Förordning (2022:807) om statlig ersättning för arbete i etableringsjobb

1 § Denna förordning innehåller bestämmelser om den 
arbetsmarknadspolitiska insatsen statlig ersättning för arbete 
i etableringsjobb. 

Syftet med insatsen är att stimulera arbetsgivare att anställa 
vissa nyanlända invandrare och vissa långtidsarbetslösa 
personer samt att anställningen i normalfallet ska leda till 
en tillsvidareanställning på heltid. 

Förordningen är meddelad med stöd av 8 kap. 7 § 
regeringsformen.

2 § Den statliga ersättning som betalas enligt denna 
förordning är en individersättning som betalas till 
arbetstagaren. Ersättningen utgör samtidigt ett statligt stöd 
till arbetstagarens arbetsgivare. 

Om stöd till en arbetsgivare, i form av individersättning till 
en arbetstagare, har betalats ut på felaktig grund eller med 
ett för högt belopp kan arbetsgivaren i vissa fall vara 
skyldig att betala det belopp till staten som felaktigt har 
betalats ut till arbetstagaren.

Stödet får lämnas i enlighet med Europeiska kommissionens 
beslut den 16 maj 2022 i ärende SA.100209 (2022/N).

Vad ett etableringsjobb är

3 § Med etableringsjobb avses arbeten som omfattas av ett 
sådant centralt kollektivavtal om etableringsjobb som 
uppfyller kraven i 4 §.

4 § Ett centralt kollektivavtal om etableringsjobb får ligga 
till grund för ett beslut om rätt till statlig ersättning 
enligt denna förordning om avtalet

1. har getts in till Arbetsförmedlingen,

2. innehåller uppgifter om referenslöner, det vill säga de 
lägsta löner som tillämpas enligt parternas ordinarie 
kollektivavtal,

3. innehåller en uppgift om den lön som ska gälla för 
etableringsjobb, och

4. innehåller kontaktuppgifter till de centrala 
kollektivavtalsparter som har tecknat kollektivavtalet om 
etableringsjobb. Förordning (2023:600).

Vem som kan få den statliga ersättningen 

5 § Ersättning kan beviljas den som vid beslutstillfället har 
fyllt 20 år, är arbetslös och anmäld som arbetssökande hos 
Arbetsförmedlingen och som

1. har varit arbetslös, eller deltagit i ett 
arbetsmarknadspolitiskt program, på heltid under minst 24 av 
de 27 månaderna närmast före dagen för ansökan,

2. är anvisad till det arbetsmarknadspolitiska programmet 
etableringsinsatser för vissa nyanlända invandrare enligt 
förordningen (2017:820) om etableringsinsatser för vissa 
nyanlända invandrare, eller

3. inom de senaste 36 månaderna före dagen för ansökan har 
beviljats 

a) uppehållstillstånd enligt

- 5 kap. 1, 2, 3, 3 a, 4 eller 6 § 
utlänningslagen (2005:716) eller motsvarande äldre 
bestämmelser,

- 12 kap. 18 § utlänningslagen, eller

- 21 eller 22 kap. utlänningslagen, eller

b) uppehållskort i egenskap av familjemedlem till en EES-
medborgare efter ansökan enligt 3 a kap. 10 § utlänningslagen.

Ersättning får inte beviljas enligt första stycket 2-3 till en 
arbetssökande som redan har fått ersättning enligt denna 
förordning.

6 § Vid tillämpning av bestämmelserna om tidsperioder i 5 § 
första stycket ska det bortses från tid som den arbetssökande 
har varit förhindrad att arbeta på grund av vård av eget barn 
som inte har fyllt två år eller, om barnet är adopterat, i två 
år efter barnets ankomst till familjen. 

7 § Om en sökande har beviljats ersättning och anställningen 
på grund av förhållanden som beror på arbetsgivaren har pågått 
kortare tid än 24 månader, får ersättning lämnas för 
anställning hos en annan arbetsgivare under den återstående 
tid som ersättning som längst får lämnas utan att den sökande 
på nytt uppfyller de krav för ersättning som anges i 5 §. 

Förutsättningar för att ersättning ska kunna beviljas

8 § Statlig ersättning för arbete i etableringsjobb får bara 
beviljas för sådana arbeten som avses i 3 § som är 
heltidsanställningar med en månadslön som betalas ut 
elektroniskt.

