Lag (2024:7) om preventiva vistelseförbud

Förutsättningar för preventiva vistelseförbud

1 § Enligt denna lag får en person förbjudas att inom ett 
avgränsat område vistas på allmän plats, på skolgårdar och 
motsvarande områden utomhus vid förskolor och fritidshem samt 
i fordon på allmän plats (vistelseförbud). 

Ett vistelseförbud får inte avse den som är under 15 år. 

Lagen påverkar inte rätten som den som förfogar över en plats 
inom området har att begränsa tillträdet till platsen.

2 § Ett vistelseförbud omfattar inte tillträde till och 
vistelse på en plats endast i syfte att rösta i val till 
riksdagen, regionfullmäktige, kommun-fullmäktige, 
Europaparlamentet eller Sametinget eller i en folkomröstning.

3 § Ett vistelseförbud får meddelas om det med hänsyn till 
omständig-heterna

1. finns en påtaglig risk för att det inom en grupp kommer att 
utövas sådan brottslig verksamhet som avses i 4 § inom det 
område där förbudet avses gälla, och

2. kan befaras att en person som tillhör eller verkar för 
gruppen medvetet kommer att främja den brottsliga 
verksamheten.

4 § Ett vistelseförbud får meddelas endast om den brottsliga 
verksamheten

1. har bakgrund i eller är ägnad att framkalla en konflikt 
mellan grupper av personer i vilken det finns risk för att 
skjutvapen eller sprängämne eller annat liknande ämne kan 
komma till användning, eller 

2. på något annat sätt är ägnad att allvarligt skada 
tryggheten hos allmänheten inom området.

5 § Ett vistelseförbud får inte avse ett större område än vad 
som är nödvändigt.

Ett vistelseförbud får meddelas endast om skälen för ett 
sådant förbud väger tyngre än det intrång eller men i övrigt 
som förbudet innebär för den enskilde.

6 § Ett vistelseförbud ska förses med de begränsningar och 
undantag som är påkallade med hänsyn till förhållandena i det 
enskilda fallet.

7 § Ett vistelseförbud som meddelas avseende brottslig 
verksamhet som avses i 4 § första stycket 1 får förenas med 
villkor om elektronisk övervakning om det behövs för att 
kontrollera att förbudet följs.

När ett beslut om vistelseförbud med villkor om elektronisk 
övervakning har meddelats, är den som förbudet gäller mot 
skyldig att medverka till att den elektroniska övervakningen 
kommer till stånd och kan fortgå.

Vistelseförbudets längd

8 § Ett vistelseförbud ska gälla för en viss tid, högst sex 
månader.

Vistelseförbudet gäller omedelbart, om inte annat beslutas.

Ett vistelseförbud får förlängas med högst sex månader i taget 
om förutsättningarna i 3-5 §§ är uppfyllda. Ett förbud med 
villkor om elektronisk övervakning får dock förlängas med 
högst tre månader i taget.

Delgivning och handläggningstid

9 § Ett beslut om vistelseförbud ska delges den som förbudet 
avser. Delgivning får inte ske enligt 34-38 eller 47-51 §§ 
delgivningslagen (2010:1932).

10 § Frågor om vistelseförbud ska handläggas skyndsamt.

Förfarandet hos åklagaren

11 § Allmän åklagare prövar frågor om vistelseförbud.

En fråga om vistelseförbud tas upp på skriftlig anmälan av 
Polismyndigheten. Polismyndigheten är inte part i det ärende 
som anmälan gett upphov till.

Om anmälan avser någon som är under 21 år, ska 
Polismyndigheten genast underrätta socialnämnden.

12 § För den som ett vistelseförbud gäller eller avses gälla 
mot och som är under 18 år ska ett offentligt biträde 
förordnas, om det inte måste antas att behov av biträde 
saknas. Detsamma gäller för den som ett vistelseförbud med 
villkor om elektronisk övervakning gäller eller avses gälla 
mot.

Frågan om förordnande ska prövas så snart som möjligt.

Ett offentligt biträde har samma rättigheter som en offentlig 
försvarare.

13 § Frågor om vistelseförbud prövas av åklagaren i den ort 
där förbudet helt eller huvudsakligen avses gälla eller där 
den som förbudet avses gälla mot har sin hemvist eller mera 
varaktigt uppehåller sig. Om personen är misstänkt för brott 
som har betydelse för frågan om vistelseförbud, får frågan 
prövas även av åklagare som är behörig att väcka åtal för 
brottet.

I fråga om åklagare tillämpas 7 kap. rättegångsbalken.

14 § Åklagaren får anlita hjälp av Polismyndigheten för 
utredning av frågor om vistelseförbud. Socialnämnden ska på 
begäran av åklagaren lämna ett yttrande över den som förbudet 
avses gälla mot och som är under 18 år. Yttrandet ska 
innehålla uppgifter om vilka åtgärder nämnden tidigare har 
vidtagit eller avser att vidta i fråga om personen samt 
uppgifter om dennes personliga utveckling och 
levnadsomständigheter i övrigt.

I fråga om utredningen tillämpas följande bestämmelser i 
23 kap. rättegångsbalken:

- 4 § om objektivitet,

- 6 § om rätt att hålla förhör,

- 7 § om hämtning till förhör,

- 9 § om skyldighet att stanna kvar för förhör,

- 10 § om vilka som får närvara vid förhör,

- 11 § om möjlighet att ställa frågor vid förhör, och

- 12 § om förbud mot otillbörliga åtgärder vid förhör.

Vid tillämpningen av 23 kap. 4 och 11 §§ rättegångsbalken ska 
bestämmelserna om den som är misstänkt i stället avse den som 
förbudet avses gälla mot.

