Fartygssäkerhetsförordning (1988:594) 

1 kap. Inledande bestämmelser

1 § Denna förordning innehåller föreskrifter i anslutning till
fartygssäkerhetslagen (1988:49).

Certifikat

2 § Dokument angående godkänd säkerhetsorganisation och certifikat
som utfärdas på grund av föreskrifter i fartygssäkerhetslagen
(1988:49) eller föreskrifter meddelade med stöd av lagen skall
avfattas på svenska och utfärdas på formulär som fastställs av
Sjöfartsverket. Om ett dokument angående godkänd
säkerhetsorganisation avser ett rederi vars fartyg används i
internationell resa eller om ett certifikat avser ett fartyg i
internationell resa, skall det förses med översättning till engelska.
Sjöfartsverket får besluta att ett dokument eller certifikat som
avser ett sådant rederi eller ett sådant fartyg avfattas endast på
engelska. Förordning (1995:991).

3 § Sjöfartsverket får föreskriva att rederier och fartyg, utöver
dokument om godkänd säkerhetsorganisation och certifikat som anges i
fartygssäkerhetslagen (1988:49) eller i denna förordning, skall ha
dokument, certifikat eller intyg avseende något visst förhållande.

Bemyndiganden

4 § De organisationer som avses i 1 kap. 6 §
fartygssäkerhetslagen (1988:49) skall uppfylla de krav som
anges i artikel 4 och 15 i rådets direktiv 94/57/EG av den 22
november 1994 om gemensamma regler och standarder för
organisationer som utför inspektioner och utövar tillsyn av
fartyg och för sjöfartsadministrationernas verksamhet i
förbindelse därmed.

Sjöfartsverket får träffa avtal med och uppdra åt en
organisation som avses i första stycket att utfärda och förnya
certifikat för svenska fartyg.

Sjöfartsverket skall i verkets författningssamling tillkännage
med vilka organisationer som avtal har träffats. Meddelande om
detta skall även lämnas till Europeiska gemenskapernas
kommission och till medlemsstaterna i Europeiska unionen i
enlighet med vad som anges i artikel 4 i rådets direktiv
94/57/EG. Sjöfartsverket skall utöva den tillsyn som anges i
artikel 11 och vidta de åtgärder som avses i artikel 12.1b och
12.2 i rådets direktiv 94/57/EG. Förordning (1997:681).

5 § Föreskrifter eller beslut som avses i 1 kap. 6 § tredje
stycket fartygssäkerhetslagen (1988:49) får meddelas av
Sjöfartsverket. Förordning (1997:51).

6 § Sjöfartsverket får föreskriva vilka certifikat utfärdade av en
behörig utländsk myndighet eller vilka motsvarande handlingar som
utländska fartyg skall inneha vid sjöfart inom Sveriges
sjöterritorium.

Sjöfartsverket får även föreskriva vilka dokument angående godkänd
säkerhetsorganisation, utfärdade av en behörig utländsk myndighet,
eller vilka motsvarande handlingar som utländska rederier, som
bedriver sjöfart med ett svenskt fartyg eller använder ett annat
fartyg till sjöfart inom Sveriges sjöterritorium, skall inneha.
Förordning (1995:991).

Fartområden

7 § Följande fartområden skall finnas.

Fartområde A: Annat fartområde än fartområdena B, C, D eller E.

Fartområde B: Ett fartområde som sträcker sig högst 20 nautiska
mil, vid medelvattenstånd, från en strandlinje där nödställda
kan ta sig i land.

Fartområde C: Ett fartområde där sannolikheten för en
signifikant våghöjd som överstiger 2,5 meter är mindre än 10
procent under en ettårsperiod för åretrunttrafik eller under en
begränsad period av året för trafik endast under den perioden.
Området skall vara högst 15 nautiska mil från en skyddad plats
eller inom 5 nautiska mil, vid medelvattenstånd, från en
strandlinje där nödställda kan ta sig i land.

Fartområde D: Ett fartområde där sannolikheten för en
signifikant våghöjd som överstiger 1,5 meter är mindre än 10
procent under en ettårsperiod för åretrunttrafik eller under en
begränsad period av året för trafik endast under den perioden.
Området skall vara 6 nautiska mil från en skyddad plats eller
inom 3 nautiska mil, vid medelvattenstånd, från en strandlinje
där nödställda kan ta sig i land.