Månadslönen ska utgöras av produkten av

- 7 374 kronor och

- kvoten mellan inkomstbasbeloppet enligt 58 kap. 26 och 27 §§ 
socialförsäkringsbalken för det år som statlig ersättning 
beviljas för och inkomstbasbeloppet för kalenderåret 2023.

Den omräknade månadslönen ska avrundas till helt krontal.
Förordning (2023:600).

8 a § Om arbetstagaren utnyttjar en rätt till ledighet enligt 
lag eller kollektivavtal krävs för rätt till ersättning att 
lönen minskas proportionellt mot minskningen av arbetstiden.
Förordning (2023:600).

9 § Anställningen får inte ha påbörjats före beslutet om rätt 
till ersättning. 

10 § Statlig ersättning för arbete i etableringsjobb får bara 
beviljas för arbete hos en arbetsgivare som är registrerad som 
arbetsgivare hos Skatteverket.

När ersättning inte får beviljas

11 § Statlig ersättning för arbete i etableringsjobb får inte 
beviljas om 

1. de parter som slutit det aktuella kollektivavtalet om 
etableringsjobb har meddelat Arbetsförmedlingen att de är 
eniga om att den aktuella anställningen inte är förenlig med 
det kollektivavtalet, eller

2. de parter som slutit det aktuella kollektivavtalet inte har 
yttrat sig och det finns särskild anledning att anta att 
insatsen inte kommer att leda till en tillsvidareanställning. 

12 § Ersättning får inte beviljas för arbete hos en 
arbetsgivare som

1. senare än 12 månader före den aktuella anställningen har 
sagt upp en eller flera anställda på grund av arbetsbrist inom 
det avtalsområde och på den driftsenhet där den anställde är 
tänkt att placeras,

2. har näringsförbud, skatte- eller avgiftsskulder som har 
lämnats till Kronofogdemyndigheten för indrivning eller en 
betalningsanmärkning som inte är obetydlig, eller

3. utgör eller är en del av ett företag som är föremål för 
betalningskrav på grund av ett beslut av Europeiska 
kommissionen som förklarar ett stöd olagligt och oförenligt 
med den inre marknaden. 

Vid tillämpningen av första stycket 3 har ordet företag samma 
betydelse som i artikel 107.1 i fördraget om Europeiska 
unionens funktionssätt.

Den statliga ersättningens storlek och ersättningsperiodens 
längd

13 § Ersättningen bestäms utifrån anställningens 
ersättningsnivå och utbetalad lön. 

Med utbetalad lön avses i denna förordning kontant ersättning 
som har betalats ut av arbetsgivaren och som ligger till grund 
för beräkning av arbetsgivaravgifter.

14 § Anställningens ersättningsnivå baseras på den referenslön 
som framgår av det tillämpliga kollektivavtalet. Referenslönen 
ska räknas om för varje kalenderår.

Den omräknade referenslönen ska utgöras av produkten av

- den tillämpliga referenslönen och

- kvoten mellan inkomstbasbeloppet enligt 58 kap. 26 och 27 §§ 
socialförsäkringsbalken för det år som ersättningsnivån ska 
fastställas för och inkomstbasbeloppet för det år som 
referenslönen avser enligt det tillämpliga kollektivavtalet.

Den omräknade referenslönen ska avrundas till helt krontal.
Förordning (2023:600).

14 a § Anställningens ersättningsnivå är 

- 8 778 kronor i det fall referenslönen ligger mellan 16 152 
och 19 613 kronor, 

- 12 239 kronor i det fall referenslönen ligger mellan 19 614 
och 20 766 kronor, 

- 13 393 kronor i det fall referenslönen ligger mellan 20 767 
och 21 920 kronor, 

- 14 404 kronor i det fall referenslönen ligger mellan 21 921 
och 23 074 kronor, och 

- 15 162 kronor i det fall referenslönen är 23 075 kronor 
eller mer.

Ersättningsnivå och intervall för referenslön ska räknas om 
för varje kalenderår. Varje belopp i första stycket ska då 
utgöras av produkten av

- beloppet och

- kvoten mellan inkomstbasbeloppet enligt 58 kap. 26 och 27 §§ 
socialförsäkringsbalken för det år som ersättningsnivån ska 
fastställas för och inkomstbasbeloppet för kalenderåret 2023.

