Lag (2018:2024) med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om referensvärden

1 kap. Inledande bestämmelser

1 § Denna lag kompletterar Europaparlamentets och rådets 
förordning (EU) 2016/1011 av den 8 juni 2016 om index som 
används som referensvärden för finansiella instrument och 
finansiella avtal eller för att mäta investeringsfonders 
resultat, och om ändring av direktiven 2008/48/EG och 
2014/17/EU och förordning (EU) nr 596/2014, i denna lag 
kallad EU-förordningen.

Termer och uttryck i denna lag har samma betydelse som i 
EU-förordningen.

2 § Finansinspektionen är behörig myndighet enligt EU-
förordningen. Inspektionen ska också fullgöra de uppgifter som 
ska skötas av relevant myndighet enligt EU-förordningen.
Lag (2021:971).

3 § Finansinspektionen får ta ut avgifter för prövning av 
ansökningar, anmälningar och underrättelser enligt 
EU-förordningen.

Administratörer och sådana enheter under tillsyn som av 
Finansinspektionen har fått ett godkännande av ett 
referensvärde för användning i unionen enligt artikel 33.1 i 
EU-förordningen, ska med årliga avgifter bekosta 
Finansinspektionens verksamhet enligt denna lag.

Regeringen får meddela föreskrifter om avgifterna.

2 kap. Rapportering av överträdelser

1 § Inom ramen för sådana rutiner som en administratör ska 
ha enligt artikel 14.3 i EU-förordningen får personuppgifter 
som avses i artikel 10 i Europaparlamentets och rådets 
förordning (EU) 2016/679 av den 27 april 2016 om skydd för 
fysiska personer med avseende på behandling av 
personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter 
och om upphävande av direktiv 95/46/EG (allmän 
dataskyddsförordning) behandlas, om uppgifterna avser brott 
enligt lagen (2016:1307) om straff för marknadsmissbruk på 
värdepappersmarknaden.

2 § Den som är eller har varit anställd hos en 
administratör får inte obehörigen röja uppgifter i en anmälan 
eller utsaga som har gjorts enligt sådana rutiner som en 
administratör ska ha enligt artikel 14.3 i EU-förordningen, 
om uppgiften kan avslöja anmälarens eller den utpekade 
personens identitet.

Den som är eller har varit anställd hos en administratör och 
har gjort en anmälan som avses i första stycket får inte 
göras ansvarig för att ha åsidosatt någon tystnadsplikt, om 
anmälaren hade anledning att anta att en överträdelse hade 
skett.

3 § Den som har lämnat en rapport till Finansinspektionen 
enligt artikel 14.1 eller 14.2 i EU-förordningen får inte 
göras ansvarig för att ha åsidosatt någon tystnadsplikt.

3 kap. Utredningsbefogenheter och tvångsmedel

Föreläggande om att lämna uppgifter

1 § För tillsynen över att bestämmelserna i 
EU-förordningen följs får Finansinspektionen besluta att 
förelägga

1. en fysisk eller juridisk person att tillhandahålla 
uppgifter, handlingar eller annat, och

2. den som förväntas kunna lämna upplysningar i saken att 
inställa sig till förhör på tid och plats som inspektionen 
bestämmer.

Första stycket gäller inte i den utsträckning 
uppgiftslämnandet skulle strida mot den i lag reglerade 
tystnadsplikten för advokater.

2 § För tillsynen över att bestämmelserna i 
EU-förordningen följs får Finansinspektionen besluta att 
förelägga marknadsaktörer på marknadsplatser där de 
underliggande tillgångarna till råvaruderivat handlas 
(spotmarknaden) att lämna transaktionsrapporter eller annan 
information. Marknadsaktörer på spotmarknaden är skyldiga att 
på begäran av Finansinspektionen ge inspektionen åtkomst till 
handlarnas system.

Föreläggande om att tillfälligt upphöra med ett visst 
förfarande

3 § Om det är sannolikt att en fysisk eller juridisk 
person har överträtt EU-förordningen, får Finansinspektionen 
besluta att förelägga den personen att upphöra med ett visst 
förfarande eller en viss verksamhet.