Fartområde E: Ett fartområde som omfattar hamnar, floder,
kanaler, insjöar och de områden i skärgård som erbjuder sjölä
från påverkan av vågor från öppna havet samt skärgårdar i
Vänern och Vättern. Området omfattar även skyddade fjärdar på
vilka den signifikanta våghöjden inte överstiger 0,5 meter
under mer än 10 procent av en ettårsperiod. Under perioden den
1 juni till och med den 31 augusti ingår öppna passager i ett i
övrigt skyddat skärgårdsområde. Passagens oskyddade sträcka får
inte vara större än en distansminut och den signifikanta
våghöjden får inte överstiga 0,5 meter under mer än 10 procent
av den perioden. Förordning (1999:669).

7 a § På inrikes resor gäller bestämmelserna i 10 kap.
9 b-9 e §§ fartygssäkerhetslagen (1988:49) inom fartområdena A
och B. Förordning (2001:878).

8 § Sjöfartsverket får bestämma att ett fartygs fartområde skall ha en
annan omfattning än vad som följer av 7 § om det finns särskilda skäl
för det.

9 § Sjöfartsverket får meddela närmare föreskrifter om
tillämpningen av 7 §. Förordning (1999:669).

2 kap. Fartygs sjövärdighet m.m.

Dokument och certifikat

1 § I 2 kap. 3 § fartygssäkerhetslagen (1988:49) föreskrivs vilka
fartyg som skall ha fartcertifikat.

I 2 kap. 4 c § samma lag föreskrivs vilka rederier och fartyg som
skall ha dokument och certifikat angående godkänd
säkerhetsorganisation. Förordning (1995:991).

2 § Ett lastfartyg med en bruttodräktighet av minst 500 skall ha dels
ett konstruktionssäkerhetscertifikat för lastfartyg, dels ett
utrustningssäkerhetscertifikat för lastfartyg. Närmare föreskrifter om
dessa certifikat meddelas av sjöfartsverket.

3 § Sjöfartsverket får föreskriva att ett lastfartyg som används i
internationell fart skall vara försett med radiokommunikationsutrustning
och ha ett radiosäkerhetscertifikat.

Bemyndiganden

4 § Sjöfartsverket meddelar föreskrifter enligt 2 kap. 5 §
fartygssäkerhetslagen (1988:49) om hur ett fartyg skall vara
konstruerat, byggt, utrustat och hållet i stånd samt om rederiers
och fartygs säkerhetsorganisation.

Sjöfartsverket meddelar efter samråd med Post- och telestyrelsen
också närmare föreskrifter om hur radiokommunikationsutrustning på
ett fartyg som skall vara utrustat med sådan utrustning, i tekniskt
hänseende skall vara utformad och installerad. Förordning (1995:991).

5 § Sjöfartsverket får meddela föreskrifter om giltighetstiden för
certifikat som rör fartygs sjövärdighet samt för dokument och
certifikat angående godkänd säkerhetsorganisation.
Förordning (1995:991).

6 § Sjöfartsverket får meddela föreskrifter enligt 2 kap. 6 §
fartygssäkerhetslagen (1988:49).

3 kap. Fartygs lastning

1 § Sjöfartsverket får träffa avtal med en sådan
organisation som avses i 1 kap. 4 § första stycket om
fastställande av minsta tillåtna fribord för svenska fartyg.
Förordning (1997:51).

2 § Sjöfartsverket får meddela föreskrifter om minsta tillåtna
fribord, fribordsmärken, fribordscertifikat och lastning samt om
säkring av last som ännu inte har förts ombord. Förordning (1995:991).

3 § För utländska fartyg skall bestämmelserna i lastlinjekonventionen
den 5 april 1966 eller motsvarande bestämmelser tillämpas.

4 § Sjöfartsverket får meddela föreskrifter om giltighetstiden för
fribordscertifikat.

4 kap. Passagerarfartyg

1 § Bemyndigande för sjöfartsverket att meddela föreskrifter om
passagerarfartygs sjövärdighet finns i 2 kap. 4 §.

2 § Sjöfartsverket får meddela föreskrifter eller i enskilda fall
besluta om rätt att använda passagerarfartyg till sjöfart utan hinder av
vad som sägs i 4 kap. fartygssäkerhetslagen (1988:49).

3 § Sjöfartsverket får meddela föreskrifter om skyldighet att
registrera uppgifter om personer som finns ombord på
passagerarfartyg. Förordning (1995:991).

5 kap. Fartygs bemanning

Allmänna bestämmelser

1 § En befälhavare på ett handelsfartyg och på ett fiskefartyg med en
bruttodräktighet av minst 20 skall vara svensk medborgare och ha fyllt
20 år, om inte sjöfartsverket på grund av särskilda skäl medger annat.

