Elsäkerhetsförordning (2017:218)

1 § Denna förordning är meddelad med stöd av

– 47 § elsäkerhetslagen (2016:732) i fråga om 3–20, 23 och 
24 §§ och 33 § 1, 2, 4–9, 11 och 12, 

– 8 kap. 11 § regeringsformen i fråga om 33 § 3 och 10, och

– 8 kap. 7 § regeringsformen i fråga om övriga 
bestämmelser.

Ordförklaringar 

2 § Med elväg avses i denna förordning väg som 
kompletterats med en elektrisk anläggning avsedd för 
överföring av elektrisk energi till fordon under färd. 

I övrigt har ord och uttryck i förordningen samma betydelse 
som i elsäkerhetslagen (2016:732).
Förordning (2018:2097).

Anmälningar i fråga om elektriska anläggningar

3 § Den som avser att bygga en starkströmsanläggning för en 
spänning av högst 1 000 volt mellan fasledare ska anmäla 
detta till innehavaren av en sådan redan befintlig 
starkströmsanläggning som avses i 11 § elsäkerhetslagen 
(2016:732), om det inte är uppenbart att det saknas ett 
sådant påverkanssamband som avses i den paragrafen. 

4 § Den som avser att ta en kontaktledning i bruk för 
drift av järnväg, spårväg, tunnelbana eller elväg ska anmäla 
detta till Elsäkerhetsverket. Förordning (2018:2097).

5 § Den som är nätkoncessionshavare enligt ellagen 
(1997:857) eller innehar en starkströmsanläggning för drift 
av järnväg, spårväg, tunnelbana eller elväg ska snarast 
möjligt anmäla till Elsäkerhetsverket 

1. olycksfall i den egna starkströmsanläggningen som 
inträffat på grund av el och allvarliga tillbud till sådana 
olycksfall, och

2. driftstörningar i den egna starkströmsanläggningen som kan 
ha väsentlig betydelse för elsäkerheten.
Förordning (2018:2097).

6 § Den som avser att påbörja arbete med att dra fram en 
starkströmsledning inom ett område för sjötrafik ska anmäla 
detta till Sjöfartsverket. När arbetet avslutats ska 
ledningens innehavare anmäla till Sjöfartsverket hur 
ledningen slutligen har placerats.

Drifttillstånd för elektriska anläggningar

7 § Om en högspänningsledning  ingår i en direktjordad 
anläggning där det vid enfasigt fel kan uppkomma 
jordslutningsström med större styrka än 500 ampere, får 
ledningen inte tas i bruk innan Elsäkerhetsverket gett 
tillstånd till det (drifttillstånd).

Tillstånd behövs dock inte om högspänningsledningen är en 
kontaktledning för järnvägsdrift.

Vid tillämpningen av första stycket ska högspänning avse 
nominell spänning över 1 000 volt växelspänning eller över 
1 500 volt likspänning.

8 § Ett drifttillstånd enligt 7 §

1. får ges endast om anläggningen ger betryggande säkerhet 
mot person- eller sakskada, och

2. får begränsas till att gälla för viss tid.

Starkströmsledningar inom område med detaljplan

9 § Om en detaljplan antas för ett område där en luftledning 
för starkström har dragits fram med stöd av nätkoncession för 
område, är ledningens innehavare skyldig att på 
Elsäkerhetsverkets begäran göra de ändringar av ledningen som 
är nödvändiga från elsäkerhetssynpunkt med hänsyn till 
områdets bebyggande.

10 § Om en detaljplan antas för ett område där det finns en 
luftledning för svagström och en sådan luftledning med 
lågspänning som är en starkströmsanläggning, är 
lågspänningsledningens innehavare skyldig att på 
Elsäkerhetsverkets begäran göra de ändringar av ledningen som 
är nödvändiga från elsäkerhetssynpunkt.

Vid tillämpningen av första stycket ska lågspänning avse 
nominell spänning upp till och med 1 000 volt växelspänning 
eller upp till och med 1 500 volt likspänning.

Starkströmsledningar inom områden för trafik

11 § En luftledning för starkström ska placeras och vara 
utförd på ett sådant sätt att den inte kan medföra risk eller 
hinder för trafiken på grund av el eller ledningens 
placering, om ledningen byggs

1. inom området för en befintlig eller planerad allmän väg 
eller en enskild väg som hålls öppen för trafik,

2. inom eller invid ett område för järnväg, eller

3. inom ett område invid en flygplats.

