Förordning (1995:1645) om utjämningsbidrag och utjämningsavgift för kommuner och landsting 

Inkomstutjämning

1 § Statistiska centralbyrån skall varje bidrags- och avgiftsår
för varje kommun och landsting beräkna

1. garanterat skatteunderlag enligt 2 § lagen (1995:1515) om
utjämningsbidrag till kommuner och landsting och enligt 2 §
lagen (1995:1516) om utjämningsavgift för kommuner och
landsting,

2. utjämningsbidrag enligt 4 § lagen om utjämningsbidrag till
kommuner och landsting, samt

3. utjämningsavgift enligt 4 § lagen om utjämningsavgift för
kommuner och landsting.

Utjämningsbidrag och utjämningsavgift anges i kronor per
invånare och avrundas till närmaste hela krontal. Förordning
(1997:1180).

Kostnadsutjämning

Generella bestämmelser

2 § Statistiska centralbyrån skall varje bidrags- och avgiftsår
för varje kommun och landsting beräkna

1. standardkostnad och strukturkostnad enligt 2 § lagen
(1995:1515) om utjämningsbidrag till kommuner och landsting och
enligt 2 § lagen (1995:1516) om utjämningsavgift för kommuner
och landsting,

2. utjämningsbidrag enligt 5 § lagen om utjämningsbidrag till
kommuner och landsting, samt

3. utjämningsavgift enligt 5 § lagen om utjämningsavgift för
kommuner och landsting.

Om summan av samtliga avgifter är större eller mindre än summan
av samtliga bidrag för kommunerna respektive landstingen görs
en nivåjustering som motsvaras av skillnaden. Samtliga kommuner
och landsting får ett invånarbaserat avdrag eller tillägg, som
beräknas så att summan av avgifterna motsvarar summan av
bidragen. Förordning (1997:1180).

3 § Standardkostnad skall beräknas utifrån befolkningsuppgifter
per den 31 december två år före bidrags- och avgiftsåret, samt
anges i kronor per invånare och avrundas till närmaste hela
krontal. Standardkostnaden skall, utom i fråga om 11, 15, 16
och 16 a §§ samt 18 § sista stycket, beräknas i bidrags- och
avgiftsårets prisnivå utifrån den prognostiserade utvecklingen
av nettoprisindex. Förordning (1999:714).

Kommuner

Barnomsorg

4 § En kommuns standardkostnad för barnomsorg beräknas genom
att andelen barn i kommunen delas in i följande åldersgrupper:
1-2, 3-6 och 7-9 år. Andelen barn i kommunen i respektive
åldersgrupp multipliceras med den beräknade genomsnittliga
kostnaden i landet per barn i barnomsorgen i respektive
åldersgrupp, varefter produkterna summeras.

Den enligt första stycket beräknade kostnaden multipliceras med
ett volymindex och två olika korrigeringsfaktorer. Volymindex
beräknas för kommunen utifrån föräldrarnas förvärvsfrekvens,
kommunens skattekraft och befolkningstäthet.

Den första korrigeringsfaktorns värde bestäms så att den med
befolkningen den 31 december två år före bidrags- och
avgiftsåret vägda genomsnittliga åldersrelaterade ersättningen
överensstämmer med den i bilagan angivna genomsnittliga
standardkostnaden för barnomsorgen.

Den andra korrigeringsfaktorns värde bestäms så att den med
befolkningen den 31 december två år före bidrags- och
avgiftsåret vägda beräknade standardkostnaden överensstämmer
med den i bilagan angivna genomsnittliga standardkostnaden för
barnomsorgen. Förordning (1999:714).

Äldreomsorg

5 § En kommuns standardkostnad för äldreomsorg beräknas genom
att kommunens invånare delas in i följande åldersgrupper för
respektive kön: 65-74, 75-84 samt 85 år och äldre. Andelen
invånare i kommunen i respektive åldersgrupp multipliceras med
en normkostnad per kommun för varje grupp, varefter produkterna
summeras. Kommunens normkostnad per kön och åldersgrupp
beräknas utifrån den genomsnittliga kostnaden i landet för
gruppen med hänsyn tagen till civilstånd, yrkesbakgrund och
födelseland för de äldre i respektive kommun.