Med handelsfartyg och fiskefartyg förstås detsamma som i förordningen
(1982: 892) om behörigheter för sjöpersonal.

2 § Maskinchefen är skyldig att se till att befälhavaren har tillgång
till de uppgifter som rör maskinchefens ansvarsområde som behövs för
fartygets säkra framförande.

Vakthållning

3 § Sjöfartsverket får meddela föreskrifter om vakthållningen på fartyg.

Syn och hörsel

4 § Besättningsmedlemmarna på fartyg som anges i 1 § skall uppfylla de
krav på syn och hörsel som anges i föreskrifter meddelade med stöd av
förordningen (1979: 38) om läkarintyg för sjöfolk. Att kraven är
uppfyllda skall styrkas med ett läkarintyg, som inte får vara äldre än
fyra år.

Säkerhetsbesättning

5 § Vid fastställande av ett fartygs säkerhetsbesättning skall det särskilt
beaktas hur arbetet på fartyget är organiserat, vad som enligt lag eller
avtal gäller om personalens ordinarie arbetstid och, när det gäller
fartyg med passagerarfartygscertifikat, om tillräcklig personal för att
sköta livbåtar, livflottar och annan livräddningsutrustning.

Under en resa som under vanliga förhållanden kräver mer än tolv timmars
oavbruten gång, skall fartyget ha så stor besättning att den kan delas
in i det antal vakter som behövs. Detsamma gäller även i andra fall när
resan är sådan att arbetet måste delas in i skift.

Under en resa får fartyget inte ha mindre besättning än att tillräcklig
personal kan avdelas för intendenturtjänsten. Om fartyget enligt
gällande föreskrifter skall vara utrustat med teleanläggning, skall
personal också finnas för att anläggningen skall kunna användas på
behörigt sätt.

När en säkerhetsbesättning bestäms skall det vidare beaktas om arbetet
ombord innebär att en befattningshavare kan utföra arbetsuppgifter inom
flera av de arbetsområden som avses i 6 §, om underhållsarbetet skall
utföras av en särskild landbaserad organisation samt om vakt ständigt
måste hållas i maskinrummet. Förordning (1998:964).

6 § En säkerhetsbesättning skall ha en sådan storlek och sammansättning
att fartyget får tillräcklig personal för manövrering och navigering, för
drift och övervakning av maskineriet, för sådant nödvändigt underhåll av
fartyget och dess utrustning som har betydelse för säkerheten, för
brandskydds- och livräddningstjänsten, för radiotjänsten samt för
intendenturtjänsten. Förordning (1998:964).

7 § För varje befattning som ingår i säkerhetsbesättningen skall den
behörighet och specialbehörighet anges som fordras för att utöva
befattningen.

Om behörigheter och specialbehörigheter finns föreskrifter i
förordningen (1982: 892) om behörigheter för sjöpersonal. Om det finns
särskilda skäl, får andra krav ställas än som sägs där.
Förordning (1998:964).

8 § Undantag från kraven på behörighet eller specialbehörighet
får medges i fråga om en viss befattning på ett visst fartyg om
det finns synnerliga skäl för det och det inte finns anledning
att anta att säkerheten äventyras. Undantag får inte medges om
det skulle strida mot någon internationell överenskommelse som
biträtts av Sverige. Undantag från behörighetskraven för en
viss befattning får medges endast i fråga om den som är behörig
att inneha den närmast lägre befattningen. Om någon sådan
befattning inte finns eller om det inte finns några
behörighetskrav för den, får undantag medges en person som är
tillräckligt kvalificerad och erfaren.

För en befattning på ett fartyg i vidsträcktare fart än inre
fart enligt 1 kap. 3 § förordningen (1998:965) om behörigheter
för sjöpersonal får undantag medges för viss tid, högst sex
månader.

Ett beslut om undantag meddelas av den myndighet som har
fastställt säkerhetsbesättningen. Ett beslut får förenas med
villkor och får återkallas när det finns skäl till det.

Berörda centrala organisationer för redare och ombordanställda
skall få tillfälle att yttra sig innan ett beslut fattas, om
det inte är fråga om en viss resa eller i övrigt en tillfällig
avvikelse. Förordning (1999:669).

9 § I ett beslut om säkerhetsbesättning skall anges om det skall finnas
befattningshavare med specialbehörighet att ha hand om visst slag av
farlig last på fartyget. Förordning (1998:964).

10 § Befälhavaren, maskinchefen, överstyrman, förste maskinisten och
varje annan person med direkt ansvar för lastning, lossning eller annan
lasthantering på ett oljetankfartyg, kemikalietankfartyg och
gastankfartyg skall ha specialbehörighet för oljelasthantering,
kemikalielasthantering respektive gaslasthantering.

