PierreMesure/open-sfs huggingface dataset:
Lag (1980:865) mot skatteflykt 

1 § Denna lag gäller i fråga om taxering till kommunal inkomstskatt,
statlig inkomstskatt, statlig förmögenhetsskatt, utskiftningsskatt och
ersättningsskatt.

2 § Vid taxeringen skall hänsyn ej tas till rättshandling som har
företagits av den skattskyldige eller av juridisk person, vars inkomst
helt eller delvis beskattas hos den skattskyldige, om

1. rättshandlingen, ensam eller tillsammans med annan rättshandling i
vilken den skattskyldige eller den juridiska personen direkt eller
indirekt medverkat, ingår i ett förfarande som medför en inte oväsentlig
skatteförmån för den skattskyldige,

2. skatteförmånen med hänsyn till omständigheterna kan antas ha utgjort
det huvudsakliga skälet för förfarandet och

3. en taxering på grundval av förfarandet skulle strida mot
lagstiftningens grunder. Lag (1983:75).

3 § Om 2 § tillämpas skall taxeringsbeslut fattas som om rättshandlingen
inte hade företagits. Framstår förfarandet med hänsyn till det
ekonomiska resultatet --bortsett från skatteförmånen -- som en omväg i
förhållande till det närmast till hands liggande förfarandet, skall
taxeringsbeslutet i stället fattas som om den skattskyldige hade valt
det förfarandet. Om de nu angivna grunderna för taxeringsbeslutet inte
kan tillämpas eller skulle leda till oskäligt resultat, skall
taxeringsbeslutet fattas med tillämpning av 4 kap. 3 § taxeringslagen
(1990:324). Lag (1990:382).

4 § Fråga om tillämpning av denna lag prövas av länsrätten efter
framställning av skattemyndighet eller riksskatteverket. Om handläggning
av framställning om tillämpning av lagen och om överklagande av beslut i
anledning av sådan framställning gäller i tillämpliga delar
bestämmelserna i 6 kap. taxeringslagen (1990:324).

Framställning enligt första stycket får göras före utgången av de
frister som enligt 4 kap. 19--22 §§ taxeringslagen gäller för beslut om
eftertaxering. Lag (1990:382).

Ikraftträdandebestämmelser

1980:865

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1981 och tillämpas på
rättshandlingar som har företagits under tiden den 1 januari 1981 --
den 31 december 1993. Lag (1990:1464).

1983:75

Denna lag träder i kraft den 1 mars 1983 och tillämpas på
rättshandlingar som har företagits under tiden den 1 mars 1983 --
den 31 december 1993. Lag (1990:1464).

1990:382

Denna lag träder i kraft den 30 juni 1990 och tillämpas från och med
den 1 januari 1991.

1992:1600

Enligt riksdagens beslut föreskrivs att lagen (1980:865) mot skatteflykt
skall upphöra att gälla vid utgången av år 1992. Den upphävda lagen
tillämpas dock alltjämt på rättshandlingar som företagits under tiden
den 1 januari 1981--den 31 december 1992.
Förordning (1980:896) om viltvårdsområden

1 § Länsstyrelsen skall föra ett register över sina beslut
enligt lagen (2000:592) om viltvårdsområden i enlighet med
föreskrifter som meddelas av Naturvårdsverket.
Förordning (2000:1215).

2 § Ur viltvårdsfonden kan bidrag lämnas för

1. bildande av viltvårdsområden enligt lagen (2000:592) om
viltvårdsområden,

2. upplösning av viltvårdsområdesföreningar enligt 34 § nämnda
lag,

3. ombildning av, anslutning till eller uteslutning ur
viltvårdsområden enligt 31-33 §§ nämnda lag,

4. förande av markägarförteckningar för viltvårdsområden i
Dalarnas län.

Bidrag enligt första stycket får lämnas även om en åtgärd som
anges i 1-4 föranlett kostnader utan att kunna genomföras.
Förordning (2002:727).

3 § Bidrag enligt 2 § får avse arvode till förrättningsman, kostnader
för fastighetsutredning, kungörelsekostnader och andra
kallelsekostnader.

Om det finns särskilda skäl, får för visst fall bidrag lämnas också
för andra kostnader.

4 § Bidrag som avser kostnader för fastighetsutredning lämnas inte om
utredningen utan särskilt medgivande påbörjats innan frågan om bidrag
har avgjorts.

5 § Frågor om bidrag prövas av länsstyrelsen. I fall som avses
i 3 § andra stycket skall länsstyrelsen samråda med
Naturvårdsverket. Förordning (2000:1215).

6 § Länsstyrelsens beslut får överklagas hos Naturvårdsverket.
Naturvårdsverkets beslut får inte överklagas.
Förordning (2000:1215).

7 § Föreskrifter för verkställigheten av denna förordning
meddelas av Naturvårdsverket. Förordning (2000:1215).
Lag (1980:966) om bevarande av 1970 års allmänna fastighetsdeklarationer, m.m.

Allmänna fastighetsdeklarationer och andra uppgifter som avlämnats
till ledning vid 1970 års allmänna fastighetstaxering skall bevaras
för framtiden. Detsamma skall gälla sådan fastighetstaxeringsavi som
skall förvaras tillsammans med deklarationen enligt 74 § tredje
stycket taxeringskungörelsen (1957:513) i dess lydelse enligt
kungörelsen (1968:734) om ändring i taxeringskungörelsen.

Bestämmelserna i 50 § taxeringslagen (1956:623) tillämpas i fråga om
förvaring samt tillhandahållande och utlämnande av deklarationer
enligt första stycket.
Förordning (1980:995) om skyldighet för Försäkringskassan och Pensionsmyndigheten att lämna uppgifter till andra myndigheter

1 § Utöver vad som annars följer av lag eller förordning är
Försäkringskassan och Pensionsmyndigheten skyldiga att lämna
uppgifter till andra myndigheter enligt denna förordning.
Förordning (2009:1180).

2 § Försäkringskassan och Pensionsmyndigheten ska på begäran
lämna uppgifter om enskilda till domstol, Statens
tjänstepensionsverk eller en arbetsmarknadsmyndighet, om
uppgifterna behövs där i ärenden enligt
socialförsäkringsbalken eller annan jämförbar lagstiftning om
ekonomisk förmån för enskilda eller enligt lagen (1991:1047)
om sjuklön eller lagen (1993:16) om försäkring mot vissa
semesterlönekostnader. Förordning (2010:1659).

