Förordning (1997:645) om batterier 

Allmänna bestämmelser

1 § Syftet med denna förordning är att förhindra utsläpp i
miljön av kadmium, kvicksilver och bly från batterier.

Med batterier avses även batteripaket och ackumulatorer.

2 § Med miljöfarliga batterier avses i denna förordning
batterier med

1. mer än 0,0005 viktprocent kvicksilver,

2. mer än 0,025 viktprocent kadmium, eller

3. mer än 0,4 viktprocent bly.

Med hantering avses i denna förordning detsamma som i 14 kap.
2 § 6 miljöbalken. Förordning (2008:252).

Förbud och märkning

3 § Batterier som innehåller mer än 0,0005 viktprocent
kvicksilver får inte saluföras eller överlåtas yrkesmässigt.
Detta gäller även batterier som är inbyggda i varor.

Förbudet gäller inte batterier av knappcellstyp som innehåller
högst 2 viktprocent kvicksilver. Förordning (1999:260).

4 § Ett miljöfarligt batteri får överlåtas yrkesmässigt endast
om det har märkts tydligt på ett sådant sätt som anges i bilaga
1 till denna förordning av tillverkaren eller den som har fört
in det till Sverige.

I stället för skyldigheten att märka batteriet gäller i fråga
om enstaka knappceller att förpackningen till ett sådant
batteri skall vara tydligt märkt på ett sådant sätt som anges i
bilaga 1.

5 § Varor med inbyggda miljöfarliga batterier får saluföras och
överlåtas yrkesmässigt endast om batterierna med lätthet kan
avlägsnas av användaren när de är förbrukade. Detta gäller inte
varor som anges i bilaga 2 till denna förordning.

En sådan vara som avses i bilaga 2 med inbyggda batterier som
inte med lätthet kan avlägsnas av användaren skall åtföljas av
information om att miljöfarliga batterier ingår och hur dessa
kan avlägsnas på ett säkert sätt.

Försiktighetsmått

6 § Den som yrkesmässigt till Sverige för in eller hanterar
miljöfarliga batterier ska

1. vidta de åtgärder som behövs för en övergång till batterier
som inte är miljöfarliga enligt denna förordning, och

2. vidta de försiktighetsmått som är nödvändiga för att hindra
eller motverka skador på människor eller miljön till följd av
hanteringen av miljöfarliga batterier. Förordning (2008:252).

Hantering av batterier

7 § Kasserade batterier skall sorteras ut och hanteras skilt
från annat avfall. Om ett batteri är inbyggt eller på annat
sätt ingår i en annan kasserad vara och batteriet med lätthet
kan avlägsnas från den andra varan, skall batteriet avlägsnas
från den andra varan. Förordning (2005:212).

8 § Kommunen skall ta hand om kasserade batterier och för det
ändamålet tillhandahålla lämpliga insamlingssystem.

Kommunen skall se till att batterier som samlats in enligt
första stycket transporteras bort, sorteras samt återvinns
eller bortskaffas. Förordning (2005:212).

9 § Den som yrkesmässigt överlåter eller saluför batterier och
i samband med den verksamheten tar emot kasserade batterier
skall lämna de kasserade batterierna till kommunens
insamlingssystem eller, om batterierna innan dess har
sorterats, till en anläggning för bortskaffande eller
återvinning.

Den som yrkesmässigt överlåter batterier skall i samband med
överlåtelsen på lämpligt sätt informera konsumenterna om var de
kan lämna kasserade batterier. Förordning (2005:212).

10 § Vad som sägs i 8 och 9 §§ gäller inte blybatterier över
tre kilogram eller öppna nickel-kadmiumbatterier.
Förordning (1998:954).

11 § Den som yrkesmässigt tillverkar, till Sverige för in,
överlåter eller saluför blybatterier med en vikt över tre
kilogram är skyldig att ta emot kasserade sådana blybatterier
och att transportera dem till en anläggning för bortskaffande
eller återvinning.

12 § Har upphävts genom förordning (2005:212).

13 § Har upphävts genom förordning (2005:212).

Uppgiftsskyldighet

14 § Den som yrkesmässigt tillverkar eller till Sverige för in
miljöfarliga batterier, för vilka en avgift skall betalas
enligt 16 §, skall till Naturvårdsverket lämna uppgifter om den
mängd batterier som har överlåtits eller förts in för eget bruk
i yrkesmässig verksamhet. Skyldigheten gäller även dem som
yrkesmässigt tillverkar eller till Sverige för in varor som
innehåller miljöfarliga batterier eller varor med bipackade
sådana batterier.

Naturvårdsverket får meddela närmare föreskrifter om
uppgiftsskyldigheten. Förordning (1999:260).

Avgifter

15 § Den som är uppgiftsskyldig enligt 14 § skall betala en
avgift som avser kostnader för

1. bortskaffande eller återvinning av miljöfarliga batterier,

2. information som behöver spridas för att uppnå det syfte som
anges i denna förordning,

3. kommunernas sortering av miljöfarliga batterier,

4. insamling av blybatterier,

5. Naturvårdsverkets handläggning av de uppgifter som skall
lämnas och som avser miljöfarliga batterier.
Förordning (1999:260).

