Allmän ordningsstadga (1956:617) 

Inledande bestämmelse

1 § Med allmän plats förstås i denna stadga gata, torg, park och annan
plats, som enligt fastställd stadsplan eller byggnadsplan utgör allmän
plats och som upplåtits för avsett ändamål, för allmänheten tillgänglig
del av hamnområde samt allmän väg ävensom annat område, som är upplåtet
till eller eljest nyttjas för allmän samfärdsel.

I lokal ordningsstadga må bestämmas, att andra till allmänt begagnande
upplåtna områden än nyss sagts vid tillämpningen av allmänna
ordningsföreskrifterna i denna stadga ävensom av föreskrift i lokal
ordningsstadga skola vara likställda med allmän plats.

Allmänna ordningsföreskrifter

2 § Allmän plats inom stadsplanelagt område får inte användas för
upplag, avstjälpning, försäljningsstånd, ställningar och liknande utan
polismyndighetens tillstånd. Sådan plats får inte heller i övrigt utan
tillstånd av polismyndigheten användas på ett sätt som inte stämmer
överens med det ändamål för vilket den har upplåtits eller anvisats
eller som inte är allmänt vedertaget. Tillstånd krävs dock inte för
försäljning på salutorg och liknande plats som är upplåten till allmän
försäljningsplats.

Innan tillstånd meddelas, skall polismyndigheten inhämta yttrande från
den kommunala nämnd som kommunen har bestämt. Om denna avstyrker, får
tillstånd inte meddelas.

Vid tillståndsprövningen skall polismyndigheten ta särskild hänsyn till
gångtrafikens intresse och om tillstånd beslutas meddela de föreskrifter
som behövs för att förhindra olyckshändelse.

I fråga om allmänna vägar gäller kravet på polismyndighetens tillstånd
endast beträffande åtgärd som inte är reglerad i väglagen (1971:948).
Lag (1979:970).

3 § Allmän plats inom stadsplanelagt område och allmän väg inom
byggnadsplanelagt område skall genom tjänliga renhållningsåtgärder,
genom snöröjning jämte undanskaffande av snö och is, genom sandning
eller annan åtgärd till motverkande av halka, genom bortförande av sand
och annat som påförts till motverkande av halka samt genom rensning och
upptining av rännstensbrunn och ledning som förbinder sådan brunn med
allmän avloppsledning hållas i sådant skick, som med hänsyn till
ortsförhållandena, platsens belägenhet inom samhället och
omständigheterna i övrigt tillgodoser skäliga anspråk.

Till renhållning hänföres sopning, bortförande av orenlighet och
nedskräpande föremål, borttagande av ogräs samt annan med de nu nämnda
jämförlig åtgärd.

Angående fullgörandet av skyldighet, som nu sagts, finnas särskilda
bestämmelser. Kungörelse (1971:953).

4 § Byggnader samt ställningar, skyltar och andra liknande anordningar
skola ägnas sådan tillsyn att fara icke uppkommer för dem som färdas
eller uppehålla sig å allmän plats. Snö och is, som genom ras kan vålla
olycksfall för sådan vägtrafikant, skall avlägsnas från tak, rännor och
dylikt.

5 § Den som upptager vak eller isränna, verkställer schaktning eller
grävning eller utför annat liknande arbete, vilket med hänsyn till
platsens belägenhet och omständigheterna i övrigt medför fara för annan,
är skyldig vidtaga de åtgärder som erfordras till förebyggande av faran.


Vid brunnar skola vidtagas sådana skyddsanordningar, som med hänsyn till
platsens belägenhet och övriga omständigheter kunna anses påkallade.

6 § Inom stadsplanelagt område må sprängning, fyrverkeri och skjutning
med eldvapen ej äga rum utan tillstånd av polismyndigheten.

Den som ej fyllt arton år må ej heller inom område, som nyss nämnts,
utan tillstånd för skjutning utomhus begagna luft- eller fjädervapen,
med vilket kulor, hagel eller andra projektiler kunna utskjutas.
Detsamma gäller även utanför sådant område, om ej skjutningen sker under
uppsikt av person som fyllt tjugo år.