3 § Försäkringskassan och Pensionsmyndigheten ska på begäran 
lämna uppgifter om enskildas adress, deras arbetsgivares namn 
och adress samt enskildas ekonomiska förhållanden och den 
tidsperiod en utgiven ersättning avser till följande 
myndigheter, om uppgifterna behövs i ärenden där:

1. Polismyndigheten,

2. Säkerhetspolisen,

3. åklagarmyndighet,

4. Kronofogdemyndigheten,

5. Skatteverket,

6. Brottsoffermyndigheten,

7. socialnämnd,

8. Kriminalvården,

9. studiestödsmyndighet,

10. myndighet som har hand om ärenden om bostadsbidrag,

11. offentlig sjukvårdshuvudman när det gäller ärenden om 
avgift för vård på enskild sjukvårdsinrättning,

12. Migrationsverket.

Försäkringskassan ska på begäran lämna den myndighet som 
handlägger ärenden enligt lagen (1994:1811) om disciplinansvar 
inom totalförsvaret, m.m. uppgift om en enskilds dagpenning 
enligt 2 kap. 2 § förordningen (1995:239) om förmåner till 
totalförsvarspliktiga, om uppgiften behövs i ett ärende där.
Förordning (2020:50).

4 § Försäkringskassan och Pensionsmyndigheten ska på begäran 
lämna de uppgifter till Inspektionen för socialförsäkringen 
som inspektionen behöver för sin systemtillsyn och 
effektivitetsgranskning enligt 2 § första stycket 1 och 2 och 
3 § förordningen (2009:602) med instruktion för Inspektionen 
för socialförsäkringen. Förordning (2024:15).
Försäkringsinspektionens Kungörelse (1980:996) om ändring av vissa skadelivräntor

Försäkringsinspektionen får meddela att nedan berörda livräntor fr.o.m.
den 1 januari 1981 skall ökas enligt följande:

1. Livräntor föranledda av händelser, inträffade före utgången av år
1973.

1.1 Trafiklivränta ökas med ytterligare indextillägg, utgörande 15 %
(jfr SFS 1973:216 och 217).

1.2 Skadelivränta som utgår av statsmedel ökas med ytterligare
indextillägg, utgörande 15 % (jfr SFS 1973:218).

1.3 Annan ansvarslivränta - än trafiklivränta och statlig skadelivränta
- ökas med ytterligare indextillägg, utgörande 5 % (jfr SFS 1973:214).

Under 1.1-1.3 angivna indextillägg skall utgå till livräntor som
fastställts före den 1 januari 1981.

2. Livräntor föranledda av händelser, inträffade efter utgången av år
1973.

2.1 Skadeståndslivränta ökas med 5 %. Ändringen avser alla livräntor
enligt lagen (1973:213) om ändring av skadeståndslivräntor som
fastställts före den 1 januari 1981 samt livräntor enligt lagen som
genom dom fastställts senare, om första domstols dom i målet meddelats
före nämnda dag.
Förordning (1981:1006) om dubbelbeskattningsavtal mellan Sverige och Australien

Det avtal för undvikande av dubbelbeskattning och förhindrande av
skatteflykt beträffande inkomstskatter som Sverige och Australien
undertecknade den 14 januari 1981 skall gälla för Sveriges del.
Avtalets innehåll framgår av bilaga 1 till denna förordning.

Vid tillämpning av avtalet skall iakttas de anvisningar som är fogade
till förordningen som bilaga 2.
Förordning (1981:1007) om kupongskatt för person med hemvist i Australien, m.m.

Kupongskatt för person med hemvist i Australien

1 § Utgår enligt förordningen (1981:1006) om dubbelbeskattningsavtal
mellan Sverige och Australien kupongskatt efter lägre skattesats än
enligt kupongskattelagen (1970:624), innehålls vid utbetalning av 
utdelning på aktie i svenskt aktiebolag sådan skatt enligt den nämnda
förordningen.

Vid tillämpning av första stycket gäller föreskrifterna i 2 §.

Utbetalas utdelning som avses i första stycket till någon som innehar
aktien under sådana förhållanden att annan därigenom obehörigen bereds
förmån vid taxering till inkomstskatt eller vinner nedsättning av
kupongskatt eller är det i annat fall inte uppenbart att rätt till
nedsättning av kupongskatt föreligger, innehålls sådan skatt med
belopp enligt 5 § kupongskattelagen.

2 § Beträffande utdelning i avstämningsbolag och i aktiefond som
förvaltas av registrerande fondbolag tillämpas kupongskattekungörelsen
(1971:49).

I fråga om utdelning i aktiebolag eller aktiefond som avses i 13 §
kupongskattelagen (1970:624) skall utbetalaren se till, att uppgifter
enligt 14 § samma lag lämnas jämte intyg av australisk myndighet eller
bank i Australien att den utdelningsberättigade har hemvist i
Australien.

3 § Har kupongskatt innehållits med högre belopp än den skattskyldige
skall erlägga enligt förordningen (1981:1006) om
dubbelbeskattningsavtal mellan Sverige och Australien, restitueras det
för högt uttagna beloppet.

4 § Ansökan om restitution prövas av riksskatteverket.

5 § Ansökan om restitution görs skriftligen av den
utdelningsberättigade. Ansökningshandlingen skall ha kommit in till
riksskatteverket före utgången av femte kalenderåret efter
utdelningstillfället. Vid ansökningshandlingen fogas intyg eller annan
utredning om den erlagda kupongskatten och utredning om de
omständigheter sökanden åberopar för nedsättning av kupongskatten.

6 § Riksskatteverkets beslut i ärende om restitution överklagas i den
ordning som anges i 29 § kupongskattelagen (1970:624).

Statlig inkomstskatt på utdelning från svensk ekonomisk förening
till person med hemvist i Australien

7 § Ansökan om nedsättning av statlig inkomstskatt på utdelning på
andel i svensk ekonomisk förening enligt artikel 10 punkt 2 i avtalet
görs skriftligen av den utdelningsberättigade. Ansökan görs hos den
taxeringsnämnd som har att fastställa den utdelningsberättigades
taxering till statlig inkomstskatt för det år då utdelningen tas till
beskattning eller, om taxeringsnämndens arbete beträffande taxeringen
detta år avslutats, hos den domstol som har att uppta besvär över
nämnda taxering. Ansökan görs dock senast före utgången av tredje 
kalenderåret efter det då utdelningen blev tillgänglig för lyftning.

I samband med ansökningen skall den utdelningsberättigade ge in intyg
om hemvist enligt 2 § andra stycket.

