Förordning (2014:21) om geologisk lagring av koldioxid

1 § Denna förordning syftar till geologisk lagring av 
koldioxid på ett miljömässigt säkert sätt som innebär 
permanent inneslutning av koldioxid på ett sätt som förhindrar 
och, där detta inte är möjligt, i möjligaste mån eliminerar 
negativa effekter och eventuella risker för miljön och 
människors hälsa.

Förordningen är meddelad med stöd av

- 4 kap. 9 § miljöbalken i fråga om 10 §,

- 9 kap. 6 § och 15 kap. 40 § miljöbalken i fråga om 9, 11-25, 
27-37, 39-41, 45, 46, 48-54, 58, 59, 64, 67, 68 och 70 §§,

- 15 kap. 37 a § miljöbalken i fråga om 38 §,

- 26 kap. 19 § miljöbalken i fråga om 42-44 §§,

- 26 kap. 20 § miljöbalken i fråga om 47 §,

- 27 kap. 2 § miljöbalken i fråga om 55-57 §§, och

- 8 kap. 7 § regeringsformen i fråga om övriga bestämmelser.
Förordning (2019:296).

Ord och uttryck i förordningen

2 § I denna förordning avses med

geologisk formation: en litostratigrafisk enhet inom vilken
distinkta lager av bergarter kan hittas och kartläggas,

geologisk lagring av koldioxid: lagring av koldioxidströmmar
som har injekterats i en underjordisk geologisk formation,

lagringsplats: en avgränsad volym inom en geologisk formation
som används för geologisk lagring av koldioxid med
tillhörande ytanläggningar och injekteringsanläggningar,

lagringskomplex: lagringsplatsen och det omgivande geologiska
område som kan påverka lagringsintegriteten och säkerheten,
och

tillsynsmyndighet: den myndighet som enligt
miljötillsynsförordningen (2011:13) utövar tillsyn över
geologisk lagring av koldioxid. Förordning (2014:432).

3 § Med hydraulisk enhet avses i denna förordning ett hålrum
som

1. är hydrauliskt kommunicerande,

2. är poröst,

3. har sådana egenskaper att tryckförändringar är tekniskt
mätbara,

4. leder tekniskt mätbara tryckförändringar vidare, och

5. begränsas av ogenomträngliga förkastningar, saltlager,
litologiska gränser eller andra ogenomträngliga skikt eller
av kilbildning i den geologiska formationen eller av att en
berggrund i formationen träder i dagen.

4 § I denna förordning avses med

koldioxidström: ett flöde av ämnen som är resultatet av
processer för koldioxidavskiljning, och

koldioxidplym: den volym koldioxid som sprids i en geologisk
formation.

5 § I denna förordning avses med

betydande störning: varje störning vid injektering eller 
lagring eller i fråga om själva lagringskomplexets 
beskaffenhet som kan innebära risk för läckage av koldioxid 
eller risk för människors hälsa eller miljön,

betydande risk: en kombination av en sannolikhet att skada 
ska uppkomma och att denna skada ska vara av en omfattning 
som inte kan förbises på grund av att lagringsplatsen inte 
bedöms vara miljömässigt säker,

avhjälpande åtgärd: varje åtgärd som i fråga om att avhjälpa 
en betydande störning eller täta en läcka vidtas för att 
hindra eller stoppa utsläpp av koldioxid från ett 
lagringskomplex,

stängning av en lagringsplats: definitivt upphörande av 
koldioxidinjektering i en lagringsplats, och

ansvarsöverföring: överföring till staten av det ansvar som 
en verksamhetsutövare har i fråga om en lagringsplats.
Förordning (2018:1326).

6 § I övrigt har ord och uttryck i denna förordning samma
betydelse som i miljöbalken.

Tillämpning

7 § Denna förordning ska tillämpas på geologisk lagring av
koldioxid i Sverige, Sveriges kontinentalsockel och Sveriges
ekonomiska zon. Bestämmelser om kontinentalsockeln finns i
lagen (1966:314) om kontinentalsockeln. Bestämmelser om
Sveriges ekonomiska zon finns i lagen (1992:1140) om Sveriges
ekonomiska zon.

8 § Förordningen ska inte tillämpas på lagring som

1. avser en sammanlagd planerad lagring av mindre än 100 000
ton koldioxid, och

2. görs för forskning, utveckling eller provning av nya
produkter eller processer.

Lokalisering av en lagringsplats

9 § En geologisk formation får användas för lagring av 
koldioxid endast om

1. det inte finns någon betydande risk för läckage av 
koldioxid från lagringskomplexet, och

2. lagring av koldioxid på platsen inte medför någon 
betydande risk för människors hälsa eller miljön.
Förordning (2018:1326).

10 § Geologisk lagring av koldioxid som avser en sammanlagd 
planerad lagring av mer än 100 000 ton koldioxid får endast 
ske i Sveriges ekonomiska zon och de områden som inte ingår i 
fastigheter i svenskt territorialhav från en nautisk mil 
utanför baslinjen.

Sådan lagring får dock inte ske

1. i den vertikala vattenmassan (vattenpelaren) mellan 
vattenytan och bottensedimentet, eller

2. i lagringskomplex som sträcker sig utanför en stat inom 
Europeiska unionens territorium eller utanför den ekonomiska 
zonen till en sådan stat.