Skjutbana, som ej hör till krigsmakten, må icke tagas i bruk innan den
godkänts av myndighet, som i första stycket sägs. Kungörelse
(1973:1178).

7 § De ytterligare föreskrifter i avseende å den allmänna ordningen, som
för kommun eller del därav finnas erforderliga och ej angå förhållanden,
om vilka annorledes är bestämt, meddelas av regeringen eller, efter
regeringens bemyndigande, i lokal ordningsstadga av kommun eller
länsstyrelse i den ordning som föreskrivs i 23 §.

Vid meddelande av sådan föreskrift skall tillses att därigenom icke
lägges onödigt tvång på allmänheten eller eljest göres obefogad
inskränkning i den enskildes frihet. Lag (1982:1171).

8 § För särskilda fall äger polismyndigheten meddela de
ordningsföreskrifter som finnas erforderliga med avseende å handel och
därmed jämförlig hantering, som bedrives utomhus å allmän plats eller
angränsande område, samt annan verksamhet eller annat förehavande, som
äger rum å allmän plats och ej är att hänföra till offentlig
tillställning eller allmän sammankomst. Dylika föreskrifter må avse
jämväl användande av badplats eller lägerområde, vartill allmänheten
äger tillträde, samt hållande av lokal eller plats för sport, spel eller
liknande. Vid meddelande av föreskrifter skall iakttagas vad i 7 § andra
stycket sägs.

När så befinnes påkallat med hänsyn till den allmänna ordningen, må
nämnda myndighet förbjuda verksamhet eller förehavande, som i första
stycket sägs, samt påbjuda borttagande av försäljningstillstånd,
ställning och dylikt som utan tillstånd anbringats å eller invid allmän
plats.

Visar sig behov föreligga av allmänna föreskrifter i sådant eller annat
hänseende skall myndigheten göra anmälan därom till kommunfullmäktige.
Kungörelse (1971:672).

Offentliga tillställningar

9 § Med offentlig tillställning avses tävling och uppvisning i sport och
idrott, danstillställning, cirkusföreställning, tivolinöjen, festtåg,
marknad och mässa samt tillställning av annat slag, som anordnas för
allmänheten och som inte avses i lagen (1956:618) om allmänna
sammankomster.

Såsom offentlig skall anses jämväl tillställning, till vilken tillträde
är beroende av medlemskap i viss förening eller av inbjudning, därest
tillställningen uppenbarligen utgör del av rörelse, som föreningen eller
inbjudaren driver uteslutande eller väsentligen för anordnande av dylika
tillställningar, eller vilken eljest, såsom med avseende å omfattningen
av den krets som äger tillträde eller de villkor under vilka tillträde
lämnas, är att jämställa med tillställning till vilken allmänheten har
tillträde. Lag (1990:1185).

10 § Offentlig tillställning som utgör pornografisk föreställning får
inte anordnas. Lag (1982:344).

11 § Därest det med hänsyn till krig, krigsfara eller andra sådana
utomordentliga förhållanden eller farsot finnes påkallat, äger
regeringen eller, efter regeringens bemyndigande länsstyrelsen förordna,
att offentlig tillställning icke må hållas inom visst län eller del
därav. Lag (1976:1003).

12 § Offentlig tillställning får inte anordnas på allmän plats utan
tillstånd av polismyndigheten.

Sådant tillstånd fordras även i annat fall för offentlig
danstillställning, cirkusföreställning, tivolinöjen och därmed jämförlig
nöjestillställning, utomhusmarknad samt tävling och uppvisning i
motorsport och professionell brottning.

Om det kan ske utan fara för ordning och säkerhet, får polismyndigheten
befria en sammanslutning eller annan anordnare från skyldigheten att
söka tillstånd enligt andra stycket beträffande tillställningar av ett
visst slag. Lag (1990:1185).

