Lag (2009:1514) om immunitet för stater och deras egendom

/Träder i kraft I:den dag regeringen bestämmer/
Förenta nationernas konvention om immunitet för stater och 
deras egendom, antagen den 2 december 2004, ska i 
originaltexternas lydelse gälla som svensk lag. 

Konventionens engelska text finns tillsammans med en svensk 
översättning intagen som bilaga till denna lag. Konventionens 
arabiska, franska, kinesiska, ryska och spanska texter finns 
tillgängliga på Regeringskansliet (Utrikesdepartementet).


Bilaga

United Nations Convention on Jurisdictional Immunities of 
States and Their Property

The States Parties to the present Convention,

Considering that the jurisdictional immunities of States and 
their property are generally accepted as a principle of 
customary international law,

Having in mind the principles of international law embodied 
in the Charter of the United Nations,

Believing that an international convention on the 
jurisdictional immunities of States and their property would 
enhance the rule of law and legal certainty, particularly in 
dealings of States with natural or juridical persons, and 
would contribute to the codification and development of 
international law and the harmonization of practice in this 
area,

Taking into account developments in State practice with 
regard to the jurisdictional immunities of States and their 
property,

Affirming that the rules of customary international law 
continue to govern matters not regulated by the provisions of 
the present Convention,

Have agreed as follows:

Part I Introduction

Article 1

Scope of the present Convention

The present Convention applies to the immunity of a State and 
its property from the jurisdiction of the courts of another 
State.

Article 2

Use of terms

1. For the purposes of the present Convention:

(a) “court” means any organ of a State, however named, 
entitled to exercise judicial functions;

(b) “State” means:

(i) the State and its various organs of government;

(ii) constituent units of a federal State or political 
subdivisions of the State, which are entitled to perform acts 
in the exercise of sovereign authority, and are acting in 
that capacity;

(iii) agencies or instrumentalities of the State or other 
entities, to the extent that they are entitled to perform and 
are actually performing acts in the exercise of sovereign 
authority of the State;

(iv) representatives of the State acting in that capacity;

(c) “commercial transaction” means:

(i) any commercial contract or transaction for the sale of 
goods or supply of services;

(ii) any contract for a loan or other transaction of a 
financial nature, including any obligation of guarantee or of 
indemnity in respect of any such loan or transaction;

(iii) any other contract or transaction of a commercial, 
industrial, trading or professional nature, but not including 
a contract of employment of persons.

2. In determining whether a contract or transaction is a 
“commercial transaction” under paragraph 1 (c), reference 
should be made primarily to the nature of the contract or 
transaction, but its purpose should also be taken into 
account if the parties to the contract or transaction have so 
agreed, or if, in the practice of the State of the forum, 
that purpose is relevant to determining the non-commercial 
character of the contract or transaction. 

3. The provisions of paragraphs 1 and 2 regarding the use of 
terms in the present Convention are without prejudice to the 
use of those terms or to the meanings which may be given to 
them in other international instruments or in the internal 
law of any State.

Article 3

Privileges and immunities not affected by the present 
Convention 

1. The present Convention is without prejudice to the 
privileges and immunities enjoyed by a State under 
international law in relation to the exercise of the 
functions of:

(a) its diplomatic missions, consular posts, special 
missions, missions to international organizations or 
delegations to organs of international organizations or to 
international conferences; and

(b) persons connected with them.

2. The present Convention is without prejudice to privileges 
and immunities accorded under international law to heads of 
State ratione personae.

3. The present Convention is without prejudice to the 
immunities enjoyed by a State under international law with 
respect to aircraft or space objects owned or operated by a 
State.

Article 4

Non-retroactivity of the present Convention 

Without prejudice to the application of any rules set forth 
in the present Convention to which jurisdictional immunities 
of States and their property are subject under international 
law independently of the present Convention, the present 
Convention shall not apply to any question of jurisdictional 
immunities of States or their property arising in a 
proceeding instituted against a State before a court of 
another State prior to the entry into force of the present 
Convention for the States concerned.