Summan av en kommuns totala normkostnad multipliceras med en
korrigeringsfaktor. Korrigeringsfaktorns värde bestäms så att
den med befolkningen den 31 december två år före bidrags- och
avgiftsåret vägda genomsnittliga standardkostnaden
överensstämmer med den i bilagan angivna genomsnittliga
standardkostnaden för äldreomsorg reducerad med 500 kronor per
invånare.

Glesbygdskommuner får ett tillägg på fem procent till den
enligt andra stycket beräknade kostnaden för ett större behov
av institutionsboende i glesbygd. Ett tillägg ges för
merkostnader för hemtjänst, som beräknas utifrån de äldres
geografiska spridning i kommunen år 1996. Samtliga kommuner får
därefter ett invånarbaserat avdrag så att summan av avdragen
motsvarar summan av tilläggen.

Samtliga kommuner får ett tillägg för färdtjänst och
handikappomsorg på 500 kronor per invånare i kommunen.
Förordning (1999:714).

Individ- och familjeomsorg

6 § En kommuns standardkostnad för individ- och familjeomsorg
beräknas utifrån andelen ensamstående kvinnor i åldersgruppen
18-44 år med barn i åldersgruppen 0-17 år, andelen flyktingar
och nära anhöriga till flyktingar samt övriga utrikes födda
från länder utanför Norden och EU, andelen arbetslösa utan
arbetslöshetssersättning, andelen män i åldersgruppen 25-64 år
med låg inkomst samt ett täthetsindex.

Värdena för respektive variabel multipliceras med
parametervärden.

Standardkostnaden multipliceras med en korrigeringsfaktor.
Korrigeringsfaktorns värde bestäms så att den med befolkningen
den 31 december två år före bidrags- och avgiftsåret vägda
genomsnittliga standardkostnaden överensstämmer med den i
bilagan angivna genomsnittliga standardkostnaden för individ-
och familjeomsorg. Förordning (1999:714).

Grundskola

7 § En kommuns standardkostnad för grundskola beräknas genom
att andelen barn i kommunen i åldersgruppen 7-15 år
multipliceras med den beräknade genomsnittskostnaden per barn i
den åldersgruppen i landet. Genomsnittskostnaden per barn i
åldersgruppen 7-15 år beräknas utifrån den i bilagan angivna
genomsnittliga standardkostnaden för grundskolan.

För kostnader som avser modersmålsundervisning och undervisning
i svenska som andraspråk beräknas ett tillägg till den enligt
första stycket beräknade kostnaden. Tillägget beräknas utifrån
andelen barn med utomnordiskt eller finskt medborgarskap i
åldersgruppen 7-15 år i kommunen multiplicerad med
genomsnittskostnaden per invånare i landet för
modersmålsundervisning och undervisning i svenska som
andraspråk. Från detta tillägg dras den genomsnittliga
ersättningen per invånare för modersmålsundervisning och
svenska som andraspråk av.

Kommuner som har merkostnader för små skolor och skolskjutsar
får ett tillägg till den enligt första stycket beräknade
kostnaden. Tillägget beräknas utifrån en teoretisk organisation
av skolor i olika storlekar och kostnadsklasser, med elevernas
geografiska spridning i kommunen år 1996 som grund. Samtliga
kommuner får därefter ett invånarbaserat avdrag, som beräknas
så att summan av avdragen motsvarar summan av tilläggen.
Förordning (1999:714).

Gymnasieskola

8 § En kommuns standardkostnad för gymnasieskola beräknas genom
att andelen ungdomar i kommunen i åldersgruppen 16-18 år
multipliceras med den beräknade genomsnittskostnaden per
invånare i den åldersgruppen i landet. Genomsnittskostnaden
beräknas utifrån den i bilagan angivna genomsnittliga
standardkostnaden för gymnasieskolan.

