Förordning (1967:920) om värdesäkring av yrkesskadelivräntor, som utgår av statsmedel, m.m.

1 § Bestämmelserna i denna förordning avser livränta och sjukpenning som
utgår av statsmedel enligt

1) lagen den 5 juli 1901 (nr 39) angående ersättning för skada till
följd av olycksfall i arbete,

2) kungörelsen den 2 oktober 1908 (nr 100 s. 2) angående en särskild för
fiskare avsedd försäkring mot skada till följd av olycksfall,

3) förordningen den 18 juni 1909 (nr 89) om ersättning i anledning av
kroppsskada, ådragen under militärtjänstgöring,

4) lagen den 17 juni 1916 (nr 235) om försäkring för olycksfall i
arbete,

5) förordningen den 11 juni 1918 (nr 375) angående en särskild för
fiskare avsedd försäkring mot skada till följd av olycksfall,

6) förordningen den 1 juni 1923 (nr 138) angående ersättning av
statsmedel för skada till följd av olycksfall, som förorsakats av
krigsförhållandena under 1914-1919 års världskrig,

7) förordningen den 18 juni 1927 (nr 234) om ersättning i anledning av
kroppsskada, ådragen under militärtjänstgöring,

8) lagen den 14 juni 1929 (nr 131) om försäkring för vissa
yrkessjukdomar,

9) lagen den 11 juni 1937 (nr 348) om krigsförsäkring för ombord å
fartyg tjänstgörande personer,

10) förordningen den 24 mars 1938 (nr 102) om olycksfalls- och
yrkessjukdomsersättning åt tvångsarbetare m.fl.,

11) förordningen den 24 mars 1938 (nr 103) om olycksfalls- och
yrkessjukdomsersättning åt fångar m.fl.,

12) förordningen den 13 april 1940 (nr 213) om ersättning av statsmedel
i vissa fall för skada till följd av olycksfall, som förorsakats av
krigsåtgärd,

13) förordningen den 28 juni 1941 (nr 593) om ersättning i anledning av
kroppsskada, ådragen under hemvärnstjänstgöring,

14) förordningen den 28 juni 1941 (nr 595) om ersättning i anledning av
kroppsskada, ådragen under tjänstgöring i civilförsvaret,

15) förordningen den 21 april 1943 (nr 183) om ersättning i vissa fall i
anledning av kroppsskada, ådragen under fullgörande av tjänsteplikt,

16) kungörelsen den 30 juni 1947 (nr 344) om ersättning i vissa  fall i
anledning av kroppsskada, ådragen under verksamhet vid brandsläckning
m.m.,

17) militärersättningsförordningen den 2 juni 1950 (nr 261),

18) lagen den 14 maj 1954 (nr 243) om yrkesskadeförsäkring,

19) lagen den 14 maj 1954 (nr 246) om krigsförsäkring för sjömän m.fl.,

20) förordningen den 14 maj 1954 (nr 247) om ersättning av statsmedel
vid olycksfall, som till följd av krigsåtgärd drabba sjömän m.fl.,

21) förordningen den 14 maj 1954 (nr 249) om ersättning i anledning av
kroppsskada, ådragen under tjänstgöring i civilförsvaret,

22) förordningen den 14 maj 1954 (nr 250) om ersättning i anledning av
kroppsskada, ådragen under vistelse å anstalt m.m.,

23) kungörelsen den 26 maj 1954 (nr 492) om ersättning i anledning av
kroppsskada, ådragen under verksamhet vid brandsläckning m.m.,

24) kungörelsen den 30 juni 1961 (nr 457) om ersättning på grund av
medverkan i skyddsarbete vid olyckor i atomanläggningar m.m.,

25) kungörelsen den 30 november 1962 (nr 607) om ersättning på grund av
verksamhet för brandsläckning m.m.

I fråga om författningarna under 1, 2 och 5 gäller denna förordning även
livränta och sjukpenning som utgår av andra medel än  statsmedel. I den
mån Konungen icke bestämmer annat gäller förordningen även livränta och
sjukpenning som enligt Konungens  förordnande utges enligt grunderna i
någon av de författningar som anges i första stycket.