Om det enligt artikel 6 i 1996 års protokoll till 1972 års 
konvention om förhindrande av havsföroreningar till följd av 
dumpning av avfall och annat material (SÖ 2000:48) krävs ett 
särskilt avtal mellan Sverige och en annan stat och Sverige 
inte har ingått ett sådant avtal, får lagring av koldioxid 
inte ske i en lagringsplats som sträcker sig över både 
svenskt territorium eller den svenska ekonomiska zonen och 
den andra statens territorium eller ekonomiska zon.
Förordning (2016:1190).

Bedömning av lagringsplatsens lämplighet

11 § Den som avser att bedriva en verksamhet med geologisk
lagring av koldioxid ska göra en bedömning av den geologiska
formationens lämplighet som lagringsplats och skaffa sig den
kunskap och information som behövs för att göra bedömningen.
Bedömningen ska göras enligt 12–25 §§ och

1. omfatta en beskrivning och en bedömning av
lagringskomplexet och dess omgivande område, och

2. göras med de metoder som vid tidpunkten för bedömningen är
bäst.

Modell för lämplighetsbedömningen

12 § I bedömningen enligt 11 § ingår att göra en volymetrisk
och tredimensionell statisk geologisk modell av
lagringsplatsen och lagringskomplexet. Takbergarter samt
områden och vätskor som är hydrologiskt sammanlänkade med
lagringsplatsen och lagringskomplexet ska ingå i modellen.

Om det behövs för att uppfylla kravet på bästa metod, ska
bedömningen göras med en serie modeller.

13 § En modell enligt 12 § ska göras med så säker kunskap som
möjligt i fråga om

1. lagringskomplexets geologi och geofysik,

2. förekomsten i lagringskomplexet av grundvatten som kan
användas för dricksvatten och lagringskomplexets hydrogeologi
i övrigt,

3. volymetriska beräkningar av porvolymen för injektering av
koldioxid i lagringskomplexet och dess slutliga
lagringskapacitet samt lagringskomplexets reservoarteknik i
övrigt,

4. upplösningshastighet, mineraliseringstakt och övrig
geokemi,

5. permeabilitet, sprickbildningstryck och övrig
geomekanik,

6. seismicitet,

7. brunnar och borrhål som kan utgöra läckagevägar samt
förekomsten i övrigt av naturliga och tillverkade sprickor
och kanaler samt brunnarnas, borrhålens, sprickornas och
kanalernas skick,

8. de områden kring lagringskomplexet som kan påverkas av
lagringen av koldioxid på lagringsplatsen,

9. befolkningsfördelningen i den region som ligger över
lagringsplatsen,

10. närheten till Natura 2000-områden för skydd enligt
Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/147/EG av den 30
november 2009 om bevarande av vilda fåglar, i lydelsen enligt
rådets direktiv 2013/17/EU, och rådets direktiv 92/43/EEG av
den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur
och växter, i lydelsen enligt rådets direktiv 2013/17/EU,

11. närheten till drickbart grundvatten, kolväten och andra
värdefulla naturresurser,

12. verksamheter som avser undersökning, produktion eller
lagring av kolväten, geotermisk användning av akviferer,
användning av underjordiska vattenreserver och andra
verksamheter kring lagringskomplexet samt eventuell
interaktion med sådana verksamheter,

13. närheten till de platser varifrån koldioxid kan tänkas
komma för lagring i lagringsplatsen med en uppskattning av
den totala potentiella mängd koldioxid som ekonomiskt kan bli
tillgänglig för lagring, och

14. närheten till lämpliga transportnät för koldioxid.

Den kunskap som avses i första stycket ska dokumenteras.
Kunskap om lagringskomplexets geovetenskapliga och
geomekaniska egenskaper enligt första stycket 1–7 ska ingå i
modellen.

14 § En modell enligt 12 § ska göras med datoriserade
reservoarsimulatorer och, med användning av den kunskap som
skaffats enligt 13 §, beskriva lagringskomplexet i fråga om

1. den fysiska fällans geologiska struktur,

2. reservoarens geomekaniska, geokemiska och flödesmässiga
egenskaper,

3. reservoarens täckande lager i form av takbergarter,
förseglingar, porösa och permeabla horisonter och omgivande
formationer,

4. spricksystem och eventuell förekomst av antroprogena
sprickor och kanaler,

5. lagringskomplexets area och djup,

6. porvolymen och porstorleksfördelningen,

7. den ursprungliga vätskefördelningen, och

8. alla andra relevanta kännetecken.

15 § Varje osäkerhet i en modell enligt 12 § ska bedömas.
Osäkerheten för varje parameter som används för modellen ska
bedömas genom utveckling av en serie scenarier för varje
parameter och beräkning av ett lämpligt
sannolikhetsintervall.

Dynamisk modellering för lämplighetsbedömningen

16 § Med hjälp av den eller de modeller som avses i 12 § ska
bedömningen enligt 11 § göras med en dynamisk modellering.
Simuleringar av injektering av koldioxid i lagringsplatsen
ska ingå i modelleringen. Simuleringarna ska avse flera olika
tidssteg av sådan injektering.

17 § Modelleringen ska syfta till att kunna bedöma den
injekterade koldioxidens och lagringsplatsens dynamiska
beteende. Kortsiktiga och långsiktiga simuleringar ska göras
så att det blir möjligt att bedöma vad som händer med
koldioxiden och hur den beter sig under årtionden och
årtusenden.