13 § Vill någon inom stadsplanelagt eller byggnadsplanelagt område
anordna annan offentlig tillställning än sådan för vilken fordras
tillstånd, skall därom göras anmälan till polismyndigheten.

Om det finnes erforderligt för ordningens upprätthållande, må
länsstyrelsen förordna, att vad som föreskrivits för stadsplanelagt och
byggnadsplanelagt område skall gälla även inom annat område;
tillställningar som hållas inomhus må därvid undantagas.

Befrielse från anmälningsskyldighet må av polismyndigheten, i den mån
det kan ske utan fara för ordning och säkerhet, medgivas sammanslutning
eller annan anordnare beträffande tillställningar av visst slag.
Kungörelse (1972:784).

14 § Ansökan om tillstånd att anordna offentlig tillställning skall
göras skriftligen i god tid före tillställningen. Om inte annat
föreskrivs med stöd av 22 § andra stycket, skall ansökningen om möjligt
göras så tidigt att den är polismyndigheten tillhanda senast på sjunde
dagen före tillställningen.

Ansökningen skall innehålla uppgift om anordnaren, tiden och platsen för
tillställningen, dennas art och huvudsakliga utformning samt de åtgärder
rörande ordning och säkerhet vid tillställningen som anordnaren avser
att vidtaga.

Om det behövs, får polismyndigheten förelägga anordnaren att inkomma med
ytterligare uppgifter eller själv ombesörja utredning. För undersökning
som kräver särskild fackkunskap får sakkunnig anlitas på anordnarens
bekostnad.

Föreläggandet får inte avse skyldighet att tillhandahålla handling
angående eller redogörelse för innehållet i dramatisk eller annan
muntlig framställning som avses förekomma vid tillställningen. Detta
gäller inte, om medgivande behövs enligt 21 § första stycket. Lag
(1979:970).

15 § Anmälan om offentlig tillställning skall göras skriftligen eller
muntligen och om möjligt så tidigt att den är polismyndigheten tillhanda
senast på femte dagen före tillställningen.

Anmälningen skall innehålla uppgift om anordnaren, tiden och platsen för
tillställningen, dennas art och huvudsakliga utformning samt de åtgärder
rörande ordning och säkerhet vid tillställningen som anordnaren avser
att vidtaga. Om det behövs, får polismyndigheten förelägga anordnaren
att inkomma med närmare upplysningar i nämnda hänseenden. Lag
(1979:970).

16 § Anordnaren skall svara för att god ordning råder vid
tillställningen.

Vid en offentlig tillställning, som äger rum inomhus eller utomhus inom
inhägnat område, får sprit, vin eller starköl inte drickas annat än i
samband med tillåten servering av sådana drycker. Polismyndigheten får
dock, om särskilda omständigheter föreligger, medge att så sker. Sprit,
vin eller starköl som inte får drickas vid tillställningen får inte
heller förvaras i lokalen eller på platsen.

Polismyndigheten får meddela de föreskrifter som behövs för att
upprätthålla ordning och säkerhet vid tillställningen. Föreskrifterna
får innefatta skyldighet för anordnaren att anlita förordnade
ordningsvakter och annan personal. De får inte medföra att anordnaren
belastas med onödiga kostnader eller att möjligheten att hålla
tillställningen onödigtvis försvåras på annat sätt. Innan
polismyndigheten meddelar föreskrifter om ordning och säkerhet, skall
myndigheten samråda med anordnaren, om denne begär det och det inte är
uppenbart obehövligt.

Den som inte följer de föreskrifter som polismyndigheten har meddelat
får avvisas från tillställningen. Lag (1979:970).

17 § Den som anordnar en offentlig tillställning i vinningssyfte skall
ersätta polisens kostnader för ordningshållning som föranleds av
tillställningen. Detta gäller dock inte, om anordnaren är en sådan
ideell förening som avses i 53 § 1 mom. första stycket e)
kommunalskattelagen (1928:370). Ersättningsskyldighet får nedsättas
eller efterges, om särskilda skäl föreligger.

