Lag (2006:1372) om införande av lagen (2006:1371) om kapitaltäckning och stora exponeringar

Enligt riksdagens beslut föreskrivs följande.

1 § Lagen (2006:1371) om kapitaltäckning och stora exponeringar
och denna lag träder i kraft den 1 februari 2007.

Den avancerade internmetoden enligt 4 kap. 7 § lagen om
kapitaltäckning och stora exponeringar får inte tillämpas före
år 2008 för att beräkna riskvägda exponeringsbelopp i fråga om
exponeringar mot stater och centralbanker, institut och
företag. Detsamma gäller internmätningsmetoden enligt 6 kap.
6 § samma lag för att beräkna kapitalkravet för operativa
risker.

2 § Genom lagen (2006:1371) om kapitaltäckning och stora
exponeringar upphävs lagen (1994:2004) om kapitaltäckning och
stora exponeringar för kreditinstitut och värdepappersbolag.

3 § Ett medgivande för ett institut enligt 4 kap. 9 § lagen
(1994:2004) om kapitaltäckning och stora exponeringar för
kreditinstitut och värdepappersbolag att använda egna
riskberäkningsmodeller för att beräkna kapitalkravet för
marknadsrisker som gäller vid ikraftträdandet skall fortsätta
att gälla som tillstånd enligt 5 kap. 3 § lagen (2006:1371) om
kapitaltäckning och stora exponeringar. Regeringen eller den
myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om
vilka krav som dessa institut skall uppfylla.

4 § Medgivanden enligt 2 kap. 4 § och 6 § fjärde stycket samt 5
kap. 6 § lagen (1994:2004) om kapitaltäckning och stora
exponeringar för kreditinstitut och värdepappersbolag som
gäller vid denna lags ikraftträdande skall fortsätta att gälla
som tillstånd enligt 2 kap. 6 §, 3 kap. 4 § respektive 7 kap.
8 § lagen (2006:1371) om kapitaltäckning och stora
exponeringar.

5 § Ett institut som enligt 4 kap. 7 § lagen (2006:1371) om
kapitaltäckning och stora exponeringar har tillstånd att
tillämpa en internmetod för att beräkna kapitalkravet för
kreditrisker eller för motpartsrisker som ingår i
marknadsrisker, ska från den 30 juni 2011 till och med det
datum som regeringen bestämmer ha en kapitalbas som motsvarar
minst 80 procent av kapitalkraven för

1. kreditrisker och marknadsrisker enligt 2 kap. 2, 3 och 5 §§
lagen (1994:2004) om kapitaltäckning och stora exponeringar
för kreditinstitut och värdepappersbolag, och

2. exponeringar som överskrider gränsvärdena för stora
exponeringar enligt 5 kap. 6 § samma lag.

Ett institut som enligt 6 kap. 6 § lagen om kapitaltäckning
och stora exponeringar har tillstånd att tillämpa en
internmätningsmetod för att beräkna kapitalkravet för
operativa risker ska ha en kapitalbas som från den 30 juni
2011 till och med det datum som regeringen bestämmer motsvarar
minst 80 procent av summan av kapitalkraven enligt första
stycket 1 och 2.

Ett institut som från och med den 1 januari 2010 eller senare
efter tillstånd enligt 4 kap. 7 § lagen om kapitaltäckning och
stora exponeringar tillämpar en internmetod för att beräkna
kapitalkravet för kreditrisker eller för motpartsrisker som
ingår i marknadsrisker, får efter tillstånd av
Finansinspektionen ha en kapitalbas som motsvarar minst 80
procent av kapitalkravet för kreditrisker enligt 4 kap. 1 §
första stycket, 4, 6, och 12–15 §§ samma lag i dess lydelse
den 29 juni 2011.

Ett institut som från och med den 1 januari 2010 eller senare
har tillstånd enligt 6 kap. 6 § lagen om kapitaltäckning och
stora exponeringar att tillämpa en internmätningsmetod för att
beräkna kapitalkravet för operativa risker, får efter
tillstånd av Finansinspektionen ha en kapitalbas som motsvarar
minst 80 procent av kapitalkravet för operativa risker enligt
6 kap. 2–5 §§ eller 2 kap. samma lag.

Första–fjärde styckena gäller både när kapitalkravet beräknas
för det individuella institutet och för en finansiell
företagsgrupp.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får
meddela föreskrifter om hur kapitalbasen ska beräknas enligt
denna paragraf. Lag (2011:753).

6 § Ett institut får under år 2007 när det beräknar
kapitalkravet för kreditrisker eller kapitalkravet för
motpartsrisker som ingår i marknadsrisker, tilllämpa
bestämmelserna i 3 kap. lagen (1994:2004) om kapitaltäckning
och stora exponeringar för kreditinstitut och värdepappersbolag
i stället för schablonmetoden för kreditrisker enligt 4 kap.
5 § lagen (2006:1371) om kapitaltäckning och stora exponeringar.
Ett institut som utnyttjar denna möjlighet för alla
exponeringar får även under det året tillämpa bestämmelserna om
stora exponeringar i 5 kap. i den förstnämnda lagen i stället
för bestämmelserna i 7 kap. lagen om kapitaltäckning och stora
exponeringar.