Kommuner som har merkostnader för resor och inackordering av
gymnasieelever får ett tillägg till den enligt första stycket
beräknade kostnaden. Tillägget har beräknats utifrån en
teoretisk organisation av skolor med hänsyn till befolkningens
bosättningsmönster år 1996 samt utifrån en beräknad kostnad för
resor och inackordering. Samtliga kommuner får därefter ett
invånarbaserat avdrag, som beräknas så att summan av avdragen
motsvarar summan av tilläggen.

Kommuner får ett tillägg till eller avdrag från den enligt
första stycket beräknade kostnaden för merkostnader på grund av
elevernas programval. Tilllägget eller avdraget beräknas
utifrån kostnaden för de program som kommunens elever har valt.
Förordning (1999:714).

Vatten och avlopp

9 § En kommuns standardkostnad för vatten och avlopp skall
beräknas utifrån bebyggelsestruktur och geotekniska
förhållanden. Tillägg erhålls för gles bebyggelsestruktur och
besvärliga geotekniska förhållanden. Avdrag skall göras för
goda geotekniska förhållanden om kommunen får tillägg för gles
bebyggelsestruktur och för stordriftsfördelar om kommunen får
tillägg för besvärliga geotekniska förhållanden.

Gator och vägar

10 § En kommuns standardkostnad för gator och vägar beräknas
som summan av klimat- och ortstillägg.

Klimat- och ortstillägg beräknas utifrån klimatberoende
respektive trafikberoende slitage på gator och vägar.

Näringslivs- och sysselsättningsfrämjande åtgärder

11 § En kommuns standardkostnad för näringslivs- och
sysselsättningsfrämjande åtgärder beräknas utifrån den
genomsnittliga andelen arbetslösa och personer i
konjunkturberoende åtgärder i åldersgruppen 16-64 år. Den
genomsnittliga andelen beräknas som medelvärdet för
femårsperioden t.o.m. två år före bidrags- och avgiftsåret.

Kommuner får ett tillägg på 200 kronor per invånare i kommunen
för varje procentenhet som andelen arbetslösa överstiger den
genomsnittliga andelen för landet plus två procentenheter.
Förordning (1999:714).

Byggkostnader

12 § En kommuns standardkostnad för byggande beräknas utifrån
ett byggkostnadsindex samt ett beräknat återinvesteringsbehov.
Byggkostnadsindex beräknas utifrån kostnader för gruppbyggda
småhus. Återinvesteringsbehovet anges i kronor per invånare,
och beräknas utifrån återanskaffningsvärdet för kommunala
byggnader och anläggningar.

Uppvärmning

13 § En kommuns standardkostnad för uppvärmning beräknas
utifrån ett energiindex som återger skillnader i
uppvärmningskostnader och en genomsnittligt beräknad
uppvärmningskostnad. En kommuns standardkostnad uttryckt i
kronor per invånare beräknas genom att kommunens energiindex
minskas med ett, varefter skillnaden multipliceras med den
genomsnittliga uppvärmningskostnaden 366 kronor per invånare.
Förordning (1997:1180).

Kallortstillägg

14 § En kommuns standardkostnad för tidigare kallortstillägg
beräknas utifrån ett kallortsindex och en beräknad
personalkostnadsandel. Kallortsindex beräknas utifrån den
genomsnittliga procentsatsen för kallortstillägg i respektive
kommun år 1993. Förordning (1999:714).

Befolkningsminskning

15 § En kommuns standardkostnad för merkostnader till följd av
befolkningsminskning beräknas för

1. kommuner vars befolkning under en tioårsperiod minskat med
mer än två procent,

2. kommuner som under en treårsperiod haft en minskning av
antalet barn och ungdomar i åldersgruppen 7-18 år, förutsatt
att totalbefolkningen under samma period minskat med minst två
procent.

Befolkningsminskning under en tioårsperiod är skillnaden mellan
befolkningen den 31 december tolv år före bidrags- och
avgiftsåret och befolkningen den 31 december två år före
bidrags- och avgiftsåret. Skillnadens andel av befolkningen den
31 december tolv år före bidrags- och avgiftsåret utgör den
procentuella befolkningsminskningen.