Beslutet om föreläggande gäller till dess att 
Finansinspektionen har prövat om förfarandet strider mot 
EU-förordningen. Beslutet får dock gälla i högst sex 
månader.
Korrigering av felaktig eller vilseledande information

4 § Om det förekommit felaktiga eller vilseledande 
uppgifter i samband med tillhandahållandet av ett 
referensvärde, får Finansinspektionen offentliggöra korrekta 
uppgifter. Finansinspektionen får även besluta att förelägga 
administratören eller den som har offentliggjort eller 
spridit referensvärdet att korrigera referensvärdet eller 
informationen.

Platsundersökning

5 § Om det är nödvändigt för tillsynen över att en fysisk 
eller juridisk person följer bestämmelserna i 
EU-förordningen, får Finansinspektionen genomföra en 
undersökning i personens verksamhetslokaler.

Handräckning

5 a § Finansinspektionen får begära handräckning av 
Kronofogdemyndigheten för att en kontroll på plats enligt 
artikel 48d i EU-förordningen ska kunna genomföras. 

Vid handräckning gäller bestämmelserna i utsökningsbalken om 
verkställighet av förpliktelser som inte avser 
betalningsskyldighet, avhysning eller avlägsnande. Om 
Finansinspektionen begär det, ska Kronofogdemyndigheten inte i 
förväg underrätta den som kontrollen ska genomföras hos.
Lag (2020:1159).

Vite

6 § Ett beslut om föreläggande enligt någon av 1–4 §§ får 
förenas med vite.

Betalningssäkring

7 § För att säkerställa betalning av en sanktionsavgift 
eller återföring enligt 4 kap. när en fysisk eller juridisk 
person har åsidosatt sin skyldighet på ett sätt som anges i 
1 § i det kapitlet, får egendom som tillhör den som är 
betalningsskyldig tas i anspråk (betalningssäkring).

Betalningssäkring får beslutas bara om 

1. det finns en påtaglig risk för att den fysiska eller 
juridiska personen genom att avvika, skaffa undan egendom 
eller förfara på annat sätt undandrar sig att betala avgiften 
eller det belopp som ska återföras, och

2. betalningsskyldigheten avser ett betydande belopp.

Om sanktionsavgift eller återföring inte har beslutats, får 
betalningssäkring beslutas bara om det är sannolikt att så 
kommer att ske. En betalningssäkring får inte avse ett högre 
belopp än det belopp sanktionsavgiften eller återföringen 
sannolikt kommer att fastställas till.

Ett beslut om betalningssäkring får fattas bara om skälen för 
beslutet uppväger det intrång eller men i övrigt som beslutet 
innebär för den som beslutet gäller eller för något annat 
motstående intresse.

8 § Beslut om betalningssäkring enligt 7 § fattas av den 
förvaltningsrätt som är behörig att pröva ett överklagande av 
Finansinspektionens beslut. Ett sådant beslut fattas efter 
ansökan av Finansinspektionen.

I fråga om en sådan ansökan ska 46 kap. 9–13 §§, 14 § första 
stycket 1 och andra stycket första meningen samt 20–22 §§ 
skatteförfarandelagen (2011:1244) tillämpas. Vid 
tillämpningen ska det som anges där om Skatteverket gälla för 
Finansinspektionen.

9 § Vid prövning av verkställighet av ett beslut om 
betalningssäkring ska 69 kap. 13–18 §§ och 71 kap. 1 § första 
stycket skatteförfarandelagen (2011:1244) tillämpas. Vid 
tillämpningen ska det som anges där om Skatteverket gälla för 
Finansinspektionen.

Verkställighet av beslut om sanktionsavgifter och viten enligt  
EU-förordningen

10 § Beslut om sanktionsavgifter eller viten enligt EU-
förordningen får verkställas enligt utsökningsbalkens 
bestämmelser på samma sätt som en svensk dom som har fått laga 
kraft. Lag (2020:1159).