Modelleringen ska göras med hänsyn till

1. koldioxidströmmarnas egenskaper,

2. den möjliga injekteringstakten,

3. hur den injekterade koldioxidens reaktion med mineral i
lagringskomplexet återspeglas i modellen (reaktiva
processer),

4. koldioxidens upplösningshastighet i vatten,

5. de reservoarsimulatorer som används och att det kan krävas
flera simuleringar för att validera vissa rön, och

6. hur effektiv modelleringen är i fråga om hur de olika
enskilda effekterna i simulatorn samverkar (kopplade
processer).

18 § Modelleringen ska ge kunskap om

1. den geologiska formationens tryck och temperatur som en
funktion över tid av injekteringshastighet och ackumulerad
injekteringsmängd,

2. koldioxidens rumsliga och vertikala spridning över tid,

3. egenskaper hos koldioxidflödet i reservoaren och flödets
beteende i olika faser (fasbeteende),

4. mekanismer för och omfattning av koldioxidinfångning
inbegripet bräddnivåer och laterala och vertikala
förseglingar,

5. sekundära inneslutningssystem i lagringskomplexet som
helhet,

6. lagringskapacitet och tryckgradienter på
lagringsplatsen,

7. risken för sprickbildning i takbergarter
och lagringskomplexet i övrigt,

8. risken för att koldioxid ska tränga in i takbergarterna,

9. risken för läckage från lagringsplatsen genom övergivna
eller otillräckligt tätade brunnar eller på annat sätt,

10. migrationstakten från öppna reservoarer,

11. sprickförseglingstakten,

12. förändringar av pH-värde, mineralbildning eller andra
faktorer som rör formationernas vätskekemi eller reaktioner
som har samband med detta,

13. undanträngning av vätskor i formationen, och

14. ökad seismicitet och elevation vid ytnivå.

19 § En reaktiv modellering ska göras för att bedöma
effekterna av förändringar och reaktioner som avses i 18 §
12.

Lämplighetsbedömningens träffsäkerhet

20 § Flera simuleringar ska göras för att fastställa
lämplighetsbedömningens träffsäkerhet i fråga om bestämda
parametrar. Simuleringarna ska grundas på att parametrarna
ändras i den statiska geologiska modellen samt på olika
sannolikhetsberäkningar och antaganden i den dynamiska
modelleringen.

Riskbedömning i lämplighetsbedömningen

21 § Bedömningen av lagringsplatsens lämplighet ska innehålla
en bedömning och beskrivning av risker, en
exponeringsbedömning och en effektbedömning enligt 22–25 §§.

Vid bedömningen ska hänsyn tas till alla faktorer som har
betydelse för bedömningens träffsäkerhet.

22 § Beskrivningen av risker ska göras med hjälp av kunskap
från den dynamiska modelleringen enligt 16–19 §§ och från
simuleringarna enligt 20 §. Riskbeskrivningen ska omfatta
hela skalan av möjliga driftsförhållanden för att pröva
lagringskomplexets säkerhet och ska innehålla en redogörelse
för potentialen för läckage av koldioxid från
lagringskomplexet med hänsyn till

1. potentiella läckagevägar,

2. potentiell omfattning av läckage från läckagevägarna
(flöden),

3. maximalt reservoartryck, maximal injekteringstakt,
temperatur, känslighet för olika antaganden i de statiska
geologiska modellerna och andra kritiska parametrar som kan
påverka potentiella läckage,

4. undanträngning av vätskor och bildande av nya ämnen i den
geologiska formationen och andra sekundära effekter av
koldioxidlagring,

5. de konstruktioner som ska göras i samband med projektet,
och

6. faktorer som skulle kunna innebära en fara för människors
hälsa eller miljön.

23 § Exponeringsbedömningen ska grundas på beskrivningen av
omgivningen, befolkningens fördelning samt verksamhet ovanför
lagringskomplexet, vad som händer med koldioxiden och hur den
beter sig vid eventuella läckage från de potentiella
läckagevägar som har identifierats.

24 § Effektbedömningen ska grundas på information om
känsligheten hos specifika arter, samhällen eller livsmiljöer
som kan påverkas av potentiella läckagehändelser som har
identifierats. Bedömningen ska innefatta effekter av

1. exponering för höga halter av koldioxid i mark, i
bottensediment, i den biologiska bottenvärlden (bentiska
zonen) och i biosfären som kan leda till kvävning eller
koldioxidförgiftning,

2. minskade pH-värden i omgivningarna till följd av
koldioxidläckage, och

3. andra ämnen som kan finnas i läckande koldioxidströmmar på
grund av att det fanns orenheter i de koldioxidströmmar som
injekterats eller nya ämnen som bildats genom lagringen av
koldioxid.

Effektbedömningen ska göras med en tids- och rumsskala samt
kopplas till en serie potentiella läckagehändelser av olika
omfattning.

25 § Riskbedömningen ska

1. göras på grundval av riskbeskrivningen och exponerings-
och effektbedömningarna,

2. omfatta lagringskomplexets säkerhet och integritet på kort
och lång sikt vad gäller risken för läckage under de
föreslagna användningsvillkoren,

3. omfatta effekterna på människors hälsa och miljön, och

4. innehålla en bedömning av de osäkerhetskällor som har
identifierats i samband med beskrivningen och bedömningen av
lagringsplatsen och, när det är möjligt, en beskrivning av
möjligheterna att minska osäkerheten.