De omräknade beloppen ska avrundas till hela krontal.
Förordning (2023:600).

15 § För en månad där den lön som gäller enligt 8 § andra och 
tredje styckena eller mer har betalats ut ska ersättningen 
motsvara den ersättningsnivå som har fastställts för 
anställningen. För en månad där mindre har betalats ut i lön 
ska ersättningen motsvara ersättningsnivån minskad med samma 
andel som den andel med vilken den utbetalade lönen 
understiger den lön som gäller enligt 8 § andra och tredje 
styckena. Förordning (2023:600).

16 § /Upphör att gälla U:2026-01-01/
Ersättningen lämnas som längst för totalt 24 månader. 
Ersättningen får aldrig lämnas för tid efter utgången av det 
år som arbetstagaren fyller 66 år. Förordning (2023:600).

16 § /Träder i kraft I:2026-01-01/
Ersättningen lämnas som längst för totalt 24 månader. 
Ersättningen får aldrig lämnas för tid efter utgången av det 
år som arbetstagaren uppnår riktåldern för pension.
Förordning (2023:601).

Hur man ansöker om den statliga ersättningen

17 § En ansökan om statlig ersättning för arbete i 
etableringsjobb ska ges in till Arbetsförmedlingen.

Ansökan ska minst innehålla

1. arbetstagarens person- och kontaktuppgifter,

2. arbetsgivarens organisationsnummer,

3. ett åtagande från arbetstagaren att omgående anmäla 
förändringar som kan påverka rätten till den statliga 
ersättningen eller ersättningens storlek, och

4. ett intyg från arbetsgivaren som uppfyller villkoren i 
18 §.

18 § Det arbetsgivarintyg som ska bifogas en ansökan om 
statlig ersättning för arbete i etableringsjobb ska innehålla

1. namn och person- eller samordningsnummer på den person som 
ska anställas,

2. arbetsgivarens organisationsnummer och kontaktuppgifter,

3. uppgifter om tillämpligt centralt kollektivavtal om 
etableringsjobb och om tillämplig referenslön för den aktuella 
anställningen samt kontakt-uppgifter till de centrala 
kollektivavtalsparterna och i förekommande fall till den 
lokala arbetstagarorganisationen,

4. uppgifter om anställningens tillträdesdag och lön,

5. en försäkran om att arbetsgivaren gör löneutbetalningar 
elektroniskt,

6. en försäkran om att arbetsgivaren inte senare än 12 månader 
före den aktuella anställningen har sagt upp en eller flera 
anställda på grund av arbetsbrist inom det avtalsområde och på 
den driftsenhet där den anställde ska placeras,

7. ett åtagande från arbetsgivaren att omgående till 
Arbetsförmedlingen anmäla förändringar som kan påverka rätten 
till den statliga ersättningen eller ersättningens storlek, 
och

8. en bekräftelse av att arbetsgivaren är medveten om att 
denne kan bli betalningsskyldig för felaktigt utbetalt stöd.

Uppgifter om faktiska förhållanden ska lämnas på heder och 
samvete. Förordning (2023:600).

Prövning av rätten till den statliga ersättningen 

19 § Arbetsförmedlingen prövar frågor om rätt till ersättning 
och fastställer den ersättningsnivå som ska ligga till grund 
för ersättningen.

20 § Arbetsförmedlingen ska pröva en ansökan om ersättning 
skyndsamt. 

Ett beslut om rätt till ersättning får dock inte fattas 
tidigare än sju arbetsdagar från det att ansökan och 
arbetsgivarintyget kom in till myndigheten. 

21 § I ett beslut om rätt till ersättning ska 
Arbetsförmedlingen ange

1. arbetsgivarens organisationsnummer,

2. vilken ersättningsnivå som ska gälla, och

3. för vilken period som ersättningen ska betalas.

22 § Vid ändrade förhållanden eller om Arbetsförmedlingen på 
annan grund har anledning att anta att ersättning betalas ut 
på felaktig grund eller med fel belopp ska Arbetsförmedlingen 
göra en förnyad prövning av rätten till ersättning.