Bestämmelserna äger ej tillämpning på sådan del av livränta som bytts ut
mot engångsbelopp.

2 § Livränta höjes med tjugofem procent om skadan inträffat år
1961 eller tidigare, med tjugo procent om skadan inträffat
något av åren 1962–1964 och med tio procent om skadan
inträffat något av åren 1965–1967.

Har livräntan omreglerats enligt förordningen den 2 juni 1950
(nr 262) angående omreglering av vissa ersättningar i
anledning av kroppsskada, ådragen under militärtjänstgöring,
förordningen den 17 juni 1955 (nr 470) angående omreglering av
vissa ersättningar av statsmedel i anledning av olycksfall i
arbete m.m. eller förordningen den 11 maj 1956 (nr 183)
angående omreglering av vissa ersättningar på grund av
statsunderstödd olycksfallsförsäkring för fiskare eller har
livräntan höjts enligt förordningen den 6 juni 1962 (nr 304)
om förhöjning av vissa ersättningar av statsmedel i anledning
av yrkesskada m.m. eller förordningen den 6 juni 1962 (nr 308)
om förhöjning av vissa livräntor på grund av statsunderstödd
olycksfallsförsäkring för fiskare, lägges den omreglerade
eller höjda livräntan till grund för höjning enligt första
stycket.

Utgår tillägg till livränta enligt kungörelsen den 10 juni
1921 (nr 410) angående förhöjning av vissa till i statens
tjänst skadade arbetare med flera av statsmedel utgående
livräntor m.m. läggs livräntan och tillägget till grund för
höjning enligt första stycket. Lag (2011:1079).

3 § Livränta utgår med belopp motsvarande produkten av det för
varje tid gällande prisbasbeloppet enligt 2 kap. 6 och 7 §§
socialförsäkringsbalken och det tal, beräknat med två
decimaler, som anger förhållandet mellan livräntans belopp och
basbeloppet enligt 1 kap. 6 § i den upphävda lagen (1962:381)
om allmän försäkring för januari månad 1968 eller, om skadan
inträffat efter den 31 december 1968, basbeloppet för januari
månad det år då skadan inträffade. Livräntebeloppet avrundas
till närmast lägre hela krontal som är jämnt delbart med tolv.

Har livräntan höjts enligt 2 §, lägges den höjda livräntan till
grund för beräkning enligt första stycket.

Tillämpning av bestämmelserna i första och andra styckena får
ej leda till att utgående förmån nedsättes. Lag (2010:1209).

4 § Har livränta utgått, får hel sjukpenning som senare utgår i
anledning av samma skada icke understiga en trehundrasextiofemtedel av
den livränta, som efter värdesäkring enligt denna förordning skulle ha
utgått till den skadade vid förlust av arbetsförmågan.

5 § Föreskrift i lag eller annan författning om livränta
eller sjukpenning, som avses i denna förordning, gäller
även den höjning av livräntan eller sjukpenningen som
följer av 2–4 §§.

Belopp med vilket livräntan höjs enligt 2 § samt sådan
höjning av nämnda belopp, som föranleds av 3 §, får inte
beaktas vid tillämpning av 36 kap. 3 §, 69 kap. 2 § eller
85 kap. 3 § socialförsäkringsbalken i fråga om den som vid
utgången av år 1967 uppbar pension, vilken enligt 17 kap.
2 § i den upphävda lagen (1962:381) om allmän försäkring
minskats med hänsyn till livräntan. Detta gäller också för
den som vid utgången av år 1967 uppbar sjukpenning i
anledning av skada för vilken livränta tidigare utgetts.
Lag (2010:1209).

6 § Kostnaden för värdesäkring enligt denna förordning bestrides av
statsmedel.

7 § Närmare föreskrifter för tillämpningen av denna förordning meddelas
av Konungen eller, efter Konungens bemyndigande, av
riksförsäkringsverket.


Övergångsbestämmelser

1967:920

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1968 men äger icke
tillämpning på ersättning som belöper på tid dessförinnan.