Tillstånd och planer

26 § Bestämmelser om att det krävs tillstånd till geologisk
lagring av koldioxid finns i miljöprövningsförordningen
(2013:251) och i förordningen (1998:899) om miljöfarlig
verksamhet och hälsoskydd.

27 § Den som avser att bedriva en verksamhet med geologisk 
lagring av koldioxid ska innan verksamheten påbörjas upprätta 
förslag till

1. en plan som beskriver vilka åtgärder som ska vidtas i 
händelse av läckage av koldioxid eller betydande störningar i 
lagringskomplexet (plan för avhjälpande åtgärder),

2. en övervakningsplan för kontrollen enligt 26 kap. 19 § 
miljöbalken och 43 § denna förordning, och

3. en sådan plan för underhåll efter stängning som avses i 
51 §.

Första stycket 2 gäller utöver det kontrollprogram som kan 
krävas enligt 26 kap. 19 § miljöbalken.

Bestämmelser om att en ansökan om tillstånd till geologisk 
lagring av koldioxid ska innehålla ett förslag till 
övervakningsplan och ett förslag till plan för avhjälpande 
åtgärder finns i 22 kap. 1 b § miljöbalken.
Förordning (2018:1326).

28 § Tillstånd till geologisk lagring av koldioxid får endast
ges om verksamhetsutövaren visar att verksamhetsutövaren har
de ekonomiska resurser som krävs för att bedriva geologisk
lagring av koldioxid och för att genomföra den övervakning
som krävs enligt 42 §.

29 § Om någon har tillstånd till geologisk lagring av
koldioxid enligt 9 kap. miljöbalken, får inte någon annan ges
tillstånd till lagring av koldioxid i samma lagringsplats.

30 § Om det finns mer än en lagringsplats i en hydraulisk
enhet, får tillstånd endast ges om den potentiella
tryckinteraktionen är sådan att båda lagringsplatserna
samtidigt kan uppfylla kraven i miljöbalken och föreskrifter
meddelade med stöd av balken.

31 § Om flera har ansökt om tillstånd till geologisk lagring
av koldioxid i samma lagringsplats, ska den ha företräde som
har

1. tillstånd att utforska kontinentalsockeln för geologisk
lagring av koldioxid enligt lagen (1966:314) om
kontinentalsockeln,

2. slutfört undersökningen av platsen,

3. uppfyllt alla villkor i undersökningstillståndet, och

4. ansökt om tillstånd till geologisk lagring av koldioxid.

Övervakningsplan

32 § Den övervakningsplan som avses i 27 § första stycket 
2 ska avse hanteringen av de risker som identifierats i 
riskbedömningen enligt 21–25 §§. Planen ska uppfylla kraven i 
33–37 §§.

Riktlinjer för utformningen av planen finns i kommissionens 
förordning (EU) nr 601/2012 av den 21 juni 2012 om 
övervakning och rapportering av växthusgasutsläpp i enlighet 
med Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/87/EG.
Förordning (2018:1326).

33 § I övervakningsplanen ska det finnas detaljerad
information om vilken övervakning som ska ske under
verksamhetens huvudfaser. I detta ingår övervakning av
utgångsläget, övervakning av driften och övervakning efter
stängning. För varje verksamhetsfas ska övervakningsplanen
innehålla specifik information om

1. vilka parametrar som övervakas,

2. vilken teknik som används för övervakningen och skälen för
den valda övervakningstekniken,

3. vilka platser som övervakas och skälen för de valda
platserna för stickprovstagning, och

4. när stickprovstagning ska ske och skälen för
stickprovstagningarnas fördelning över tiden.

34 § Övervakningsplanen ska omfatta

1. övervakning av läckage av koldioxid vid
injekteringsanläggningen,

2. övervakning av det volymetriska flödet av koldioxid vid
injekteringsbrunnstopparna,

3. övervakning av koldioxidens tryck och temperatur vid
injekteringsbrunnstopparna, i den omfattning som behövs för
att bestämma massaflödet,

4. kemiska analyser av det injekterade materialet,

5. övervakning av reservoarens temperatur och tryck, i den
omfattning som behövs för att avgöra koldioxidens fas,
beteende och status, och

6. övervakning av de parametrar som i övrigt har
identifierats som nödvändiga för att tillgodose
övervakningens syfte.

35 § I fråga om den teknik som används för övervakningen ska
övervakningsplanen innebära att den teknik väljs som
motsvarar bästa tillgängliga teknik när planen upprättas. Den
valda tekniken ska

1. innebära att koldioxidens närvaro, lokalisering och
migrationsvägar i de geologiska formationerna och vid
formationernas yta kan upptäckas,

2. ge information om koldioxidplymens beteende i fråga om
tryck och volym samt horisontell och vertikal utbredning så
att simuleringar i den dynamiska modellen enligt 16 § kan
justeras för ökad träffsäkerhet, och

3. i händelse av betydande störningar eller
koldioxidmigration från lagringskomplexet ge information om
tidigare oupptäckta läckagevägar inom ett stort geografiskt
område.

