Förordning (1974:248) om kriminalvård i anstalt 

1 § Föreskrifter om Kriminalvården samt häktes- och
anstaltsorganisationen finns i förordningen (2005:985) med
instruktion för Kriminalvården. Förordning (2005:991).

2 § Har upphävts genom förordning (2003:1150).

3 § Vad som i denna förordning sägs om öppen eller sluten anstalt gäller
även öppen eller sluten avdelning av en anstalt. Förordning (1990:1021).

4 § Har upphävts genom förordning (1995:494).

5 § Intagen skall snarast möjligt efter intagningen i anstalt muntligen
eller skriftligen informeras om anstaltsvistelsens innebörd.

6 § För varje intagen skall upprättas en behandlingsplan. Planen
skall, under hänsynstagande till anstaltstidens längd och övriga
omständigheter, inriktas på åtgärder som är ägnade att främja den
intagnes anpassning i samhället och som förbereder honom för
tillvaron utanför anstalten.

Till ledning för upprättandet av behandlingsplan skall utföras
behandlingsundersökning, i den mån erforderlig utredning icke redan
finns tillgänglig. Behandlingsundersökning skall utföras skyndsamt.

Behandlingsplanen skall omprövas regelbundet och så ofta det finns
anledning till det. Förordning (1995:494).

7 § Vid kriminalvårdsanstalt skall det finnas ett
behandlingskollegium med uppgift att som rådgivande organ
handlägga frågor om de intagnas behandling.
Förordning (2006:1305).

8 § Kriminalvården meddelar närmare föreskrifter om
behandlingsundersökning, behandlingsplanering och
behandlingskollegium. Förordning (2005:991).

9 § För varje intagen skall föras journal enligt föreskrifter
som Kriminalvården meddelar. Förordning (2005:991).

10 § Har upphävts genom förordning (1995:494).

11 § Kriminalvården ska förbereda villkorlig frigivning.
Myndigheten ska, om det behövs, samråda med Arbetsförmedlingen
och de sociala myndigheterna och andra myndigheter eller
organisationer samt enskilda personer som kan främja den
intagnes anpassning i samhället.

Det ska också gälla för den som genomgår ett fängelsestraff på
sådan tid att villkorlig frigivning inte kan komma i fråga, om
det behövs med hänsyn till den intagnes personliga
förhållanden. Förordning (2007:899).

12 § En intagen som har dömts till fängelse i lägst två år bör
endast om det finns särskilda skäl beviljas normalpermission
med stöd av 32 § första stycket lagen (1974:203) om
kriminalvård i anstalt innan den intagne har avtjänat sex
månader av straffet. Har den intagne varit häktad räknas i
dessa sex månader in den tid som den intagne har varit häktad i
omedelbar anslutning till att den intagne påbörjat
verkställigheten av straffet. Kriminalvården kan dock
föreskriva att viss tid av straffet bör ha avtjänats i anstalt
innan permissionen beviljas.

En intagen som avses i första stycket bör inte annat än om det
finns särskilda skäl beviljas normalpermission som avses i
samma stycke eller medgivande till vistelse utanför anstalt som
avses i 14 § andra stycket och 54 § lagen (1974:203) om
kriminalvård i anstalt, om den intagne har dömts för
terroristbrott enligt 2 § lagen (2003:148) om straff för
terroristbrott eller motsvarande brottslighet enligt tidigare
lagstiftning. Förordning (2006:1305).

13 § Kriminalvården skall i god tid före en villkorlig
frigivning pröva om den intagne efter frigivningen skall stå
under övervakning. Om Kriminalvården beslutar om övervakning,
skall övervakare förordnas i så god tid att övervakaren hinner
utföra de förberedelser som behövs för att fullgöra uppdraget.

Till övervakare förordnas en handläggande tjänsteman vid
Kriminalvården eller en annan lämplig person. Den dömde bör
lämnas tillfälle att yttra sig om valet av övervakare.

Övervakare skall ges tillfälle att i nödvändig utsträckning
besöka den intagne i anstalten. Den intagnes kontakter med
övervakaren skall främjas. Förordning (2005:991).

14 § Kriminalvården får förordna en förtroendeman för en
intagen som avtjänar fängelse på livstid och som behöver
personligt stöd eller annan hjälp, om den intagne samtycker
till det. Om den intagne begär det, skall förtroendemannen
entledigas.

Uppdraget som förtroendeman skall upphöra om den dömde benådas
eller beviljas omvandling av straffet enligt lagen (2006:45) om
omvandling av fängelse på livstid.

En förtroendeman har rätt till ersättning enligt vad som gäller
för övervakare. Förordning (2006:1121).

15 § Har upphävts genom förordning (2005:991).

16 § Har upphävts genom förordning (2005:991).

17 § Efter föreskrifter som meddelas av Kriminalvården kan
intagen, om kostnaden icke kan täckas på annat sätt, erhålla
bidrag av allmänna medel för utgifter i samband med frigivning.
Bidrag kan även utgå före frigivning, om bidraget behövs för att
förbättra den intagnes frigivningssituation.
Förordning (2005:991).

18 § Om Kriminalvården fattar ett beslut om att omedelbart
upphäva ett tillstånd till en utslussningsåtgärd i avvaktan på
övervakningsnämndens beslut enligt 71 § lagen (1974:203) om
kriminalvård i anstalt, skall Kriminalvården underrätta den
aktuella övervakningsnämnden. Förordning (2006:1305).

19 § Om ett tillstånd till en utslussningsåtgärd upphävs skall
den myndighet som har fattat beslutet underrätta
polismyndigheten i den ort där den intagne vistas, senast har
vistats eller har sin hemort.