8 § Beslut som avses i 7 § överklagas i den ordning som anges i
taxeringslagen (1956:623) och förvaltningsprocesslagen (1971:291).
Förordning (1981:1027) om överlämnande  av mål m.m. i samband med avskaffandet av överexekutor 

Överlämnande av mål före utgången av år 1982.

1 § När överexekutor skall bedöma om ett mål före utgången av år 1982
skall överlämnas till en kronofogdemyndighet enligt 5 § andra stycket
andra meningen lagen (1981:775) om införande av utsökningsbalken,
skall särskild hänsyn tas till personalläget och arbetsförhållandena
hos överexekutor och kronofogdemyndigheten.

Innan överexekutor beslutar om överlämnande skall samråd ske med
kronofogdemyndigheten. Om mer än en kronofogdemyndighet är behörig att
handlägga målet, skall samråd ske med alla behöriga kronofogdemyndig
heter. Överexekutor bör i det fallet även höra sökanden.

2 § Mål som är anhängiga hos överexekutor när utsökningsbalken träder
i kraft och som avser exekutiv försäljning får överlämnas till krono
fogdemyndigheten före utgången av år 1982 endast om tid för exekutiv
auktion inte har satts ut.

Överlämnande av mål vid utgången av år 1982

3 § Mål som är anhängiga hos överexekutor vid utgången av år 1982 och
som därefter skall handläggas av kronofogdemyndigheten, skall över
lämnas till behörig kronofogdemyndighet. Om mer än en kronofogde
myndighet är behörig, skall samråd ske med alla behöriga kronofogde
myndigheter om vilken myndighet som skall handlägga målet. Har de
olika mening i frågan, skall målet överlämnas till kronofogdemyndig
heten i det distrikt där svaranden har sitt hemvist.

4 § Alla mål som överlämnas av överexekutor till en kronofogdemyndig
het vid utgången av år 1982 skall förtecknas på en inventeringslista.
På listan skall varje måls diarienummer anges. Ett exemplar av listan
skall fogas till diariet hos överexekutor och ett exemplar sändas till
kronofogdemyndigheten.

5 § Mål som är anhängiga hos överexekutor vid utgången av år 1982 och
som därefter skall handläggas av tingsrätt, skall överlämnas till
behörig tingsrätt. Om mer än en tingsrätt är behörig, bör överexekutor
låta sökanden yttra sig i frågan om överlämnandet.

Gemensamma bestämmelser om mål som överlämnas

6 § Samtidigt med att ett mål överlämnas till kronofogdemyndighet
eller tingsrätt skall de upplysningar lämnas som kan vara av betydelse
för den fortsatta handläggningen.

Sökanden samt svaranden och annan som tidigare har fått underrättelse
om målet skall underrättas om överlämnandet.

7 § Ett mål som har överlämnats skall diarieföras hos den
kronofogdemyndighet eller tingsrätt som tar emot målet. I fall som
avses i 4 § skall för varje mål på kronofogdemyndighetens exemplar av
inventeringslistan anges kronofogdemyndighetens diarienummer.

8 § Om överexekutor skall sätta ut sammanträde, frist eller liknande
till en tidpunkt som infaller efter det att ett mål har överlämnats,
skall överexekutor dessförinnan samråda om tidpunkten och utformningen
av kungörelser, kallelser och andra underrättelser med den kronofogde
myndighet eller tingsrätt som skall ta emot målet. Framkommer olika
meningar i en sådan fråga bestämmer kronofogdemyndigheten respektive
tingsrätten.
Förordning (1981:1032) om uppbörd av  vägtrafikskatt för vissa eldrivna fordon, m.m. 

1 § I fråga om uppbörd av fordonsskatt enligt vägtrafikskattelagen
(1973:601) i samband med de ändringar av skattesatserna för vissa
eldrivna fordon som träder i kraft den 1 januari 1982 gäller följande
särskilda be
stämmelser.

2 § Vid uppbörd under år 1981 beräknas fordonsskatten för tiden från
och med den 1 januari 1982 enligt de skattesatser som gäller enligt
vägtrafikskattelagen (1973:601) i dess lydelse efter den 31 december
1981.

3 § Har före denna förordnings ikraftträdande fordonsskatt påförts för
tid efter utgången av år 1981 enligt de skattesatser som gällde
dessförinnan skall, om skatten har betalts, överskjutande skattebelopp
återbetalas.

4 § Den som vid ingången av år 1982 är skattskyldig för ett visst
fordon är berättigad till återbetalning enligt 3 §.
Förordning (1981:1056) om ersättning för  kostnader i mål om lagsökning, betalningsföreläggande eller handräckning vid tingsrätt 

1 § Ersättning för kostnader i mål om lagsökning, betalningsföreläggande 
eller handräckning vid tingsrätt lämnas för sökandens eget arbete med 
anledning av målet samt för arvode till ombud eller biträde. 
Ersättningen utgår med skäligt belopp. Ersättningen får endast om det 
finns särskilda skäl bestämmas till högre belopp än trehundratio kronor 
i lagsökningsmål och i handräckningsmål som avser avhysning eller 
återtagande av egendom samt tvåhundraåttiofem kronor i mål om 
betalningsföreläggande. Förordning (1990:1002).

2 § I mål som avses i 1 § utgår dessutom ersättning för ansöknings- och 
expeditionsavgifter, delgivningskostnader samt kostnader för 
registrerings- eller matalsskrivningsbevis om sådant bevis har behövts. 
Sökanden har vidare rätt till skälig ersättning för översättning av 
inlagor eller andra handlingar samt för avskrifter eller fotokopior, i 
den mån antalet sådana överstiger tjugofem. 

Övergångsbestämmelser 

1984:266 

Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1984. I fråga om mål som har 
anhängiggjorts före ikraftträdandet tillämpas äldre bestämmelser. 

1985:777 

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1986. I fråga om mål som 
har väckts före ikraftträdandet tillämpas äldre bestämmelser. 

1987:874

Denna förordning träder i kraft den 1 oktober 1987. I fråga om mål som 
har väckts före ikraftträdandet tillämpas äldre bestämmelser.

1989:36

Denna förordning träder i kraft den 1 april 1989. I fråga om mål som har 
väckts före ikraftträdandet tillämpas äldre bestämmelser.

1990:176

Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1990. I fråga om mål 
som har väckts före ikraftträdandet tillämpas äldre föreskrifter.

1990:1002 

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1991. I fråga om mål som 
har väckts före ikraftträdandet tillämpas äldre föreskrifter.
Förordning (1981:1057) om ersättning för inkassokostnader m.m.