Invid en flygplats får ledningen aldrig placeras närmare än 
4 000 meter från den referenspunkt som har bestämts för 
flygplatsen av den som har inrättat flygplatsen.

12 § Om det inom ett område för sjötrafik byggs en 
luftledning för starkström eller en ledning för starkström i 
vatten, ska ledningen placeras och vara utförd på ett sådant 
sätt att den inte kan orsaka risk eller hinder för trafiken 
på grund av el eller ledningens placering.

Säkerhetskrav i fråga om elektrisk utrustning

13 § Elektrisk utrustning ska vara konstruerad och 
tillverkad i enlighet med god säkerhetsteknisk praxis inom 
Europeiska unionen så att utrustningen, när den är korrekt 
installerad och underhållen och används för avsett ändamål, 
inte riskerar säkerheten för människor, husdjur eller 
egendom.

Första stycket och 14–19 §§ innehåller sådana säkerhetskrav 
som avses i 16 § elsäkerhetslagen (2016:732).
Förordning (2018:2097).

14 § Elektrisk utrustning ska genom märkning på utrustningen 
eller, om detta inte är möjligt, på en medföljande 
bruksanvisning vara försedd med sådan information som behövs 
från säkerhetssynpunkt för att säkerställa att den används på 
ett säkert sätt och för avsett ändamål.

15 § Tillverkarens eller fabrikatets namn eller varumärke 
samt typbeteckning ska finnas klart och tydligt angivna på 
utrustningen eller, om detta inte är möjligt, på 
förpackningen.

16 § Elektrisk utrustning och tillhörande komponenter ska ha 
ett sådant utförande att de kan sättas samman och anslutas på 
ett korrekt och säkert sätt.

17 § Tekniska åtgärder ska vidtas till skydd mot risker 
orsakade av elektrisk utrustning så att

1. människor och husdjur är tillfredsställande skyddade mot 
fara för fysisk skada eller annan skada som kan orsakas av 
direkt eller indirekt beröring med spänningsförande delar,

2. det inte kan uppstå temperaturer, ljusbågar eller 
strålning som kan orsaka faror,

3. människor, husdjur och egendom är tillfredsställande 
skyddade mot risker som inte är av elektrisk natur men som 
enligt erfarenhet kan orsakas av elektrisk utrustning, och

4. isoleringen hos elektrisk utrustning är anpassad till de 
förhållanden som kan förutses.

18 § Tekniska åtgärder ska vidtas till skydd mot risker 
orsakade av yttre påverkan på elektrisk utrustning så att 
utrustningen

1. uppfyller det som vid mekanisk påverkan skäligen kan 
förväntas av utrustningen i fråga om att människor, husdjur 
och egendom inte utsätts för fara, 

2. i den omgivning där det kan förutses att utrustningen 
kommer att användas kan stå emot icke-mekanisk påverkan i 
sådan utsträckning att människor, husdjur och egendom inte 
utsätts för fara, och

3. inte utsätter människor, husdjur och egendom för fara vid 
sådana överbelastningsförhållanden eller felfall som kan 
förutses.

Presumtion om överensstämmelse med säkerhetskraven

19 § Om annat inte visas, ska en elektrisk utrustning anses 
uppfylla säkerhetskraven i denna förordning när utrustningen 
är utförd enligt en harmoniserad standard enligt definitionen 
i artikel 2.1 c i Europaparlamentets och rådets förordning 
(EU) nr 1025/2012 av den 25 oktober 2012 om europeisk 
standardisering och om ändring av rådets direktiv 89/686/EEG 
och 93/15/EEG samt av Europaparlamentets och rådets direktiv 
94/9/EG, 94/25/EG, 95/16/EG, 97/23/EG, 98/34/EG, 2004/22/EG, 
2007/23/EG, 2009/23/EG och 2009/105/EG samt om upphävande av 
rådets beslut 87/95/EEG och Europaparlamentets och rådets 
beslut 1673/2006/EG,  eller, när en sådan standard saknas, 
enligt någon annan teknisk specifikation som har angetts i 
föreskrifter som Elsäkerhetsverket har meddelat och är 
tillämplig på utrustningen.

