Förordning (2023:132) om producentansvar för bilar

1 § Denna förordning innehåller bestämmelser om ett system för 
utökat producentansvar för avfallshantering av bilar. 

Förordningen syftar till att bilar ska utformas och 
framställas på ett sådant sätt att uppkomsten av avfall 
förebyggs. I fråga om det avfall som ändå uppkommer syftar 
förordningen till att

1. det ska finnas lättillgängliga mottagningssystem för 
uttjänta bilar,

2. de bilar som trots avfallsförebyggande åtgärder blir avfall 
ska samlas in och hanteras på det sätt som ger bäst resultat 
för människors hälsa och miljön, och

3. de mål som anges i 9 § ska kunna nås. 

2 § Förordningen är meddelad med stöd av 

- 15 kap. 12 § miljöbalken i fråga om 9, 15-20 och 26 §§,

- 15 kap. 13 § miljöbalken i fråga om 10, 11, 21-25, 35 och 
38 §§, 

- 15 kap. 14 § miljöbalken i fråga om 12-14 och 38 §§, 

- 15 kap. 45 § miljöbalken i fråga om 27 §, 

- 8 kap. 11 § regeringsformen i fråga om 38 §, och

- 8 kap. 7 § regeringsformen i fråga om övriga bestämmelser.

Bestämmelse i annan förordning

3 § I 3 kap. 5 a § avfallsförordningen (2020:614) finns en 
bestämmelse om att en uttjänt bil inte får lämnas till någon 
annan än en producent eller en auktoriserad bilskrotare.

Ordförklaringar

4 § I denna förordning avses med 

direktiv 2000/53/EG: Europaparlamentets och rådets direktiv 
2000/53/EG av den 18 september 2000 om uttjänta fordon, i 
lydelsen enligt Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 
2018/849,

direktiv 2006/66/EG: Europaparlamentets och rådets direktiv 
2006/66/EG av den 6 september 2006 om batterier och 
ackumulatorer och förbrukade batterier och ackumulatorer och 
om upphävande av direktiv 91/157/EEG, i lydelsen enligt 
Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2018/849,

bil: en personbil, buss eller lastbil vars totalvikt inte 
överstiger 3 500 kilogram och som inte är försedd med medar 
eller band, och

uttjänt bil: en bil som är avfall.

5 § I denna förordning avses med 

ekonomisk aktör: den som 

1. tillverkar eller distribuerar bilar eller bilars 
komponenter och material, 

2. försäkrar bilar, eller 

3. samlar in, demonterar, fragmenterar, återvinner, 
materialåtervinner eller på annat sätt behandlar uttjänta 
bilar eller bilars komponenter och material,

producent: den som yrkesmässigt 

1. tillverkar bilar i Sverige och släpper ut dem på den 
svenska marknaden,

2. för in bilar till Sverige och släpper ut dem på den svenska 
marknaden, eller 

3. från ett annat land än Sverige säljer bilar till användare 
i Sverige, och

auktoriserad bilskrotare: en bilskrotare som är auktoriserad 
enligt bilskrotningsförordningen (2007:186).

6 § Med farliga ämnen avses i denna förordning alla ämnen som 
enligt bilaga 1 till Europaparlamentets och rådets förordning 
(EG) nr 1272/2008 av den 16 december 2008 om klassificering, 
märkning och förpackning av ämnen och blandningar, ändring och 
upphävande av direktiven 67/548/EEG och 1999/45/EG samt 
ändring av förordning (EG) nr 1907/2006 uppfyller kriterierna 
för 

- faroklass 2.1, faroklass 2.2, faroklass 2.3, faroklass 2.4, 
faroklass 2.6, faroklass 2.7, faroklass 2.8 typ A eller B, 
faroklass 2.9, faroklass 2.10, faroklass 2.12, faroklass 2.13 
kategori 1 eller 2, faroklass 2.14 kategori 1 eller 2 eller 
faroklass 2.15 typ A, B, C, D, E eller F, 

- faroklass 3.1, faroklass 3.2, faroklass 3.3, faroklass 3.4, 
faroklass 3.5 eller faroklass 3.6,

- faroklass 3.7 i fråga om skadliga effekter på sexuell 
funktion och fertilitet eller på utvecklingen, 

- faroklass 3.8 i fråga om andra effekter än narkosverkan, 

- faroklass 3.9, faroklass 3.10, 

- faroklass 4.1, eller

- faroklass 5.1.