22 a § Om den tillämpliga referenslönen för den aktuella 
anställningen ändras på något annat sätt än genom den årliga 
omräkningen ska Arbetsförmedlingen ompröva ersättningsnivån.
Förordning (2023:600).

23 § Arbetsförmedlingen ska underrätta arbetstagaren, 
arbetsgivaren, de partsorganisationer som avses i 18 § första 
stycket 3 och Försäkringskassan om ett beslut om att 
Arbetsförmedlingen

1. har beslutat att bevilja rätt till ersättning, 

2. har ändrat ett beslut om rätt till ersättning efter en 
prövning enligt 22 §, 

3. ändrar ersättningsnivån genom en årlig omräkning, eller

4. ändrar ersättningsnivån efter en prövning enligt 22 a §.
Förordning (2023:600).

Fastställande av storleken på och utbetalning av den statliga 
ersättningen

24 § Försäkringskassan hanterar utbetalning av ersättningen 
och fastställer hur stort belopp som ska betalas ut vid varje 
enskild utbetalning.

25 § Ersättningen betalas ut månadsvis i efterskott. 

26 § Försäkringskassan ska före varje utbetalning kontrollera 
mot inhämtade uppgifter från Skatteverkets beskattningsdatabas 
hur mycket utbetalad lön som arbetsgivaren har redovisat för 
den aktuella arbetstagaren den aktuella månaden. 

Försäkringskassan ska därefter betala ut den statliga 
ersättningen i enlighet med Arbetsförmedlingens beslut om rätt 
till ersättning och det som anges i 15 §.

Återbetalning och återkrav 

Återkrav mot arbetsgivaren

27 § /Upphör att gälla U:2026-01-01/
Om en arbetsgivare har fått statligt stöd i form av 
individersättning till en arbetstagare och ersättningen har 
beviljats på felaktig grund eller på en för hög nivå, ska 
arbetsgivaren till staten betala ett belopp som motsvarar det 
som felaktigt har betalats ut.

Om stöd till en arbetsgivare, i form av individersättning till 
en arbetstagare, har betalats ut för tid efter utgången av det 
år som arbetstagaren fyllde 66 år är dock arbetsgivaren 
betalningsskyldig endast om arbetsgivaren insett eller 
skäligen borde ha insett felet. Detsamma gäller om stöd har 
betalats ut till en arbetstagare som inte uppfyller 
förutsättningarna i 5-7 §§. Förordning (2023:600).

27 § /Träder i kraft I:2026-01-01/
Om en arbetsgivare har fått statligt stöd i form av 
individersättning till en arbetstagare och ersättningen har 
beviljats på felaktig grund eller på en för hög nivå, ska 
arbetsgivaren till staten betala ett belopp som motsvarar det 
som felaktigt har betalats ut.

Om stöd till en arbetsgivare, i form av individersättning till 
en arbetstagare, har betalats ut för tid efter utgången av det 
år som arbetstagaren uppnådde riktåldern för pension är dock 
arbetsgivaren betalningsskyldig endast om arbetsgivaren insett 
eller skäligen borde ha insett felet. Detsamma gäller om stöd 
har betalats ut till en arbetstagare som inte uppfyller 
förutsättningarna i 5-7 §§. Förordning (2023:601).

28 § Om en arbetsgivare är betalningsskyldig enligt 27 § ska 
Arbetsförmedlingen besluta att återkräva det belopp 
arbetsgivaren är skyldig att betala.

Återkrav mot arbetstagaren

29 § Om ersättning till en arbetstagare har betalats ut på 
felaktig grund eller med ett för högt belopp till följd av ett 
beslut som har fattats av Arbetsförmedlingen är arbetstagaren 
återbetalningsskyldig, om arbetstagaren har förorsakat den 
felaktiga utbetalningen genom att lämna oriktiga uppgifter 
eller inte anmäla ändrade förhållanden.

Detta gäller under förutsättning att arbetsgivaren inte är 
betalningsskyldig enligt 27 §.

30 § Om en arbetstagare är återbetalningsskyldig enligt 29 § 
ska Arbetsförmedlingen besluta att återkräva det felaktigt 
utbetalda beloppet. 