Part II General principles

Article 5

State immunity 

A State enjoys immunity, in respect of itself and its 
property, from the jurisdiction of the courts of another 
State subject to the provisions of the present Convention.

Article 6

Modalities for giving effect to State immunity

1. A State shall give effect to State immunity under article 
5 by refraining from exercising jurisdiction in a proceeding 
before its courts against another State and to that end shall 
ensure that its courts determine on their own initiative that 
the immunity of that other State under article 5 is 
respected.

2. A proceeding before a court of a State shall be considered 
to have been instituted against another State if that other 
State:

(a) is named as a party to that proceeding; or

(b) is not named as a party to the proceeding but the 
proceeding in effect seeks to affect the property, rights, 
interests or activities of that other State.

Article 7

Express consent to exercise of jurisdiction

1. A State cannot invoke immunity from jurisdiction in a 
proceeding before a court of another State with regard to a 
matter or case if it has expressly consented to the exercise 
of jurisdiction by the court with regard to the matter or 
case:

(a) by international agreement;

(b) in a written contract; or

(c) by a declaration before the court or by a written 
communication in a specific proceeding.

2. Agreement by a State for the application of the law of 
another State shall not be interpreted as consent to the 
exercise of jurisdiction by the courts of that other State.

Article 8

Effect of participation in a proceeding before a court

1. A State cannot invoke immunity from jurisdiction in a 
proceeding before a court of another State if it has:

(a) itself instituted the proceeding; or

(b) intervened in the proceeding or taken any other step 
relating to the merits. However, if the State satisfies the 
court that it could not have acquired knowledge of facts on 
which a claim to immunity can be based until after it took 
such a step, it can claim immunity based on those facts, 
provided it does so at the earliest possible moment.

2. A State shall not be considered to have consented to the 
exercise of jurisdiction by a court of another State if it 
intervenes in a proceeding or takes any other step for the 
sole purpose of:

(a) invoking immunity; or

(b) asserting a right or interest in property at issue in the 
proceeding.

3. The appearance of a representative of a State before a 
court of another State as a witness shall not be interpreted 
as consent by the former State to the exercise of 
jurisdiction by the court.

4. Failure on the part of a State to enter an appearance in a 
proceeding before a court of another State shall not be 
interpreted as consent by the former State to the exercise of 
jurisdiction by the court.

Article 9

Counterclaims

1. A State instituting a proceeding before a court of another 
State cannot invoke immunity from the jurisdiction of the 
court in respect of any counterclaim arising out of the same 
legal relationship or facts as the principal claim.

2. A State intervening to present a claim in a proceeding 
before a court of another State cannot invoke immunity from 
the jurisdiction of the court in respect of any counterclaim 
arising out of the same legal relationship or facts as the 
claim presented by the State.

3. A State making a counterclaim in a proceeding instituted 
against it before a court of another State cannot invoke 
immunity from the jurisdiction of the court in respect of the 
principal claim.

Part III Proceedings in which State immunity cannot be 
invoked

Article 10

Commercial transactions

1. If a State engages in a commercial transaction with a 
foreign natural or juridical person and, by virtue of the 
applicable rules of private international law, differences 
relating to the commercial transaction fall within the 
jurisdiction of a court of another State, the State cannot 
invoke immunity from that jurisdiction in a proceeding 
arising out of that commercial transaction.

2. Paragraph 1 does not apply:

(a) in the case of a commercial transaction between States; 
or

(b) if the parties to the commercial transaction have 
expressly agreed otherwise.

3. Where a State enterprise or other entity established by a 
State which has an independent legal personality and is 
capable of:

(a) suing or being sued; and

(b) acquiring, owning or possessing and disposing of 
property, including property which that State has authorized 
it to operate or manage, is involved in a proceeding which 
relates to a commercial transaction in which that entity is 
engaged, the immunity from jurisdiction enjoyed by that State 
shall not be affected.