Ersättning enligt lagen (1981:739) om ersättning för
inkassokostnader m.m. lämnas, om det inte finns särskilda skäl
till annat, med högst

1. femtio kronor för skriftlig betalningspåminnelse som avses i
2 §,

2. etthundrasextio kronor för krav som avses i 3 § 1,

3. etthundrafemtio kronor för upprättande av amorteringsplan
som avses i 3 § 2. Förordning (2003:294).


Övergångsbestämmelser

1982:918

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1983. I fråga om
åtgärd som har vidtagits före ikraftträdandet tillämpas äldre
bestämmelser.

1984:265

Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1984. I fråga om
åtgärder som har vidtagits före ikraftträdandet tillämpas äldre
bestämmelser.

1985:776

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1986. I fråga om
åtgärder som har vidtagits före ikraftträdandet tillämpas äldre
bestämmelser.

1987:873

Denna förordning träder i kraft den 1 oktober 1987. I fråga om åtgärder
som har vidtagits före ikraftträdandet tillämpas äldre bestämmelser.

1989:37

Denna förordning träder i kraft den 1 april 1989. I fråga om åtgärder
som har vidtagits före ikraftträdandet tillämpas äldre bestämmelser.

1990:177

Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1990. I fråga om åtgärder som
har vidtagits före ikraftträdandet tillämpas äldre föreskrifter.

1990:1003

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1991. I fråga om åtgärder
som har vidtagits före ikraftträdandet tillämpas äldre föreskrifter.

1993:1130

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1994. I fråga om åtgärder
som har vidtagits före ikraftträdandet tillämpas äldre bestämmelser.

1996:938

Denna förordning träder i kraft den 1 december 1996. I fråga om
åtgärder som har vidtagits före ikraftträdandet tillämpas äldre
bestämmelser.

2003:294

Denna förordning träder i kraft den 1 juli 2003. I fråga om
åtgärder som har vidtagits före ikraftträdandet tillämpas äldre
bestämmelser.

2013:59

Den upphävda förordningen gäller dock fortfarande för 
åtgärder som har vidtagits före ikraftträdandet.
Lag (1981:1104) om verksamheten hos vissa regionala alarmeringscentraler

1 § Denna lag gäller verksamheten hos regionala
alarmeringscentraler som har till syfte att möjliggöra snabba och
effektiva hjälpinsatser i nödsituationer och som har upprättats efter
avtal med staten. Lag (1993:610).

2 § Den som svarar för alarmeringscentraler som anges i 1 § 
får inte utan tillstånd av regeringen spela in telefonsamtal 
som innebär att någon avser att tillkalla eller annars 
kontakta Polismyndigheten, en kommunal organisation för 
räddningstjänst, ambulans eller något annat hjälporgan och som 
överförs via ett allmänt elektroniskt kommunikationsnät till 
eller från en sådan central.

Ett tillstånd får även i den utsträckning som krävs för snabba 
och effektiva hjälpinsatser omfatta en rätt att

1. avlyssna och spela in sådana telefonsamtal som avses i 
första stycket och som har kopplats vidare av en 
alarmeringscentral till ett hjälporgan,

2. avbryta pågående telefonsamtal för att samtal ska kunna 
kopplas vidare från en alarmeringscentral till ett hjälporgan.
Lag (2022:489).

3 § Tillstånd skall förenas med villkor om hur inspelning, avlyssning
och avbrytande av telefonsamtal får utföras. Vidare skall tillstånd
förenas med villkor i fråga om förvaring, användning och förstöring av
sådant material varigenom uppgift om telefonsamtal kan erhållas.

4 § Den som är eller har varit verksam hos en
alarmeringscentral som anges i 1 § får inte obehörigen röja
eller utnyttja vad han eller hon i verksamheten har fått veta
om sådant som har yttrats vid telefonsamtal som avses i 2 §
och som rör en enskilds personliga eller ekonomiska
förhållanden eller som rör förhållanden av betydelse för
rikets försvar, folkförsörjningen eller förebyggandet och
beivrandet av brott.

I det allmännas verksamhet tillämpas i stället bestämmelserna
i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400).
Lag (2009:428).
Förordning (1981:111) om prövning av vissa ärenden enligt lagen (1980:1102) om handelsbolag och enkla bolag

1 § Frågor om tillstånd som avses i 2 kap. 37 § fjärde stycket
lagen (1980:1102) om handelsbolag och enkla bolag prövas av
Bolagsverket. Förordning (2004:351).

2 § För handläggning och prövning av ansökan enligt 2 kap. 37 §
fjärde stycket lagen (1980:1102) om handelsbolag och enkla bolag
skall avgift betalas med 475 kronor.

Avgift skall betalas när ansökan ges in. Avgiften återbetalas inte
om handläggningen av en ansökan har påbörjats. Förordning (1996:363).


Övergångsbestämmelser

2004:351

1. Denna förordning träder i kraft den 1 juli 2004.

2. Ärenden som har kommit in till Patent- och
registreringsverket men i vilka verket inte har fattat beslut
före ikraftträdandet skall överlämnas till Bolagsverket för
fortsatt handläggning.
Lag (1981:1114) om utseende av ledamöter i lantbruksnämnderna och skogsvårdsstyrelserna

1 § I varje län skall det finnas en lantbruksnämnd och en
skogsvårdsstyrelse.

2 § Lantbruksnämnden skall bestå av nio ledamöter. Fyra ledamöter och en
suppleant för var och en av dem skall utses av regeringen. Fyra
ledamöter och lika många suppleanter skall väljas av landstinget eller,
i Gotlands län, av kommunfullmäktige i Gotlands kommun.
Lantbruksdirektören är självskriven ledamot i nämnden.

Inom var och en av lantbruksnämnderna i Jämtlands, Västerbottens och
Norrbottens län skall det finnas en rennäringsdelegation. Landstinget
skall välja en ledamot i delegationen och en suppleant för denne
ledamot.

3 § Skogsvårdsstyrelsen skall bestå av sju ledamöter. Tre ledamöter och
en suppleant för var och en av dem skall utses av regeringen. Tre
ledamöter och lika många suppleanter skall väljas av landstinget eller,
i Gotlands län, av kommunfullmäktige i Gotlands kommun. Länsjägmästaren
är självskriven ledamot i styrelsen.
Förordning (1981:112) om prövning av vissa ärenden enligt lagen (1980:1103) om årsredovisning m.m.  i vissa företag 

1 § Frågor om tillstånd som avses i 2 kap. 5 § 3, 3 kap. 3 § andra
stycket eller 4 kap. 2 § första stycket eller 3 § andra stycket lagen
(1980:1103) om årsredovisning m. m. i vissa företag prövas av
Patent- och registreringsverket. Förordning (1994:411).

