857).

2 mom. Från tillämpning av vad i denna lag stadgas om skattskyldighet må
regeringen under förutsättning av ömsesidighet medgiva undantag
innefattande befrielse från eller nedsättning av skatt för egendom, som
finnes i viss annan stat eller efterlämnats eller bortgivits av eller
tillfallit därstädes bosatt person eller ock bortgivits av eller
tillfallit i den andra staten hemmahörande juridisk person.

Överenskommelse, som i sådant avseende träffas med annan stat, skall
upphöra att gälla högst sex månader efter därförut skedd uppsägning. Lag
(1974:857).

3 mom. Har regeringen jämlikt 1 kap. 3 § eller 9 kap. 3 § ärvdabalken
förordnat, att av egendom, som på grund av arv eller testamente
tillfaller utländsk medborgare, skall utöver arvsskatten utgå en
särskild avgift, skall beträffande sådan avgift i tillämpliga delar
gälla vad i denna lag är stadgat om arvsskatt. Lag (1974:857).

72 § Har upphävts genom lag (2001:95).

73 § Angående skyldighet för Skatteverket att i vissa fall
lämna meddelande om fastställande av skatt gäller vad
regeringen förordnat.

Regeringen äger ock utfärda de föreskrifter, som eljest finnas
erforderliga för tillämpning av denna lag. Lag (2003:646).

74 § Har upphävts genom lag (2003:534).

Övergångsbestämmelser

1983:978

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1984. Äldre bestämmelser gäller
dock fortfarande i fråga om ränta som belöper på tid före
ikraftträdandet.

1986:475

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1987 och tillämpas i fråga om
ränta som belöper på tid efter ikraftträdandet.

1986:1198

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1987 och tillämpas i de fall då
skattskyldighet inträder efter utgången av år 1986.

1987:1206

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1988 och tillämpas i de fall då
skattskyldighet inträder efter utgången av år 1987.

1988:1516

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1989. Äldre bestämmelser gäller
fortfarande i de fall då skattskyldighet har inträtt före
ikraftträdandet.

1989:311

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1989. Har bevakning av testamente
skett före ikraftträdandet, gäller äldre bestämmelser.

1990:337

Denna lag träder i kraft den 30 juni 1990 och tillämpas från och med den
1 januari 1991.

1990:1430

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1991 och tillämpas i de fall
skattskyldighet inträder efter utgången av år 1990.

1991:417

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1991 och tillämpas i de fall
skattskyldighet inträder efter utgången av juni 1991.

1991:1836

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1992 och tillämpas i de fall
skattskyldighet inträder efter utgången av år 1991.

1992:625

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1993. Äldre föreskrifter gäller
dock fortfarande i fråga om skatt som förfallit till betalning före
ikraftträdandet. Ränta som belöper på tid före ikraftträdandet beräknas
enligt äldre föreskrifter.

1992:1093

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1993 och tillämpas i de fall
skattskyldighet inträder efter utgången av år 1992.

1993:895

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1993. De nya bestämmelserna i
paragrafens tredje och fjärde stycke tillämpas dock först från och
med den 1 januari 1994.

1997:445

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1997 och tillämpas avseende
gåva som givits efter ikraftträdandet. Avseende gåva som givits
efter utgången av juni 1995 men före ikraftträdandet tillämpas
denna lag till den del gåvor från samma givare under samma
kalenderår inte överstiger 10 000 kronor.

1998:270

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1998 och tillämpas på
utdelning som lämnas efter ikraftträdandet.

1999:1230

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000 och tillämpas i de
fall skattskyldighet inträder efter utgången av år 1999.

2001:95

1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 2001.

2. Har ett ärende anhängiggjorts hos tingsrätt eller
skattemyndighet före ikraftträdandet gäller äldre bestämmelser
om inte annat sägs nedan.

3. Regeringen får föreskriva att en annan tingsrätt än den som
anges som beskattningsmyndighet enligt 34 § i dess äldre
lydelse skall ha behörighet att handlägga ett ärende om
arvsskatt som har getts in till tingsrätten före
ikraftträdandet. Den tingsrätt som anges i 34 § i dess äldre
lydelse skall då lämna över ingivna handlingar till den
tingsrätt som skall handlägga ärendet samt underrätta ingivaren
om överlämnandet. Lämnade deklarationer skall förvaras hos den
tingsrätt som anges i 34 § i dess äldre lydelse.

4. Har tingsrätt eller skattemyndighet meddelat beslut i
skatteärendet, upptas efter lagens ikraftträdande ärende om
efterbeskattning enligt 32 § av den skattemyndighet som enligt
34 § första och andra stycket eller 44 § första-tredje styckena
är behörig.