Marknadstillträde för elektrisk utrustning

20 § En elektrisk utrustning får släppas ut på marknaden 
eller tas i bruk endast om 

1. utrustningen uppfyller gällande säkerhetskrav enligt denna 
förordning eller föreskrifter som har meddelats med stöd av 
förordningen, och

2. det förfarande för bedömning och verifiering av 
överensstämmelse som Elsäkerhetsverket har meddelat 
föreskrifter om med stöd av 33 § 5 har följts.

Bestämmelser om elektrisk utrustning i andra författningar

21 § I fråga om särskilda skydds- och säkerhetsaspekter finns 
det också bestämmelser om elektrisk utrustning i

- lagen (1992:1512) om elektromagnetisk kompatibilitet, 

- lagen (2011:579) om leksakers säkerhet, 

- Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2017/745 av 
den 5 april 2017 om medicintekniska produkter, om ändring av 
direktiv 2001/83/EG, förordning (EG) nr 178/2002 och 
förordning (EG) nr 1223/2009 och om upphävande av rådets 
direktiv 90/385/EEG och 93/42/EEG, och

- Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2017/746 av 
den 5 april 2017 om medicintekniska produkter för in vitro-
diagnostik och om upphävande av direktiv 98/79/EG och 
kommissionens beslut 2010/227/EU. Förordning (2022:402).

22 § I fråga om elektrisk utrustning som är avsedd för 
konsumenter eller som kan antas komma att användas av 
konsumenter finns det också bestämmelser i 
produktsäkerhetslagen (2004:451).

Ansökan om auktorisation

23 § Den som ansöker om auktorisation som elinstallatör ska 
betala en ansökningsavgift till tillsynsmyndigheten. 

24 § I fråga om ansökningsavgiften ska 10–14 §§ 
avgiftsförordningen (1992:191) och avgiftsklass 3 
tillämpas.

Anmälningar i fråga om elinstallationsarbete på 
andras anläggningar

25 § Ett elinstallationsföretags anmälan enligt 25 § 
elsäkerhetslagen (2016:732) ska innehålla uppgifter om 

1. de slag av elinstallationsarbeten som anmälan avser, 

2. elinstallationsföretagets företagsnamn, 
organisationsnummer och form, 

3. elinstallationsföretagets postadress, 

4. elinstallationsföretagets kontaktperson, 

5. elinstallationsföretagets webbadress, om 
elinstallationsföretaget har en webbplats, 

6. adresser till elinstallationsföretagets alla 
verksamhetsställen i Sverige, och 

7. namn och personnummer i fråga om auktoriserad 
elinstallatör enligt 23 § elsäkerhetslagen.
Förordning (2018:1849).

Register

26 § Elsäkerhetsverket ska föra register över auktoriserade 
elinstallatörer enligt 20 § elsäkerhetslagen (2016:732). 
Registret ska innehålla uppgifter om varje auktoriserad 
elinstallatörs namn, personnummer och bostadsadress. Om 
elinstallatören saknar personnummer, ska registret i stället 
innehålla uppgift om elinstallatörens födelsedatum. 

27 § Elsäkerhetsverket ska föra register över 
elinstallationsföretag som har gjort en anmälan enligt 25 § 
elsäkerhetslagen (2016:732). Registret ska innehålla de 
uppgifter som anmälan ska innehålla enligt 25 § denna 
förordning.

28 § Beslut om förbud mot fortsatt verksamhet, varning och 
inskränkning i eller återkallelse av auktorisation ska 
antecknas i registren.

29 § Registren ska ordnas så att de underlättar för den som 
vill anlita ett elinstallationsföretag att få tillgång till 
information om vilka företag som utför vilka slags arbeten 
under sådana kontrollerade former som elsäkerhetslagens 
bestämmelser om egenkontrollprogram och auktorisation syftar 
till.

Registret över elinstallationsföretag ska på lämpligt sätt 
hållas tillgängligt på Elsäkerhetsverkets webbplats. 
Uppgifter om personnummer, födelsedatum och bostadsadresser 
ska inte hållas tillgängliga på webbplatsen.

30 § Elsäkerhetsverket är personuppgiftsansvarig för 
behandling av personuppgifter i registren.

31 § Har upphävts genom förordning (2018:311).

