Kulturmiljöförordning (1988:1188)

Allmänna bestämmelser om samråd m.m.

1 § Innan länsstyrelsen fattar beslut i ett ärende enligt 
kulturmiljölagen (1988:950) som kan medföra 
ersättningsskyldighet för staten, ska länsstyrelsen samråda 
med Riksantikvarieämbetet. Förordning (2017:1083).

2 § Länsstyrelsen ska inom ramen för sitt ansvar för
kulturmiljöarbetet i länet samverka med kulturmiljövårdande
organ inom länet, särskilt länsmuseerna och motsvarande
museer. Förordning (2013:554).

3 § När länsstyrelsen har fattat ett beslut enligt
kulturmiljölagen (1988:950) ska en kopia av beslutet genast
sändas till Riksantikvarieämbetet.

Länsstyrelsen ska vidare underrätta Riksantikvarieämbetet när
en fråga om åtal enligt 2 kap. 21 § eller 3 kap. 18 §
kulturmiljölagen har uppkommit. Riksantikvarieämbetet ska
också underrättas när en fråga om skadestånd på grund av
åsidosättande av föreskrifter i nämnda lag har uppkommit.
Förordning (2013:554).

4 § Riksantikvarieämbetet ska underrätta
lantmäterimyndigheten om sådana fornlämningar som kan antas
ännu inte vara införda i fastighetsregistrets allmänna del.
Förordning (2013:554).

Fornminnen

5 § Länsstyrelsen ska genast underrätta kommunen om beslut i
ärenden som avses i 2 kap. 2, 9 och 12 §§ kulturmiljölagen
(1988:950). När beslutet har vunnit laga kraft, ska
länsstyrelsen underrätta lantmäterimyndigheten.
Förordning (2013:554).

6 § Riksantikvarieämbetet ska underrätta länsstyrelsen innan
myndigheten vidtar en åtgärd enligt 2 kap. 7 eller 8 §
kulturmiljölagen (1988:950). Länsstyrelsen ska samråda med
Riksantikvarieämbetet innan länsstyrelsen vidtar motsvarande
åtgärd. Underrättelse eller samråd behöver dock inte ske om
åtgärden är brådskande. Förordning (2013:554).

7 § Innan länsstyrelsen ger någon tillstånd att vidta
åtgärder enligt 2 kap. 7 eller 8 § kulturmiljölagen
(1988:950), ska länsstyrelsen förvissa sig om att denne har
tillräcklig kunskap för att utföra åtgärderna på ett
tillfredsställande sätt.

Innan länsstyrelsen fattar beslut enligt 2 kap. 11 och 13 §§
samma lag ska länsstyrelsen förvissa sig om att den som ska
utföra utredningen eller undersökningen har tillräcklig
kunskap för att utföra den på ett tillfredsställande sätt.
Förordning (2013:554).

8 § Om Polismyndigheten eller Kustbevakningen tar emot ett 
fornfynd eller en anmälan om fornfynd ska länsstyrelsen 
genast underrättas skriftligen om detta. Underrättelsen ska 
innehålla en kortfattad beskrivning av fornfyndet och av 
fyndplatsen samt upphittarens namn och adress. Har 
upphittaren lämnat ytterligare uppgifter om omständigheterna 
vid fyndet, ska dessa uppgifter bifogas. Upphittaren ska få 
en kopia av underrättelsen. Förordning (2017:1083).

9 § Länsstyrelsen får meddela sådana föreskrifter som avses i
2 kap. 9 § kulturmiljölagen (1988:950).
Förordning (2013:554).

10 § Riksantikvarieämbetet får meddela föreskrifter om
verkställigheten av 2 kap. kulturmiljölagen (1988:950).
Förordning (2013:554).

Avgift

10 a § Avgift tas ut av länsstyrelsen för prövning av ärenden 
enligt 2 kap. 18–20 §§ kulturmiljölagen (1988:950) om 
tillstånd att använda och medföra metallsökare. I fråga om 
ansökningsavgiftens storlek ska 10 § avgiftsförordningen 
(1992:191) och avgiftsklass 2 tillämpas. För 
ansökningsavgiften tillämpas i övrigt 11–14 §§ 
avgiftsförordningen (1992:191). Förordning (2017:1083).

10 b § Varje geografiskt avgränsat område som en ansökan 
avser ska behandlas som ett avgiftsbelagt ärende.
Förordning (2017:1083).

Byggnadsminnen

11 § Innan en byggnad förklaras för byggnadsminne skall länsstyrelsen ge
kommunen tillfälle att yttra sig, om det inte är uppenbart obehövligt.