2 § För handläggning och prövning av ansökan enligt 1 § skall
avgifter betalas med följande belopp:

a) medgivande att inte ange bruttoomsättningssumma i årsredovisning
(2 kap. 5 § 3), 935 kronor,

b) medgivande att redovisa aktier i dotterbolag utan specifikation
(3 kap. 3 § andra stycket), 935 kronor,

c) undantag från bosättningskravet för revisor i visst fall (4 kap.
2 § första stycket), 1 200 kronor,

d) undantag från kravet att anlita auktoriserad revisor (4 kap. 3 §
andra stycket), 685 kronor.

Avgift skall betalas när ansökan ges in. Avgiften återbetalas inte
om handläggningen av en ansökan har påbörjats. Förordning (1996:364).

Övergångsbestämmelser

1999:1166

Förordningen skall dock fortfarande tillämpas i
fråga om räkenskapsår som har inletts före den 1 januari 2000.
I fråga om juridiska personer som avses i 2 kap. 2 § första
stycket bokföringslagen (1999:1078) skall förordningen
tillämpas även för räkenskapsår som inleds före utgången av år
2000.
Förordning (1981:1131) om garantital

Regeringen föreskriver att det garantital, som avses i 8 kap. 15 §
studiestödslagen (1973:349), skall vara 1,042 från och med den 1 januari
1982.

Övergångsbestämmelser

1990:1112

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1991, då förordningen
(1981:1131) om garantital skall upphöra att gälla.

Den upphävda förordningen skall dock tillämpas i fråga om garantital för
tid före ikraftträdandet.
Förordning (1981:1137) om vissa arbetstagare vid Karolinska sjukhuset

1 § I denna förordning meddelas föreskrifter i fråga om sådana 
arbetstagare som behöll sina statliga tjänster vid Karolinska 
sjukhuset, när huvudmannaskapet för sjukhuset övergick från 
staten till Stockholms läns landstingskommun (numera regionen 
i Stockholms län).

Förordningen gäller endast arbetstagare i den verksamhet vid 
sjukhuset som övergick till landstingskommunen.
Förordning (2019:1005).

2 § Försäkringskassan ska utöva arbetsgivarens befogenheter, i
den mån det inte enligt särskilda föreskrifter ankommer på
regeringen, Arbetsgivarverket eller annan myndighet.
Förordning (2007:844).

3 § I fråga om arbetstagare som enligt kollektivavtal med 
staten är skyldiga att utföra sina arbetsuppgifter hos 
landstingskommunen (numera regionen i Stockholms län) ska 
Försäkringskassan bestämma i vilken utsträckning denna 
skyldighet ska fullgöras. Förordning (2019:1005).

4 § Det som vid utgången av år 1981 gäller enligt reglementet
för Karolinska sjukhuset skall i tillämpliga delar gälla för
Försäkringskassan och de arbetstagare som avses i denna
förordning. Förordning (2004:916).
Försäkringsinspektionens Kungörelse (1981:1170) om ändring av vissa  skadelivräntor

Försäkringsinspektionen får meddela att nedan berörda livräntor fr.o.m.
den 1 januari 1982 skall ökas enligt följande:

1. Livräntor föranledda av händelser, inträffade före utgången av år
1973.

1.1 Trafiklivränta ökas med ytterligare indextillägg, utgörande 7 % (jfr
SFS 1973:216 och 217).

1.2 Skadelivränta som utgår av statsmedel ökas med ytterligare
indextillägg, utgörande 7 % (jfr SFS 1973:218).

1.3 Annan ansvarslivränta - än trafiklivränta och statlig skadelivränta
- ökas med ytterligare indextillägg, utgörande 5 % (jfr SFS 1973:214).

Under 1.1-1.3 angivna indextillägg skall utgå till livräntor som
fastställts före den 1 januari 1982.

2. Livräntor föranledda av händelser, inträffade efter utgången av år
1973.

2.1 Skadeståndslivränta ökas med 5 %. Ändringen avser alla livräntor
enligt lagen (1973:213) om ändring av skadeståndslivräntor som
fastställts före den 1 januari 1982 samt livräntor enligt lagen som
genom dom fastställts senare, om första domstols dom i målet meddelats
före nämnda dag.

Enligt 9 § trafikskadelagen (1975:1410) äger vad sålunda förordnats
tillämpning även ifråga om trafikskadeersättning i form av livränta.
Förordning (1981:1265) om reseförmåner i statliga uppdrag m.m.

Inledande bestämmelser

1 § I denna förordning avses med uppdragstagare den som har
ett uppdrag som lämnats av regeringen eller en myndighet under
regeringen. Förordning (2004:925).

Reseförmåner

2 § En uppdragstagare skall ha rätt till reseförmåner enligt de bestämmelser
om sådana förmåner som enligt kollektivavtal gäller för statstjänstemän i
allmänhet. Om uppdragstagaren utför uppdraget åt en myndighet tillämpas i
stället de kollektivavtal som gäller för arbetstagarna vid myndigheten.
Detsamma skall gälla de arbetstagare för vilka rätten till reseförmåner inte
regleras eller brukar regleras av något kollektivavtal.

Första stycket tillämpas dock inte, om annat föreskrivs av regeringen eller
den myndighet som regeringen bestämmer. Förordning (1994:52).

3 § Har upphävts genom förordning (1992:153).

4 § Har upphävts genom förordning (1992:153).

5 § Har upphävts genom förordning (1992:153).

Överklagande

6 § Beslut om ersättning till uppdragstagare enligt denna
förordning får inte överklagas. Förordning (1998:1091).

Övergångsbestämmelser

1994:52

Denna förordning träder i kraft den 1 april 1994. De nya bestämmelserna
skall dock tillämpas för tid från och med den 1 januari 1994.

1995:225

Denna förordning träder i kraft den 1 april 1995. Beslut som har
meddelats före ikraftträdandet överklagas enligt äldre bestämmelser.

1998:1091

Denna förordning träder i kraft den 1 oktober 1998. Äldre
föreskrifter gäller fortfarande i fråga om överklagande av
beslut som har meddelats före ikraftträdandet.

2004:925

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 2005. Äldre
bestämmelser gäller fortfarande en ledamot i en
socialförsäkringsnämnd hos en allmän försäkringskassa om han
eller hon omfattas av bestämmelserna i 2 § lagen (2004:274) med
anledning av inrättande av Försäkringskassan.
Förordning (1981:1269) om ersättning för  kostnader vid anställningsintervjuer m.m. 