Article 11

Contracts of employment

1. Unless otherwise agreed between the States concerned, a 
State cannot invoke immunity from jurisdiction before a court 
of another State which is otherwise competent in a proceeding 
which relates to a contract of employment between the State 
and an individual for work performed or to be performed, in 
whole or in part, in the territory of that other State.

2. Paragraph 1 does not apply if:

(a) the employee has been recruited to perform particular 
functions in the exercise of governmental authority;

(b) the employee is:

(i) a diplomatic agent, as defined in the Vienna Convention 
on Diplomatic Relations of 1961;

(ii) a consular officer, as defined in the Vienna Convention 
on Consular Relations of 1963;

(iii) a member of the diplomatic staff of a permanent mission 
to an international organization or of a special mission, or 
is recruited to represent a State at an international 
conference; or

(iv) any other person enjoying diplomatic immunity;

(c) the subject-matter of the proceeding is the recruitment, 
renewal of employment or reinstatement of an individual;

(d) the subject-matter of the proceeding is the dismissal or 
termination of employment of an individual and, as determined 
by the head of State, the head of Government or the Minister 
for Foreign Affairs of the employer State, such a proceeding 
would interfere with the security interests of that State;

(e) the employee is a national of the employer State at the 
time when the proceeding is instituted, unless this person 
has the permanent residence in the State of the forum; or

(f) the employer State and the employee have otherwise agreed 
in writing, subject to any considerations of public policy 
conferring on the courts of the State of the forum exclusive 
jurisdiction by reason of the subject-matter of the 
proceeding.

Article 12

Personal injuries and damage to property

Unless otherwise agreed between the States concerned, a State 
cannot invoke immunity from jurisdiction before a court of 
another State which is otherwise competent in a proceeding 
which relates to pecuniary compensation for death or injury 
to the person, or damage to or loss of tangible property, 
caused by an act or omission which is alleged to be 
attributable to the State, if the act or omission occurred in 
whole or in part in the territory of that other State and if 
the author of the act or omission was present in that 
territory at the time of the act or omission.

Article 13

Ownership, possession and use of property

Unless otherwise agreed between the States concerned, a State 
cannot invoke immunity from jurisdiction before a court of 
another State which is otherwise competent in a proceeding 
which relates to the determination of:

(a) any right or interest of the State in, or its possession 
or use of, or any obligation of the State arising out of its 
interest in, or its possession or use of, immovable property 
situated in the State of the forum;

(b) any right or interest of the State in movable or 
immovable property arising by way of succession, gift or bona 
vacantia; or

(c) any right or interest of the State in the administration 
of property, such as trust property, the estate of a bankrupt 
or the property of a company in the event of its winding up.

Article 14

Intellectual and industrial property

Unless otherwise agreed between the States concerned, a State 
cannot invoke immunity from jurisdiction before a court of 
another State which is otherwise competent in a proceeding 
which relates to:

(a) the determination of any right of the State in a patent, 
industrial design, trade name or business name, trademark, 
copyright or any other form of intellectual or industrial 
property which enjoys a measure of legal protection, even if 
provisional, in the State of the forum; or

(b) an alleged infringement by the State, in the territory of 
the State of the forum, of a right of the nature mentioned in 
subparagraph (a) which belongs to a third person and is 
protected in the State of the forum.

Article 15 

Participation in companies or other collective bodies

1. A State cannot invoke immunity from jurisdiction before a 
court of another State which is otherwise competent in a 
proceeding which relates to its participation in a company or 
other collective body, whether incorporated or 
unincorporated, being a proceeding concerning the 
relationship between the State and the body or the other 
participants therein, provided that the body:

(a) has participants other than States or international 
organizations; and

(b) is incorporated or constituted under the law of the State 
of the forum or has its seat or principal place of business 
in that State.