4 kap. Ingripanden

Överträdelser

1 § Finansinspektionen ska ingripa mot

1. en administratör som har auktoriserats eller registrerats 
enligt artikel 34 i EU-förordningen och som har åsidosatt sina 
skyldigheter enligt

a) någon av artiklarna 4-15, 19a, 19b, 21.1, 23.2, 23.11, 
24.3, 25.2, 25.7, 26.2, 26.3, 27 och 28.1 i förordningen, 
eller

b) en delegerad akt som Europeiska kommissionen har antagit 
enligt artikel 19c i förordningen,

2. en rapportör under tillsyn som har åsidosatt sina 
skyldigheter enligt någon av artiklarna 16, 23.3 och 23.10 i 
EU-förordningen,

3. en enhet under tillsyn som har använt ett referensvärde

a) utan att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 28.2 i 
EU-förordningen, eller

b) i strid med artikel 29.1 eller 29.1a,

4. den som har åsidosatt sin skyldighet enligt artikel 29.2 i 
EU-förordningen,

5. en administratör eller en enhet under tillsyn som inte 
följt ett föreläggande enligt artikel 21.3, 23.5 eller 23.6 i 
EU-förordningen,

6. en sådan administratör som avses i 1 eller en enhet under 
tillsyn som inte har följt ett föreläggande enligt 3 kap. 1 
eller 2 § eller som inte har gett tillträde till 
verksamhetslokaler enligt 3 kap. 5 §, och

7. den som driver verksamhet som administratör utan att ha 
fått auktorisation eller registrerats enligt artikel 34 i EU-
förordningen. Lag (2021:971).

Olika former av ingripande

2 § Ett ingripande enligt 1 § sker genom beslut om

1. föreläggande att inom viss tid vidta en viss åtgärd eller 
upphöra med ett visst agerande, 

2. återkallelse av auktorisation eller registrering enligt 
artikel 35 i EU-förordningen, 

3. anmärkning,

4. förbud enligt 3 §,

5. återföring enligt 4 §, eller 

6. sanktionsavgift enligt 5 eller 6 §.

Ett beslut om föreläggande eller förbud får förenas med 
vite.

Ett ingripande får inte ske om överträdelsen omfattas av ett 
föreläggande som har förenats med vite och en ansökan om 
utdömande av vitet har gjorts.

Förbud

3 § Den som har överträtt EU-förordningen i fall som anges 
i 1 § får för en viss tid, lägst tre och högst tio år, 
förbjudas att vara

1. administratör, eller

2. styrelseledamot eller verkställande direktör, eller 
ersättare för någon av dem, i en administratör eller 
rapportör under tillsyn.

Återföring

4 § Den som har överträtt EU-förordningen i fall som anges 
i 1 § och därigenom gjort en vinst, ska betala ett belopp som 
motsvarar vinsten, om beloppet kan fastställas 
(återföring).

En sådan betalningsskyldighet ska inte åläggas 
om det är uppenbart oskäligt. 

Beloppet tillfaller staten.

Sanktionsavgift

5 § Sanktionsavgiften för en överträdelse av artikel 11.1 
d eller 11.4 i EU-förordningen ska fastställas till högst det 
högsta av

1. för en juridisk person: 

a) ett belopp som per den 30 juni 2016 i svenska kronor 
motsvarade 250 000 euro, 

b) två procent av den juridiska personens omsättning närmast 
föregående räkenskapsår eller, i förekommande fall, 
motsvarande omsättning på koncernnivå, eller

c) tre gånger den vinst som den juridiska personen gjort till 
följd av regelöverträdelsen, om beloppet går att fastställa, 

2. för en fysisk person: 

a) ett belopp som per den 30 juni 2016 i svenska kronor 
motsvarade 100 000 euro, eller

b) tre gånger den vinst som den fysiska personen gjort till 
följd av regelöverträdelsen, om beloppet går att 
fastställa.

Om den juridiska personen är en förening, avses 
med omsättning i första stycket 1 b 10 procent av 
medlemmarnas sammanlagda omsättning. Detta gäller även om 
föreningen ingår i en koncern.

Avgiften tillfaller staten.

6 § I andra fall än de som avses i 5 § ska 
sanktionsavgiften för en överträdelse som anges i 1 § 
fastställas till högst det högsta av

1. för en juridisk person: 

a) ett belopp som per den 30 juni 2016 i svenska kronor 
motsvarade 1 miljon euro, 

b) 10 procent av den juridiska personens omsättning närmast 
föregående räkenskapsår eller, i förekommande fall, 
motsvarande omsättning på koncernnivå, eller

c) tre gånger den vinst som den juridiska personen gjort till 
följd av regelöverträdelsen, om beloppet går att fastställa, 

2. för en fysisk person: 

a) ett belopp som per den 30 juni 2016 i svenska kronor 
motsvarade 500 000 euro, eller

b) tre gånger den vinst som den fysiska personen gjort till 
följd av regelöverträdelsen, om beloppet går att 
fastställa.