1 § Den som kallas till en intervju eller ett lämplighetsprov eller
någon annan form av urvalsprövning för anställning hos en myndighet
under rege  ringen har rätt till de förmåner som avses i 2 och 3 §§.
Detsamma gäller om kallelsen avser urvalsprövning för uttagning till en
utbildningskurs, som en sådan myndighet ordnar för deltagare som är
eller avses bli anställda hos myndigheten.

Förmånerna utgår dock bara om intervjun eller prövningen sker på någon
annan ort än den där den kallade bor och inte är att anse som en för
rättning enligt de bestämmelser om reseförmåner som enligt
kollektivavtal gäller för statstjänstemän i allmänhet.

2 § Kostnaden för resor fram och åter mellan bostadsorten och den ort
där intervjun eller prövningen sker ersätts enligt de bestämmelser som
avses i 1 § andra stycket. Ersättning utgår dock bara för resor inom
landet med färdmedel i reguljär trafik. Kostnaden för tågresor ersätts
med högst det belopp som motsvarar avgiften för en plats i andra klass,
i förekommande fall inberäknat avgiften för en sovplats.

3 § Medför intervjun eller prövningen behov av övernattning på den ort
där intervjun eller prövningen sker, ersätts de faktiska kostnaderna för
kost och logi, dock högst med det belopp som kan utgå enligt de
bestämmelser som avses i 1 § andra stycket.

4 § Frågor om ersättning prövas av den myndighet som beslutar om
anställningen eller antagningen till kursen.

Ersättning utgår av myndighetsanslaget eller av driftmedel, om
regeringen inte föreskriver annat.

5 § En myndighets beslut om ersättning enligt denna förordning till
någon annan än den som är anställd hos myndigheten får överklagas hos
kammarrätten. Förordning (1987:557).
Förordning (1981:1273) om dagbok och  aktbildning m.m. i mål om lagsökning,  betalningsföreläggande och handräckning 

1 § I mål om lagsökning, betalningsföreläggande och handräckning vid 
tingsrätt skall föras dagböcker enligt formulär som fastställs av 
domstolsverket. 

Målen skall tas upp i dagböckerna efter hand som de kommer in och 
numreras i löpande följd för kalenderår. 

2 § De handlingar som har kommit in eller upprättats i ett mål om 
lagsökning eller handräckning skall föras samman till en akt. I akten 
skall genom anteckning på inlaga eller på något annat sätt tas upp 
kallelser, förelägganden och andra beslut, som inte har tagits in i 
protokoll. 

Första stycket gäller även i mål om betalningsföreläggande. I sådana 
mål behöver dock inte föreläggande enligt 22 § lagsökningslagen 
(1946:808) tas upp i akten. Om bevis har meddelats att ansökningen i 
målet har lämnats obestridd, behöver inte heller ansökningen eller 
beviset eller avskrift därav tas upp i akten. 

I övrigt gäller beträffande aktbildningen i mål om lagsökning, 
betalningsföreläggande och handräckning vad som är föreskrivet om mål 
i allmänhet. 

3 § Utslag i lagsökningsmål, bevis i mål om betalningsföreläggande och 
utslag i handräckningsmål skall snarast tillställas borgenären 
respektive sökanden. Detsamma gäller andra slutliga beslut i mål om 
lagsökning, betalningsföreläggande och handräckning, dock ej beslut 
som endast innebär avskrivning av mål om betalningsföreläggande. 

Övergångsbestämmelser

1991:1346

Regeringen föreskriver att förordningen (1981:1273) om dagbok 
och aktbildning m. m. i mål om lagsökning, betalningsföreläggande 
och handräckning skall upphöra att gälla vid utgången av år 1991. 
Den upphävda förordningen gäller dock fortfarande i fråga om mål 
om lagsökning, betalningsföreläggande och handräckning där talan 
väckts före den 1 januari 1992.
Förordning (1981:128) om fondkommissionärers  bidrag för att täcka kostnaden för bankinspektionens verksamhet 

1 § För att täcka kostnaden för bankinspektionens tillsynsverksamhet
enligt fondkommissionslagen (1979:748) och dess övervakning enligt lagen
(1985:571) om värdepappersmarknaden skall fondkommissionär årligen
betala bidrag med fem tiondels procent av det sammanlagda beloppet av
intäkterna i rörelsen under nästföregående räkenskapsår. Förordning
(1987:854).

2 § Bankinspektionen skall årligen före utgången av september lämna
fondkommissionären uppgift om storleken av det bidrag som han skall
betala. Kommissionären skall före utgången av oktober sätta in beloppet
på inspektionens postgirokonto. Förordning (1985:39).

3 § För första och andra räkenskapsåret av verksamheten skall
fondkommissionären betala bidrag i efterskott. Bidraget beräknas på det
sammanlagda beloppet av intäkterna i rörelsen under det räkenskapsår för
vilket bidraget betalas. Bankinspektionen skall lämna uppgift om
bidragets storlek före utgången av september året närmast efter det
räkenskapsår för vilket bidraget betalas. Förordning (1986:1383).

Övergångbestämmelse

1984:24

Denna förordning träder i kraft dagen efter den dag, då förordningen
enligt uppgift på den utkommit från trycket i Svensk författningssamling
och gäller bidrag som skall betalas efter ikraftträdandet.
Förordning (1981:129) om statsbidrag för redovisningsåret 1979/80 till avgifter till försäkring för tilläggspension för särskollärare m.fl. 

Till huvudmännen för särskolor som enligt kungörelsen (1968:350)
angående statsbidrag till omsorger om vissa psykiskt utvecklingsstörda
får statsbidrag till vissa lönekostnader, skall för redovisningsåret
1979/80 utgå statsbidrag även för utgivna avgifter till försäkring för
tilläggspension enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring.
Statsbidraget utgör 9,8 procent av det bidragsunderlag som ligger till
grund för beräkningen av statsbidraget till lönekostnader.
Skolöverstyrelsen skall utan rekvisition betala ut statsbidraget till
huvudmännen från förslagsanslaget Bidrag till driften av särskolor
m.m. under femte huvudtiteln.
Förordning (1981:1293) om försöksverksamhet med användning av telefon vid rättegång 

1 § Försöksverksamhet med användning av telefon vid rättegång får ske
vid Svea hovrätt, Göta hovrätt, hovrätten över Skåne och Blekinge,
hovrätten för Övre Norrland, Handens tingsrätt, Stockholms tingsrätt,
Södra Roslags tingsrätt, Gotlands tingsrätt, Värnamo tingsrätt, Växjö
tingsrätt, Kristianstads tingsrätt, Malmö tingsrätt, Göteborgs
tingsrätt, Trollhättans tingsrätt, Sunne tingsrätt, Härnösands
tingsrätt, Umeå tingsrätt, Haparanda tingsrätt, Luleå tingsrätt 
och Piteå tingsrätt. Förordning (1986:39).