Polismyndigheten beslutar om ersättningsskyldighet. Därvid får det
högsta belopp som kan ha bestämts enligt 17 a § inte överskridas.

Regeringen bemyndigas att meddela föreskrifter om hur polisens kostnader
för ordningshållning skall beräknas. Lag (1979:970).

17 a § Beslut med anledning av ansökan enligt 14 § eller anmälan enligt
15 § skall meddelas skyndsamt. Beslutet skall innehålla de föreskrifter
om ordning och säkerhet som polismyndigheten meddelar för
tillställningen. Vidare skall beslutet innehålla uppgift om det högsta
belopp som anordnaren kan komma att åläggas att betala i ersättning för
polisens kostnader för ordningshållning. Lag (1979:970).

17 b § Om anordnaren inte har gjort ansökan enligt 14 § eller anmälan
enligt 15 § eller inte har fullgjort ansöknings- eller
anmälningsskyldigheten inom tid som anges i dessa paragrafer och beslut
enligt 17 a § på grund därav inte har kunnat meddelas före
tillställningen, skall polismyndigheten ålägga honom att ersätta
polisens kostnader för ordningshållning som har föranletts av
tillställningen, i den mån kostnaderna beror på anordnarens försummelse.
Detsamma gäller om anordnaren inte har följt de föreskrifter om ordning
och säkerhet som har meddelats för tillställningen. Vad som sägs i denna
paragraf gäller även i fråga om anordnare som inte är ersättningsskyldig
enligt 17 §.

Om de kostnader som beror på anordnarens försummelse inte kan beräknas
med tillräcklig säkerhet, skall polismyndigheten uppskatta dem till
skäligt belopp.

Ersättningsskyldighet enligt första stycket får nedsättas eller
efterges, om särskilda skäl föreligger. Lag (1979:970).

18 § Tillträde till offentlig tillställning må icke förvägras
polischefen i orten, annan som företräder polismyndigheten eller
polisman som beordrats närvara därvid.

Polismyndigheten äger föreskriva, att den som av annan myndighet därtill
utses skall äga närvara vid tillställningen.

19 § Polismyndigheten äger inställa eller upplösa offentlig
tillställning, om den hålles i strid mot 11 § eller om beslut meddelats
att tillställningen ej må äga rum. Rätt att upplösa tillställning
föreligger jämväl om vid densamma förekommer något som strider mot lag
eller om tillställningen föranleder oordning eller fara för de
tillstädesvarande samt andra åtgärder visat sig vara otillräckliga för
att förebygga fortsatt lagstridigt förfarande, återställa ordningen
eller bereda skydd för de tillstädesvarande.

Befogenhet att upplösa tillställning må av polismyndigheten uppdragas åt
polisman som beordras att närvara vid tillställningen. Där ej särskilda
skäl föranleda undantag, må sådan befogenhet endast anförtros polisman
som innehar befälsställning. Kungörelse (1969:413).

20 § Polismyndigheten äger förbjuda förnyande av offentlig
tillställning, som åsyftar eller innebär något som strider mot lag.
Sådant förbud må ock meddelas om tillställningen visat sig föranleda
oordning eller fara för de tillstädesvarande och detta ej kan förebyggas
genom ordningsföreskrifter eller andra åtgärder.

21 § Barn under femton år må ej medverka vid offentlig
cirkusföreställning, tivoli- och marknadsnöjen eller därmed jämförlig
offentlig tillställning. Länsstyrelsen äger dock medgiva undantag, om
deltagandet kan anses icke menligt inverka på barnets andliga eller
fysiska hälsa.

Vid offentlig tillställning må ej förekomma hypnotiska eller därmed
likartade experiment, med mindre socialstyrelsen funnit det kunna ske
utan våda.

Om filmförevisning vid offentlig tillställning, tävling med fordon på
väg, tävling eller uppvisning med luftfartyg, gälla särskilda
föreskrifter utöver bestämmelserna i denna stadga. Lag (1991:595).