Annan personal med särskilda arbetsuppgifter och ansvar i fråga om last
och lastutrustning på tankfartyg skall ha genomgått lämplig utbildning
för dessa arbetsuppgifter.

På ett torrlastfartyg skall det finnas befattningshavare med
specialbehörighet för torrlasthantering, om sjöfartsverket med hänsyn
till lastens farlighet och mängd föreskriver det.

11 § Bestämmelserna i 10 § skall tillämpas också på fartyg som släpar
eller skjuter farlig last.

12 § På ett passagerarfartyg i lägst närfart enligt 1 kap. 3 §
förordningen (1998:965) om behörigheter för sjöpersonal skall
det finnas det antal befattningshavare med certifikat för att
handha räddningsfarkoster och beredskapsbåtar som
Sjöfartsverket bestämmer.

Fartygets befälhavare skall utse en befälhavare för varje
livbåt och en ställföreträdare för denne bland dem som har
certifikat för att handha räddningsfarkoster och
beredskapsbåtar.

För varje kranflottestation ombord skall det utses dels en
kranskötare, dels en person som hjälper denne. Dessa skall ha
genomgått särskild utbildning för detta.

För varje motorlivbåt skall det finnas en person som kan sköta
motorn.

För varje livbåt som har radiotelegrafstation,
radiotelefonstation eller strålkastare skall det finnas en
person som kan sköta denna utrustning. Förordning (1999:669).

13 § För livflottar som inte finns på kranflottestation skall det finnas
en person som är väl förtrogen med handhavandet och skötseln av sådana
flottar.

14 § Ett beslut om säkerhetsbesättning för ett fartyg skall framgå av en
särskild handling. Den eller en bestyrkt kopia av den skall förvaras
ombord.

Innehållet i ett beslut om säkerhetsbesättning skall tillkännages genom
anslag på en lämplig plats ombord. Förordning (1998:964).

15 § Av ett beslut om säkerhetsbesättning skall det framgå för vilket
fartområde beslutet gäller. Om fartyget skall användas i flera
fartområden, skall säkerhetsbesättning fastställas för varje sådant
område. Förordning (1998:964).

16 § På ett fartyg, för vilket beslut om säkerhetsbesättning fattats,
skall det finnas en aktuell förteckning över besättningen på fartyget,
om inte sjöfartsverket av särskilda skäl beslutar annat.
Förordning (1998:964).

17 § Ett beslut om säkerhetsbesättning gäller tills vidare. Det
får dock meddelas för begränsad tid om det finns särskilda skäl för det.
Förordning (1998:964).

18 § Ett beslut av en befälhavare enligt 5 kap. 10 §
fartygssäkerhetslagen (1988:49) skall med angivande av skälen för det
antecknas i skeppsdagboken, om en sådan förs, eller annars antecknas
särskilt. Om det vid samråd enligt 5 kap. 11 § samma lag framförts en
avvikande mening, skall också den antecknas.

Om sjöfartsverket har meddelat beslutet om säkerhetsbesättning, skall
befälhavaren genast underrätta verket om sitt beslut och skälen för det
samt avvikande mening som förts fram vid samrådet.
Förordning (1998:964).

Bemanningsföreskrifter

19 § Sjöfartsverket får meddela bemanningsföreskrifter för sådana fartyg
för vilka säkerhetsbesättning inte skall fastställas.

För fartyg som ägs eller brukas av svenska staten skall beträffande
bemanningsföreskrifter tillämpas vad som föreskrivs i 5 kap. 7 § andra
stycket fartygssäkerhetslagen (1988:49) om säkerhetsbesättning.
Kustbevakningen behöver dock inte samråda när bemanningsföreskrifter i
enskilda fall meddelas för dess fartyg. Förordning (1998:964).

20 § Behörigheten hos befattningshavare och deras antal behöver anges i
bemanningsföreskrifterna bara om det är nödvändigt från
säkerhetssynpunkt. Härvid gäller föreskrifterna i 6--8 §§ och 13 §.

Bemyndiganden

21 § Medgivande enligt 5 kap. 12 § andra stycket fartygssäkerhetslagen
(1988:49) lämnas av sjöfartsverket. Verket får också meddela
föreskrifter enligt 5 kap. 15 och 17 §§ samt besluta om avgifter enligt
19 § samma lag.

6 kap. Arbetsmiljö m.m.