2 § Domstolar och andra statliga myndigheter skall, i den mån arbetets
behöriga gång och förhållandena i övrigt tillåter det, vid behov
ställa telefon och lokal till förfogande för den som skall delta i
rättegång per telefon.

3 § Den som skall delta i rättegång per telefon får kallas till
domstol eller annan myndighet eller inrättning på den ort där han
regelmässigt vistas eller på annan lämplig ort. Företrädesvis bör
kallelsen gälla inställelse vid tingsrätt eller polismyndighet.

4 § Den domstol som anordnar förhandlingen eller förhöret per telefon
skall på lämpligt sätt förvissa sig om identiteten hos den som skall
medverka per telefon och om att hans medverkan äger rum i enlighet med
tillämpliga regler för deltagande i rättegång.

5 § Domstolsverket skall fortlöpande följa försöksverksamheten och
meddela behövliga föreskrifter och råd. Det åligger de domstolar som
deltar i försöksverksamheten att lämna domstolsverket de uppgifter 
som verket begär för att verksamheten skall kunna utvärderas.
Förordning (1981:1311) om reglering av offentliga funktionärers rätt till gottgörelse för rättegångskostnad i vissa mål

1 § Denna förordning gäller i fråga om anspråk på ersättning för 
rättegångskostnad som riktas mot staten med stöd av 5 eller 6 § lagen 
(1981:1310) om offentliga funktionärers rätt till gottgörelse för 
rättegångskostnad i vissa mål m.m. Förordningen gäller inte hos 
riksdagen eller dess myndigheter. 

2 § Den som är offentlig funktionär hos staten skall framställa anspråk 
på ersättning hos den centrala förvaltningsmyndighet inom område 
ersättningsskyldigheten har uppkommit. Kan ersättningsskyldigheten inte 
hänföras till en sådan myndighets område framställs anspråken hos 
justitiekanslern. 

3 § Den som är offentlig funktionär hos någon annan än staten men som 
har statligt reglerad anställning skall framställa anspråk på ersättning 
hos justitiekanslern. 

4 § Den myndighet hos vilken anspråk på ersättning framställs förhandlar 
på statens vägnar med den som begär ersättning och för statens talan i 
saken inför domstol. Myndigheten får på statens vägnar besluta i fråga 
om ersättning. 

5 § Justitiekanslern kan uppdra åt annan myndighet att fullgöra vad som 
enligt denna förordning ankommer på honom. Han kan även från annan 
myndighet överta handläggningen av ärenden som avses i förordningen. 

6 § Mot beslut i ärenden som handläggs enligt denna förordning får talan 
inte föras.
Hemförsäljningsförordning (1981:1362) 

Formulär till handlingar och blanketter som avses i 4 § första och
andra styckena hemförsäljningslagen (1981:1361) fastställs av
konsumentverket.
Lag (1981:1363) om notarius publicus

1 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får uppdra 
åt enskild person att som notarius publicus gå allmänheten till handa 
med att 

1. bestyrka namnunderskrifter, avskrifter, översättningar och andra 
uppgifter om innehållet i handlingar, 

2. närvara som vittne då förvaringsrum tillsluts eller öppnas eller då 
förseglingar sätts på eller bryts, 

3. kontrollera lotteridragningar och lotta ut eller makulera 
obligationer, aktier eller andra värdehandlingar, 

4. efter annan kontroll eller undersökning lämna redogörelse för sina 
iakttagelser, 

5. ta upp förklaringar om förhållanden av rättslig eller ekonomisk 
betydelse och överlämna sådana förklaringar till tredje man, 

6. bekräfta att en myndighet eller en person är behörig att vidta 
vissa tjänsteåtgärder eller att någon har en viss tjänsteställning 
eller kompetens eller är behörig att företräda någon annan. 

2 § Innehåller en annan lag någon bestämmelse om att notarius publicus 
får eller skall uträtta något, gäller den bestämmelsen.
Förordning (1981:1370) om skyldighet för socialnämnderna att lämna statistiska uppgifter

1 § I denna förordning meddelas föreskrifter om att 
socialnämnderna ska lämna ut sådana personuppgifter som avses 
i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/679 av 
den 27 april 2016 om skydd för fysiska personer med avseende 
på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av 
sådana uppgifter och om upphävande av direktiv 95/46/EG 
(allmän dataskyddsförordning) för statistiska ändamål.
Förordning (2018:454).

2 § Varje socialnämnd ska lämna uppgifter till Socialstyrelsen 
om enskilda som varit föremål för nämndens åtgärder i fråga om 

1. ekonomiskt bistånd som lämnats enligt 4 kap. 1 § första 
stycket socialtjänstlagen (2001:453) och ekonomisk hjälp i 
annat fall,

2. annat bistånd enligt 4 kap. 1 § första stycket 
socialtjänstlagen som avser insatser till äldre och personer 
med funktionshinder samt de avgifter som debiteras för sådana 
insatser,

3. förordnande av kontaktperson enligt 3 kap. 6 b § första 
stycket socialtjänstlagen,

4. vistelse i familjehem, jourhem, stödboende, skyddat boende 
och hem för vård eller boende samt den ersättning som betalats 
av kommunen för vård och fostran av barn i familjehem,

5. åtgärder enligt lagen (2024:79) om placering av barn i 
skyddat boende,

6. åtgärder enligt lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser 
om vård av unga,

7. åtgärder enligt lagen (1988:870) om vård av missbrukare i 
vissa fall,

8. introduktionsersättning enligt lagen (1992:1068) om 
introduktionsersättning för flyktingar och vissa andra 
utlänningar, och

9. bistånd enligt 4 kap. 2 a § socialtjänstlagen som avser 
sådan hemtjänst till äldre som beviljats utan föregående 
behovsprövning. Förordning (2024:92).

3 § Socialnämnderna ska till Socialstyrelsen lämna även andra 
personuppgifter än som avses i 2 §, när uppgifterna begärs för 
en särskild statistisk undersökning som syftar till att 
tillgodose angelägna samhällsbehov. 

Uppgifterna får begäras först efter att Sveriges Kommuner och 
Regioner har getts tillfälle att yttra sig. 
Förordning (2020:128).

4 § Socialstyrelsen får, efter att ha gett Sveriges Kommuner 
och Regioner tillfälle att yttra sig, meddela närmare 
föreskrifter om uppgiftslämnandet enligt denna förordning.
Förordning (2020:128).