15 § Innan en fråga om vistelseförbud avgörs, ska den som 
förbudet avses gälla mot underrättas om en uppgift som har 
tillförts ärendet genom någon annan än honom eller henne själv 
och få tillfälle att yttra sig över den. Frågan får dock 
avgöras utan att detta har gjorts, om åtgärden är uppenbart 
obehövlig eller om avgörandet inte kan skjutas upp.

Åklagaren bestämmer hur underrättelsen ska ske.

Underrättelseskyldigheten gäller med de begränsningar som 
följer av 10 kap. 3 § offentlighets- och sekretesslagen 
(2009:400).

16 § Åklagarens beslut i fråga om vistelseförbud ska vara 
skriftligt och ange

1. den som förbudet avses gälla mot,

2. om vistelseförbud ska gälla och, i så fall, förbudets 
innebörd och omfattning samt när det upphör att gälla,

3. de skäl som har bestämt utgången,

4. de bestämmelser som åberopas,

5. vad som kan bli följden av att bryta mot förbudet, och

6. att ett beslut kan hävas eller ändras enligt 19 § och 
prövas av domstol enligt 21 §.

17 § Ett beslut om vistelseförbud med villkor om elektronisk 
övervakning ska, utöver det som anges i 16 §, ange 

1. när den elektroniska övervakningen ska inledas och hur det 
ska ske, 

2. vad den som förbudet gäller mot är skyldig att göra för att 
medverka till att övervakningen kommer till stånd och kan 
fortgå, och 

3. vilken påföljd som hindrande av elektronisk övervakning av 
vistelseförbud enligt 30 § kan medföra.

18 § Vid åklagarens handläggning av ärenden om vistelseförbud 
tillämpas följande bestämmelser i förvaltningslagen 
(2017:900):

- 5 § om legalitet, objektivitet och proportionalitet,

- 6 § om service,

- 7 § om tillgänglighet,

- 8 § om samverkan,

- 9 § om utgångspunkter för handläggningen,

- 13 § om tolkning och översättning,

- 14 och 15 §§ om ombud och biträde,

- 23 § första stycket om utredningsansvaret,

- 24 § om när man får lämna uppgifter muntligt,

- 27 § om dokumentation av uppgifter,

- 31 § om dokumentation av beslut,

- 32 § första stycket, andra stycket 2 och 3 och tredje 
stycket om motivering av beslut, och

- 36 § om rättelse av skrivfel och liknande.

19 § Om det på grund av ändrade förhållanden finns skäl till 
det, får åklagaren häva eller ändra ett beslut om 
vistelseförbud som har fattats av åklagaren eller domstolen. 
Åklagaren får dock utvidga ett förbud endast efter anmälan av 
Polismyndigheten. 

Åklagaren får inte häva eller ändra ett beslut om 
vistelseförbud om förbudet är föremål för domstolsprövning.

20 § När ett beslut om vistelseförbud med villkor om 
elektronisk övervakning har meddelats, är Polismyndigheten 
ansvarig för verkställigheten av den elektroniska 
övervakningen.

Domstolsprövning

21 § Tingsrätten ska pröva åklagarens beslut i fråga om 
vistelseförbud på begäran av den som förbudet gäller mot, om 
beslutet har gått honom eller henne emot. En sådan begäran ska 
göras skriftligen hos åklagaren, som ska överlämna ärendet 
till tingsrätten.

22 § Behörig domstol är den tingsrätt där den åklagare som har 
prövat frågan om vistelseförbud ska föra talan i brottmål i 
allmänhet.

23 § Åklagaren är motpart till den enskilde sedan handlingarna 
i ärendet överlämnats till domstolen.

24 § Domstolen får besluta att ett vistelseförbud tills vidare 
inte ska gälla.

25 § Domstolen ska hålla sammanträde, om en part begär det.

26 § När tingsrätten avgör saken, ska den bestå av en lagfaren 
domare och tre nämndemän. Vid annan handläggning ska 
tingsrätten bestå av en lagfaren domare.

Vid omröstning tillämpas bestämmelserna i 29 kap. 
rättegångsbalken.

27 § Vid domstolens handläggning av ärenden om vistelseförbud 
tilllämpas i övrigt lagen (1996:242) om domstolsärenden. I 
fråga om begäran om prövning enligt 21 § tillämpas vad som 
anges i den lagen om ansökan. 

Rättens beslut att meddela någon ett vistelseförbud ska 
innehålla de uppgifter som anges i 16 och 17 §§.

28 § När domstolen ska pröva ett beslut i fråga om 
vistelseförbud och den som förbudet gäller mot är misstänkt 
för brott som har betydelse för prövningen av förbudet, får 
beslutet prövas i mål om allmänt åtal för brottet. I ett 
sådant fall tillämpas bestämmelserna om rättegången i 
brottmål.

Straffansvar

29 § Den som bryter mot ett vistelseförbud döms för 
överträdelse av vistelseförbud till fängelse i högst ett år. 
Om brottet är ringa, döms till böter.

30 § Den som har meddelats ett vistelseförbud med villkor om 
elektronisk övervakning och som uppsåtligen eller av grov 
oaktsamhet hindrar att den elektroniska övervakningen kommer 
till stånd eller kan fortgå döms för hindrande av elektronisk 
övervakning av vistelseförbud till böter eller fängelse i 
högst ett år.

Uppgifter om den övervakades position

31 § Uppgifter om den övervakades position vid elektronisk 
övervakning får registreras och tas fram endast när 

1. den övervakade träder in i eller vistas inom det område som 
avses i 1 §, eller 

2. en beslutad elektronisk övervakning hindras.

32 § Uppgifter om den övervakades position, som tagits fram 
enligt 31 §, får bevaras i högst två månader.

När uppgifterna inte längre får bevaras ska de omedelbart 
förstöras.