1 § Har olycksfall eller annan skadlig inverkan i arbete föranlett
dödsfall eller svårare personskada eller samtidigt drabbat flera som
utför fartygsarbete, skall arbetsgivaren omedelbart underrätta
Sjöfartsverket. Detsamma gäller vid tillbud som har inneburit
allvarlig fara för liv eller hälsa.

Föreskrifter om anmälan om arbetsskada finns även i förordningen
(1977:284) om arbetsskadeförsäkring och statligt
personskadeskydd.

Föreskrifter om befälhavarens skyldighet att rapportera vissa
händelser finns i 6 kap. 14 § sjölagen (1994:1009).
Förordning (1994:1280).

2 § En läkare som i sin verksamhet får kännedom om sjukdomar som kan
ha samband med fartygsarbete, skall anmäla detta till sjöfartsverket.

Gemensamt arbetsställe

3 § Den som enligt 7 kap. 6 § fartygssäkerhetslagen (1988:49) är
ansvarig för samordning av skyddsåtgärder ombord skall sätta upp anslag
med uppgift om detta på väl synlig plats i fartyget.

Tillgängliga författningar

4 § På varje fartyg skall fartygssäkerhetslagen (1988:49) och denna
förordning finnas tillgängliga för dem som utför fartygsarbete. Detsamma
gäller i fråga om andra författningar som har utfärdats med stöd av
lagen eller förordningen och rör den verksamhet som bedrivs på fartyget.

Skyddsverksamhet

5 § Till skyddsombud skall utses en person med insikt i och intresse för
arbetsmiljöfrågor och som har god förtrogenhet med arbetsförhållandena
inom sitt skyddsområde.

Antalet skyddsombud bestäms efter skyddsområdets omfattning, arbetets
natur och arbetsförhållandena.

Skyddsombud kan skiljas från sitt uppdrag genom beslut av dem som har
utsett ombudet.

6 § Befälhavaren skall underrätta skyddsombud om till vem ombord som
framställningar i skyddsfrågor skall göras. Redaren skall meddela de
ombordanställda till vem inom rederiet som framställningar skall göras
i frågor om fartygets skyddsförhållanden.

Finner ett skyddsombud att åtgärder behöver vidtas för att få
tillfredsställande skyddsförhållanden till stånd, skall ombudet göra
framställning om det. Ett skyddsombud kan också begära att viss
undersökning skall göras för kontroll av förhållanden inom
skyddsområdet. Sådana framställningar av skyddsombud skall antecknas
i fartygets skeppsdagbok. På begäran skall skriftligt bevis om att en
framställning har gjorts genast lämnas till skyddsombudet.

Om ett skyddsombud har gjort framställning om en viss skyddsåtgärd,
skall besked i frågan lämnas utan dröjsmål. Sker inte detta, får
skyddsombudet begära ingripande av sjöfartsverket eller annan berörd
tillsynsmyndighet. Motsvarande gäller om framställningen inte beaktas
inom skälig tid. Om en skyddskommitté finns, får ett skyddsombud direkt
begära att kommittén behandlar skyddsfrågan.

Säkerheten ombord bör övervakas genom regelbundna skyddsronder.

7 § Ett beslut enligt 9 kap. 7 eller 8 § fartygssäkerhetslagen (1988:49)
skall antecknas i fartygets skeppsdagbok. Befälhavaren skall genast
skriftligen underrätta sjöfartsverket eller annan berörd
tillsynsmyndighet om beslutet.

8 § Antalet ledamöter i en skyddskommitté bestäms med hänsyn till
antalet ombordanställda och arbetsförhållandena på fartyget.
Befälhavaren eller annan ansvarig arbetsledare som särskilt utsetts att
handlägga skyddsfrågor, bör ingå i kommittén. I kommittén bör det också
ingå ledamot av styrelse för facklig organisation av ombordanställda som
verkar på fartyget. Vidare skall skyddsombud ingå i kommitten.

Ordförande och sekreterare i skyddskommittén utses av redaren om inte
annat överenskoms.

Skyddskommittén bör sammanträda minst en gång varannan månad.

9 § Kan i en skyddskommitté företrädare för redare och ombordanställda
inte ena sig om ett beslut, skall på begäran av en ledamot frågan
hänskjutas till sjöfartsverket eller annan berörd tillsynsmyndighet.

I ett beslut av en skyddskommitté bör anges den tid inom vilket beslutet
skall ha verkställts.

10 § Arbetsgivaren skall lämna uppgift till sjöfartsverket om vem som
har utsetts att ta emot framställningar i frågor om fartygets
skyddsförhållanden.