5. Har tingsrätt meddelat beslut i skatteärendet prövas efter
lagens ikraftträdande ansökan om återvinning enligt 33 § 3 mom.
av den skattemyndighet som enligt 34 § första eller andra
stycket är behörig.

6. Om skattskyldigheten för gåva har inträtt före
ikraftträdandet tillämpas 44 § i dess äldre lydelse.

7. Har före ikraftträdandet beskattningsmyndigheten medgett att
arvsskatt får betalas med skuldebrev eller aktier enligt 52 § 2
mom. i dess äldre lydelse, skall vad som i 52 § 1 och 2 mom., i
deras äldre lydelse, sägs om beskattningsmyndigheten i stället
avse den skattemyndighet som enligt 34 § första eller andra
stycket är behörig.

8. Har tingsrätt eller skattemyndighet meddelat beslut i
skatteärendet, prövas efter lagens ikraftträdande ansökan om
eftergift enligt 56 § av den skattemyndighet som enligt 34 §
första och andra stycket eller 44 § första-tredje styckena är
behörig.

9. Har tingsrätt eller skattemyndighet meddelat beslut i
skatteärendet, prövas efter lagens ikraftträdande ansökan om
återvinning enligt 59 § av den skattemyndighet som enligt 34 §
första och andra stycket eller 44 § första-tredje styckena är
behörig.

10. Riksskatteverket skall fullgöra de uppgifter som enligt
äldre bestämmelser ankommer på den enligt 64 § 1 mom.
förordnade granskningsmyndigheten.

11. Har en tingsrätt före ikraftträdandet förelagt vite enligt
67 § första stycket utan att vitet har dömts ut, skall beslutet
när fråga är om utdömande av vitet anses vara ett beslut som
har meddelats av den skattemyndighet som enligt 34 § första
eller andra stycket är behörig.

2001:324

Denna lag träder i kraft den 1 juli 2001. Om en bouppteckning,
arvsdeklaration eller gåvodeklaration kommit in till en
tingsrätt eller skattemyndighet före ikraftträdandet gäller
äldre bestämmelser.

2003:379

1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 2003.

2. Om ett samboförhållande har upphört före ikraftträdandet,
tillämpas äldre bestämmelser.

2003:534

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2004.

2. Den upphävda paragrafen gäller dock i de fall 11 §
förmånsrättslagen (1970:979), i sin lydelse enligt lagen
(1975:1248) om ändring i nämnda lag, tillämpas.

2003:646

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2004.

2. Äldre föreskrifter i 22 § 2 mom. sjätte stycket och 33 § 3
mom. första stycket gäller fortfarande för beslut som har
meddelats före ikraftträdandet.

3. Föreskrifterna om allmänt ombud i 60 a § gäller även för
överklagande av beslut som har meddelats före ikraftträdandet.

4. Om någon före ikraftträdandet har förelagts enligt äldre
föreskrifter i 67 § första stycket att ge in uppgifter till
skattemyndighet, skall efter ikraftträdandet uppgifterna i
stället ges in till Skatteverket.

5. De nya föreskrifterna i 67 § fjärde stycket gäller inte för
ansökan om utdömande av vite som getts in före ikraftträdandet.

2003:1198

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2004. Äldre bestämmelser
tillämpas i de fall skattskyldighet har inträtt dessförinnan.

2003:1199

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2004. Äldre bestämmelser
tillämpas i de fall skattskyldighet har inträtt dessförinnan.

2004:48

1. Denna lag träder i kraft den 1 april 2004.

2. Vad som sägs i 23 § B och 37 § 3 mom. om investeringsfonder
skall också gälla sådana värdepappersfonder som förvaltas av
fondbolag eller annan fondförvaltare som med stöd av 3 § lagen
(2004:47) om införande av lagen (2004:46) om investeringsfonder
driver verksamhet enligt lagen (1990:1114) om
värdepappersfonder.

2004:128

Enligt riksdagens beslut föreskrivs att 3 a § lagen (1941:416)
om arvsskatt och gåvoskatt skall upphöra att gälla vid
utgången av mars 2004. Bestämmelsen i 3 a § skall dock inte
tillämpas för tid efter den 30 juni 2003.

2004:1341

Enligt riksdagens beslut föreskrivs att lagen (1941:416) om
arvsskatt och gåvoskatt skall upphöra att gälla vid utgången
av år 2004. Den upphävda lagen gäller dock fortfarande i de
fall skattskyldighet har inträtt före utgången av år 2004, om
inte annat följer av nästa stycke.

Bestämmelserna om eftergift i 56 § tillämpas inte i det fall
att den som förvärvat egendom genom arv, testamente eller gåva
avlider efter utgången av år 2004.