36 § Övervakningsplanen ska innebära att övervakningen
anpassas till aktuella förhållanden genom att

1. insamlad information sammanställs och tolkas, och

2. de observerade resultaten jämförs med det beteende som
förutsetts i modelleringar och simuleringar enligt 20 §.

37 § Om de observerade resultat som avses i 35 § 2 skiljer
sig väsentligt från det som förutsetts, ska den eller de
modeller som avses i 12 § kalibreras så att modellerna
återspeglar de observerade resultaten. Kalibreringen ska
baseras på de data som hämtats in enligt planen och de
ytterligare data som kan behövas för att öka säkerheten i de
antaganden som läggs till grund för kalibreringen.

Ekonomisk säkerhet

38 § Den säkerhet som avses i 15 kap. 37 § miljöbalken ska

1. gälla fram till dess att

a) ansvarsöverföring har skett, eller

b) en ny säkerhet har ställts i enlighet med ett nytt 
tillstånd, om det tillstånd som avsågs när säkerheten ställdes 
har återkallats enligt 24 kap. 3 § miljöbalken och 
tillsynsmyndigheten inte har beslutat att lagringsplatsen ska 
stängas, och

2. kunna tas i anspråk av tillsynsmyndigheten för att utföra 
de åtgärder som krävs enligt 65 § i avvaktan på att ett nytt 
tillstånd ges. Förordning (2019:296).

Koldioxidströmmarnas sammansättning

39 § En koldioxidström ska bestå av enbart koldioxid. 
Koldioxidströmmen får dock innehålla spår av andra ämnen än 
koldioxid som härrör från källan till koldioxidutsläppen, 
avskiljningen eller injekteringsprocessen samt spårämnen som 
tillsatts i samband med övervakning och kontroll av 
koldioxidens rörelser inom lagringskomplexet. Halterna av 
sådana ämnen får inte överstiga nivåer som skulle kunna

1. ha negativa effekter på lagringsplatsen eller säkerheten 
och funktionen hos den infrastruktur som används för 
transport av koldioxid,

2. utgöra en betydande risk för människors hälsa eller 
miljön, eller

3. strida mot krav i annan lagstiftning.
Förordning (2018:1326).

40 § Verksamhetsutövaren får inte låta en koldioxidström
injekteras i lagringsplatsen utan att ha

1. analyserat koldioxidströmmens sammansättning och
förekomsten i den av frätande ämnen och andra ämnen som har
betydelse för riskbedömningen enligt 21–25 §§, och

2. gjort en riskbedömning av koldioxidströmmen med hänsyn
till de nivåer av andra ämnen än koldioxid som avses i 39 §
och med hänsyn till tillståndets villkor om
koldioxidströmmens sammansättning.

41 § Verksamhetsutövaren ska föra en förteckning över
kvantiteten och sammansättningen av och egenskaperna hos de
koldioxidströmmar som levereras till och injekteras i
anläggningen.

Övervakning och kontroll

42 § Verksamhetsutövarens kontroll enligt 26 kap. 19 §
miljöbalken ska i fråga om geologisk lagring av koldioxid
syfta till att

1. jämföra det faktiska och modellerade beteendet hos den
koldioxid och det vatten som finns i lagringsplatsen,

2. upptäcka betydande störningar,

3. övervaka koldioxidens rörelser inom lagringskomplexet,

4. upptäcka läckage av koldioxid,

5. upptäcka betydande negativa effekter på dricksvatten och
den omgivande miljön i övrigt,

6. upptäcka betydande negativa effekter för människors hälsa
eller miljön,

7. bedöma effektiviteten av avhjälpande åtgärder som
vidtagits,

8. kontinuerligt bedöma lagringskomplexets säkerhet och
funktion på kort och långt sikt, och

9. bedöma om den lagrade koldioxiden kommer att förbli
fullständigt och varaktigt innesluten.

Kontrollen ska omfatta injekteringsanläggningen och
lagringskomplexet. Om det är möjligt, ska kontrollen även
omfatta koldioxidplymen och omgivningen.

43 § Verksamhetsutövaren ska uppdatera övervakningsplanen 
vid behov och inte mer sällan än vart femte år. 
Uppdateringarna ska ta hänsyn till

1. förändringar av de bedömda läckageriskerna,

2. förändringar av de bedömda riskerna för miljön och för 
människors hälsa,

3. nya vetenskapliga rön, och

4. förbättringar av bästa tillgängliga teknik.

Vid uppdateringarna ska 14–25 §§ tillämpas med användning av 
de kalibrerade modeller som avses i 37 § för att generera nya 
faroscenarier och flöden samt för att revidera och uppdatera 
bedömningen av de risker som avses i första stycket.

När nya koldioxidkällor, kanaler och flöden eller observerade 
signifikanta avvikelser från tidigare bedömningar 
identifieras till följd av historisk matchning och 
omkalibrering av modeller, ska övervakningsplanen uppdateras 
i enlighet med detta. Förordning (2018:1326).

44 § Tillsynsmyndigheten ska pröva uppdateringar av
övervakningsplanen.