7 § I denna förordning avses med

vara etablerad i Sverige: att ha hemvist eller säte i Sverige 
och bedriva en yrkesmässig verksamhet här,

tillhandahålla en bil på den svenska marknaden: att mot 
betalning eller gratis göra en bil tillgänglig för 
distribution eller användning på den svenska marknaden i 
samband med yrkesmässig verksamhet, och 

släppa ut en bil på den svenska marknaden: att för första 
gången tillhandahålla en bil på den svenska marknaden. 

8 § Ord och uttryck i denna förordning har i övrigt samma 
betydelse som i 15 kap. miljöbalken och avfallsförordningen 
(2020:614).

Återvinningsmål 

9 § En producent som tar emot en uttjänt bil ska se till att 
minst 95 procent av bilens vikt återanvänds eller återvinns, 
varav minst 85 procent av bilens vikt ska utgöras av 
återanvändning eller materialåtervinning. 

Andelarna ska beräknas på bilens tjänstevikt enligt lagen 
(2001:559) om vägtrafikdefinitioner med avdrag för förarvikt 
(75 kilogram) och bränslevikt (40 kilogram) och utgöra ett 
genomsnitt per bil och år.

Första stycket gäller inte bilar som har särskilda 
karosseriarrangemang eller specifik utrustning för att kunna 
användas för särskilda transportuppgifter, såsom campingbilar, 
ambulanser, begravningsbilar eller andra bilar avsedda för 
särskilda ändamål i enlighet med punkten A5 i bilaga II till 
Europaparlamentets och rådets direktiv 2007/46/EG av den 
5 september 2007 om fastställande av en ram för godkännande av 
motorfordon och släpvagnar till dessa fordon samt av system, 
komponenter och separata tekniska enheter som är avsedda för 
sådana fordon, senast ändrat genom kommissionens förordning 
(EU) 371/2010.

Anmälan om tillhandahållande av bilar på den svenska marknaden

10 § Den som avser att i egenskap av producent tillhandahålla 
bilar på den svenska marknaden ska före tillhandahållandet 
anmäla det till Naturvårdsverket. 

En anmälan ska innehålla 

1. producentens namn, kontaktuppgifter, person- eller 
organisationsnummer eller, om sådant inte finns, producentens 
skatteregistreringsnummer,

2. uppgift om varumärke på de bilar som producenten avser att 
tillhandahålla på den svenska marknaden, och

3. uppgift om hur producenten avser att uppfylla skyldigheten 
att tillhandahålla ett sådant mottagningssystem som avses i 
16 §.

11 § En producent som har gjort en anmälan enligt 10 § ska 
snarast underrätta Naturvårdsverket om ändringar i fråga om de 
uppgifter som har lämnats.

Producentombud

12 § En producent som inte är etablerad i Sverige får utse ett 
producentombud som är etablerat i Sverige. Producentombudet 
ska utses genom skriftlig fullmakt.

Producentombudet ska i stället för producenten fullgöra 
skyldigheterna i denna förordning i fråga om de produkter som 
omfattas av producentombudets anmälan enligt 13 §.

13 § Ett producentombud som har utsetts enligt 12 § ska anmäla 
detta till Naturvårdsverket. 

En anmälan ska innehålla 

1. producentombudets namn, kontaktuppgifter, person- eller 
organisationsnummer och en kopia av fullmakten,

2. producentens namn, kontaktuppgifter, person- eller 
organisationsnummer eller, om sådant inte finns, producentens 
skatteregistreringsnummer, och

3. uppgift om vilka varumärken som producentombudet ska 
ansvara för.

