Lag (1994:844) om behörighet att utöva veterinäryrket

Behörighet m. m.

1 § Behörig att utöva veterinäryrket är

1. den som är legitimerad enligt 2 § eller enligt föreskrifter
meddelade med stöd av 3 § 1,

2. den som enligt föreskrifter meddelade av regeringen eller, efter
regeringens bemyndigande, av Statens jordbruksverk har tillstånd
att utöva yrket i den utsträckning som anges i varje särskilt fall,

3. den som enligt föreskrifter meddelade med stöd av 3 § 2 har rätt
till sådan yrkesutövning utan legitimation.

2 § Legitimation som veterinär meddelas av Jordbruksverket.

Den som avlagt veterinärexamen i Sverige skall på ansökan
legitimeras som veterinär. Detsamma gäller den som har avlagt
veterinärexamen utomlands och genomgått av regeringen, eller
efter regeringens bemyndigande, av Jordbruksverket föreskriven
efterutbildning. Legitimation får dock inte meddelas om
omständigheterna är sådana att en legitimation skulle komma att
återkallas.

Om den som har avlagt veterinärexamen utomlands är mycket
skicklig och särskilt erfaren inom veterinäryrket, får legitimation
meddelas trots att han inte har genomgått föreskriven
efterutbildning.

3 § För veterinärer med sådan utländsk utbildning som omfattas av
Sveriges åtaganden enligt internationella överenskommelser
meddelar regeringen eller, efter regeringens bemyndigande,
Jordbruksverket föreskrifter om

1. legitimation,

2. behörighet att utan legitimation utöva veterinäryrket.

4 § Tillstånd enligt 1 § 2 att utöva veterinäryrket i områden intill
riksgränsen får meddelas att gälla för varje veterinär som
uppehåller tjänst som veterinär i sådana trakter i Finland och
Norge som gränsar till Sverige.

5 § För att veterinärer inför allmänheten skall få tillkännage att de
är särskilt kunniga inom en viss gren av veterinäryrket, skall de ha
uppfyllt de villkor för specialistkompetens som har föreskrivits av
regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, av
Jordbruksverket.

6 § Den som inte är behörig att utöva veterinäryrket får inte
mot ersättning behandla sjukdom på vilken epizootilagen
(1999:657) eller zoonoslagen (1999:658) är tillämplig.

Den som saknar behörighet att utöva veterinäryrket får inte
beteckna sig veterinär i samband med att han mot ersättning
undersöker djurs hälsotillstånd eller behandlar djur för
sjukdom eller liknande tillstånd genom att vidta eller
föreskriva åtgärder i förebyggande, botande eller lindrande
syfte. Han får inte heller i samband med verksamheten använda
en sådan titel eller yrkesbeteckning som innehåller ordet
veterinär eller ger sken av att han är legitimerad eller på
annat sätt auktoriserad av en myndighet eller har
specialistkompetens som veterinär. Lag (2002:549).

Veterinärers allmänna skyldigheter m. m.

7 § En veterinär skall fullgöra sina uppgifter i överensstämmelse
med vetenskap och beprövad erfarenhet.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får
meddela föreskrifter om vad veterinärer är skyldiga att göra i sin
yrkesutövning och om tillsyn över veterinärers verksamhet.

8 § En veterinär är skyldig att låta sin verksamhet inspekteras av
den myndighet som enligt föreskrifter som avses i 7 § andra stycket
har tillsyn över verksamheten eller av den som tillsynsmyndigheten
förordnar.

Om tillsynsmyndigheten finner att en veterinär är skäligen
misstänkt för brott i utövningen av veterinäryrket, skall
myndigheten, om inte annat följer av 30 §, anmäla veterinären till
åtal

1. om det för brottet är föreskrivet fängelse, eller

2. om det finns anledning anta att det kommer att föras talan om
enskilt anspråk.

9 § En veterinär får inte obehörigen röja eller utnyttja vad
veterinären i sin yrkesutövning har fått veta om enskildas
affärs- eller driftförhållanden.