Befolkningsminskning under en treårsperiod är skillnaden mellan
befolkningen den 31 december fem år före bidrags- och
avgiftsåret och befolkningen den 31 december två år före
bidrags- och avgiftsåret. Skillnadens andel av befolkningen den
31 december fem år före bidrags- och avgiftsåret utgör den
procentuella befolkningsminskningen.

Den procentuella befolkningsminskningen under en tioårsperiod
reduceras med två procentenheter och multipliceras med 100
kronor per invånare.

Den procentuella befolkningsminskningen under en treårsperiod i
åldersgruppen 7-18 år multipliceras med 55 kronor per invånare.
Förordning (2001:869).

Svagt befolkningsunderlag

16 § En kommuns standardkostnad för merkostnader till följd av
svagt befolkningsunderlag beräknas utifrån det regionala
befolkningsunderlaget (antal invånare som är bosatta inom ett
vägavstånd av 11,25 mil från kommunens centralort), det lokala
befolkningsunderlaget (antal invånare som är bosatta inom ett
vägavstånd av 3,75 mil från kommunens centralort) och kommunens
befolkning.

Kommuner får ett tillägg för svagt regionalt
befolkningsunderlag om det regionala befolkningsunderlaget är
mindre än 250 000 invånare. Från tillägget för regionalt
befolkningsunderlag görs avdrag för lokalt befolkningsunderlag,
multiplicerat med en korrigeringsfaktor, som korrigerar
avdraget för lokalt befolkningsunderlag med hänsyn till
kommunstorleken. Förordning (1999:714).

Barn och ungdomar med utländsk bakgrund

16 a § En kommuns standardkostnad för barn och ungdomar med
utländsk bakgrund beräknas utifrån andelen barn och ungdomar i
åldern 0-19 år som är födda utanför Norden och EU eller som har
minst en förälder född utanför Norden och EU.

Kommuner får ett tillägg på 75 kronor per invånare för varje
procentenhet som andelen barn och ungdomar med utländsk
bakgrund överstiger den genomsnittliga andelen för landet.
Förordning (1999:714).

Administration, resor och räddningstjänst

17 § En kommuns standardkostnad för administration, resor och
räddningstjänst beräknas utifrån kommunens folkmängd,
tätortsgrad och antalet invånare per kvadratkilometer.
Förordning (1999:714).

Landsting

Hälso- och sjukvård

18 § Ett landstings standardkostnad för hälso- och sjukvård
beräknas utifrån befolkningens vårdbehov, merkostnader för
hälso- och sjukvård till följd av befolkningens
bosättningsmönster samt merkostnader för små landsting.

Kostnaden för vårdbehov beräknas med hjälp av två modeller, en
för vårdtunga grupper och en för den övriga befolkningen.

Genomsnittskostnaden för vårdtunga grupper bestäms utifrån
vissa sjukdomstillstånd och en beräknad genomsnittlig kostnad i
landet för behandlingen av dessa. De sjukdomstillstånd som
ingår i modellen är elakartad tumörsjukdom, cerebrovaskulär
sjukdom, inflammatorisk ledsjukdom, artros, ischemisk
hjärtsjukdom och hjärtsvikt, höftfraktur, schizofreni, övriga
psykoser och hiv.

I modellen beräknas de genomsnittliga kostnaderna i landet för
behandlingen av var och en av de olika sjukdomstillstånden
uppdelat efter kön och ålder. För varje landsting multipliceras
antalet personer i respektive vårdgrupp med motsvarande
genomsnittskostnad i landet.

I den andra modellen indelas invånarna i den övriga
befolkningen i olika grupper utifrån kön, ålder, civilstånd,
sysselsättningsstatus, inkomst och boendetyp. I varje landsting
multipliceras antalet invånare i respektive grupp med den
genomsnittliga kostnaden i landet för den gruppen.
Standardkostnaden för vårdbehov utgörs av summan av den
beräknade kostnaden för vårdtunga grupper och för övriga
grupper dividerat med antal invånare den 31 december två år
före bidrags- och avgiftsåret.

Ett landstings kostnader enligt femte stycket multipliceras med
en korrigeringsfaktor. Korrigeringsfaktorns värde bestäms så
att den genomsnittliga standardkostnad som vägts med
befolkningen den 31 december två år före bidrags- och
avgiftsåret överensstämmer med den genomsnittliga
standardkostnad för hälso- och sjukvård som anges i bilagan.