Befälhavaren skall på lämpligt ställe ombord sätta upp anslag med
uppgift om namn på skyddsombud och ledamöter av skyddskommitte'. Han
skall också snarast möjligt efter förrättat val underrätta
sjöfartsverket om vem som har utsetts till skyddsombud, dennes
skyddsområde och mandattid.

11 § Vid tillsynsförrättning på fartyg skall förrättningsmannen sätta
sig i förbindelse med skyddsombud, när förrättningen avser eller
motiverar åtgärder inom skyddsorganisationens verksamhetsområde.

Vid tillsynsförrättning bör berörda skyddsombud vara närvarande och
beredda att lämna förrättningsmannen upplysningar.

12 § Om en tillsynsmyndighet har lämnat skyddsombud en kopia av
meddelande i en skyddsfråga som gäller fartyget, skall skyddsombudet
förvara kopian under minst två år, räknat från meddelandets datum. Om
ett skyddsombud avgår, skall kopiorna överlämnas till efterträdaren.

Bemyndiganden

13 § Sjöfartsverket får

1. meddela föreskrifter enligt 6 kap. 10 a § fartygssäkerhetslagen
(1988:49), föreskrifter om sjukvård ombord på fartyg och om skeppsapotek
samt föreskrifter i övrigt enligt 8 kap. 1--7 §§ samma lag,

2. meddela närmare föreskrifter om läkares anmälningsskyldighet enligt
2 §,

3. med de undantag som anges i 15 § meddela de föreskrifter som behövs i
fråga om samordning av skyddsåtgärder på fartyg där flera arbetsgivare
samtidigt driver verksamhet,

4. meddela de ytterligare föreskrifter som behövs om hur fartyg skall
vara utformade, inrättade och utrustade för att erbjuda en lämplig
arbetsmiljö och tillfredsställande förhållanden i övrigt för de
ombordanställda.

I frågor som avser skydd mot ohälsa eller olycksfall i arbetet meddelas
föreskrifterna efter samråd med Arbetsmiljöverket.

Föreskrifter som rör även andra myndigheters verksamhetsområden meddelar
sjöfartsverket efter samråd med respektive myndighet.

Sjöfartsverket får medge undantag från föreskrifter som verket har
meddelat. Förordning (2000:961).

14 § Föreskrifterna i 6 kap. 3--8 §§, 9 § första och andra styckena samt
7 kap. 5 och 6 §§ fartygssäkerhetslagen (1988:49) gäller även utländska
fartyg.

15 § Beträffande fartyg som har tagits in på varv i Sverige meddelar
Arbetsmiljöverket efter samråd med sjöfartsverket de föreskrifter
som behövs i fråga om samordning av skyddsåtgärder. Detsamma gäller i
fråga om fartyg i svensk hamn som är gemensamt arbetsställe till följd
av att fartyget är under lastning eller lossning.
Förordning (2000:961).

16 § Fråga om överlåtelse på redaren av det ansvar som avses i 7 kap.
6 § andra stycket fartygssäkerhetslagen (1988:49) prövas av
Arbetsmiljöverket. Förordning (2000:961).

7 kap. Tillsyn

Allmänna bestämmelser m.m.

1 § Tillsynen av arbetsmiljön utövas förutom, av
Sjöfartsverket, av Arbetsmiljöverket.

Närmare föreskrifter om samverkan mellan Sjöfartsverket och
Arbetsmiljöverket meddelas av Sjöfartsverket i samråd med
Arbetsmiljöverket. Förordning (2000:961).

2 § Arbetsmiljöverket och yrkesinspektionen utövar tillsyn av

a) mudderverk och pontonkranar som saknar framdrivningsmaskineri och
nyttjas i hamnar, kanaler, floder och liknande skyddade farvatten, samt

b) pråmar som används till upplagsplats eller logement och endast
undantagsvis förflyttas eller som används till annat än personbefordran
vid lastageplats, i hamn eller på redd. Förordning (2000:961).

3 § Sjöfartsverket utövar tillsyn av radiokommunikationsutrustning och
sådan utrustnings installation på fartyg. Förordning (1994:129).

4 § Sjöfartsverket förordnar om tillsyn av skeppsapotek efter samråd med
läkemedelsverket. Förordning (1990:559).

Tillsynsförrättningar

5 § Föreskrifter om tillsynsförrättningar meddelas av sjöfartsverket.

6 § Olika tillsynsförrättningar beträffande samma fartyg skall om
möjligt ske samtidigt. Förrättningarna bör samordnas med undersökning
som görs av en sådan organisation som anges i 1 kap. 6 §
fartygssäkerhetslagen (1988:49). Förordning (1996:996).