I det allmännas verksamhet gäller bestämmelserna i
offentlighets- och sekretesslagen (2009:400).
Lag (2009:459).

Disciplinansvar

10 § Om en veterinär uppsåtligen eller av oaktsamhet åsidosätter
sina skyldigheter i sin veterinära yrkesutövning får disciplinpåföljd
meddelas veterinären. Är felet med hänsyn till samtliga omständigheter
ringa, får någon påföljd inte meddelas. Disciplinpåföljder är erinran
och varning.

Disciplinpåföljd får inte meddelas en veterinär för att han deltagit i
strejk eller i en liknande stridsåtgärd.

11 § Om en veterinär har anmälts till åtal, får något disciplinärt
förfarande enligt denna lag inte inledas eller fortsättas i fråga om
den förseelse som avses med anmälan. Om en fråga om
disciplinansvar har anmälts till Veterinära ansvarsnämnden får
dock veterinären underrättas om detta.

Om en gärning har prövats i straffrättslig ordning, får ett
disciplinärt förfarande inledas eller fortsättas bara om gärningen,
av någon annan orsak än bristande bevisning, inte har ansetts vara
något brott.

12 § Disciplinpåföljd får meddelas bara om veterinären inom två år
från förseelsen skriftligen har underrättats om vad som anförs mot
veterinären.

Disciplinpåföljd får inte meddelas en veterinär senare än fem år
efter förseelsen.

Återkallelse av legitimation och annan behörighet m. m.

13 § Legitimation som veterinär skall återkallas om veterinären

1. visat grov oskicklighet vid utövandet av veterinäryrket eller på
annat sätt visat sig vara uppenbart olämplig att utöva yrket,

2. på grund av sjukdom eller någon liknande omständighet inte kan
utöva veterinäryrket tillfredsställande.

Om en veterinär som har fått legitimation här i landet på grund av
auktorisation i ett annat land förlorar denna auktorisation, skall
legitimationen återkallas.

14 § Om det finns grundad anledning anta att legitimationen bör
återkallas enligt 13 § första stycket 2, får veterinären föreläggas att
låta sig undersökas av anvisad läkare.

Om ett föreläggande om läkarundersökning har beslutats, får
legitimationen återkallas för tiden till dess ärendet slutligt avgörs.

Har veterinären inte följt ett föreläggande om läkarundersökning
inom ett år från det att veterinären fick del av detta, får
legitimationen återkallas.

15 § Bestämmelserna i 13--14 §§ om återkallelse av legitimation
gäller även annan behörighet att utöva veterinäryrket.

16 § Om en veterinär missbrukar sin rätt att förskriva narkotiska
eller alkoholhaltiga läkemedel eller teknisk sprit, får denna rätt dras
in eller begränsas. Förskrivningsrätten får också dras in eller
begränsas om veterinären själv begär det.

Om det finns sannolika skäl för misstanke om sådant missbruk som
avses i första stycket, får förskrivningsrätten dras in eller begränsas
till dess frågan prövats slutligt. Ett sådant beslut gäller i högst sex
månader. Om det finns särskilda skäl, får beslutets giltighet
förlängas med ytterligare högst sex månader.

17 § En veterinär, vars behörighet att utöva yrket har återkallats,
skall återfå denna behörighet när förhållandena medger det.

Vad som sägs i första stycket gäller även i fråga om inskränkningar i
förskrivningsrätten enligt 16 §.

Veterinära ansvarsnämnden

18 § Frågor om disciplinansvar enligt denna lag prövas av
Veterinära ansvarsnämnden.

Nämnden prövar även frågor om återkallelse och begränsning av
legitimation samt andra frågor som avses i 13--17 §§.

19 § Ansvarsnämnden består av ordförande och fem andra
ledamöter.

Ordföranden skall vara eller ha varit ordinarie domare. Två
ledamöter skall vara veterinärer. Övriga ledamöter utses bland
personer som har insikt i djurhållning och som kan anses företräda
allmänhetens intressen.