Ett landstings merkostnader för hälso- och sjukvård i glesbygd
beräknas utifrån en teoretisk utplacering av sjukhus,
vårdcentraler, övernattningsplatser vid dessa och
ambulanscentraler samt behovet av sjukresor. Samtliga landsting
får därefter ett invånarbaserat avdrag, som beräknas så att
summan av avdragen motsvarar summan av tilläggen.

Landsting med färre än 200 000 invånare får ett tillägg med 100
kronor per invånare för varje tiotusental som landstingets
invånarantal den 31 december två år före bidrags- och
avgiftsåret understiger 200 000. Samtliga landsting får
därefter ett invånarbaserat avdrag, som beräknas så att summan
av avdragen motsvarar summan av tilläggen. Förordning (2001:869).

19 § Har upphävts genom förordning (2001:629).

Kallortstillägg

20 § Ett landstings standardkostnad för kallortstillägg
beräknas utifrån tidigare utbetalda tillägg år 1993 per
invånare i Västernorrland, Jämtland, Västerbotten och
Norrbotten. Förordning (1999:714).

Delat huvudmannaskap

Kollektivtrafik

21 § Standardkostnaden för kollektivtrafik beräknas för
respektive län, varefter hälften av standardkostnaden tillförs
kommunerna i länet och hälften landstinget. Den del av
standardkostnaden som tillförs kommunerna fördelas mellan
kommunerna efter deras andel av de totala kostnaderna i länet
för kollektivtrafiken år 1993, dock med följande undantag:

1. I Skåne län och Stockholms län fördelas kommunernas andel av
standardkostnaden lika mellan kommunerna.

2. Standardkostnaden för Gotlands kommun skall motsvara
redovisade nettokostnader. Hälften av standardkostnaden skall
fördelas i kommunernas utjämningssystem och hälften i
landstingens utjämningssystem.

3. För kommunerna i Västra Götalands län och Jämtlands län
fattar regeringen särskilda beslut om varje kommuns andel av de
totala kostnaderna i respektive län.

Standardkostnaden beräknas utifrån variablerna gleshet,
arbetspendling och tätortsstruktur. Värdena för respektive
variabel multipliceras med parametervärden.

Standardkostnaden skall reduceras med 25 procent.
Förordning (2003:1091).

Uppgiftslämnande

22 § Statistiska centralbyrån skall senast den 10 januari varje
år till Skatteverket lämna uppgifter som beräknats enligt
denna förordning. Förordning (2003:1091).

Verkställighetsföreskrifter

23 § Statistiska centralbyrån får meddela de ytterligare
föreskrifter, som behövs för verkställigheten av denna
förordning.

Övergångsbestämmelser

1995:1645

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1996.

Genom förordningen upphävs förordningen (1992:677) om
skatteutjämningsbidrag till landsting och förordningen
(1992:1591) om statligt utjämningsbidrag till kommuner.
Förordningen om statligt utjämningsbidrag till kommuner gäller
dock fortfarande i fråga om förhållanden som hänför sig till
tiden före den 1 januari 1996.

2004:881

2. Genom förordningen upphävs förordningen (1995:1645) om
utjämningsbidrag och utjämningsavgift för kommuner och
landsting samt förordningen (1995:1646) om skattesatser vid
beräkning av utjämningsbidrag och utjämningsavgift för kommuner
och landsting. De upphävda förordningarna gäller dock
fortfarande i fråga om förhållanden som hänför sig till tiden
före den 1 januari 2005.


Bilaga

Beräkningsmetoder och närmare detaljer för kostnadsutjämningen

Generella bestämmelser för kostnadsutjämningen

Befolkningsuppgifter

Befolkningsuppgifter hämtas från Statistiska centralbyråns
befolkningsstatistik.

