Förordning (1996:1190) om överlåtelse av statens fasta egendom, m.m.

Inledande bestämmelser

1 § I denna förordning finns bestämmelser i anslutning till 8
kap. 2, 5 och 7 §§ budgetlagen (2011:203).
Förordning (2011:219).

2 § Förordningen gäller för myndigheter under regeringen.

3 § Denna förordning gäller försäljning av statens fasta egendom.
Vad som sägs om försäljning av fast egendom gäller även byte av sådan
egendom samt i tillämpliga delar även upplåtelse av tomträtt samt
försäljning och byte av tomträtt och sådan byggnad som är lös
egendom.

4 § Förordningen gäller inte

1. fast egendom som är invärderad på jordfonden,

2. fjällägenheter på kronomark ovanför odlingsgränsen i Norrbottens
och Västerbottens län,

3. renbetesfjällen i Jämtlands län,

4. kronotorp nedanför odlingsgränsen i de sex nordligaste länen, och

5. försäljning som är förenad med rätt till hyra och återköp (s.k.
fastighetsleasing) och liknande förfaranden.

Värdegränser

5 § Följande fastighetsförvaltande myndigheter får besluta om
försäljning av fast egendom som de förvaltar inom eller utom
landet om egendomens värde inte överstiger de belopp som
anges nedan.

1. Fortifikationsverket                 20 000 000 kr

   Statens fastighetsverk               20 000 000 kr

2. Trafikverket                         15 000 000 kr

   Luftfartsverket                      15 000 000 kr

   Naturvårdsverket                     15 000 000 kr

3. Sjöfartsverket                       5 000 000 kr

   Skogsstyrelsen                       5 000 000 kr

   Kammarkollegiet                      5 000 000 kr

   Affärsverket svenska kraftnät        5 000 000 kr

   Sveriges lantbruksuniversitet        5 000 000 kr
Förordning (2010:136).

6 § Andra fastighetsförvaltande myndigheter än de som nämns i
5 § får uppdra åt Statens fastighetsverk att besluta om
försäljning av fast egendom som de förvaltar om egendomens
värde inte överstiger 15 000 000 kr.

Även de myndigheter som nämns i 5 § 3 får uppdra åt Statens
fastighetsverk att besluta om försäljning av fast egendom som
de förvaltar om egendomens värde överstiger 5 000 000 kr men
inte 15 000 000 kr. Förordning (2006:377).

7 § Med egendomens värde avses det vid en särskild värdering
fastställda marknadsvärdet.

Förutsättningar för försäljning

8 § En fastighetsförvaltande myndighet får sälja fast egendom
om egendomen inte alls eller endast i ringa utsträckning
behövs i statens verksamhet och om det inte finns särskilda
skäl för att egendomen fortfarande ska ägas av staten.

Hänsynen till kulturmiljövården, totalförsvaret, naturvården
och det rörliga friluftslivet kan utgöra särskilda skäl för
att en egendom fortfarande ska ägas av staten.
Förordning (2013:556).

Förberedande åtgärder

9 § När en försäljning aktualiseras skall den fastighetsförvaltande
myndigheten samråda med en annan statlig myndighet om det med hänsyn
till egendomens läge eller beskaffenhet eller av andra skäl bedöms
troligt att den myndigheten kan behöva egendomen eller att egendomen
behövs för intressen som den myndigheten skall bevaka.

I fråga om försäljning av bostadsfastigheter för permanent bruk som
kan antas ha ett sådant kulturhistoriskt värde att de bör skyddas,
skall samråd även ske med Riksantikvarieämbetet och berörd
länsstyrelse.

Om myndigheterna efter samråd inte är ense skall ärendet överlämnas
till regeringen för prövning.

10 § En fastighetsförvaltande myndighet skall medverka till att
statens långsiktiga planering av mark- och lokalbehov samordnas med
kommunernas översiktsplanering. Detta bör ske på ett så tidigt
stadium av planeringen att avvägningen av den framtida
markdispositionen i huvudsak är klarlagd och en
principöverenskommelse är träffad mellan parterna, när en kommuns
önskemål om förvärv av viss fast egendom aktualiseras.

En fastighetsförvaltande myndighet skall, vid upplåtelse av fast
egendom som en kommun inom överskådlig tid kan komma att behöva för
samhällsbyggnadsändamål och som bör kunna avstås av staten för sådant
ändamål, se till att upplåtelsevillkoren inte försvårar en framtida
överlåtelse till kommunen.

Uppkommer fråga om överlåtelse av fast egendom utan att den framtida
dispositionen enligt första stycket är klarlagd, skall den
fastighetsförvaltande myndigheten ta reda på kommunens behov av
egendomen.

Förhandsbesked till kommun och förhandstillträde

11 § Förhandsbesked till en kommun om möjligheten att köpa fast
egendom för samhällsbyggnadsändamål meddelas av den
fastighetsförvaltande myndighet som enligt 5 eller 6 § får besluta om
försäljning av egendomen, om kommunen för sin planläggning eller av
annan orsak behöver ett sådant besked.

Om egendomens värde överstiger de belopp som anges i 5 eller 6 §
meddelas förhandsbesked av regeringen.

