Förordning (1976:264) om statligt bosättningslån 

1 § För inköp av möbler till egen bostad och annat som behövs
för bosättning utgår i mån av tillgång på medel statligt
bosättningslån enligt denna förordning. Förordning (1978:285).

2 § Bosättningslån utgår från statens bosättningslånefond.
Fonden förvaltas av riksbanken.

3 § Bosättningslån utgår till

1. makar,

2. man och kvinna, som sammanbor med varandra under
äktenskapsliknande förhållanden,

3. man och kvinna, som avser att ingå äktenskap med varandra
eller att sammanbo med varandra under äktenskapsliknande
förhållanden,

4. ensamstående som sammanbor eller avser att sammanbo med eget
barn under 16 år,

5. ensamstående handikappad utan barn.

Med eget barn jämställes vid tillämpning av första stycket 4.
barn som har mottagits för adoption.

4 § Bosättningslån kan utgå till samma person mer än en gång
när särskilda skäl föreligger.

5 § Bosättningslån enligt 3 § första stycket 1-3 skall beviljas
mannen och kvinnan gemensamt, om ej särskilda skäl föreligger.

Riksbanken får i samband med äktenskapsskillnad eller upplösning
av äktenskapsliknande samlevnad medge att betalningsskyldighet
för bosättningslån fördelas mellan låntagarna eller att en av dem
övertar betalningsskyldigheten.

6 § Som förutsättning för bosättningslån gäller att sökandena

1. har fyllt 18 år,

2. är kyrkobokförda i Sverige,

3. har behov av medel för att anskadda möbler och andra
bosättningsföremål.

Sökande som är utländsk medborgare eller statslös, skall ha
erforderligt tillstånd att vistas och arbeta här i riket.

Lån kan beviljas sökande som ej har fyllt 18 år, om särskilda
skäl föreligger.

7 § Bosättningslån utgår med högst 10 000 kronor.

8 § Bosättningslån löper med ränta från utbetalningsdagen.
Ränta utgår efter en räntesats som med två och en halv procent
överstiger det vid varje tillfälle fastställda officiella
diskontot. Förordning (1978:285).

9 § Riksbanken beslutar om bosättningslån. I underlaget för
beslutet om lån skall ingå yttrande från socialnämnden i den
kommun i vilken lånesökandena är bosatta. Yttrandet skall innefatta
en bedömning av sökandenas sociala situation.

Ansökan om bosättningslån skall göras före bosättningen eller
inom ett år därefter. Om särskilda skäl föreligger, får ansökan
prövas även om den kommit in senare än som nyss har sagts.

10 § Bosättningslån skall återbetalas inom tid som bestämmes av
riksbanken med hänsyn till lånebeloppets storlek och sökandenas
ekonomiska förhållanden. Amorteringstiden får dock ej överstiga
sju år.

Riksbanken får bevilja uppskov med amortering och räntebetalning
under högst tre år eller, om särskilda skäl föreligger, under
längre tid. Har uppskov meddelats, får lånetiden överstiga sju år.

11 § Ränta och amortering betalas till riksbanken.

12 § Riksbanken får säga upp bosättningslån till omedelbar
betalning om låntagare

1. genom oriktig uppgift har föranlett att lån beviljats,

2. har använt lånesumman för annat ändamål än som avsetts,

3. ej har erlagt förfallen ränta eller amortering eller på annat
sätt brutit mot lånevillkoren.

13 § Riksbanken får besluta om eftergift med återbetalningen av
bosättningslån, om det är skäligt med hänsyn till att låntagare
har avlidit, varit sjuk, arbetslös, omhändertagen för vård eller
haft stor försörjningsbörda. Eftergift får också meddelas när
det av annan anledning framstår som skäligt. Eftergift kan
avse hela det återstående beloppet eller del därav jämte
upplupen ränta.

14 § I ärende som avses i 12 och 13 §§ skall riksbanken inhämta
ytterande från socialnämnden i den kommun i vilken låntagarna
är kyrkobokförda. Sådant yttrande skall också inhämtas i ärende
om uppskov med betalning av bosättningslån under längre tid än
sex månader.

Ärende om eftergift eller uppskov får dock bifallas utan att
yttrande enligt första stycket inhämtats.

15 § Talan mot riksbankens beslut enligt denna förordning får
ej föras.

Övergångsbestämmelser

1976:264

Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1976 då kungörelsen
(1946:570) om statliga bosättningslån skall upphöra att gälla.

Vid prövning av låneansökningar som enligt äldre bestämmelser
avlämnats till ortsombud före ikraftträdande skall ortsombuds
yttrande träda i stället för sådant yttrande av kommun som
avses i 9 §. Beträffande sådant ärende skall kungörelsen (1937:810)
angående ersättning åt ortsombud för yttranden över ansökningar
om statliga bosättningslån fortfarande gälla.

Älre bestämmelser gäller fortfarande i fråga om lån som beviljats
före den 1 juli 1976.

1978:285

Denna förordning träder i kraft, såvitt avser 1 §, två veckor efter
den dag då förordningen enligt uppgift på den utkommit från
trycket i Svensk författningssamling och i övrigt den 1 juli 1978.
I fråga om lån som har beviljats före den 1 juli 1978 gäller dock
8 § i sin äldre lydelse.

1981:1180

Regeringen föreskriver att förordningen 1976:264 om statligt
bosättningslån skall upphöra att gälla vid utgången av 1981.
(Förordning 2007:226).