12 § När beslut enligt 3 kap. 1, 5–7, 14 och 15 §§
kulturmiljölagen (1988:950)  har vunnit laga kraft, ska
länsstyrelsen underrätta den eller de kommunala nämnder som
fullgör uppgifter inom plan- och byggnadsväsendet.
Förordning (2013:554).

13 § Ett byggnadsminne ska, om länsstyrelsen finner anledning
till detta och ägaren samtycker, genom länsstyrelsens försorg
och på statens bekostnad förses med ett anslag om att
byggnaden är skyddad enligt kulturmiljölagen (1988:950).
Förordning (2013:554).

14 § Riksantikvarieämbetet ska föra en förteckning över
byggnadsminnena i landet. Länsstyrelsen ska föra en
förteckning över byggnadsminnena i länet. Länsstyrelsen ska
också föra en förteckning över sådana byggnader som avses i 3
kap. 6 § kulturmiljölagen (1988:950). Förordning (2013:554).

15 § När en fråga om ersättning enligt 3 kap. 10 §
kulturmiljölagen (1988:950) uppkommer ska länsstyrelsen
försöka få till stånd en frivillig uppgörelse med sakägaren
om ersättningens storlek. Förordning (2013:554).

16 § I villkoren för ett tillstånd enligt 3 kap. 14 §
kulturmiljölagen (1988:950) ska det alltid ingå att
byggnadens utseende och beskaffenhet före ändringen ska
dokumenteras på ett lämpligt sätt. Förordning (2013:554).

17 § Av 3 kap. 13 § första stycket kulturmiljölagen
(1988:950) följer att expropriationslagen (1972:719) ska
tillämpas i vissa fall när det gäller ersättning och inlösen.
Bestämmelser om utbetalning av ersättning till innehavare av
fideikommiss finns i punkt 6 i övergångsbestämmelserna till
expropriationslagen och i 18 § expropriationskungörelsen
(1972:727). Förordning (2013:554).

17 a § Riksantikvarieämbetet får meddela föreskrifter om
verkställigheten av 3 kap. kulturmiljölagen (1988:950).
Förordning (2013:554).

Kyrkliga kulturminnen

18 § I ärenden enligt 4 kap. kulturmiljölagen (1988:950) ska
Riksantikvarieämbetet och länsstyrelserna samråda med
stiftet, om det behövs. Förordning (2013:554).

18 a § Länsstyrelsen ska genast underrätta kommunen om beslut 
i ärenden som avses i 4 kap. 2 a § kulturmiljölagen 
(1988:950). När beslutet har fått laga kraft, ska 
länsstyrelsen underrätta lantmäterimyndigheten.
Förordning (2017:561).

19 § Till kyrkliga inventarier som avses i 4 kap. 6 §
kulturmiljölagen (1988:950) hör bland annat äldre skrudar,
rökelsekar, kärl, böcker, altartavlor, kors och krucifix,
dopfuntar, andra målningar och konstarbeten, avlatsskrin,
förvaringskistor, fattigbössor, ljuskronor och ljusstakar,
epitafier, vapensköldar, banér, sorgfanor, vapen, rustningar,
votivskepp, kyrkklockor, musikinstrument samt vissa äldre
gravvårdar. Förordning (2013:554).

20 § Har upphävts genom förordning (1999:881).

21 § När länsstyrelsen har fattat beslut eller vidtagit någon
åtgärd enligt 4 kap. 10 § andra och tredje styckena
kulturmiljölagen (1988:950) ska stiftet underrättas om
beslutet eller åtgärden. Förordning (2013:554).

22 § Riksantikvarieämbetet får meddela föreskrifter om
verkställigheten av 4 kap. kulturmiljölagen (1988:950).
Förordning (2013:554).

Skydd mot utförsel av vissa kulturföremål

23 § Den som vill föra ut ett kulturföremål ur landet ska 
enligt 5 kap. kulturmiljölagen (1988:950) ha tillstånd till 
utförseln om 

1. föremålet 

a)  är ett kulturföremål inom de kategorier som anges i 
bilaga 1 till rådets förordning (EG) nr 116/2009 av den 18 
december 2008 om export av kulturföremål, och

b) är upptaget i bilagan till denna förordning med de ålders- 
och värdegränser samt andra bestämningar som anges i den, 
eller

2. föremålet är ett samiskt föremål som

a) är äldre än 75 år och värt mer än 5 000 kr,

b) omfattas av 1, är arkeologiskt och härrör från tiden före 
år 1850 oavsett material och värde, eller

c) omfattas av 1, är gjort av trä, ben, keramik, metall eller 
textil och framställt i Sverige före år 1650 oavsett värde.
Förordning (2017:561).