Genomsnittlig standardkostnad

Kommuner

Den för riket genomsnittliga standardkostnaden i kronor per
invånare före uppräkning till bidrags- och avgiftsårets
kostnadsnivå för var och en av följande verksamheter är:

Barnomsorg      		4 345

Äldreomsorg     		7 883

Individ- och familjeomsorg      2 666

Grundskola      		7 355

Gymnasieskola   		2 758

Kollektivtrafik          	  911

Beloppen avser år 2002

Landsting

Den för landet genomsnittliga standardkostnaden före uppräkning
till bidrags- och avgiftsårets kostnadsnivå för hälso- och
sjukvård är 14 039 kronor per invånare. Beloppet avser år 2002.

Nettoprisindex

Uppräkning till bidrags- och avgiftsårets kostnadsnivå sker med
hjälp av utvecklingen av nettoprisindex. Som genomsnittlig
procentuell förändring i nettoprisindex för respektive år
används följande: 1993 (4,3), 1994 (1,7), 1995 (1,5), 1996
(-0,2), 1997 (-1,2), 1998 (-1,6), 1999 (-1,2), 2000 (2,5), 2001
(3,0), 2002 (2,2), 2003 (1,3) och 2004 (1,0).

Följande verksamheters standardkostnad räknas upp till bidrags-
och avgiftsårets kostnadsnivå med hjälp av nettoprisindex året
före bidrags- och avgiftsåret samt bidrags- och avgiftsåret:
barnomsorg, äldreomsorg, individ- och familjeomsorg,
grundskola, gymnasieskola, kollektivtrafik samt hälso- och
sjukvård.

Följande verksamheters eller kostnadsslags standardkostnad
räknas upp till bidrags- och avgiftsårets kostnadsnivå med
hjälp av nettoprisindex år 1993 t.o.m. bidrags- och
avgiftsåret: vatten och avlopp, gator och vägar, byggkostnader,
uppvärmning, kallortstillägg samt administration, resor och
räddningstjänst.

Följande verksamheters eller kostnadsslags standardkostnad
räknas inte upp till bidrags- och avgiftsårets kostnadsnivå:
befolkningsminskning, näringslivs- och sysselsättningsfrämjande
åtgärder, svagt befolkningsunderlag samt barn och ungdomar med
utländsk bakgrund.

Barnomsorg

Okorrigerad åldersrelaterad ersättning = 43 309 x andelen barn
1-2 år + 41 863 x andelen barn 3-6 år + 15 273 x andelen barn
7-9 år.

Volymindex = -0,050 + 0,341 x andelen föräldrar som
förvärvsarbetar mer än 28 timmar/vecka + 0,217 x andelen
föräldrar som förvärvsarbetar minst en timme/vecka x
skattekraften + 0,539 x täthetsindex.

Täthetsindex = (andel som bor i tätorter med fler än 199
invånare) x (befolkning i tätorter med fler än 199 invånare) /
(ytan för tätorter med fler än 199 invånare) / 100.
Täthetsindex får vara högst 0,3 och lägst 0,1.

Skattekraften beräknas som kommunens skatteunderlag per
invånare i förhållande till riksgenomsnittet. För kommuner vars
relativa skattekraft överstiger 1,27 eller understiger 0,8
används värdet 1,27 respektive 0,8. Volymindex avrundas till
tre decimaler.

En kommuns skattekraft beräknas som medelvärdet enligt
taxeringarna för treårsperioden t.o.m. året före bidrags- och
avgiftsåret. Uppgifter om en kommuns skattekraft hämtas från
Riksskatteverket och Statistiska centralbyrån.

Äldreomsorg

En kommuns totala normkostnad = andelen män 65-74 år x
kommunens normkostnad för män 65-74 år + andelen män 75-84 år x
kommunens normkostnad för män 75-84 år + andelen män 85 år och
äldre x kommunens normkostnad för män 85 år och äldre + andelen
kvinnor 65-74 år x kommunens normkostnad för kvinnor 65-74 år +
andelen kvinnor 75-84 år x kommunens normkostnad för kvinnor
75-84 år + andelen kvinnor 85 år och äldre x kommunens
normkostnad för kvinnor 85 år och äldre.