16 § För miljöfarliga batterier som överlåts på den svenska
marknaden eller förs in till Sverige för eget bruk i
yrkesmässig verksamhet skall avgift tas ut med

- 500 kronor per kilogram miljöfarliga alkaliska
brunstensbatterier,

- 500 kronor per kilogram miljöfarliga silveroxidbatterier,

- 500 kronor per kilogram miljöfarliga zinkluftbatterier,

- 300 kronor per kilogram för slutna nickel-kadmiumbatterier

- 30 kronor per startbatteri som innehåller bly,

- 1 krona 70 öre per kilogram övriga blybatterier.

Batteriernas vikt skall inkludera elektrolyt samt i fråga om
batteripaket vikten av hela paketet.
Förordning (1999:260).

17 § Avgiften skall betalas kvartalsvis efter beslut av
Naturvårdsverket som skall ta emot och redovisa betalningen.

Naturvårdsverket får meddela närmare föreskrifter om betalning
av avgiften. Förordning (1998:954).

18 § Om det finns särskilda skäl, får Naturvårdsverket
besluta att avgiften skall sättas ned eller efterskänkas.
Förordning (1998:954).

19 § Beslut om betalning av avgift får verkställas enligt
utsökningsbalken. Naturvårdsverket får förordna att ett
sådant beslut skall gälla omedelbart även om det överklagas.

Bestämmelser om indrivning finns i lagen (1993:891) om
indrivning av statliga fordringar m.m. och i
indrivningsförordningen (1993:1229). Förordning (1998:954).

20 § Kommunernas ersättning för sortering av batterier skall
bestämmas i förhållande till levererad mängd utsorterde
miljöfarliga batterier och kostnad för sortering enligt taxa
som fastställs av Naturvårdsverket. Förordning (1998:954).

Tillsyn, ansvar och överklagande

21 § I förordningen (1998:900) om tillsyn enligt miljöbalken
och förordningen (1998:940) om avgifter för prövning och
tillsyn enligt miljöbalken finns bestämmelser om tillsyn och
avgifter. Förordning (1998:954).

22 § För transport av kasserade blybatterier och
nickelkadmiumbatterier gäller inte vad som föreskrivs i 26 och
27 §§ avfallsförordningen (2001:1063). För sådana batterier som
avses i 11 § gäller inte 15 § avfallsförordningen (2001:1063).

Bestämmelser om att tillstånd krävs för viss hantering av
förbrukade miljöfarliga batterier finns i förordningen
(1995:701) om gränsöverskridande transporter av avfall och i
förordningen (1998:899) om miljöfarlig verksamhet och
hälsoskydd. Förordning (2001:1071).

23 § I 29 kap. miljöbalken finns bestämmelser om straff och
förverkande. Förordning (1998:954).

24 § I 19 kap. 1 § miljöbalken finns bestämmelser om
överklagande. Förordning (1998:954).

25 § Ytterligare föreskrifter för verkställighet av denna
förordning får meddelas av Naturvårdsverket. Förordning (1998:954).

Övergångsbestämmelser

Denna förordning träder i kraft den 1 oktober 1999. I fråga om
överlåtelse av batterier till Försvarsmakten eller Försvarets
materielverk skall dock 3 § i sin äldre lydelse gälla fram till
utgången av år 1999. Förordning (1999:910).

Bilaga 1

Vid märkning enligt 4 § skall en av följande två symboler
användas

Symbolen skall täcka tre procent av ytan på batteriets största
sida. För cylinderformade batterier skall symbolen täcka tre
procent av halva batteriets yta. Symbolen skall dock inte vara
större än 5 x 5 cm. Om batteriet är så litet att tre procent av
batteriets yta är mindre än 0,5 x 0,5 cm skall en symbol med
storleken 1 x 1 cm placeras på förpackningen till batteriet.

Den som ansvarar för märkningen enligt 4 § första stycket skall
besluta om vilken av de båda symbolerna som skall användas.

Märkningen skall också upplysa om vilken tungmetall batteriet
innehåller genom en symbol som består av den kemiska
beteckningen för den aktuella tungmetallen; Hg, Cd eller Pb.
Symbolen skall placeras under symbol för sopkärlet och vara
minst en fjärdedel så stor som den symbolen.

Märkningen skall vara väl synlig, läsbar och outplånlig.

Bilaga 2

Förbudet i 5 § gäller inte

1. om det av tekniska skäl är nödvändigt att använda
miljöfarliga batterier: apparater där batterier är fastlödda,
fastsvetsade eller på något annat sätt permanent fästa vid
kontaktpunkter för att säkerställa en kontinuerlig
strömförsörjning vid krävande industriell användning och för
att bevara minnes- och datafunktioner i databehandlings- och
kontorsutrustning,

2. om en oavbruten funktion är nödvändig och om batterierna
endast kan avlägsnas av kvalificerad personal: referensceller i
utrustning för vetenskapligt eller yrkesmässigt bruk samt
miljöfarliga batterier i medicinska anordningar avsedda att
upprättahålla vitala funktioner och i pacemaker,

3. om ett batteribyte som utförs av okvalificerad personal kan
medföra säkerhetsrisker för användaren eller påverka apparatens
funktion: bärbara apparater, eller

4. utrustning för yrkesmässig användning i mycket känslig
omgivning, exempelvis i närvaro av flyktiga ämnen.