Läckage av koldioxid och störningar

45 § Om det i fråga om en anläggning för lagring av koldioxid 
inträffar läckage av koldioxid eller betydande störningar, ska 
verksamhetsutövaren 

1. så snart som möjligt underrätta tillsynsmyndigheten och den 
myndighet som är tillsynsmyndighet enligt lagen (2020:1173) om 
vissa utsläpp av växthusgaser om detta, och 

2. vidta åtgärder i enlighet med planen för avhjälpande 
åtgärder samt de övriga åtgärder som kan krävas för att skydda 
människors hälsa eller miljön. Förordning (2020:1184).

46 § Om verksamhetsutövaren inte följer ett föreläggande från
tillsynsmyndigheten att vidta åtgärder som krävs enligt 45 §
eller om tillsynsmyndigheten anser att det behövs av andra
skäl, ska tillsynsmyndigheten vidta åtgärderna på
verksamhetsutövarens bekostnad.

Miljörapport

47 § I fråga om geologisk lagring av koldioxid ska en sådan
miljörapport som avses i 26 kap. 20 § miljöbalken, utöver det
som följer av 31 § förordningen (1998:899) om miljöfarlig
verksamhet och hälsoskydd eller föreskrifter meddelade av
Naturvårdsverket, innehålla

1. resultatet av övervakningen enligt 42 §,

2. information om den övervakningsteknik som används,

3. en kopia av den förteckning som förts enligt 41 §, och

4. bevis om att den ekonomiska säkerheten fortfarande är
giltig och i kraft.

Förutsättningar för stängning av lagringsplatsen

48 § En lagringsplats får stängas endast om
tillsynsmyndigheten beslutat att lagringsplatsen ska
stängas.

Beslut att en lagringsplats ska stängas

49 § Tillsynsmyndigheten får efter ansökan av 
verksamhetsutövaren besluta att lagringsplatsen ska stängas, 
om

1. verksamhetsutövaren har uppfyllt de villkor för stängning 
som bestämts i tillståndet,

2. verksamhetsutövaren har gjort en uppdatering av den plan 
för underhåll efter stängning som avses i 27 § första stycket 
3 och uppdateringen omfattar en riskanalys och en analys av 
de bästa metoderna för stängning av lagringsplatsen, och

3. tillsynsmyndigheten anser att den uppdaterade planen för 
underhåll efter stängning kan godkännas. 
Förordning (2018:1326).

50 § Tillsynsmyndigheten får i det enskilda fallet ge dispens
från kravet på att alla villkor om stängning i tillståndet
ska vara uppfyllda.

Verksamhetsutövarens ansvar och skyldigheter efter
stängning

51 § När tillsynsmyndigheten har beslutat att en lagringsplats 
ska stängas, ska verksamhetsutövaren 

1. försluta lagringsplatsen och avlägsna 
injekteringsanläggningarna, och 

2. fram till dess att ansvarsöverföring har skett 

a) övervaka enligt 42 §, 

b) vid behov vidta avhjälpande åtgärder enligt 45 §, 

c) vid behov överlämna utsläppsrätter enligt lagen (2020:00) 
om vissa utsläpp av växthusgaser i händelse av läckage av 
koldioxid, 

d) vid behov vidta förebyggande åtgärder enligt 2 kap. 
miljöbalken och avhjälpande åtgärder enligt 10 kap. 
miljöbalken, och 

e) upprätta miljörapport enligt 26 kap. 20 § miljöbalken och 
47 § denna förordning. 

För fullgörande av första stycket 2 ska planen för underhåll 
efter stängning utformas så att planen är förenlig med de 
bästa metoderna för underhåll och stängning. 

Övervakningen efter stängning ska grundas på den information 
som samlats in och modellerats under genomförandet av den 
övervakningsplan som avses i 27 § första stycket 2 och de 
uppdateringar som gjorts av denna plan. Planen ska innehålla 
den information som behövs för beslut enligt 52 §. 
Förordning (2020:1184).

Förutsättningar för ansvarsöverföring

52 § Det ansvar som avses i 51 § första stycket 2 ska tas 
över av tillsynsmyndigheten när den har beslutat att 
ansvarsöverföring ska ske och skyldigheterna i 53–55 §§ är 
uppfyllda. Förordning (2018:1326).

53 § Innan ansvarsöverföringen sker ska alla tillgängliga
uppgifter visa att den lagrade koldioxiden kommer att förbli
helt varaktigt innesluten. För att koldioxiden ska bedömas
vara helt varaktigt innesluten ska

1. den injekterade koldioxidens beteende överensstämma med
det modellerade beteendet,

2. det inte finnas något påvisbart läckage av koldioxid,
och

3. det vara sannolikt att lagringsplatsen kommer att
vara långsiktigt stabil.

54 § Tillsynsmyndigheten ska bestämma den tidpunkt då
ansvarsöverföring enligt 52 § tidigast ska ske. Perioden
mellan tidpunkten för beslutet att lagringsplatsen ska
stängas och tidpunkten för ansvarsöverföring ska dock alltid
uppgå till minst tjugo år, om inte tillsynsmyndigheten
bedömer att alla tillgängliga uppgifter visar att den lagrade
koldioxiden kommer att förbli fullständigt och varaktigt
innesluten vid en tidigare tidpunkt.

55 § Verksamhetsutövaren ska betala en avgift till
tillsynsmyndigheten innan ansvarsöverföringen sker.

Avgiften ska användas för att täcka tillsynsmyndighetens
kostnader för att se till att koldioxiden förblir
fullständigt och varaktigt innesluten efter
ansvarsöverföringen.