Normkostnaden för utrikes födda i respektive grupp räknas upp
med femtio procent. Med utrikes födda avses personer födda i
södra Europa och länder utanför Europa, exklusive USA, Kanada,
Australien, Nya Zeeland och Japan. Med södra Europa avses
länderna Spanien, Italien, tidigare Jugoslavien och Rumänien
samt länderna söder om dessa.

Individ- och familjeomsorg

Standardkostnad = (-557,9 + 523,9 x andelen ensamstående
kvinnor 18-44 år med barn 0-17 år + 86,1 x andelen flyktingar
och nära anhöriga till flyktingar samt övriga utrikes födda
från länder utanför Norden och EU + 518,2 x andelen arbetslösa
utan ersättning + 4,69 x andelen män 25-64 år med låg inkomst +
2,13 x täthetsindex) x korrigeringsfaktor.

Som flyktingar och nära anhöriga till flyktingar räknas de som
har vistats i Sverige i minst tre år och högst nio år.

Som övriga utrikes födda från länder utanför Norden och EU
räknas de som vistats i Sverige i högst 19 år.

Som arbetslösa utan ersättning räknas de som enligt
Arbetsmarknadsstyrelsens definitioner är utan
arbetslöshetsersättning (kategori 11 och 12).

Som låg inkomst räknas en inkomst på högst 140 000 kronor per
år.

Täthetsindex = roten ur tätortsbefolkningen år 1995.

Grundskola

För Haparanda kommun beräknas tillägget i 7 § andra stycket
utifrån hälften av den faktiska andelen finska barn. För Pajala
kommun beräknas motsvarande tillägg utifrån en fördubbling av
den faktiska andelen finska barn och för Gällivare kommun
beräknas tillägget utifrån en andel finska barn av 4,7 procent.

Genomsnittlig ersättning för modersmålsundervisning och
undervisning i svenska som andraspråk är 21 653 kr per finsk
och utomnordisk medborgare i åldersgruppen 7-15 år.

Gymnasieskola

Tillägg för elevernas programval beräknas utifrån antal elever
per hemkommun och gymnasieprogram.

Programvalsfaktorn för respektive kommun för året två år före
bidrags- och avgiftsåret beräknas enligt följande: ((summering
av (antal elever per program x landets genomsnittskostnad per
program)) - relationstal (antal 16-18-åringar x gymnasiets
genomsnittskostnad i landet per 16-18-åring)) / befolkningen
den 31 december två år före bidrags- och avgiftsåret.

Uppgifter om eleverna hämtas från Statistiska centralbyråns
skolstatistik.

Uppgifter om kostnader för olika program hämtas från
Skolverkets statistik.

Vatten och avlopp

Tilläggen beräknas enligt följande:

Gles bebyggelsestruktur

Andel invånare i glesbygd + v	Tillägg
tätorter < 2500 in (kr/inv)

50-60	 			50
60-70				100
70-80				150
80-90				200
90-				250

Geotekniska förhållanden

Klass		Tillägg (kr/inv)

25,0-27,49	 50
27,5-29,99	100
30,0-32,49	150
32,5-34,99	200
35,0-	250

Avdragen beräknas enligt följande:

Bebyggelsestruktur

Om andelen boende i tätorter är större än 70% eller om andelen
boende i tätorter med minst 10 000 invånare är större än 50%,
görs ett avdrag motsvarande det eventuella tillägget för
geotekniska förhållanden.

Geotekniska förhållanden

För de kommuner som erhållit tillägg för en gles
bebyggelsestruktur görs ett eventuellt avdrag för goda
geotekniska förhållanden enligt följande:

Klass		Avdrag

10,0-12,49	-250
12,5-14,99	-200
15,0-17,49	-150
17,5-19,99	-100
20,0-22,49	 -50

Gator och vägar

Om inget annat anges erhåller samtliga kommuner i S, W, X, Y,
Z, AC och BD län ett ortstillägg på 50 kr/invånare.

Undantag:

* Större städer i S, W, X, Y, Z, AC och BD län erhåller 100
kr/invånare.

* Glesbygdskommunerna Härjedalen och Åsele erhåller 100
kr/invånare.

* Större städer söder om S, W och X län erhåller 50
kr/invånare.