Övergångsbestämmelser

1988:1489

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1989. Äldre föreskrifter
gäller fortfarande i fråga om uppgifter om åtgärder enligt lagen
(1981:1243) om vård av missbrukare i vissa fall.

1990:186

Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1990. Äldre föreskrifter
gäller fortfarande i fråga om uppgifter om åtgärder enligt lagen
(1980:621) med särskilda bestämmelser om vård av unga.
Förordning (1981:175) om frilevande vildsvin

1 § Länsstyrelsen i Stockholms län skall sörja för att den nuvarande
vildsvinsstammen som lever i frihet i länet inte ökar i nämnvärd
omfattning.

Inom landet i övrigt skall länsstyrelserna vidta de åtgärder som
behövs för att utrota vildsvin som lever i frihet. Förordning
(1983:1122).

2 § Om det behövs för att utrota eller minska vildsvinsstammarna skall
länsstyrelsen tillämpa 24 § 3 mom. lagen (1938:274) om rätt till jakt.

3 § Om länsstyrelsen fattar beslut om jakt efter vildsvin enligt 24 §
3 mom. lagen (1938:274) om rätt till jakt, skall länsstyrelsen
bestämma att jakten skall ske genom jakträttsinnehavarens försorg, om
han åtar sig jakten och det är lämpligt att jakten bedrivs på detta
sätt.

Sker jakten genom jakträttsinnehavarens försorg, tillfaller fällda
djur honom.

4 § Medel ur jaktvårdsfonden får efter beslut av statens
naturvårdsverk ställas till förfogande för åtgärder enligt 1 §.
Förordning (1983:1122).
Förordning (1981:179) om finansbolags bidrag för  att täcka kostnaden för bankinspektionens tillsynsverksamhet 

1 § Varje finansbolag skall för kalenderår betala bidrag för att täcka
kostnaden för bankinspektionens tillsynsverksamhet med en hundradels
procent av nettovärdet av tillgångarna i bolagets
finansieringsverksamhet enligt den balansräkning som fastställts
senast före utgången av juni samma år.

Bankinspektionen skall årligen före utgången av september lämna
finansbolaget uppgift om storleken av det bidrag som bolaget skall
betala. Bolaget skall före utgången av oktober sätta in beloppet på
inspektionens postgirokonto. Förordning (1985:579).

2 § Har tillsynen omfattat endast en del av ett kalenderår, minskas
bidraget i förhållande härtill. Finansbolaget skall för det år då
tillsynen börjar betala bidraget samtidigt med bidraget för närmast
påföljande år.

Kan bidraget för ett nybildat finansbolag inte beräknas enligt
fastställd balansräkning, beräknas det på nettovärdet av tillgångarna
i bolagets finansieringsverksamhet vid den tidpunkt då tillsynen
börjar.
Statistiska centralbyråns kungörelse (1981:185) om procenttal för ändring av vissa underhållsbidrag 

Statistiska centralbyrån förordnar att de underhållsbidrag som avses i 
lagen (1966:680) om ändring av vissa underhållsbidrag skall höjas från 
och med den 1 april 1981 med åtta procent för underhållsbidrag till eget 
eller annans barn och med tolv procent för underhållsbidrag till make, 
förutvarande make, fader eller moder. 

Höjningarna gäller inte underhållsbidrag till barn, make eller 
förutvarande make som har bestämts under tiden januari-mars 1981 eller 
underhållsbidrag till fader eller moder som har bestämts efter utgången 
av juni 1979. 

Bidrag, vars belopp efter höjningen slutar på öretal, skall enligt lagen 
om ändring av vissa underhållsbidrag utgå med närmast lägre krontal.
Förordning (1981:188) om frisläpp av  investeringsreserver 

1 § Belopp som i bokslut till ledning för 1983 och tidigare års
taxeringar har avsatts till allmän investeringsreserv enligt lagen
(1979:610) om allmän investeringsreserv får tas i anspråk för följande
ändamål, nämligen för

a) kostnader för reparations- och andra underhållsarbeten på här i
riket belägen byggnad, som inte utgör lagertillgång eller är avsedd
att användas som bostad, och för avskrivning av ny-, till- eller
ombyggnad av sådan byggnad,

b) avskrivning av döda inventarier som, om de inte utgör
transportmedel i internationell trafik, är avsedda att användas i här
i riket bedriven verksamhet,

c) kostnader för främjande av skogsbruk eller underhåll av
markanläggning här i riket och för avskrivning av sådan del av
anskaffningsvärdet av markanläggning som får dras av genom årliga
värdeminskningsavdrag. Förordning (1983:926).

2 § Investeringsreserven får tas i anspråk endast för den del av
utgifterna för byggnadsarbeten, arbeten på markanläggningar och
arbeten i skogsbruk som hänför sig till perioden den 1 mars 1981--den
31 mars 1985 samt för avskrivning av inventarier som levereras under
perioden den 1 mars 1981--den 31 december 1984. Förordning
(1983:926).

3 § Ianspråktagande av investeringsreserven får inte avse begagnade
inventarier, föremål avsedda för utsmyckning, båtar som avses i 2 §
sjölagen (1891:35 s.1), järnvägsvagnar samt containrar och liknande
anordningar för befordran av gods. I fråga om inventarier som den
skattskyldige har förvärvat från näringsidkare med vilken han är
förbunden i väsentlig ekonomisk intressegemenskap får
investeringsreserven tas i anspråk endast om inventarierna har
tillverkats under beskattningsåret.

I fråga om anskaffning av personbil som avses i vägtrafikkungörelsen
(1972:603) får investeringsreserven tas i anspråk endast om bilen är
avsedd för yrkesmässig trafik eller uthyrningsrörelse.

4 § har upphört att gälla genom förordning (1983:926).

5 § Investeringsreserven får tas i anspråk endast för avskrivning
eller kostnad i den förvärvskälla till vilken avsättningen hänför sig.

6 § Denna förordning gäller inte sådana skattskyldiga som avses i 7 §
första stycket a) lagen (1979:610) om allmän investeringsreserv.
Övergångsbestämmelser

1983:926

Denna förordning träder i kraft dagen efter den dag då förordningen
enligt uppgift på den har kommit ut från trycket i Svensk
författningssamling. Den upphävda 4 § skall dock fortfarande tillämpas
i fråga om

1. byggnadsarbeten, arbeten på markanläggningar och arbeten i
skogsbruk som utförs före utgången av mars 1984,

2. inventarier som levererats före utgången av år 1983.