2. A State can, however, invoke immunity from jurisdiction in 
such a proceeding if the States concerned have so agreed or 
if the parties to the dispute have so provided by an 
agreement in writing or if the instrument establishing or 
regulating the body in question contains provisions to that 
effect.

Article 16

Ships owned or operated by a State

1. Unless otherwise agreed between the States concerned, a 
State which owns or operates a ship cannot invoke immunity 
from jurisdiction before a court of another State which is 
otherwise competent in a proceeding which relates to the 
operation of that ship if, at the time the cause of action 
arose, the ship was used for other than government non-
commercial purposes.

2. Paragraph 1 does not apply to warships, or naval 
auxiliaries, nor does it apply to other vessels owned or 
operated by a State and used, for the time being, only on 
government non-commercial service.

3. Unless otherwise agreed between the States concerned, a 
State cannot invoke immunity from jurisdiction before a court 
of another State which is otherwise competent in a proceeding 
which relates to the carriage of cargo on board a ship owned 
or operated by that State if, at the time the cause of action 
arose, the ship was used for other than government non-
commercial purposes.

4. Paragraph 3 does not apply to any cargo carried on board 
the ships referred to in paragraph 2, nor does it apply to 
any cargo owned by a State and used or intended for use 
exclusively for government non-commercial purposes.

5. States may plead all measures of defence, prescription and 
limitation of liability which are available to private ships 
and cargoes and their owners.

6. If in a proceeding there arises a question relating to the 
government and non-commercial character of a ship owned or 
operated by a State or cargo owned by a State, a certificate 
signed by a diplomatic representative or other competent 
authority of that State and communicated to the court shall 
serve as evidence of the character of that ship or cargo.

Article 17

Effect of an arbitration agreement

If a State enters into an agreement in writing with a foreign 
natural or juridical person to submit to arbitration 
differences relating to a commercial transaction, that State 
cannot invoke immunity from jurisdiction before a court of 
another State which is otherwise competent in a proceeding 
which relates to:

(a) the validity, interpretation or application of the 
arbitration agreement;

(b) the arbitration procedure; or

(c) the confirmation or the setting aside of the award, 
unless the arbitration agreement otherwise provides.

Part IV State immunity from measures of constraint in 
connection with proceedings before a court

Article 18

State immunity from prejudgment measures of constraint

No pre-judgment measures of constraint, such as attachment or 
arrest, against property of a State may be taken in 
connection with a proceeding before a court of another State 
unless and except to the extent that:

(a) the State has expressly consented to the taking of such 
measures as indicated:

(i) by international agreement;

(ii) by an arbitration agreement or in a written contract; or

(iii) by a declaration before the court or by a written 
communication after a dispute between the parties has arisen; 
or

(b) the State has allocated or earmarked property for the 
satisfaction of the claim which is the object of that 
proceeding.

Article 19

State immunity from post-judgment measures of constraint

No post-judgment measures of constraint, such as attachment, 
arrest or execution, against property of a State may be taken 
in connection with a proceeding before a court of another 
State unless and except to the extent that:

(a) the State has expressly consented to the taking of such 
measures as indicated:

(i) by international agreement;

(ii) by an arbitration agreement or in a written contract; or

(iii) by a declaration before the court or by a written 
communication after a dispute between the parties has arisen; 
or

(b) the State has allocated or earmarked property for the 
satisfaction of the claim which is the object of that 
proceeding; or

(c) it has been established that the property is specifically 
in use or intended for use by the State for other than 
government non-commercial purposes and is in the territory of 
the State of the forum, provided that postjudgment measures 
of constraint may only be taken against property that has a 
connection with the entity against which the proceeding was 
directed.

Article 20

Effect of consent to jurisdiction to measures of constraint

Where consent to the measures of constraint is required under 
articles 18 and 19, consent to the exercise of jurisdiction 
under article 7 shall not imply consent to the taking of 
measures of constraint.