6 a § På begäran av ett rederi skall Sjöfartsverket erbjuda den
behöriga myndigheten i en flaggstat, som inte är en värdstat,
att skicka företrädare till en besiktning av ett fartyg som
avses i 10 kap. 9 a § fartygssäkerhetslagen (1988:49).
Förordning (2001:878).

Skyldighet för redare

7 § Upphör ett fartyg att inneha klass i en sådan
organisation som anges i 1 kap. 6 § första eller andra
stycket fartygssäkerhetslagen (1988:49), skall redaren genast
anmäla detta till Sjöfartsverket. Om fartyget är utomlands,
kan en sådan anmälan lämnas även till en svensk
utlandsmyndighet i den hamn som fartyget beräknas komma att
anlöpa närmast.

Redaren skall genast anmäla till Sjöfartsverket om
rederiets organisation eller ledning ändras, om inte
ändringen är utan betydelse för rederiets godkända
säkerhetsorganisation. En sådan anmälan skall även göras om
rederiet övertar redarfunktionerna för ett fartyg eller om
dess fartyg övergår till ett annat rederi. Förordning (1997:51).

Ritningar

8 § Sjöfartsverket får meddela föreskrifter och medge undantag enligt 10
kap. 23 § fartygssäkerhetslagen (1988:49) angående ritningar.

Tillsynsböcker

9 § Sjöfartsverket får meddela föreskrifter om tillsynsböcker enligt 10
kap. 21 § fartygssäkerhetslagen (1988:49).

Bemyndiganden

10 § Sjöfartsverket får träffa avtal om tillsyn av svenska
fartyg med en sådan organisation som avses i 1 kap. 4 §
första stycket. Förordning (1997:51).

11 § Föreskrifter eller beslut som avses i 10 kap. 20 § andra stycket
fartygssäkerhetslagen (1988:49) meddelas av sjöfartsverket.

Avgifter

12 § Sjöfartsverket får meddela föreskrifter om avgifter enligt
10 kap. 22 § fartygssäkerhetslagen (1988:49). Förordning (1994:129).

8 kap. Inskränkningar i rätten att använda fartyg

1 § Ett beslut enligt 11 kap. 1 § fartygssäkerhetslagen (1988:49) får,
förutom av sjöfartsverket, utanför Sverige meddelas av svensk
utlandsmyndighet som förordnats att utöva tillsyn av fartyg.

2 § Om underställning av beslut enligt 11 kap. 1 § fartygssäkerhetslagen
(1988:49) som har meddelats av en annan myndighet än sjöfartverket
föreskrivs i 13 kap. 2 § nämnda lag.

9 kap. Övriga bestämmelser

Underställning

1 § Ett beslut som enligt 13 kap. 2 § fartygssäkerhetslagen
(1988:49) skall underställas Sjöfartsverket, skall inom verket
prövas av chefen för Sjöfartsinspektionen.

Ett beslut enligt 11 kap. 1, 1 a, 1 c eller 1 d §
fartygssäkerhetslagen som meddelats av en annan
befattningshavare än chefen för Sjöfartsinspektionen skall
genast underställas denne. Förordning (2001:878).

Bemyndiganden m.m.

2 § Sjöfartsverket bemyndigas att meddela ytterligare föreskrifter
enligt 13 kap. 5 § andra stycket och 7 § fartygssäkerhetslagen
(1988:49).

Underrättelser

3 § Sjöfartsverket skall underrätta

1. svenska hamnar om ett förbud för ett fartyg att anlöpa hamn
enligt 11 kap. 1 c § fartygssäkerhetslagen (1988:49) och om när
ett sådant förbud har upphört att gälla,

2. de behöriga myndigheterna i övriga stater inom Europeiska
ekonomiska samarbetsområdet (EES)

a) om ett fartyg har tillåtits att gå till ett svenskt
reparationsvarv men inte uppfyller villkoren för resan eller
fortsätter den utan att anlöpa varvet,

b) om ett förbud mot fartygs resa hävts av Sjöfartsverket för
att hindra överbeläggning av inspektionshamnen,

3. den behöriga myndigheten i flaggstaten och den behöriga
myndigheten i den stat där reparationsvarvet är beläget om
sådana villkor som avses i 2 a, och

4. den behöriga myndigheten i den stat som har anvisat ett
fartyg till ett reparationsvarv i Sverige eller som har anvisat
ett svenskt fartyg till ett reparationsvarv i en stat inom EES
om de åtgärder som har vidtagits i Sverige.
Förordning (2001:878).