Om det med hänsyn till arbetstagarens personliga eller 
ekonomiska förhållanden eller andra omständigheter finns 
särskilda skäl för det, får Arbetsförmedlingen helt eller 
delvis avstå från krav på återbetalning.

31 § Om ersättning till en arbetstagare har betalats ut på 
felaktig grund eller med ett för högt belopp till följd av ett 
beslut som har fattats av Försäkringskassan är arbetstagaren 
återbetalningsskyldig, om arbetstagaren har förorsakat den 
felaktiga utbetalningen genom att lämna oriktiga uppgifter 
eller inte anmäla ändrade förhållanden.

Detsamma gäller om ersättning i annat fall har lämnats 
felaktigt eller med för högt belopp och arbetstagaren har 
insett eller skäligen borde ha insett felet.

32 § Om en arbetstagare är återbetalningsskyldig enligt 31 § 
ska Försäkringskassan besluta att återkräva det felaktigt 
utbetalda beloppet.

Om det med hänsyn till arbetstagarens personliga eller 
ekonomiska förhållanden eller andra omständigheter finns 
särskilda skäl för det, får Försäkringskassan helt eller 
delvis avstå från krav på återbetalning. 

33 § Vid återkrav enligt 32 § får Försäkringskassan, vid en 
senare utbetalning av ersättning enligt denna förordning, 
besluta att dra av ett skäligt belopp i avräkning på det som 
har betalats ut för mycket.

Gemensamma bestämmelser

34 § Vid återkrav får den myndighet som har fattat beslutet om 
återkrav bevilja anstånd med betalningen eller träffa avtal 
med den återbetalningsskyldige om en avbetalningsplan. 
Myndigheten ska i så fall ta ut ränta på det obetalda 
beloppet. Ränta ska tas ut från den dag då anståndet 
beviljades eller avtalet om avbetalningsplan träffades, dock 
inte för tid innan det återkrävda beloppet skulle ha betalats. 
Ränta ska tas ut efter en räntesats som vid varje tidpunkt 
överstiger statens utlåningsränta med två procentenheter. 

35 § Om ett belopp som har återkrävts inte betalas i rätt tid, 
ska dröjsmålsränta enligt räntelagen (1975:635) tas ut på 
beloppet. Detsamma gäller när den återbetalningsskyldige har 
beviljats anstånd med betalningen eller träffat ett avtal om 
en avbetalningsplan och betalningen inte sker inom den tid som 
följer av beslutet om anstånd eller av avtalet. 

36 § Det som anges i 33 och 34 §§ om avräkning och anstånd 
gäller även ränta enligt 34 och 35 §§. 

Omprövning och överklagande

37 § Arbetsförmedlingens beslut enligt denna förordning ska 
omprövas hos myndighetens centrala enhet för omprövning om det 
begärs av den som beslutet gäller. Vid omprövningen får 
beslutet inte ändras till den enskildes nackdel. 

En begäran om omprövning ska vara skriftlig och ges in till 
Arbetsförmedlingen. Begäran ska ha kommit in till 
Arbetsförmedlingen inom tre veckor från den dag då den som 
begär omprövning fick del av beslutet. 

Om ett beslut överklagas innan det har omprövats, ska 
överklagandet anses som en begäran om omprövning. 

38 § I 40 § förvaltningslagen (2017:900) finns bestämmelser om 
överklagande till allmän förvaltningsdomstol.

Av Arbetsförmedlingens beslut är det endast beslut enligt 37 § 
om omprövning av beslut om rätt till ersättning enligt 3-14 a, 
16-18 och 20-22 a §§ som får överklagas. Förordning (2023:600).

Bemyndiganden

39 § Arbetsförmedlingen får meddela föreskrifter om 
verkställigheten av denna förordning i frågor som 
Arbetsförmedlingen beslutar om. 

40 § Försäkringskassan får, efter att ha gett 
Arbetsförmedlingen tillfälle att yttra sig, meddela 
föreskrifter om verkställigheten av denna förordning i frågor 
som Försäkringskassan beslutar om.


Övergångsbestämmelser

2023:601

1. Denna förordning träder i kraft den 1 januari 2026.

2. Äldre föreskrifter gäller fortfarande för den som har fyllt 
66 år före ikraftträdandet.