22 § I lokal ordningsstadga må bestämmas vilka föreskrifter som i
allmänhet skola meddelas beträffande tillträde till offentlig
tillställning och den ordning som skall iakttagas vid sådan
tillställning.

Föreskrifter och anvisningar för prövning av ansökan om tillstånd att
anordna tävling eller uppvisning i motorsport samt om tid för och
innehållet i sådan ansökan meddelas av Rikspolisstyrelsen i samråd med
Vägverket. Lag (1992:1646).

Särskilda bestämmelser

23 § Lokal ordningsstadga antages av kommunfullmäktige på förslag av
eller efter hörande av de myndigheter, vilkas verksamhetsområden beröras
därav. Finner länsstyrelsen lokal ordningsstadga påkallad har
länsstyrelsen att därom göra anmälan till fullmäktige.

Fullmäktiges beslut om antagande av lokal ordningsstadga skall
underställas länsstyrelsens prövning. Vägras fastställelse, skola skälen
därtill angivas. Underlåta fullmäktige att antaga lokal ordningsstadga
av innehåll, som länsstyrelsen finner erforderligt, äger länsstyrelsen
förordna i ämnet men skall i så fall underställa sitt beslut regeringens
prövning.

Vad här stadgas skall äga motsvarande tillämpning i fråga om ändring
eller upphävande av lokal ordningsstadga. Lag (1976:1003).

24 § Då lokal ordningsstadga fastställts, skall länsstyrelsen på
kommunens bekostnad ofördröjligen införa beslutet och stadgan i länets
författningssamling. Det åligger kommunstyrelsen att ombesörja, att
kungörelse om fastställelsen anslås samt införes i ortstidning och att
tryckta exemplar av stadgan finns att tillgå för allmänheten.

Första stycket skall äga motsvarande tillämpning i fråga om ändring
eller upphävande av lokal ordningsstadga. Förordning (1977:926).

25 § Förekommer behov av reglementen eller taxor för åkare,
spårvägsföretag, stadsbud, bärarelag eller dylikt, utfärdas sådana av
länsstyrelsen efter hörande av kommunfullmäktige, där ej annorlunda är
föreskrivet. Kungörelse (1971:672).

26 § Vid handläggningen av ärenden enligt denna stadga skall
polismyndigheten samråda med annan myndighet som beröres av ärendet. I
frågor som avse offentliga nöjestillställningar skall polismyndigheten
samråda med myndigheter vilkas verksamhet berör barnavård, undervisning
och nykterhetsvård. Samarbete bör också upprätthållas med
polismyndigheterna inom angränsande polisdistrikt.

Innan åtgärd, som berör polismyndighetens verksamhetsområde, av annan
myndighet vidtages, skall samråd äga rum med polismyndigheten.
Kungörelse (1964:677).

27 § Beslut som en polismyndighet eller en kommunal myndighet har
meddelat på grund av denna stadga eller lokal ordningsstadga överklagas
hos länsstyrelsen genom besvär.

I fråga om överklagande av en kommunal myndighets beslut i fall som
avses i 2 och 23 §§ gäller dock vad som föreskrivs i 10 kap.
kommunallagen (1991:900).

Länsstyrelsens beslut om föreläggande av vite eller om
ersättningsskyldighet enligt 17 och 17 b § överklagas hos kammarrätten
genom besvär.

Annat beslut av länsstyrelsen på grund av denna stadga eller lokal
ordningsstadga överklagas hos regeringen genom besvär. Detsamma gäller
socialstyrelsens beslut enligt 21 §.

Beslut som på grund av denna stadga eller lokal ordningsstadga meddelas
av polismyndigheten, länsstyrelsen eller kammarrätten skall utan hinder
av besvär lända till efterrättelse, om ej annorlunda förordnas. Detta
gäller dock inte beslut om ersättningsskyldighet enligt 17 eller 17 b §.
Lag (1991:1650).