Om ett institut utnyttjar möjligheten i första stycket första
meningen, skall det vid tillämpningen av övriga bestämmelser i
lagen om kapitaltäckning och stora exponeringar anses tillämpa
schablonmetoden. Bestämmelserna om kreditriskskydd och
offentliggörande av information skall dock inte tilllämpas.
Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får
meddela föreskrifter om att bestämmelserna om
värdepapperisering inte heller skall tillämpas.

För ett institut som utnyttjar möjligheten i första stycket
skall kapitalkravet för operativa risker enligt 6 kap. lagen om
kapitaltäckning och stora exponeringar, minskas med den andel
som motsvarar kvoten av värdet på de exponeringar för vilka
kreditinstitutet beräknar riskvägda exponeringsbelopp enligt
första stycket och det totala värdet på institutets
exponeringar.

Första-tredje styckena gäller både när kapitalkravet beräknas
för det individuella institutet och för en finansiell
företagsgrupp.

7 § Ett institut, vars innehav av aktier eller tillskott i
försäkringsbolag eller i ett motsvarande utländskt företag, i
ett utländskt återförsäkringsföretag eller i ett
försäkringsholdingföretag före den 20 juli 2006 uppgick till de
nivåer som anges i 3 kap. 5 § andra stycket lagen (2006:1371)
om kapitaltäckning och stora exponeringar behöver inte tillämpa
3 kap. 8 § samma lag före år 2013. I stället får institutet
räkna av dessa aktier och tillskott från summan av det primära
och det supplementära kapitalet.

8 § Ett värdepappersbolag som tillhandahåller
investeringstjänster eller utför investeringsverksamhet
avseende sådana finansiella instrument som anges i 1 kap. 4 §
första stycket 5 b–d, f och g lagen (2007:528) om
värdepappersmarknaden, får till och med år 2014 efter
tillstånd av Finansinspektionen överskrida de gränsvärden som
anges i 7 kap. 3 § lagen (2006:1371) om kapitaltäckning och
stora exponeringar utan att beräkna något särskilt kapitalkrav
enligt 7 kap. 8 § samma lag. Regeringen eller den myndighet
som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om vilka
villkor som ska vara uppfyllda för tillståndet.
Lag (2011:753).

9 § Till och med år 2014 tillämpas inte bestämmelserna om
kapitalkrav som avser värdepappersbolag i lagen (2006:1371) om
kapitaltäckning och stora exponeringar för sådana
värdepappersbolag vars huvudsakliga verksamhet är att
tillhandahålla investeringstjänster eller utföra
investeringsverksamhet avseende sådana finansiella instrument
som anges i 1 kap. 4 § första stycket 5 b–d, f och g lagen
(2007:528) om värdepappersmarknaden. Lag (2011:753).

10 § Till och med år 2011 får ett värdepappersbolag, vars
totala positioner i handelslagret aldrig överstiger 50 miljoner
euro och som under räkenskapsåret i genomsnitt har högst 100
anställda, efter tillstånd av Finansinspektionen beräkna
kapitalkravet för operativa risker till det lägsta av följande
krav:

1. kapitalkravet enligt 2 kap. 7 § lagen (2006:1371) om
kapitaltäckning och stora exponeringar, och

2. en viss andel av det högsta av

a) summan av kapitalkraven för kreditrisker och marknadsrisker
enligt 2 kap. 3 och 4 §§ samma lag, och

b) 25 procent av bolagets fasta omkostnader för det närmast
föregående räkenskapsåret eller, om bolagets verksamhet pågått
mindre än ett år, de fasta omkostnader som angetts i bolagets
verksamhetsplan.

Det sammanlagda kapitalkravet får dock inte understiga det
kapitalkrav som gällde för värdepappersbolaget den 31 december
2006, om inte detta beror på att bolagets verksamhet har
minskat.

Den andel som anges i första stycket 2 skall öka årligen.
Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får
meddela föreskrifter om vilken andel som varje år skall gälla.

11 § Till utgången av 2012 ska den tidsperiod som anges i 10
kap. 6 a § lagen (2006:1371) om kapitaltäckning och stora
exponeringar vara sex månader. Lag (2011:753).

12 § 7 a kap. lagen (2006:1371) om kapitaltäckning och stora
exponeringar ska tillämpas på värdepapperiseringar som
emitteras från och med den 30 juni 2011.

7 a kap. samma lag ska från och med den 1 januari 2015
tillämpas på värdepapperiseringar som emitterats före den 30
juni 2011, om nya underliggande exponeringar har tillkommit
eller ersatts efter den 31 december 2014. Lag (2011:753).