23 a § När det enligt förordningen ska bestämmas om ett 
föremål ska anses vara framställt i Sverige är de gränser som 
Sverige hade den 1 juli 1986 avgörande. Förordning (2017:561).

24 § Har upphävts genom förordning (2011:1066).

25 § Har upphävts genom förordning (2011:1066).

26 § Frågor om tillstånd till utförsel av kulturföremål 
enligt 5 kap. kulturmiljölagen (1988:950) och om licens 
enligt rådets förordning (EG) nr 116/2009 om export av 
kulturföremål prövas av Kungl. biblioteket, 
Riksantikvarieämbetet, Riksarkivet, Nationalmuseum och 
Stiftelsen Nordiska museet (tillståndsmyndigheter) enligt 
den fördelning som anges i 27–31 §§. Om det är fråga om 
föremål som innehas eller förvaltas av någon annan av 
tillståndsmyndigheterna än Riksantikvarieämbetet, ska 
prövningen dock göras av Riksantikvarieämbetet.

Licenser enligt rådets förordning kan vara av alla de slag 
som anges i kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 
1081/2012 av den 9 november 2012 för rådets förordning (EG) 
nr 116/2009 om export av kulturföremål.
Förordning (2017:561).

27 § Riksantikvarieämbetet prövar frågor om tillstånd och 
licens

1. inom kategorierna A1, A2 och A13 för samtliga föremål, och

2. inom kategori A15 för 

a) föremål framställda i Sverige före år 1650 av ben, keramik, 
metall, textil eller trä, och 

b) kyrkliga inventarier.
Förordning (2019:600).

28 § Nationalmuseum prövar frågor om tillstånd och licens

1. inom kategorierna A3-A7 för samtliga föremål,

2. inom kategori A15 för 

a) föremål av glas, sten eller bärnsten samt ljuskronor, 
lyktor, armaturer och tapeter av läder, 

b) kakelugnar och föremål av metall, med undantag för dem som 
är framställda i Sverige före år 1650, och

c) i utlandet framställda möbler, lackarbeten, speglar, 
mekaniska ur, musikinstrument, fajanser, textilier, föremål av 
keramik, trä, ben eller horn samt vetenskapliga instrument, 
tekniska modeller och prototyper. Förordning (2019:600).

29 § Kungl. biblioteket prövar frågor om tillstånd och licens

1. inom kategori A8 för filmer och negativ av dessa,

2. inom kategori A9 för inkunabler, och

3. inom kategorierna A10 och A11 för samtliga föremål.
Förordning (2019:600).

30 § Riksarkivet prövar frågor om tillstånd och licens

1. inom kategori A9 för samtliga föremål, med undantag för 
inkunabler, och

2. inom kategori A12 för samtliga föremål.
Förordning (2019:600).

31 § Stiftelsen Nordiska museet prövar frågor om tillstånd och 
licens

1. inom kategori A8 för fotografier och negativ av dessa,

2. inom kategori A14 för samtliga föremål,

3. inom kategori A15 för föremål som inte omfattas av 27-
28 §§, och

4. för samiska föremål som inte omfattas av kategori A1.
Förordning (2019:600).

32 § Ansökan om tillstånd och licens lämnas in till
Riksantikvarieämbetet, som i fall någon annan skall pröva
tillståndsfrågan, skall överlämna ansökningen till den
tillståndsmyndigheten. Förordning (2000:337).

33 § Riksantikvarieämbetet får meddela föreskrifter om
verkställigheten av 5 kap. kulturmiljölagen (1988:950).
Förordning (2013:554).

Behörig myndighet

33 a § Riksantikvarieämbetet är behörig myndighet enligt 
Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/880 av den 
17 april 2019 om införsel och import av kulturföremål.
Förordning (2021:122).

Återlämnande av kulturföremål

34 § Riksantikvarieämbetet är central myndighet enligt 6 kap.
kulturmiljölagen (1988:950). Förordning (2013:554).