28 § Den som bryter mot 2--6 §§ eller mot en föreskrift som har
meddelats med stöd av 7 § första stycket eller i reglemente eller taxa,
som avses i 25 §, eller underlåter att följa en föreskrift eller ett
förbud eller påbud som har meddelats med stöd av 2 eller 8 § döms till
penningböter.

Om förseelsen har avsett en skyldighet av större vikt eller om avsevärd
skada eller olägenhet har förorsakats genom förseelsen, döms till böter.
Till böter döms också den som har framkallat fara för personskada genom
att bryta mot 2 § eller föreskrift som har meddelats med stöd av 2 §.

Om ett barn, som inte har fyllt femton år, handlar i strid mot 6 §
första eller andra stycket, skall den som har vårdnaden om barnet
straffas enligt första eller andra stycket denna paragraf. Detta gäller
inte, om vårdnadshavaren har gjort vad som ankommer på honom för att
förhindra förseelsen. Lag (1991:275).

29 § Till böter eller fängelse i högst sex månader döms

1) den som anordnar offentlig tillställning i strid mot 10 § eller mot
förbud som meddelats enligt 11 § eller anordnar offentlig tillställning
utan att ha fått tillstånd, där sådant fordras enligt 12 §;

2) den som fortsätter offentlig tillställning sedan beslut meddelats om
dess upplösning eller i strid mot förbud enligt 20 § förnyar offentlig
tillställning;

3) den som anordnar offentlig tillställning, varom anmälan skall ske,
utan att anmälan blivit rätteligen gjord, eller som, då polismyndigheten
medgivit befrielse från anmälningsskyldighet, icke ställer sig till
efterrättelse för befrielsen stadgat villkor;

4) den som lämnar oriktig uppgift eller underlåter att meddela begärd
uppgift angående förhållande, varom polismyndigheten äger infordra
upplysning;

5) den som icke efterkommer av polismyndigheten för offentlig
tillställning meddelade föreskrifter; samt

6) den som bryter mot bestämmelserna i 21 § första eller andra stycket.

Vid förseelse mot 21 § första stycket skall jämväl den som har vårdnaden
om barnet straffas på sätt i första stycket denna paragraf sägs, därest
han icke gjort vad på honom ankommit för att förhindra förseelsen.

Den som bryter mot bestämmelsen i 16 § andra stycket döms, om gärningen
inte är belagd med straff i annan författning, till penningböter.

Försummelse i fråga om anmälningsskyldighet eller med avseende å
uppgiftsskyldighet beträffande tillställning som må hållas utan
tillstånd skall dock ej föranleda ansvar, om försummelsen med hänsyn
till omständigheterna kan anses ursäktlig och ej vållat någon olägenhet,
samt ej heller om tillställningen icke kommit till stånd. Lag
(1991:275).

30 § Vapen som har använts i strid med 6 § första eller andra stycket
och ammunition som är avsedd för vapnet får förklaras förverkade, efter
vad som kan anses skäligt.

Om en anordnare av offentlig tillställning har begått en överträdelse
som avses i 29 §, får vad som har uppburits i avgifter eller i annan
ersättning för bevistande av tillställningen förklaras förverkat efter
vad som kan anses skäligt. Om vederlaget har utgått i annat än pengar
och om vederlaget inte finns i behåll, får i stället värdet förklaras
förverkat.

Spritdrycker, vin eller starköl, som påträffas hos den som förtär sådana
drycker i strid med bestämmelse som har meddelats med stöd av 7 § första
stycket skall, oavsett vem dryckerna tillhör, förklaras förverkade, om
inte särskilda skäl talar mot det. Vad som har sagts nu gäller också i
fråga om spritdrycker, vin och starköl som påträffas hos någon som vid
tillfället var i sällskap med den som bröt mot bestämmelsen, om det är
sannolikt att dryckerna var avsedda även för den senare.