4 § Sjöfartsverket skall underrätta

1. den behöriga myndigheten i en flaggstat och de behöriga
myndigheterna i berörda värdstater inom Europeiska ekonomiska
samarbetsområdet (EES) om brister som framkommit vid
besiktningar enligt 10 kap. 9 b och 9 c §§
fartygssäkerhetslagen (1988:49) och om beslut enligt 11 kap. 1,
1 d eller 5 § samma lag meddelade med anledning av
förrättningarna,

2. Europeiska gemenskapernas kommission om resultatet av
besiktningar enligt 10 kap. 9 b och 9 c §§
fartygssäkerhetslagen,

3. Europeiska gemenskapernas kommission om det råder bestående
oenighet mellan behöriga myndigheter inom EES om i fall ett
fartyg uppfyller kraven vad avser inledande kontroller enligt
10 kap. 9 b § 1 fartygssäkerhetslagen,

4. den behöriga myndigheten i en stat utanför EES som bär
antingen flaggstatens ansvar eller ansvar liknande värdstatens
för ett fartyg som avses i 10 kap. 9 a § fartygssäkerhetslagen,
och som går i trafik mellan en hamn i EES och en hamn utanför
EES, om de krav som gäller för ett rederi i rådets direktiv
1999/35/EG av den 29 april 1999 om ett system med obligatoriska
besiktningar för en säker drift av ro-ro-passagerarfartyg och
höghastighetspassagerarfartyg i reguljär trafik, och

5. befälhavaren, fartygets redare eller ägare samt flaggstaten
om beslut enligt 11 kap. 1, 1 a, 1 c, 1 d och 5 §§
fartygssäkerhetslagen (1988:49). Lag (2002:458).

5 § Om Sjöfartsverket mottar ett klagomål som gäller
efterlevnaden av lagen (1998:958) om vilotid för sjömän ombord
på ett utländskt fartyg som anlöpt svensk hamn skall verket, om
inte klagomålet är uppenbart ogrundat, sända en rapport till
den stat där fartyget är registrerat. Detsamma gäller om
Sjöfartsverket har bevis för att samma lag inte efterlevs
ombord på fartyget. En bestämmelse om sekretess för anmälan
eller annan utsaga av enskild finns i 7 kap. 43 §
sekretesslagen (1980:100). Lag (2002:458).

Övergångsbestämmelser

1988:594

Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1988.

Genom förordningen upphävs förordningen (1965: 908) om säkerheten på
fartyg,

förordningen (1914:491) med närmare föreskrifter angående tillsyn å
fartyg,

förordningen (1927:184) angående fartygs byggnad och utrustning,

förordningen (1932:570) angående vissa säkerhetsåtgärder vid nyttjande
av fartyg (nyttjandeförordningen),

kungörelsen (1937:815) om skyddsåtgärder, som vid lastning och lossning
av fartyg ankomma på befälhavaren m. fl.,

kungörelsen (1952:818) angående bostäder m. m. å fartyg för ombord
anställda samt

kungörelsen (1959:408) om ständig vakthållning i vissa fall vid
radiotelefon å fartyg.

En föreskrift eller ett beslut som har meddelats med stöd av de
bestämmelser, som upphävs genom denna förordning och som gäller vid
dennas ikraftträdande, skall fortfarande gälla och vid tillämpningen av
den nya förordningen anses ha meddelats enligt denna. Den myndighet som
meddelat föreskriften har bemyndigande att ändra eller upphäva den.

1989:920

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1990.

En föreskrift eller ett beslut som har meddelats med stöd av
äldre bestämmelser och som gäller vid ikraftträdandet skall vid
tillämpning av denna förordning anses ha meddelats enligt
denna.

1990:720

Denna förordning träder i kraft, ifråga om 6 kap. 1 § den 1 juli 1990
och i fråga om 6 kap. 13 § den 1 december 1990.

1995:991

1. Denna förordning träder i kraft den 1 augusti 1995.

2. Bestämmelserna i 1 kap. 2, 3 och 6 §§, 2 kap. 1, 4 och 5 §§
och 7 kap. 7 § tillämpas dock först från och med den dag som
regeringen bestämmer.

1999:669

1. Denna förordning träder i kraft den 1 augusti 1999.

2. Certifikat och andra handlingar som utfärdats före den 1
augusti 1999 och som hänför sig till äldre fartområde gäller
fortfarande i enlighet med sin lydelse.

3. Sjöfartsverket får utfärda certifikat och andra handlingar
efter den 1 augusti 1999 i enlighet med äldre bestämmelser om
fartområde. Sådana certifikat och handlingar får dock gälla
längst till den 1 juli 2010.