Article 21

Specific categories of property

1. The following categories, in particular, of property of a 
State shall not be considered as property specifically in use 
or intended for use by the State for other than government 
non-commercial purposes under article 19, subparagraph (c):

(a) property, including any bank account, which is used or 
intended for use in the performance of the functions of the 
diplomatic mission of the State or its consular posts, 
special missions, missions to international organizations or 
delegations to organs of international organizations or to 
international conferences;

(b) property of a military character or used or intended for 
use in the performance of military functions;

(c) property of the central bank or other monetary authority 
of the State;

(d) property forming part of the cultural heritage of the 
State or part of its archives and not placed or intended to 
be placed on sale;

(e) property forming part of an exhibition of objects of 
scientific, cultural or historical interest and not placed or 
intended to be placed on sale.

2. Paragraph 1 is without prejudice to article 18 and article 
19, subparagraphs (a) and (b).

Part V Miscellaneous provisions

Article 22

Service of process

1. Service of process by writ or other document instituting a 
proceeding against a State shall be effected:

(a) in accordance with any applicable international 
convention binding on the State of the forum and the State 
concerned; or

(b) in accordance with any special arrangement for service 
between the claimant and the State concerned, if not 
precluded by the law of the State of the forum; or

(c) in the absence of such a convention or special 
arrangement:

(i) by transmission through diplomatic channels to the 
Ministry of Foreign Affairs of the State concerned; or

(ii) by any other means accepted by the State concerned, if 
not precluded by the law of the State of the forum.

2. Service of process referred to in paragraph 1 (c) (i) is 
deemed to have been effected by receipt of the documents by 
the Ministry of Foreign Affairs.

3. These documents shall be accompanied, if necessary, by a 
translation into the official language, or one of the 
official languages, of the State concerned.

4. Any State that enters an appearance on the merits in a 
proceeding instituted against it may not thereafter assert 
that service of process did not comply with the provisions of 
paragraphs 1 and 3.

Article 23

Default judgment

1. A default judgment shall not be rendered against a State 
unless the court has found that:

(a) the requirements laid down in article 22, paragraphs 1 
and 3, have been complied with;

(b) a period of not less than four months has expired from 
the date on which the service of the writ or other document 
instituting a proceeding has been effected or deemed to have 
been effected in accordance with article 22, paragraphs 1 and 
2; and

(c) the present Convention does not preclude it from 
exercising jurisdiction.

2. A copy of any default judgment rendered against a State, 
accompanied if necessary by a translation into the official 
language or one of the official languages of the State 
concerned, shall be transmitted to it through one of the 
means specified in article 22, paragraph 1, and in accordance 
with the provisions of that paragraph.

3. The time-limit for applying to have a default judgment set 
aside shall not be less than four months and shall begin to 
run from the date on which the copy of the judgment is 
received or is deemed to have been received by the State 
concerned.

Article 24

Privileges and immunities during court proceedings

1. Any failure or refusal by a State to comply with an order 
of a court of another State enjoining it to perform or 
refrain from performing a specific act or to produce any 
document or disclose any other information for the purposes 
of a proceeding shall entail no consequences other than those 
which may result from such conduct in relation to the merits 
of the case. In particular, no fine or penalty shall be 
imposed on the State by reason of such failure or refusal.

2. A State shall not be required to provide any security, 
bond or deposit, however described, to guarantee the payment 
of judicial costs or expenses in any proceeding to which it 
is a respondent party before a court of another State.

Part VI Final clauses

Article 25

Annex

The annex to the present Convention forms an integral part of 
the Convention.

Article 26

Other international agreements

Nothing in the present Convention shall affect the rights and 
obligations of States Parties under existing international 
agreements which relate to matters dealt with in the present 
Convention as between the parties to those agreements.

Article 27

Settlement of disputes

1. States Parties shall endeavour to settle disputes 
concerning the interpretation or application of the present 
Convention through negotiation.