Polismyndigheten skall då förpassa den intagne till den anstalt
som Kriminalvården anvisar för fortsatt verkställighet av
straffet.

När polismyndigheten omhändertar den intagne för förpassning,
skall myndigheten omedelbart underrätta Kriminalvården.
Förordning (2006:1305).

20 § Bestämmelserna i förordningen (1989:929) om ersättning av
allmänna medel för skada orsakad av den som utför
samhällstjänst skall också tillämpas på skada som orsakats av
den som utför oavlönat arbete i samband med en sådan
utslussningsåtgärd som avses i 54 § lagen (1974:203) om
kriminalvård i anstalt, om arbetet utgör ett villkor för
utslussningsåtgärden. Förordning (2006:1305).

21 § Vid utökad frigång enligt 58 § lagen (1974:203) om
kriminalvård i anstalt får Kriminalvården förordna att andra
lämpliga personer än anställda vid myndigheten skall biträda
vid kontrollen av att den intagne rättar sig efter de villkor
som har meddelats och i övrigt fullgör de skyldigheter som
gäller för utslussningsåtgärden. Förordning (2006:1305).

22 § Har upphävts genom förordning (1990:1021).

23 § Har upphävts genom förordning (1990:1021).

24 § Har upphävts genom förordning (1990:1021).

25 § Har upphävts genom förordning 1990:1021.

26 § Har upphävts genom förordning (1990:1021).

27 § Har upphävts genom förordning (1990:1021).

28 § Har upphävts genom förordning (1990:1021).

29 § Har upphävts genom förordning (1976:507).

30 § Har upphävts genom förordning (1990:1021).

31 § Har upphävts genom förordning (2005:991).

32 § Har upphävts genom förordning 1990:1021.

33 § Om det på grund av risk för fritagning eller av någon
annan särskild anledning behövs för att en transport skall
kunna genomföras på ett betryggande sätt, får Kriminalvården
begära hjälp av polismyndigheten. Transporten skall planeras i
samråd med polismyndigheten. Förordning (2005:991).

34 § Har upphävts genom förordning (2006:1305).

35 § Har upphävts genom förordning (2006:1305).

36 § Har förordnande enligt 31 § lagen (1974:203) om
kriminalvård i anstalt meddelats beträffande en viss intagen,
skall beslut i fråga om den intagnes placering i anstalt och
vistelse utanför anstalt, i annat fall än som avses i 73 §
nämnda lag, fattas efter samråd med Säkerhetspolisen. Detsamma
gäller i fråga om sådant beslut om vistelse utanför anstalt för
intagen som har dömts för terroristbrott enligt 2 § lagen
(2003:148) om straff för terroristbrott eller motsvarande
brottslighet enligt tidigare lagstiftning.
Förordning (2006:1305).

37 § Har upphävts genom förordning (2006:1305).

37 a § Har upphävts genom förordning (2003:1150).

38 § Kriminalvården meddelar föreskrifter om ersättningen till
intagna enligt 44 § första stycket lagen (1974:203) om
kriminalvård i anstalt samt om hur ersättningen och annan
arbetsinkomst som intagna får skall användas.
Förordning (2005:991).

39 § Har upphävts genom förordning 1990:1021.

39 a § Kroppsbesiktning ska verkställas av läkare eller
legitimerad sjuksköterska eller, om sådan ej finns tillgänglig
och åtgärden inte kan uppskjutas utan olägenhet, av tjänsteman
som om möjligt ska vara sjukvårdsutbildad. Verkställes
kroppsbesiktning av annan än läkare, ska av läkare meddelade
anvisningar följas.

Första stycket gäller inte vid ytlig kroppsbesiktning eller vid
urin-, utandnings-, saliv-, svett- eller hårprov.
Förordning (2008:111).

39 b § Egendom som skall tas om hand i samband med
kroppsvisitation, kroppsbesiktning eller annan undersökning
eller i enlighet med 84 § lagen (1974:203) om kriminalvård i
anstalt skall förtecknas. Förteckningen skall skrivas under av
den intagne och den som har verkställt omhändertagandet. Vägrar
den intagne att skriva under skall, om det är möjligt,
ytterligare en tjänsteman skriva under förteckningen.
Kriminalvården skall, om inte något annat är särskilt
föreskrivet, se till att egendomen förvaras på ett betryggande
sätt. Förordning (2006:1305).

39 c § Beslut om sådan ytlig kroppsvisitation som avses i 52 a §
tredje stycket lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt får
alltid fattas av den som har tillsyn över den intagne.
Förordning (1997:1050).

39 d § Har upphävts genom förordning (1982:406).

40 § Har upphävts genom förordning (2006:1305).

41 § Kriminalvården skall lämna ut sådana uppgifter som behövs
i verksamhet för personskydd för riksdagens ledamöter,
statschefen och övriga medlemmar av kungahuset, statsråd,
statssekreterare och kabinettssekreterare, om uppgifterna i ett
särskilt fall begärs av Säkerhetspolisen.
Förordning (2006:164).

42 § Har upphävts genom förordning 1990:1021.

43 § Kriminalvården får meddela ytterligare föreskrifter om
tillämpningen av lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt.
Förordning (2005:991).

Övergångsbestämmelser

1993:966

1. Denna förordning träder i kraft den 1 augusti 1993.

2. I fall som avses i punkt 2 i övergångsbestämmelserna till lagen
(1993:201) om ändring i brottsbalken gäller 14 § i sin äldre lydelse.

1998:628

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1999. 12 § första
stycket, 14 § första och andra styckena samt tredje stycket
första meningen och 21 § i sin äldre lydelse skall fortsätta
att tillämpas i fråga om den som före ikraftträdandet dömts
till fängelse på viss tid, lägst tre månader.