Angående beslag av egendom, som kan antas vara förverkad enligt första
eller andra stycket, gäller bestämmelserna om beslag i rättegångsbalken
med den avvikelsen att bestämmelsen att åtal skall väckas inom viss tid
inte gäller i annat fall än då rätten utsatt sådan tid. I fråga om
drycker som kan antas vara förverkade enligt tredje stycket gäller lagen
(1958:205) om förverkande av alkoholhaltiga drycker m. m. i tillämpliga
delar. Lag (1982:1171).

31 § Har någon underlåtit att utföra arbete eller vidtaga annan åtgärd,
som åligger honom enligt denna stadga eller lokal ordningsstadga eller
med stöd av sådan stadga meddelad ordningsföreskrift, och fullgör han
icke genast efter därom erhållen tillsägelse vad han försummat eller kan
han icke anträffas med sådan tillsägelse, äger polismyndigheten
förelägga vite eller, där så anses nödigt, låta verkställa arbetet eller
åtgärden på den försumliges bekostnad. Kungörelse (1964:677).

32 § har upphävts genom kungörelse (1964:677).

Övergångsbestämmelser

1990:1185

1. Denna lag träder i kraft den 1 april 1991.

2. Bestämmelserna om tillståndsplikt i 12 § och om anmälningsplikt i 13
§ tillämpas inte i den mån tillstånd fortfarande gäller enligt den
upphävda kungörelsen (1941:206) med vissa bestämmelser angående
marknader.

1993:1617

1. Denna lag träder i kraft den 1 april 1994.

Vid ikraftträdandet skall följande författningar upphöra att gälla,
nämligen

a) lagen (1956:618) om allmänna sammankomster,

b) allmänna ordningsstadgan (1956:617),

c) förordningen (1874 nr 26 s.11) angående hamnordningar och
andra ordningsföreskrifter för allmänna hamnarne i riket, samt

d) kungörelsen (1950:153) med vissa tillämpningsföreskrifter till
förordningen (1874 nr 26 s. 11) angående hamnordningar och
andra ordningsföreskrifter för allmänna hamnarne i riket.

Vid ikraftträdandet skall också punkt 4 i övergångsbestämmelserna
till förordningen (1990:1510) med länsstyrelseinstruktion upphöra
att gälla.

Vid ikraftträdandet skall taxor och reglementen som har beslutats
med stöd av 23 § ordningsstadgan för rikets städer den 24 mars
1868 (nr 22) eller med stöd av 25 § allmänna ordningsstadgan
upphöra att gälla.

Den 1 januari 1996 skall lokala ordningsföreskrifter,
hamnordningar och andra ordningsföreskrifter för hamnar som har
utfärdats före ordningslagens ikraftträdande upphöra att gälla.

Föreskrifter som har beslutats med stöd av 10 §
länsstyrelseinstruktionen (1971:460) skall upphöra att gälla den 1
januari 1995.

2. I ett ärende som gäller en ansökan eller anmälan enligt en
författning som avses i punkt 1 andra stycket tillämpas
ordningslagen vid prövning efter ikraftträdandet, om inte något
annat sägs i det följande.

3. Ett godkännande enligt 6 § tredje stycket allmänna
ordningsstadgan gäller till den 1 januari 1995 som ett tillstånd
enligt 3 kap. 6 § tredje stycket ordningslagen.

4. Utan hinder av bestämmelserna om besiktning i 2 kap. 12 och 13
§§ ordningslagen får ett samlingstält eller en tivolianordning
användas för sitt ändamål till dess första besiktning sker. Rätten till
användning utan föregående besiktning upphör dock den 30
september 1994, om inte skriftlig ansökan om besiktning har gjorts
dessförinnan.

5. I fråga om överklagande av ett beslut som har meddelats före
ordningslagens ikraftträdande enligt en författning som avses i
punkt 1 andra--fjärde styckena gäller äldre bestämmelser.

6. Om det i en lag eller i en författning som har beslutats av
regeringen hänvisas till en föreskrift som har ersatts genom en
föreskrift i denna lag tillämpas i stället den nya föreskriften.