35 § Riksantikvarieämbetet ska som central myndighet

1. efter ansökan av en annan stat som ingår i Europeiska 
ekonomiska samarbetsområdet (EES) söka efter närmare angivna 
kulturföremål som olagligt har förts bort från den staten och 
identifiera den som innehar föremålet,

2. underrätta berörda stater som ingår i EES då kulturföremål 
påträffats i Sverige som kan antas ha olagligt förts bort 
från en annan stat som ingår i EES samt ta emot motsvarande 
underrättelser,

3. göra det möjligt för de behöriga myndigheterna i den stat 
som kan återkräva ett sådant föremål enligt 6 kap. 
kulturmiljölagen (1988:950) att kontrollera att det är fråga 
om ett kulturföremål och vara en sådan behörig myndighet i 
Sverige,

4. i samarbete med den berörda staten vidta nödvändiga 
åtgärder för att bevara ett enligt 2 påträffat 
kulturföremål,

5. vidta nödvändiga åtgärder för att förhindra handlingar som 
syftar till att undvika ett återlämnande,

6. agera som förmedlare mellan den återkrävande staten och 
den som innehar föremålet med avseende på återlämnandet,

7. underrätta den centrala myndigheten i den stat där svenska 
staten väckt talan om återlämnande och ta emot motsvarande 
underrättelser,

8. underrätta centrala myndigheter i andra stater om att 
talan om återlämnande väckts i Sverige och ta emot 
motsvarande underrättelser, och

9. i övrigt samarbeta med centrala myndigheter i andra 
stater.

Kontroll enligt första stycket 3 ska göras inom sex månader 
från det att underrättelse skett enligt samma stycke 2. 
Annars ska det som sägs i samma stycke 4 och 5 inte 
tillämpas. Förordning (2015:853).

35 a § Har upphävts genom förordning (2015:853).

35 b § Svenska statens talan om återlämnande av sådana
kulturföremål som avses i 6 och 7 kap. kulturmiljölagen
(1988:950) förs utomlands av Riksantikvarieämbetet.
Förordning (2013:554).

35 c § Informationssystemet för den inre marknaden (IMI) ska 
användas för utbyte av information mellan behöriga 
myndigheter i Sverige och i andra stater inom EES enligt 
kulturmiljölagen (1988:950) och denna förordning. 

Behöriga att använda IMI för kulturföremål är 
Riksantikvarieämbetet, Kungl. biblioteket, Riksarkivet, 
Nationalmuseum och Stiftelsen Nordiska museet. 
Riksantikvarieämbetet ska vara samordnare för IMI för 
kulturföremål, vilket innefattar att för Sveriges räkning 
ansvara för att ta emot och sända iväg ansökningar och 
underrättelser i förhållande till andra stater inom EES och 
att fungera som samtalspartner för Europeiska kommissionen i 
IMI-frågor om kulturföremål. 

Bestämmelser om IMI finns i förordningen (2009:1078) om 
tjänster på den inre marknaden och i föreskrifter meddelade 
med stöd av den förordningen samt i Europaparlamentets och 
rådets förordning (EU) nr 1024/2012 av den 25 oktober 2012 om 
administrativt samarbete genom informationssystemet för den 
inre marknaden och om upphävande av kommissionens beslut 
2008/49/EG. Förordning (2017:561).

Övriga bestämmelser

36 § Riksantikvarieämbetet, eller efter dess förordnande
länsstyrelsen, ska föra statens talan i mål som avses i 2
kap. 25 § andra stycket och 3 kap. 20 § kulturmiljölagen
(1988:950). Förordning (2013:554).


Bilaga 

De ålders- och värdegränser samt andra bestämningar som avses 
i 23 § är följande.

1. Arkeologiska föremål inom kategori A1 som härrör från 
tiden före år 1850, oavsett material och värde.

2. Målningar inom kategori A3:

a) målningar som är äldre än 100 år och värda mer än 100 000 
kronor, och

b) porträtt som är äldre än 100 år och värda mer än 40 000 
kronor som föreställer personer med anknytning till 
Sverige.

3. Teckningar inom kategorierna A4 och A5:

a) teckningar, akvareller, gouacher och pasteller som är 
äldre än 100 år och värda mer än 100 000 kronor, och

b) porträtt som föreställer personer med anknytning till 
Sverige i form av teckningar, akvareller, gouacher och 
pasteller, är äldre än 100 år och värda mer än 40 000 
kronor.

4. Träsnitt och kopparstick inom kategori A6 som är 
framställda i Sverige före år 1700, oavsett värde.

5. Originalskulpturer och repliker inom kategori A7 som är 
framställda enligt samma process som originalet, oavsett 
material, är äldre än 100 år och värda mer än 100 000 
kronor.

6. Enstaka eller samlingar av fotografier och filmer och 
negativ av dessa inom kategori A8 som är äldre än 100 år och 
värda mer än 20 000 kr.