Skyldighet att anmäla ändringar

32 § Ett elinstallationsföretag som omfattas av en anmälan 
enligt 25 § elsäkerhetslagen (2016:732) ska anmäla varje 
förändring av de uppgifter som enligt 25 § 1, 4 och 7 denna 
förordning ska finnas med i anmälan. 

Bemyndiganden

33 § Elsäkerhetsverket får meddela 

1. föreskrifter om beskaffenhet, placering, provning, 
kontroll, besiktning, användning och skötsel av elektriska 
starkströmsanläggningar och elektrisk utrustning som är 
avsedd att anslutas till en starkströmsanläggning samt om 
arbete på eller i anslutning till sådana anläggningar och 
utrustning,

2. föreskrifter om tillståndsplikt enligt elsäkerhetslagen 
(2016:732) eller denna förordning och vad en ansökan om 
tillstånd ska innehålla,

3. ytterligare föreskrifter om anmälningar i fråga om 
elinstallationsarbete,

4. föreskrifter om annan anmälningsplikt enligt 
elsäkerhetslagen eller denna förordning och vad en anmälan 
ska innehålla,

5. föreskrifter om säkerhetskraven för elektrisk utrustning 
enligt 16–18 §§ elsäkerhetslagen, 

6. föreskrifter om skyldigheter i fråga om information som 
ska följa med elektrisk utrustning,

7. föreskrifter om skyldigheter att i fråga om elektrisk 
utrustning vidta skadeförebyggande arbete och vidta åtgärder 
när det finns anledning att anta att sådan utrustning inte 
överensstämmer med säkerhetskraven,

8. föreskrifter om vilken utbildning och praktisk erfarenhet 
som krävs för att bli auktoriserad som elinstallatör, 

9. föreskrifter om de slag av elinstallationsarbete som 
auktorisation kan ges för enligt 20 § andra stycket 
elsäkerhetslagen och de som anmälan kan göras för enligt 25 § 
elsäkerhetslagen,

10. föreskrifter om vad en ansökan om auktorisation som 
elinstallatör ska innehålla,

11. föreskrifter om vad ett egenkontrollprogram enligt 24 § 
elsäkerhetslagen ska innehålla, och

12. föreskrifter om ersättning för uttaget prov enligt 39 § 
elsäkerhetslagen och om skyldighet att ersätta kostnaderna 
för provningen.

34 § Innan Elsäkerhetsverket meddelar föreskrifter enligt 
33 § 1 ska myndigheten höra Transportstyrelsen, om 
föreskrifterna gäller

1. luftledningar för starkström inom ett område för allmän 
eller enskild väg,

2. luftledningar för starkström inom ett område för järnväg, 
eller

3. luftledningar för starkström i närheten av flygplatser.

När det gäller luftledningar för starkström eller 
starkströmsledningar i vattnet inom områden för sjötrafik ska 
myndigheten i stället höra Sjöfartsverket och, när det gäller 
luftledningar i närheten av militära flygplatser, 
Försvarsmakten.

35 § Elsäkerhetsverket får meddela föreskrifter om sådana 
undantag från

1. kraven i 16–27 §§ elsäkerhetslagen (2016:732) och 4, 5 och 
7 §§, 11 § första stycket och 12 § denna förordning som det 
finns särskilda skäl för, och

2. kraven i 14–20 §§ denna förordning som är förenliga med 
avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet och som det 
finns särskilda skäl för.

36 § Transportstyrelsen får meddela föreskrifter om 

1. undantag från 11 § andra stycket, och

2. avgifter för prövning av en ansökan om dispens enligt 11 § 
andra stycket.

37 § För att förebygga person- eller sakskada på grund av el 
eller risk för hinder för trafiken får Försvarsmakten meddela 
föreskrifter om anmälningsskyldighet för den som avser att 
påbörja ledningsdragning inom ett område som disponeras av 
Försvarsmakten, Försvarets materielverk eller Försvarets 
radioanstalt.

Dispens

38 § Elsäkerhetsverket får i det enskilda fallet ge dispens 
från

1. kraven i 16–27 §§ elsäkerhetslagen (2016:732) och 4, 5, 7 
och 8 §§, 11 § första stycket och 12 § denna förordning, om 
det finns särskilda skäl, och

2. kraven i 14–20 §§ denna förordning, om det är förenligt 
med avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet och det 
finns särskilda skäl.