56 § Tillsynsmyndigheten ska i varje enskilt fall bestämma
storleken på avgiften enligt 55 § med hänsyn till den
information om lagringen som har betydelse för att bedöma
kostnaderna för fullgörandet av det ansvar som omfattas av
ansvarsöverföringen. Avgiften ska dock alltid täcka
kostnaderna för övervakning under en period om 30 år från
ansvarsöverföringen.

57 § Tillsynsmyndigheten får meddela föreskrifter om hur
avgiften ska beräknas, hur den ska betalas och andra villkor
som avser avgiften.

Ärenden om ansvarsöverföring

58 § Om en verksamhetsutövare ansöker om ansvarsöverföring
eller tillsynsmyndigheten på eget initiativ tar upp en sådan
fråga, ska verksamhetsutövaren ge in en rapport som visar att
kraven i 53 § är uppfyllda.

59 § Tillsynsmyndigheten får meddela föreskrifter om vad
rapporten enligt 58 § ska innehålla och hur uppgifterna ska
redovisas.

60 § Tillsynsmyndigheten ska göra den rapport som avses i 58
§ tillgänglig för Europeiska kommissionen inom en månad från
det att rapporten har kommit in i ärendet.

61 § När förutsättningarna enligt 53 och 54 §§ är uppfyllda
ska tillsynsmyndigheten ta fram ett utkast till beslut om
ansvarsöverföring och i utkastet ange

1. på vilket sätt det har fastställts att lagringsplatsen har
förslutits och injekteringsanläggningarna avlägsnats, och

2. de ytterligare krav för förslutning av lagringsplatsen och
för avlägsnande av injekteringsanläggningarna som
tillsynsmyndigheten bedömer är nödvändiga.

Om tillsynsmyndigheten anser att förutsättningarna för
ansvarsöverföring inte är uppfyllda, ska myndigheten
informera verksamhetsutövaren om skälen för detta.

62 § Tillsynsmyndigheten ska skicka en kopia av underlaget i
ärendet och utkastet till beslut om ansvarsöverföring till
Europeiska kommissionen och ge den möjlighet att yttra sig.

63 § När Europeiska kommissionen har yttrat sig över utkastet
till beslut eller meddelat att den inte kommer att yttra sig
och när tillsynsmyndigheten är övertygad om att
förutsättningarna i 51 § första stycket och 53–55 §§ är
uppfyllda, ska tillsynsmyndigheten slutligt besluta i frågan
om ansvarsöverföring. Beslutet ska innehålla skälen för
avvikelse från synpunkter som kommissionen har lämnat.

Tillsynsmyndigheten ska underrätta kommissionen om beslutet.

Återkallelse av tillstånd

64 § Om ett tillstånd till geologisk lagring av koldioxid har
återkallats med stöd av 24 kap. 3 § miljöbalken, får
tillsynsmyndigheten besluta att lagringsplatsen ska
stängas.

65 § Om det är sannolikt att ett nytt tillstånd för 
verksamheten kommer att ges, får tillsynsmyndigheten i stället 
för att besluta att lagringsplatsen ska stängas förelägga 
verksamhetsutövaren att vidta de åtgärder som i avvaktan på 
ett nytt tillstånd behövs för att 

1. övervaka enligt 42 §, 

2. vidta avhjälpande åtgärder enligt 45 §, 

3. uppfylla bestämmelserna om koldioxidströmmar i tillståndet 
och i 39 och 40 §§, 

4. överlämna utsläppsrätter enligt lagen (2020:1173) om vissa 
utsläpp av växthusgaser, och 

5. vidta åtgärder enligt 2 kap. 3 § och 10 kap. miljöbalken. 

Om tillsynsmyndighetens föreläggande inte följs, ska 
tillsynsmyndigheten på verksamhetsutövarens bekostnad utföra 
de åtgärder som krävs. Föreläggandet ska innehålla en 
upplysning om detta. Förordning (2020:1184).

66 § Om tillsynsmyndigheten beslutar att en lagringsplats 
ska stängas efter det att tillståndet har återkallats, ska 
tillsynsmyndigheten på verksamhetsutövarens bekostnad

1. se till att planen för underhåll efter stängning är 
uppdaterad och att uppdateringen omfattar en riskanalys och 
en analys av bästa möjliga teknik för tekniska förbättringar 
och stängning av lagringsplatsen,

2. vidta åtgärder enligt planen, och

3. vidta de åtgärder som behövs för att följa kraven i 51 § 
första stycket 2. Förordning (2018:1326).

67 § Om ett tillstånd till geologisk lagring av koldioxid har
återkallats med stöd av 24 kap. 3 § miljöbalken, får
tillsynsmyndigheten besluta att ansvarsöverföring ska ske.
Ansvarsöverföringen får i ett sådant fall ske endast när alla
tillgängliga uppgifter tyder på att den lagrade koldioxiden
kommer att förbli fullständigt och varaktigt innesluten,
lagringsplatsen har förslutits och injekteringsanläggningarna
avlägsnats.

Ersättningsskyldighet efter ansvarsöverföring

68 § Kostnader som uppkommer på grund av bristfälliga
uppgifter, undanhållande av relevant information, oaktsamhet,
uppsåtligt bedrägeri, bristande omsorg eller andra fel av
verksamhetsutövaren, ska betalas av verksamhetsutövaren även
om ansvarsöverföring har skett.