7. Inkunabler och icke tryckt material inom kategori A9:

a) enstaka eller samlingar av inkunabler, oavsett värde,

b) enstaka eller samlingar av handskrifter på pergament eller 
papper framställda före år 1700, oavsett värde,

c) icke tryckta protokoll, brev, dagböcker, manuskript, 
noter, räkenskaper samt handritade kartor och ritningar, som 
är äldre än 75 år och värda mer än 5 000 kronor, och

d) övriga samlingar av icke tryckt material enligt b och c 
som är äldre än 75 år och värda mer än 50 000 kronor.

8. Böcker inom kategori A10:

a) böcker tryckta i Sverige före år 1700, oavsett värde, 
och

b) övriga böcker som är äldre än 100 år och värda mer än 
20 000 kronor.

9. Tryckta kartor och glober inom kategori A11 som är äldre 
än 100 år och värda mer än 20 000 kronor.

10. Arkiv av icke tryckta protokoll, brev, dagböcker, 
manuskript, noter, räkenskaper, handritade kartor och 
ritningar inom kategori A12 som är äldre än 75 år och värda 
mer än 5 000 kronor.

11. Transportmedel inom kategori A14 som är äldre än 100 år 
och värda mer än 100 000 kronor.

12. Andra antikviteter inom kategori A15, om de inte ingår i 
kategorierna A1–A14:

a) föremål av trä, ben, keramik, metall eller textil som är 
framställda i Sverige före år 1650, oavsett värde,

b) möbler, speglar, ljuskronor, lyktor och armaturer som är 
framställda i Sverige, är äldre än 75 år, och värda mer än 
50 000 kronor,

c) möbler, speglar, ljuskronor, lyktor och armaturer som är 
framställda utomlands, är äldre än 100 år och värda mer än 
100 000 kronor,

d) hantverksmässigt tillverkade tapeter, vävda och av läder, 
mattor, ryor, bonadsmåleri och broderad eller mönstervävd 
textil, hantverksmässigt bearbetade föremål av trä, mekaniska 
ur, musikinstrument, skjutvapen, blankvapen samt skyddsvapen 
som är framställda i Sverige, är äldre än 100 år och värda 
mer än 20 000 kronor, 

e) hantverksmässigt tillverkade tapeter, vävda och av läder, 
mattor, broderad eller mönstervävd textil, hantverksmässigt 
bearbetade föremål av trä, lackarbeten, mekaniska ur, 
musikinstrument, skjutvapen, blankvapen samt skyddsvapen som 
är framställda utomlands, är äldre än 100 år och värda mer än 
100 000 kronor,

f) leksaker och spel, kakelugnar, fajanser och andra 
hantverksmässigt tillverkade föremål av keramik, glas, sten, 
ben, horn eller bärnsten, och hantverksmässigt tillverkade 
eller gjutna föremål av metall med undantag för smycken, mynt 
och medaljer, som är äldre än 100 år och värda mer än 50 000 
kronor,

g) smycken av guld och silver som är äldre än 100 år och 
värda mer än 100 000 kronor,

h) föremål som hör samman med de tidiga fotografiska 
teknikerna, är äldre än 100 år och värda mer än 20 000 kr,

i) föremål som utgör kyrkliga inventarier enligt 4 kap. 
kulturmiljölagen (1988:950) om de inte omfattas av a–f och 
som är äldre än 100 år, oavsett värde, och

j) vetenskapliga instrument, tekniska modeller och prototyper 
som är äldre än 100 år och värda mer än 10 000 kronor.
Förordning (2017:561).


Övergångsbestämmelser

1994:1524

Denna förordning träder i kraft såvitt avser 23 a § den dag lagen
(1994:1500) med anledning av Sveriges anslutning till den
Europeiska unionen träder i kraft och i övrigt den 1 januari 1995.

1994:1448

1. Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1996.

2. Äldre bestämmelser gäller fortfarande i fråga om
fastighetsregistermyndigheter som inrättats enligt lagen (1971:133)
om kommunal fastighetsbildningsmyndighet och
fastighetsregistermyndighet.

2000:337

Denna förordning träder i kraft den 1 juli 2000. Äldre
bestämmelser gäller dock i fråga om ansökningar som kommit in
före den 1 juli 2000.

2002:18

Denna förordning träder i kraft den 1 mars 2002. De nya
bestämmelserna skall dock tillämpas för tid från och med den 1
januari 2002.

2017:1083

1. Förordningen träder i kraft den 1 januari 2018.

2. Avgift enligt 10 a § ska inte tas ut för ärenden där 
ansökan gjorts före ikraftträdandet.