Transportstyrelsen får i det enskilda fallet ge dispens från 
11 § andra stycket. 

Tillsyn

39 § Elsäkerhetsverket är tillsynsmyndighet enligt 36 § 
elsäkerhetslagen (2016:732).

40 § Elsäkerhetsverket är marknadskontrollmyndighet och utövar 
marknadskontroll enligt Europaparlamentets och rådets 
förordning (EU) 2019/1020 av den 20 juni 2019 om 
marknadskontroll och överensstämmelse för produkter och om 
ändring av direktiv 2004/42/EG och förordningarna (EG) 
nr 765/2008 och (EU) nr 305/2011 över att elektrisk utrustning 
överensstämmer med kraven i 

1. Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/34/EU av den 
26 februari 2014 om harmonisering av medlemsstaternas 
lagstiftning om utrustning och skyddssystem som är avsedda för 
användning i potentiellt explosiva atmosfärer, och

2. Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/35/EU av den 
26 februari 2014 om harmonisering av medlemsstaternas 
lagstiftning om tillhandahållande på marknaden av elektrisk 
utrustning avsedd för användning inom vissa spänningsgränser.

Bestämmelser om en marknadskontrollmyndighets befogenhet att 
besluta om åtgärder enligt förordning (EU) 2019/1020 finns i 
elsäkerhetslagen (2016:732). Förordning (2022:1198).

41 § Elsäkerhetsverket ska underrätta Europeiska kommissionen 
och andra medlemsstater om

1. elektrisk utrustning som inte uppfyller gällande krav, om 
Elsäkerhetsverket anser att den bristande överensstämmelsen 
inte bara gäller i Sverige, och i underrättelsen informera om 
den bristande överensstämmelsen, utvärderingsresultat, 
fattade beslut och eventuella synpunkter från den som beslut 
har riktats mot,

2. de åtgärder som Elsäkerhetsverket har vidtagit med 
anledning av information som en annan medlemsstat har lämnat 
på ett motsvararande sätt som i 1, och

3. elektrisk utrustning som, trots att den uppfyller gällande 
krav, bedöms utgöra en risk, och i underrättelsen lämna alla 
tillgängliga uppgifter. 

42 § Elsäkerhetsverket ska

1. när det är befogat, för Sveriges räkning invända mot ett 
beslut som en marknadskontrollmyndighet i en annan 
medlemsstat har fattat om elektrisk utrustning och skyndsamt 
informera Europeiska kommissionen, andra medlemsstater och 
regeringen om invändningen och skälen för den, och

2. delta i samråd mellan kommissionen och andra 
medlemsstater

a) när Europeiska kommissionen har utvärderat sådana beslut 
och invändningar som avses i 1 eller som följer av 
invändningar från en annan medlemsstat, eller 

b) med anledning av elektrisk utrustning som, trots att den 
uppfyller gällande krav, bedöms utgöra en risk.

Ansvar

43 § I 49 § 4 elsäkerhetslagen (2016:732) finns bestämmelser 
om straff vid överträdelse av 14, 15, 16, 17, 18 eller 20 § 
denna förordning eller vid överträdelse av föreskrifter som 
har meddelats med stöd av 33 § 5, 6 eller 7 denna 
förordning.

Överklagande

44 § I 40 § förvaltningslagen (2017:900) finns 
bestämmelser om överklagande till allmän förvaltningsdomstol. 
Andra beslut än beslut om drifttillstånd enligt 7 och 8 §§, 
beslut om skyldighet att göra ändringar av 
starkströmsledningar enligt 9 och 10 §§, beslut om ersättning 
enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av 33 § 12 och 
beslut om dispens enligt 38 § får dock inte överklagas.
Förordning (2018:915).


Övergångsbestämmelser

2017:218

1. Denna förordning träder i kraft den 1 juli 2017.

2. Genom förordningen upphävs 

a) elinstallatörsförordningen (1990:806),

b) förordningen (1993:1068) om elektrisk materiel, och

c) starkströmsförordningen (2009:22).

3. Den som med stöd av äldre föreskrifter har fått behörighet 
som elinstallatör ska vid tillämpningen av denna förordning 
anses vara auktoriserad enligt 20 § elsäkerhetslagen 
(2016:732).