Förteckning över stängda lagringsplatser

69 § Tillsynsmyndigheten ska föra en förteckning över

1. givna tillstånd till lagring av koldioxid, och

2. stängda lagringsplatser och omgivande lagringskomplex 
med

a) information i form av kartor och tvärsnitt som visar 
den stängda lagringsplatsens rumsliga avgränsning, och

b) information som är relevant för att bedöma om den lagrade 
koldioxiden kommer att förbli fullständigt och varaktigt 
innesluten. Förordning (2018:1326).

70 § Tillsynsmyndigheten får meddela föreskrifter om
skyldighet för verksamhetsutövare att lämna de uppgifter som
behövs för förteckningen enligt 69 §.

71 § När tillsynsmyndigheten yttrar sig i frågor om tillstånd
till verksamheter som kan påverka eller påverkas av en stängd
lagringsplats ska myndigheten se till att information ur
förteckningen förs in i prövningen.

Tillsyn

72 § Bestämmelser om tillsyn och egenkontroll finns i 26 kap.
miljöbalken, i miljötillsynsförordningen (2011:13) och i
förordningen (1998:901) om verksamhetsutövares
egenkontroll.

73 § För varje anläggning för geologisk
lagring av koldioxid ska tillsynsmyndigheten göra minst ett
tillsynsbesök om året under tre år från det att
lagringsplatsen stängdes och därefter vart femte år till dess
ansvarsöverföring har skett.

Tillsynsbesöken ska omfatta injekterings- och
övervakningsanläggningarna samt lagringskomplexets effekter
på människors hälsa och miljön. Om det behövs, ska besöken
också omfatta injekteringsanläggningarna och andra
ytanläggningar, bedömning av den injektering och övervakning
som genomförs av verksamhetsutövaren och kontroll av register
som hålls av verksamhetsutövaren.

74 § Tillsynsmyndigheten ska alltid göra ett tillsynsbesök

1. om tillsynsmyndigheten fått kännedom om läckage av
koldioxid eller betydande störningar,

2. om miljörapporten visar att tillståndet eller villkor som
gäller för verksamheten inte har följts och avvikelsen inte
är ringa,

3. om allvarliga klagomål som rör människors hälsa eller
miljön har riktats mot verksamheten, eller

4. i andra situationer där tillsynsmyndigheten finner det
lämpligt.

75 § Senast två månader efter ett tillsynsbesök ska
tillsynsmyndigheten

1. i en tillsynsrapport beskriva hur verksamheten uppfyller
de villkor och bestämmelser som gäller för den och ange om
ytterligare åtgärder behöver vidtas, och

2. skicka rapporten till verksamhetsutövaren och på lämpligt
sätt göra rapporten tillgänglig för allmänheten.

76 § Tillsynsmyndigheten ska regelbundet se över den
ekonomiska säkerhet som avses i 38 § och bedöma om den är
anpassad till behovet.

77 § När ansvarsöverföring har skett ska tillsynsbesök enligt
73 och 74 §§ upphöra. Tillsynsmyndigheten får minska sin
övervakning enligt 42 § till den nivå som behövs för att
upptäcka läckage av koldioxid och betydande störningar.

Om läckage av koldioxid eller betydande störningar upptäcks
av tillsynsmyndigheten eller kommer till tillsynsmyndighetens
kännedom, ska lagringsplatsen övervakas i den utsträckning
som krävs för att bedöma problemens omfattning och de
avhjälpande åtgärdernas effektivitet.

Gränsöverskridande samarbete

78 § Tillsynsmyndigheten och de myndigheter som prövar frågor
om tillstånd till geologisk lagring av koldioxid ska vidta de
åtgärder för samarbete med andra berörda EU-länder som behövs
för att frågor om gränsöverskridande transporter av
koldioxid, gränsöverskridande lagringsplatser och
gränsöverskridande lagringskomplex ska lösas på ett sätt som
uppfyller de bestämmelser som i de berörda länderna genomför
Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/31/EG av den 23
april 2009 om geologisk lagring av koldioxid och ändring av
rådets direktiv 85/337/EEG, Europaparlamentets och rådets
direktiv 2000/60/EG, 2001/80/EG, 2004/35/EG, 2006/12/EG och
2008/1/EG samt förordning (EG) nr 1013/2006, i lydelsen
enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/92/EU.

Frågor om att lagra koldioxid åt någon annan

79 § Frågor om att lagra koldioxid åt någon annan enligt 28
kap. 14 och 15 §§ miljöbalken prövas av
tillsynsmyndigheten.

80 § Om en fråga enligt 28 kap. 14 §
miljöbalken faller under både svensk jurisdiktion och ett
eller flera andra EU-länders jurisdiktion, ska
prövningsmyndigheten samråda med de berörda myndigheterna i
de andra länderna så att bestämmelserna tillämpas på ett
enhetligt sätt.

Rapportering

81 § Tillsynsmyndigheten ska fullgöra den
rapporteringsskyldighet som följer av

1. artikel 27 i Europaparlamentets och rådets direktiv
2009/31/EG, och

2. beslut 2007/2 till konventionen för skydd av den marina
miljön i Nordostatlanten (SÖ 1994:25).