2. Any dispute between two or more States Parties concerning 
the interpretation or application of the present Convention 
which cannot be settled through negotiation within six months 
shall, at the request of any of those States Parties, be 
submitted to arbitration. If, six months after the date of 
the request for arbitration, those States Parties are unable 
to agree on the organization of the arbitration, any of those 
States Parties may refer the dispute to the International 
Court of Justice by request in accordance with the Statute of 
the Court.

3. Each State Party may, at the time of signature, 
ratification, acceptance or approval of, or accession to, the 
present Convention, declare that it does not consider itself 
bound by paragraph 2. The other States Parties shall not be 
bound by paragraph 2 with respect to any State Party which 
has made such a declaration.

4. Any State Party that has made a declaration in accordance 
with paragraph 3 may at any time withdraw that declaration by 
notification to the Secretary-General of the United Nations.

Article 28

Signature

The present Convention shall be open for signature by all 
States until 17 January 2007, at United Nations Headquarters, 
New York.

Article 29

Ratification, acceptance, approval or accession

1. The present Convention shall be subject to ratification, 
acceptance or approval.

2. The present Convention shall remain open for accession by 
any State.

3. The instruments of ratification, acceptance, approval or 
accession shall be deposited with the Secretary-General of 
the United Nations.

Article 30

Entry into force

1. The present Convention shall enter into force on the 
thirtieth day following the date of deposit of the thirtieth 
instrument of ratification, acceptance, approval or accession 
with the Secretary-General of the United Nations.  

2. For each State ratifying, accepting, approving or acceding 
to the present Convention after the deposit of the thirtieth 
instrument of ratification, acceptance, approval or 
accession, the Convention shall enter into force on the 
thirtieth day after the deposit by such State of its 
instrument of ratification, acceptance, approval or 
accession.

Article 31

Denunciation

1. Any State Party may denounce the present Convention by 
written notification to the Secretary-General of the United 
Nations.

2. Denunciation shall take effect one year following the date 
on which notification is received by the Secretary-General of 
the United Nations. The present Convention shall, however, 
continue to apply to any question of jurisdictional 
immunities of States or their property arising in a 
proceeding instituted against a State before a court of 
another State prior to the date on which the denunciation 
takes effect for any of the States concerned.

3. The denunciation shall not in any way affect the duty of 
any State Party to fulfil any obligation embodied in the 
present Convention to which it would be subject under 
international law independently of the present Convention.

Article 32

Depositary and notifications 

1. The Secretary-General of the United Nations is designated 
the depositary of the present Convention.

2. As depositary of the present Convention, the Secretary-
General of the United Nations shall inform all States of the 
following:

(a) signatures of the present Convention and the deposit of 
instruments of ratification, acceptance, approval or 
accession or notifications of denunciation, in accordance 
with articles 29 and 31; 

(b) the date on which the present Convention will enter into 
force, in accordance with article 30;

(c) any acts, notifications or communications relating to the 
present Convention.

Article 33

Authentic texts

The Arabic, Chinese, English, French, Russian and Spanish 
texts of the present Convention are equally authentic.

IN WITNESS WHEREOF, the undersigned, being duly authorized 
thereto by their respective Governments, have signed this 
Convention opened for signature at United Nations 
Headquarters in New York on 17 January 2005.

Annex to the Convention

Understandings with respect to certain provisions of the 
Convention

The present annex is for the purpose of setting out 
understandings relating to the provisions concerned.

With respect to article 10

The term “immunity” in article 10 is to be understood in the 
context of the present Convention as a whole. 

Article 10, paragraph 3, does not prejudge the question of 
“piercing the corporate veil”, questions relating to a 
situation where a State entity has deliberately 
misrepresented its financial position or subsequently reduced 
its assets to avoid satisfying a claim, or other related 
issues.

With respect to article 11

The reference in article 11, paragraph 2 (d), to the 
“security interests” of the employer State is intended 
primarily to address matters of national security and the 
security of diplomatic missions and consular posts.