Regeringen utser ordförande, övriga ledamöter och, i den
utsträckning det behövs, ersättare för dem. För ersättare gäller vad
som sägs om ledamot.

20 § Ansvarsnämnden är beslutför med ordföranden och minst fyra
andra ledamöter.

Ordföranden får ensam fatta beslut som

1. innebär att ett ärende avgörs i sak, om det är uppenbart att
ärendet inte kan leda till någon påföljd och om ärendet inte heller
rör ansökan om att återfå behörighet,

2. inte innefattar ett slutligt avgörande i sak och inte rör fråga enligt
14 § eller 16 § andra stycket eller utdömande av vite enligt 26 §
andra stycket.

Ärenden som har avgjorts av ordföranden ensam skall anmälas vid
nästa sammanträde med nämnden.

21 § I fråga om jäv mot den som handlägger ärenden i ansvarsnämnden
skall bestämmelserna i 4 kap. rättegångsbalken om jäv mot domare
tillämpas.

22 § Om det framkommer skiljaktig mening vid en överläggning i
ansvarsnämnden, skall bestämmelserna i 29 kap. rättegångsbalken
om omröstning i brottmål med endast lagfarna ledamöter
tillämpas. Ordföranden säger dock sin mening först.

Handläggningen i ansvarsnämnden

23 § Frågor om disciplinansvar skall tas upp på anmälan av

1. den myndighet som har tillsyn över den yrkesutövning som
föranleder anmälan,

2. veterinärens arbetsgivare, eller

3. den som har lidit skada till följd av veterinärens yrkesutövning.

Frågor som avses i 13--17 §§ tas upp på anmälan av
Jordbruksverket eller den som saken gäller.

Bestämmelser om rätt för Riksdagens ombudsmän och för
Justitiekanslern att göra anmälan i ärenden om disciplinansvar och
om återkallelse av behörighet samt om handläggningen av sådana
ärenden finns i 6 § lagen (1986:765) med instruktion för Riksdagens
ombudsmän och i 6 § lagen (1975:1339) om Justitiekanslerns
tillsyn.

24 § Förfarandet hos ansvarsnämnden är skriftligt.

Muntlig förhandling får dock förekomma när det kan antas vara till
fördel för utredningen.

25 § Är en anmälan så ofullständig att den inte kan läggas till grund
för en prövning i sak, skall ansvarsnämnden förelägga anmälaren
att inom viss tid avhjälpa bristen. Om anmälaren inte följer
föreläggandet, får anmälan avvisas. Vad som sägs om anmälan
gäller också i fråga om ansökan.

26 § Ansvarsnämnden skall se till att varje ärende blir tillräckligt
utrett. Överflödig utredning skall avvisas.

Nämnden får fordra in journaler och andra handlingar som behövs
för utredningen. Därvid får nämnden förelägga en veterinär vite.

27 § Om en fråga kräver särskild sakkunskap, får ansvarsnämnden
inhämta yttranden från myndigheter och andra sakkunniga i
frågan.

I fråga om sådana sakkunniga skall 40 kap. 2--7 och 12 §§
rättegångsbalken tillämpas.

De som är skyldiga att lämna yttrande har rätt till ersättning för sitt
utlåtande endast om det är särskilt föreskrivet. Andra sakkunniga
från vilka nämnden inhämtat yttrande har rätt till ersättning av
allmänna medel för sitt uppdrag. Ansvarsnämnden får bevilja
förskott på sådan ersättning.

28 § Till muntlig förhandling skall parterna kallas. En enskild får
kallas att inställa sig personligen. Att den kallade inte kommer till
förhandlingen utgör inte något hinder för ärendets vidare
handläggning och avgörande.

En enskild part, som har inställt sig till en muntlig förhandling, får
tillerkännas ersättning av allmänna medel för kostnad för resa och
uppehälle, om ansvarsnämnden finner att han skäligen bör ersättas.
Nämnden får bevilja förskott på ersättningen. Närmare
bestämmelser om ersättning och förskott meddelas av regeringen.