* Förortskommunerna Nacka, Sundbyberg, Solna, Lidingö, Härryda,
Partille, Öckerö och Mölndal erhåller 100 kr/invånare.

* Malmö kommun erhåller 100 kr/invånare.

* Göteborgs kommun erhåller 150 kr/invånare.

* Stockholms kommun erhåller 450 kr/invånare.

Näringslivs- och sysselsättningsfrämjande åtgärder

Arbetsmarknadsstyrelsens definitioner av arbetslösa och
personer i konjunkturberoende åtgärder tillämpas vid
beräkningen av standardkostnaden.

För kommunerna Bollebygd och Lekeberg används för 1994 andelen
arbetslösa i Borås kommun respektive Örebro kommun. För
Nykvarns kommun används för åren t.o.m. 1998 andelen arbetslösa
i Södertälje kommun.

Byggkostnader

Standardkostnad = (byggkostnadsindex - 99,5) x 2 484/100.

Kallortstillägg

Standardkostnad = (kallortsindex - 1) x 0,7 x (24 028 +
bidrag/avgift exklusive kallortstillägg).

Svagt befolkningsunderlag

Regionalt befolkningsunderlag (rb)

Lokalt befolkningsunderlag (lb)

Standardkostnadens tre delar beräknas enligt följande:

T(rb) = tillägg för regionalt befolkningsunderlag = (250 000 -
regionalt befolkningsunderlag)/100.

F = korrigerar avdraget för lokalt befolkningsunderlag med
hänsyn till kommunstorleken = 1 + (befolkningen - 20 000)/100 000.

A(lb) = avdrag för det lokala befolkningsunderlaget = lokalt
befolkningsunderlag/100.

Avdraget för lokalt befolkningsunderlag kan inte bli större än
tillägget för regionalt befolkningsunderlag.

Om det regionala befolkningsunderlaget är mindre än 250 000;

standardkostnad = T(rb) - F x A(lb)

annars;

standardkostnad = 0.

Administration, resor och räddningstjänst

Standardkostnaden beräknas efter följande förutsättningar:

Inv/km2	Folkmängd  Tätortsgrad	Totalt 	Bidrag  Bidrag 	   Bidrag adm.
				bidrag	resor	räddning

<6	<10 000	   <60		850	150	200	   500
		   60-80	650	100	100	   450
<6	10 000-	   <60		600	150	100	   350
	20 000
		   60-80	400	100	 0	   300
6-10	<10 000	   <60		500	100	100	   300
		   60-80	300	 50	 0	   250
6-10	10 000-	   <60		350	100	100	   150
	20 000	
		   60-80	150	 50	 0	   100

Hälso- och sjukvård

Ett landsting med glesbygd beräknas ha merkostnader för

1. sjukhusvård om befolkningsunderlaget för ett sjukhus är
mellan 25 000, eller för de fyra nordligaste landstingen
20 000, och 75 000 personer,

2. primärvård om underlaget för en vårdcentral är mellan 1 500
och 5 600 personer,

3. övernattningsplatser vid vårdcentraler under förutsättning
att avståndet mellan vårdcentralen och närmaste sjukhus
överstiger åtta mil, samt

4. ambulansverksamhet om underlaget för en ambulansstation är
mellan 1 500 och 10 000 personer.

För sjukresor beräknas en kostnad utifrån befolkningens ålder
och avstånd till närmaste vårdcentral och bassjukhus.

Merkostnader för sjukhusvård, primärvård, övernattningsplatser
vid vårdcentraler och ambulansverksamhet summeras med de
beräknade kostnaderna för sjukresor.

Underlaget för beräkning av genomsnittliga vårdkostnader
baseras på data från Skåne läns landsting.

Kallortstillägg

De i 20 § nämnda landstingen erhåller följande kallortstillägg
i kronor per invånare: Västernorrland 19, Jämtland 15,
Västerbotten 168 samt Norrbotten 466.

Kollektivtrafik

Standardkostnad per län = (-453,8 + 16,2 x roten ur
invånardistansen + 1 159,8 x andelen boende i tätort med mer än
20 000 invånare + 4 186,9 x andelen utpendlare över
kommungräns) x 0,75.
Förordning (2003:1091).