Om producenten inte har gjort en anmälan enligt 10 § ska 
producentombudet i samband med en anmälan enligt första 
stycket lämna de uppgifter som avses i 10 § 2 och 3.

14 § Ett producentombud som har gjort en anmälan enligt 13 § 
ska snarast underrätta Naturvårdsverket om ändringar i fråga 
om de uppgifter som har lämnats.

Producentens skyldighet att tillhandahålla ett lämpligt 
mottagningssystem för uttjänta bilar

Skyldighet att ta emot uttjänta bilar

15 § En producent ska utan ersättning ta emot en uttjänt bil, 
om

1. producenten har släppt ut bilen på den svenska marknaden, 
eller

2. det för bilen inte finns någon ansvarig producent enligt 1.

I fråga om sådana uttjänta bilar som avses i första stycket 2 
är producenten endast skyldig att varje kalenderår ta emot en 
lika stor andel av de uttjänta bilarna som motsvarar 
producentens marknadsandel av antalet nyregistrerade bilar i 
Sverige under det närmast föregående kalenderåret.

En producent får trots första stycket begära skälig ersättning 
om bilen saknar motor, växellåda, katalysator eller andra 
väsentliga delar som är ekonomiskt likvärdiga. Ersättning får 
dock inte begäras när en kommun lämnar ett sådant fordonsvrak 
som avses i lagen (1982:129) om flyttning av fordon i vissa 
fall.

Lämpliga mottagningssystem för uttjänta bilar

16 § En producent ska fullgöra sin skyldighet enligt 15 § 
genom att själv eller tillsammans med andra ekonomiska aktörer 
se till att det finns ett eller flera lämpliga 
mottagningssystem. Ett mottagningssystem ska anses lämpligt om 
det

1. möjliggör för den som innehar en uttjänt bil eller bildel 
att lämna den till mottagningssystemet vid ett fast 
mottagningsställe, en mobil mottagningsstation eller på annat 
sätt

a) inom den kommun där den som innehar en uttjänt bil eller 
bildel har sin hemvist, eller

b) inom ett avstånd om 50 kilometer, 

2. är lättillgängligt och ger god service åt den som kan antas 
vilja lämna en uttjänt bil eller bildel till 
mottagningssystemet,

3. innebär att en uttjänt bil eller bildel som lämnas till 
mottagningssystemet tas om hand för skrotning av en 
auktoriserad bilskrotare,

4. är utformat så att de som hanterar uttjänta bilar eller 
bildelar i systemet inte på grund av bilarnas och bildelarnas 
egenskaper utsätts för hälso- eller säkerhetsrisk, och 

5. bedrivs på ett hälso- och miljömässigt godtagbart sätt.

17 § Naturvårdsverket får i ett enskilt fall ge dispens från 
kraven i 16 § 1, om det är motiverat med hänsyn till 
befolkningstätheten eller geografiska förutsättningar.

En dispens får dock inte ges som innebär att fler än 15 
procent av landets bilägare får en längre väg till 
mottagningsstället än 50 kilometer.

En dispens ska gälla för en viss tid.

Driften av ett mottagningssystem

18 § Producenten ska

1. fortlöpande se till att mottagningssystemet uppfyller 
kraven i 16 §,

2. snarast underrätta Naturvårdsverket om sådana förändringar 
av hur mottagningssystemet organiseras eller drivs som kan 
påverka bedömningen av mottagningssystemets lämplighet och 
täckningsgrad, 

3. snarast underrätta Naturvårdsverket om vad som kommer fram 
vid samråd med kommunen enligt 19 §, och

4. lämna de uppgifter till berörda kommuner som de behöver för 
att kunna lämna information till hushåll enligt 27 §. 

Samråd under driften av mottagningssystemet

19 § Producenten ska, om det behövs eller om en kommun begär 
det, samråda med berörda kommuner i frågor som rör 
mottagningssystemet.

Tillräckliga resurser

20 § En producent ska förfoga över de ekonomiska och 
organisatoriska resurser som krävs för att uppfylla sina 
skyldigheter enligt denna förordning. 