29 § Bestämmelserna om motivering av beslut och om underrättelse
om beslut i 20 och 21 §§ förvaltningslagen (1986:223) skall
tillämpas även på beslut enligt 14 § och 16 § andra stycket.

30 § Om ansvarsnämnden i ett ärende som handläggs där finner att
åtalsanmälan enligt 8 § andra stycket bör göras, skall nämnden göra
sådan anmälan.

Överklagande m. m.

31 § Ansvarsnämndens beslut och Jordbruksverkets beslut i ett
särskilt fall enligt denna lag får överklagas hos allmän
förvaltningsdomstol.

Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten.
Lag (1995:104).

32 § Ansvarsnämndens beslut får överklagas av

1. Jordbruksverket,

2. den som enligt 23 § första stycket anmält en fråga om
disciplinansvar, om beslutet har gått honom emot,

3. annan som beslutet angår, om det har gått honom emot.

Bestämmelser om rätt för Riksdagens ombudsmän och för
Justitiekanslern att söka ändring i beslut om disciplinansvar eller i
behörighetsfråga med anledning av fel i yrkesutövningen finns i 7 §
lagen (1986:765) med instruktion för Riksdagens ombudsmän och i
7 § lagen (1975:1339) om Justitiekanslerns tillsyn. Överklagandet
skall göras inom tre veckor från det beslutet har meddelats.

33 § Beslut som inte innebär att ett ärende avgörs får överklagas
endast i samband med överklagande av det slutliga beslutet i
ärendet. Ett beslut som inte är slutligt får dock överklagas särskilt
när nämnden har

1. ogillat en invändning om jäv mot ledamot av nämnden eller en
invändning om att det finns hinder mot ärendets prövning,

2. avvisat ombud eller biträde,

3. förordnat om saken i avvaktan på att ärendet avgörs,

4. förordnat om läkarundersökning,

5. dömt ut vite, eller

6. förordnat om ersättning för någons medverkan i ärendet.

34 § Beslut som meddelas med stöd av denna lag gäller omedelbart,
om inte något annat bestäms.

35 § I ärenden om disciplinansvar är anmälaren motpart till den
veterinär som har överklagat ansvarsnämndens eller domstolens
slutliga beslut enligt denna lag. I ärenden om återkallelse av
behörighet och inskränkning av förskrivningsrätt är Jordbruksverket
veterinärens motpart. Lag (1995:104).

Straffbestämmelser

36 § En veterinär som mot ersättning utövar veterinäryrket när
hans legitimation är återkallad eller hans behörighet av annan
anledning har upphört, döms för obehörig utövning av
veterinäryrket till böter eller fängelse i högst ett år. Detsamma
gäller en veterinär med begränsad behörighet som åsidosätter de
föreskrifter som gäller för behörigheten.

En veterinär som bryter mot 5 § döms till böter.

En veterinär som hindrar eller undandrar sig inspektion enligt 8 §
döms till böter, om inte gärningen är belagd med straff i
brottsbalken.

37 § Den som med uppsåt eller av oaktsamhet bryter mot 6 § första
stycket, döms för smittfarligt kvacksalveri på djur till böter eller
fängelse i högst ett år, om inte gärningen är belagd med straff enligt
36 §.

Den som bryter mot 6 § andra stycket, döms till böter.

Övergångsbestämmelser

1994:844

1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 1994, då lagen (1965:61) om
behörighet att utöva veterinäryrket m. m. skall upphöra att gälla.

2. Den som vid lagens ikraftträdande har behörighet att utöva
veterinäryrket enligt äldre föreskrifter skall anses ha samma
behörighet enligt den nya lagen.

3. En myndighet som vid lagens ikraftträdande överlämnar ett
ärende om disciplinansvar till Veterinära ansvarsnämnden skall
anses som anmälare enligt 23 § första stycket.

1995:104

Denna lag träder i kraft den 1 april 1995. Beslut som har meddelats
före ikraftträdandet överklagas enligt äldre bestämmelser.