Bestämmelserna om förberedande åtgärder skall även tillämpas i fråga
om förhandsbesked enligt första stycket.

12 § En kommun som begär förhandsbesked skall styrka sitt behov av
den fasta egendomen genom en översiktsplan eller på annat sätt. Till
ansökningen skall samma handlingar fogas som vid ansökan om
expropriationstillstånd.

13 § Har förhandsbesked meddelats om att en kommun får köpa fast
egendom, skall den fastighetsförvaltande myndigheten på begäran av
kommunen medverka till att kommunen får ta egendomen i besittning
redan före köpet.

Försäljningsförfarandet

14 § Har yttrande inhämtats från en annan myndighet än de som avses
i 9 § och motsätter sig denna myndighet försäljningen eller villkoren
för den, skall ärendet hänskjutas till regeringen om den säljande
myndigheten anser att försäljningen ändå bör komma till stånd enligt
dess förslag. Detta behöver dock inte ske i ett ärende av mindre
vikt.

15 § Har en kommun fått ett sådant förhandsbesked som anges i 11 §
skall samråds- och remissförfarandet inför försäljningen inskränkas
eftersom frågan om fastighetsanvändningen avgjorts. Detsamma gäller
även då det på annat sätt gjorts klart att försäljning för
samhällsbyggnadsändamål bör ske till en kommun.

Ekonomiska villkor

16 § Försäljningen skall genomföras affärsmässigt.

17 § För att fastställa egendomens marknadsvärde skall den säljande
myndigheten låta beskriva och värdera den.

18 § Vid försäljning av fast egendom till en kommun för 
samhällsbyggnadsändamål ska pris och övriga villkor för 
överlåtelsen bestämmas genom förhandlingar mellan kommunen 
och den fastighetsförvaltande myndigheten eller en av 
regeringen utsedd särskild förhandlare. Inom ramen för 
förhandlingarna får en part begära in ett yttrande från 
Lantmäteriet om värdet på egendomen. 

Om parterna inte kan enas om pris och övriga villkor får en 
part överlämna frågan till regeringen tillsammans med ett 
sådant yttrande som avses i första stycket. 

Ett sådant yttrande som avses i första stycket ska vara 
vägledande vid bestämningen av pris och övriga villkor för 
överlåtelsen. Förordning (2017:572).

19 § När statens fasta egendom säljs för att tillgodose
ändamål som kan föranleda expropriation ska köpeskillingen
bestämmas enligt grunderna för expropriationsersättning i 4
kap. expropriationslagen (1972:719), med undantag för 1 §
andra stycket. Köpeskillingen ska fastställas till beloppet
på det sätt som förvaltningsmyndigheten anser är lämpligt.
Förordning (2010:833).

20 § Vid försäljning av en bostadsfastighet för permanent bruk
skall fastigheten erbjudas i följande ordning till

1. den förening som har en giltig intresseanmälan enligt 3 §
lagen (1982:352) om rätt till fastighetsförvärv för ombildning
till bostadsrätt eller kooperativ hyresrätt antecknad i
fastighetregistrets inskrivningsdel,

2. den kommun där fastigheten finns, om kommunen har anmält
behov av fastigheten för samhällsbyggnadsändamål,

3. hyresgästerna i fastigheten, med den begränsningen att en
fastighet som innehåller fler än två lägenheter endast får
säljas till en bostadsrättsförening eller en kooperativ
hyresrättsförening som hyresgästerna har bildat,

4. den kommun där fastigheten finns. Förordning (2002:109).

21 § Försäljning ska i andra fall än som anges i 18-20 §§ ske
på offentlig auktion eller genom anbudsförfarande. Annonsering
om detta ska få en tillräcklig spridning.

Om myndigheten inte kan få ett tillfredsställande pris på en
offentlig auktion eller efter ett anbudsförfarande, får
försäljning ske efter förhandlingar med olika spekulanter eller
på något annat lämpligt sätt. Detsamma gäller om försäljning i
någon av dessa former bedöms som mindre ändamålsenlig med
hänsyn till det ändamål för vilket egendomen är avsedd att
användas. Förordning (2007:1102).

22 § Den säljande myndigheten får besluta om hur köpeskillingen och
annan ersättning skall betalas efter vad som är lämpligt i varje
särskilt fall. Myndigheten får dock inte eftersätta statens rätt och
skäliga anspråk på säkerhet.

23 § I kapitalförsörjningsförordningen (2011:210) finns
bestämmelser om dispositionen av försäljningsinkomster.
Förordning (2011:219).

Överklagande

24 § Ett beslut om förhandsbesked som meddelats av en myndighet
enligt 11 § första stycket får kommunen överklaga hos regeringen.
Andra beslut enligt denna förordning får inte överklagas.

Övergångsbestämmelser

1996:1190

1. Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1997. Genom
förordningen upphävs förordningen (1971:727) om försäljning av staten
tillhörig fast egendom, m.m.

2. Äldre bestämmelser skall fortfarande tillämpas på försäljningar
som har beslutats före ikraftträdandet.

2017:572

1. Denna förordning träder i kraft den 1 augusti 2017.

2. Äldre föreskrifter gäller fortfarande för ärenden som har 
överlämnats till regeringen före den 1 augusti 2017.