Producentens ansvar att ge information 

Information som en producent ska ge till Naturvårdsverket

21 § En producent ska senast den 31 mars varje år till 
Naturvårdsverket

1. redovisa på vilket sätt producenten har uppfyllt sina 
skyldigheter enligt denna förordning, och

2. sammanställa och lämna de uppgifter för föregående 
kalenderår som producenten har fått från auktoriserade 
bilskrotare enligt 47 § första stycket 
bilskrotningsförordningen (2007:186) och som Naturvårdsverket 
behöver för dels kontroll av att återvinnings- och 
återanvändningsmålen i 9 § nås, dels fullgörandet av uppgifter 
i fråga om rapportering till Europeiska kommissionen enligt 
31 §. 

Information som en producent ska göra tillgänglig i samband 
med marknadsföring

22 § En producent ska i samband med marknadsföring av nya 
bilar lämna information om 

1. bilarnas och komponenternas konstruktion med avseende på 
möjlig-heter till materialåtervinning och annan återvinning, 

2. hur bilarna är avsedda att tas om hand när de är uttjänta 
så att de demonteras, töms på vätskor och i övrigt hanteras på 
ett från miljösynpunkt godtagbart sätt, 

3. vad som görs i fråga om att utarbeta bästa möjliga metoder 
för återanvändning, materialåtervinning och annan återvinning 
av uttjänta bilar och deras komponenter, och 

4. vilka framsteg som gjorts för att minska behovet av att 
bortskaffa avfall som uppkommer av uttjänta bilar och deras 
komponenter till förmån för ökad materialåtervinning och annan 
återvinning. 

Producenten ska fullgöra sin skyldighet genom att själv eller 
tillsammans med ekonomiska aktörer göra informationen 
tillgänglig för tänkbara bilköpare. Informationen ska finnas i 
en broschyr, i ett informationsblad, på en webbplats eller på 
annat sätt i det material som används i marknadsföringen av 
nya bilar. 

23 § En producent ska, i syfte att nå de mål som anges i 9 §, 
tillhandahålla de upplysningar om material, komponenter och 
farliga ämnen i bilarna som behövs för att underlätta 
återanvändning och återvinning. Upplysningarna ska 
tillhandahållas inom sex månader från det att producenten har 
gjort en ny biltyp tillgänglig på marknaden. 

Producenten ska se till att auktoriserade bilskrotare och 
motsvarande aktörer i andra medlemsstater i Europeiska unionen 
får tillgång till anvisningar om dränering och demontering.

Producenten ska använda kodningsstandarder för komponenter och 
material i syfte att underlätta identifieringen av vilka 
komponenter och material som lämpar sig för återanvändning och 
materialåtervinning. För detta syfte ska producenterna 
samarbeta med tillverkare av material och utrustning. Med 
kodningsstandarder avses standarder som har fastställts enligt 
artikel 8.2 i direktiv 2000/53/EG.

24 § En producent ska vidta lämpliga åtgärder för att 
informera innehavare av uttjänta bilar och bildelar om

1. att uttjänta bilar och bildelar kan lämnas kostnadsfritt 
till ett mottagningssystem, 

2. var uttjänta bilar och bildelar kan lämnas,

3. vikten av att en uttjänt bil eller bildel omhändertas på 
ett från miljösynpunkt godtagbart sätt med hänsyn till 
förekomsten av farliga ämnen, 

4. det återvinnings- och återanvändningsresultat som 
återlämnandet bidrar till, och

5. vikten av att minska nedskräpningen. 

25 § En producent ska på en webbplats offentliggöra hur 
återvinningsmålen i 9 § uppnås.

Rutiner för internkontroll

26 § En producent ska ha rutiner för internkontroll för att 
säkerställa

1. kvaliteten på de uppgifter som ska lämnas enligt 21 §, och

2. att kraven i förordning (EG) nr 1013/2006 uppfylls.