Om den juridiska personen är en förening, avses 
med omsättning i första stycket 1 b 10 procent av 
medlemmarnas sammanlagda omsättning. Detta gäller även om 
föreningen ingår i en koncern.

Avgiften tillfaller staten.

7 § Om en överträdelse har skett under den juridiska 
personens första verksamhetsår eller om uppgifter om 
omsättningen annars saknas eller är bristfälliga, får 
omsättningen uppskattas när den högsta sanktionsavgiften ska 
beräknas enligt 5 eller 6 §.

Val av ingripande

8 § Vid valet av ingripande ska Finansinspektionen ta 
hänsyn till hur allvarlig överträdelsen är och hur länge den 
har pågått. Särskild hänsyn ska tas till överträdelsens 
konkreta och potentiella effekter på det finansiella systemet 
eller den reala ekonomin, skador som uppstått och graden av 
ansvar.

9 § Utöver det som anges i 8 § ska det i försvårande 
riktning beaktas om den som har begått överträdelsen tidigare 
har begått en överträdelse. Vid denna bedömning ska särskild 
vikt fästas vid om överträdelserna är likartade och den tid 
som har gått mellan de olika överträdelserna.

I förmildrande riktning ska det beaktas om den som har begått 
överträdelsen 

1. i väsentlig utsträckning genom ett aktivt samarbete har 
underlättat Finansinspektionens utredning, och 

2. har vidtagit åtgärder efter överträdelsen för att undvika 
att den upprepas.

10 § När sanktionsavgiftens storlek ska bestämmas, ska 
särskild hänsyn tas till sådana omständigheter som anges i 
8 och 9 §§ samt till den berörda personens finansiella 
ställning och, om det går att bestämma, den vinst som 
personen gjort till följd av regelöverträdelsen.

11 § Finansinspektionen får avstå från ingripande, om

1. överträdelsen är ringa eller ursäktlig, 

2. personen i fråga gör rättelse, 

3. något annat organ har vidtagit åtgärder mot personen och 
dessa åtgärder bedöms tillräckliga, eller 

4. det annars finns särskilda skäl. 

Verkställighet av beslut om sanktionsavgift och återföring

12 § En sanktionsavgift ska betalas till 
Finansinspektionen inom 30 dagar efter det att ett beslut om 
den har fått laga kraft eller den längre tid som anges i 
beslutet.

13 § Finansinspektionens beslut om sanktionsavgift får 
verkställas enligt utsökningsbalken, om avgiften inte har 
betalats inom den tid som anges i 12 §.

14 § Om sanktionsavgiften inte har betalats inom den tid 
som anges i 12 §, ska Finansinspektionen lämna den obetalda 
avgiften för indrivning. Bestämmelser om indrivning finns i 
lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m.

15 § En sanktionsavgift faller bort i den utsträckning 
verkställighet inte har skett inom fem år från det att 
beslutet fick laga kraft.

16 § Det som anges om sanktionsavgift i 12–15 §§ gäller 
även för återföring enligt 4 §.

5 kap. Överklagande m.m.

1 § Finansinspektionens beslut enligt denna lag får 
överklagas till allmän förvaltningsdomstol.

Prövningstillstånd krävs vid överklagande till 
kammarrätten.

2 § Finansinspektionen får bestämma att ett beslut om 
föreläggande, förbud eller återkallelse enligt 
EU-förordningen eller enligt denna lag ska gälla 
omedelbart.


Övergångsbestämmelser

2018:2024

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2019.

2. Genom lagen upphävs lagen (2017:1185) med kompletterande 
bestämmelser till EU:s förordning om referensvärden.

3. Ingripande enligt denna lag får inte ske för överträdelser 
som har ägt rum före ikraftträdandet.

2020:1159

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2021 i fråga om 
4 kap. 1 § och i övrigt den 1 januari 2022.

2. Äldre bestämmelser gäller för överträdelser som har ägt rum 
före ikraftträdandena.

2021:971

1. Denna lag träder i kraft den 1 december 2021.

2. Äldre bestämmelser gäller för överträdelser som har ägt rum 
före ikraftträdandet.