Förordning (1982:771) om behörighet till vissa tjänster inom hälso- och sjukvården  och om tillsättning av sådana tjänster 

1 § I denna förordning ges bestämmelser om behörighet till vissa
tjänster inom landstingens hälso- och sjukvård och om tillsättning av
sådana tjänster.

Vad som i förordningen sägs om landsting gäller också kommuner som inte
ingår i ett landsting. Bestämmelserna i 6  § gäller även inom övrig
kommunal hälso- och sjukvård. Förordning (1991:1955).

Behörighet till tjänst

2 § Behörig till läkartjänst för allmäntjänstgöring är den som avlagt
läkarexamen. Detsamma gäller för den som genomgått medicinsk utbildning
utomlands och skall genomgå kompletterande utbildning.

Behörig till läkartjänst för specialiseringstjänstgöring är den som har
legitimation som läkare. Förordning (1991:1955).

3 § Behörig till annan läkartjänst än som sägs i 2 § är den som
har specialistkompetens. Förordning (1995:1218).

4 § Om särskilda skäl föreligger får socialstyrelsen förklara en läkare
behörig till tjänst som avses i 3 § även om läkaren inte uppfyller
behörighetsvillkoret. Förordning (1991:1955).

5 § Kan till vikarie för läkare vid semester eller annan ledighet eller
under vakans inte förordnas någon som är behörig att utöva läkaryrket
får socialstyrelsen medge landstinget att förordna som vikarie en annan
person som styrelsen bedömer i huvudsak kunna fullgöra de med tjänsten
förenade uppgifterna. Förordning (1991:1955).

6 § Behörig till tjänst som barnmorska, sjukgymnast eller sjuksköterska
är den som har legitimation för sådant yrke. Detsamma gäller i fråga om
vikarie på sådan tjänst om socialstyrelsen inte medgett undantag.

Socialstyrelsen skall meddela allmänna råd om kompetenskrav för
arbetsterapeuter, sjukgymnaster, sjukhusfysiker, sjukhusingenjörer,
sjuksköterskor och ambulanspersonal. Förordning (1991:1955).

Tillsättning av läkartjänster

7 § Om tillsättning av läkartjänster och andra tjänster som är
förenade med tjänst som lärare vid en högskola finns bestämmelser i
3 kap. 8 § högskolelagen (1992:1434). Förordning (1993:593).

8 § När en tjänst för specialistutbildad läkare skall tillsättas, skall
landstinget kungöra tjänsten ledig till ansökan. Sådan tjänst får dock
tillsättas utan kungörelse om särskilda skäl föreligger.

Kungörelser som avses i första stycket skall införas i Post- och Inrikes
Tidningar eller, om regeringen medger det, i en annan publikation med
föreläggande av tre veckors ansökningstid, räknad från dagen för
kungörandet. Förordning (1991:1955).

9 § har upphävts genom förordning (1991:822).

10 § När andra tjänster för specialistutbildade läkare än som avses i 7
§ skall tillsättas vid en enhet inom landstingets hälso- och sjukvård
som har upplåtits för grundläggande utbildning av läkare, skall tre
sakkunniga pröva varje sökandes behörighet och bedöma skickligheten hos
samtliga behöriga sökande. Vid bedömningen av skickligheten skall hänsyn
tas främst till utbildning samt till klinisk och vetenskaplig
skicklighet. De sakkunniga skall föra upp de fyra främsta behöriga
sökandena på förslag.

Landstinget får därefter förordna en av de föreslagna på tjänsten.
Förordning (1991:1955).

11 § Två av de sakkunniga som avses i 10 § och suppleanter för dem utses
för högst fyra år på det sätt som högskolestyrelsen bestämmer.
Landstinget utser för samma tid en sakkunnig och suppleant för denne.
Högskolestyrelsen utser ordförande och vice ordförande bland de
sakkunniga.

Om ingen av de sakkunniga är verksam inom det område som den lediga
tjänsten avser, skall de tillkalla en läkare inom verksamhetsområdet att
ingå som sakkunnig.

Om det behövs får de sakkunniga, efter medgivande av landstinget,
inhämta yttrande från en annan läkare med särskild erfarenhet från det
verksamhetsområde som den lediga tjänsten avser. Förordning (1991:1955).

12 § När annan tjänst för specialistutbildad läkare än som avses i 7 och
10 §§ skall tillsättas, skall landstinget fästa avseende främst vid
skickligheten för tjänsten. Förordning (1991:1955).

13 § har upphävts genom förordning (1991:822).

14 § har upphävts genom förordning (1991:822).

15 § Sakkunniga skall samråda med varandra och utan onödigt dröjsmål
avge sina tjänsteförslag.

Föreskrifterna i 18 och 19 §§ förvaltningslagen (1986:223) om omröstning
och om rätt att få en avvikande mening antecknad skall tillämpas i fråga
om de sakkunnigas beslut. Förordning (1986:1412).

16 § Vikariat på läkartjänst som beräknas vara minst sex månader i följd
tillsätts i samma ordning som tjänsten om socialstyrelsen inte medgett
undantag.

17 § Läkartjänster för allmäntjänstgöring tillsätts genom förordnande
för högst två år.

Läkartjänster för specialiseringstjänstgöring vid enheter som har
upplåtits för grundläggande utbildning av läkare tillsätts genom
förordnande för högst sex månader utöver den beräknade tid som behövs
för att uppnå de kunskaper, färdigheter och förhållningssätt som
föreskrivits för specialiteten. Sådana läkartjänster får dock tillsättas
genom förordnande tills vidare, om det med hänsyn till den verksamhet
som bedrivs vid enheten kan ske utan att utbildningens eller
forskningens behov åsidosätts.

Tidsbegränsade förordnanden som har meddelats enligt första eller andra
stycket får förlängas utöver den föreskrivna längsta tiden om särskilda
skäl föreligger. Förordning (1991:1955).

18 § Den myndighet som skall tillsätta en tjänst som avses i denna
förordning skall utan dröjsmål anslå de sakkunnigas beslut om
tjänsteförslag på landstingets anslagstavla med uppgift om den dag då
anslaget skedde. I kommuner som inte ingår i något landsting anslås
förslaget på kommunens anslagstavla. Förordning (1991:1955).

Överklagande

19 § Beslut av sakkunniga om tjänsteförslag får överklagas hos
socialstyrelsen. Skrivelsen med överklagandet skall ha kommit in till
socialstyrelsen inom tre veckor från den dag då beslutet anslogs.

Socialstyrelsens beslut får inte överklagas. Förordning (1986:1412).

Övergångsbestämmelser

1991:822

1. Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1991.

2. För tjänster som kungjorts lediga till ansökan före utgången av juni
1991 gäller äldre föreskrifter om tillsättningen.

3. En sakkunnig som har utsetts med stöd av de upphävda 9 eller 13 §§
kvarstår som sakkunnig under den tid som han har utsetts för. Om det vid
utgången av denna tid eller tidigare finns behov av sådan sakkunnig
skall denne utses enligt äldre föreskrifter.

1991:1955

1. Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1992.

2. Äldre föreskrifter gäller alltjämt för läkare som har påbörjat sin
specialistutbildning före ikraftträdandet

1993:593

Denna förordning träder i kraft, i fråga om 7 § den 1 juli 1993, och i
övrigt den 1 januari 1994.