Kommunens ansvar att lämna information

27 § Kommunen ska lämna information till hushåll om

1. förbudet enligt 3 kap. 5 a § avfallsförordningen (2020:614) 
mot att lämna bilen till någon annan än en producent eller en 
auktoriserad bilskrotare, 

2. de mottagningsställen som hushållen har tillgång till inom 
kommunen, och

3. vilka avfallsförebyggande åtgärder som hushållen kan vidta.

Register

28 § Naturvårdsverket ska i ett register sammanställa den 
information som lämnats enligt 10 och 13 §§.  

Statistik

29 § Uppgifter som lämnas till Naturvårdsverket enligt denna 
förordning får användas av Naturvårdsverket för att ta fram 
statistik.

Löpande dialog

30 § Naturvårdsverket ska se till att relevanta aktörer ges 
möjlighet att löpande föra en dialog i frågor som har 
betydelse för producentansvaret.

Rapportering till EU

31 § Naturvårdsverket ska rapportera till Europeiska 
kommissionen i enlighet med 

1. artikel 9 i direktiv 2000/53/EG, och

2. artikel 3 i kommissionens beslut 2005/293/EG av den 1 april 
2005 om närmare föreskrifter för övervakning av de mål för 
återanvändning/återvinning och 
återanvändning/materialåtervinning som fastställs i 
Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/53/EG om uttjänta 
fordon. Förordning (2024:37).

32 § Transportstyrelsen ska bidra med underlag till 
rapporteringen enligt 31 §.

Tillsyn

33 § Bestämmelser om tillsyn finns i 26 kap. miljöbalken och i 
miljötillsynsförordningen (2011:13). Bestämmelser om det 
tillsynsansvar som hör samman med denna förordning finns i 
26 kap. 3 § tredje stycket miljöbalken och i 2 kap. 24 § 
miljötillsynsförordningen.

Avgifter

34 § I förordningen (1998:940) om avgifter för prövning och 
tillsyn enligt miljöbalken finns bestämmelser om 
tillsynsavgifter.

Sanktioner

35 § Till böter döms den som med uppsåt eller av oaktsamhet 
inte fullgör sina skyldigheter att lämna upplysningar 

1. enligt 23 § första stycket, eller

2. enligt föreskrifter avseende verkställigheten av 23 § 
första stycket som Naturvårdsverket meddelat med stöd av 38 § 
2.

Om ett vitesföreläggande har överträtts och överträdelsen 
ligger till grund för en ansökan om att döma ut vitet, ska det 
inte dömas till ansvar enligt denna paragraf för en gärning 
som omfattas av föreläggandet.

Det ska inte dömas till ansvar enligt denna paragraf, om det 
för gärningen kan dömas till ansvar enligt 29 kap. 
miljöbalken.

36 § I förordningen (2012:259) om miljösanktionsavgifter finns 
bestämmelser om miljösanktionsavgifter.

Överklagande

37 § I 19 kap. 1 § tredje stycket och 21 kap. 1 § andra 
stycket miljöbalken finns bestämmelser om överklagande.

Naturvårdsverkets beslut om dispens enligt 17 § får inte 
överklagas.

Bemyndiganden

38 § Naturvårdsverket får meddela 

1. ytterligare föreskrifter om vilka uppgifter som ska lämnas 
av producenter och producentombud enligt 10, 13, 22 och 23 §§, 
och

2. föreskrifter om verkställigheten av denna förordning.


Övergångsbestämmelser

2023:132

1. Denna förordning träder i kraft den 1 maj 2023.

2. Genom förordningen upphävs förordningen (2007:185) om 
producentansvar för bilar.

3. Bestämmelserna i 21 § tillämpas första gången i fråga om 
uppgifter som avser kalenderåret 2023.

4. Bestämmelserna i 13 § i den upphävda förordningen 
(2007:185) om producentansvar för bilar gäller fortfarande för 
uppgifter som avser tiden före den 1 januari 2023.

5. Förordningen tillämpas före ikraftträdandet i fråga om 
anmälningar från producenter och producentombud enligt 10 och 
12 §§ som lämnas in till Naturvårdsverket efter den 1 januari 
2023 och som avser tid efter den 30 april 2023.