Under article 41 of the 1961 Vienna Convention on Diplomatic 
Relations and article 55 of the 1963 Vienna Convention on 
Consular Relations, all persons referred to in those articles 
have the duty to respect the laws and regulations, including 
labour laws, of the host country. At the same time, under 
article 38 of the 1961 Vienna Convention on Diplomatic 
Relations and article 71 of the 1963 Vienna Convention on 
Consular Relations, the receiving State has a duty to 
exercise its jurisdiction in such a manner as not to 
interfere unduly with the performance of the functions of the 
mission or the consular post.

With respect to articles 13 and 14

The expression “determination” is used to refer not only to 
the ascertainment or verification of the existence of the 
rights protected, but also to the evaluation or assessment of 
the substance, including content, scope and extent, of such 
rights.

With respect to article 17

The expression “commercial transaction” includes investment 
matters.

With respect to article 19

The expression “entity” in subparagraph (c) means the State 
as an independent legal personality, a constituent unit of a 
federal State, a subdivision of a State, an agency or 
instrumentality of a State or other entity, which enjoys 
independent legal personality.

The words “property that has a connection with the entity” in 
subparagraph (c) are to be understood as broader than 
ownership or possession.

Article 19 does not prejudge the question of “piercing the 
corporate veil”, questions relating to a situation where a 
State entity has deliberately misrepresented its financial 
position or subsequently reduced its assets to avoid 
satisfying a claim, or other related issues.



Förenta nationernas konvention om immunitet för stater och 
deras egendom

De stater som är parter i denna konvention,

som beaktar att immunitet för stater och deras egendom är 
allmänt erkänd som internationell sedvanerätt, 

som beaktar de folkrättsliga principerna som uttrycks i 
Förenta nationernas stadga,

som anser att en internationell konvention om immunitet för 
stater och deras egendom skulle stärka rättsstatens principer 
och höja rättssäkerheten, särskilt i staternas relationer med 
fysiska och juridiska personer, och bidra till kodifiering 
och vidareutveckling av folkrätten och till harmonisering av 
praxis på detta område,

som beaktar utvecklingen i statspraxis avseende immunitet mot 
domsrätt för stater och deras egendom,

som bekräftar att folkrättens sedvanerättsliga regler 
fortsätter att gälla i frågor som inte regleras av 
bestämmelserna i denna konvention

har kommit överens om följande.

Del I Inledning

Artikel 1

Konventionens tillämpningsområde

Denna konvention rör immunitet för en stat och dess egendom 
mot en annan stats domstolars domsrätt.

Artikel 2

Definitioner

1. I denna konvention avses med

(a) domstol: varje statligt organ, oavsett benämning, som är 
behörigt att utöva rättsliga funktioner,

(b) stat:

(i) staten och dess olika offentliga organ,

(ii) en förbundsstats delstater eller en stats underenheter 
som har rätt att vidta åtgärder i myndighetsutövning och som 
handlar i denna egenskap,

(iii) statliga organ eller andra enheter, i den mån de har 
rätt att vidta och faktiskt vidtar åtgärder i statens 
suveräna myndighetsutövning, samt

(iv) statens företrädare när de handlar i denna egenskap,

(c) affärstransaktion:

(i) affärsavtal eller transaktion avseende försäljning av 
varor eller tillhandahållande av tjänster,

(ii) avtal om lån eller annan transaktion av finansiell 
natur, innefattande garanti- eller ersättningsförpliktelse 
avseende sådant lån eller sådan transaktion,

(iii) annat avtal eller transaktion av affärsmässig, 
industriell, handelsmässig eller yrkesmässig natur, dock inte 
anställningskontrakt.

2. Vid fastställande av om ett avtal eller en transaktion är 
en affärstransaktion i den bemärkelse som avses i punkt 1 
(c), ska först och främst avtalets eller transaktionens natur 
beaktas, men dess syfte bör även beaktas, om avtals- eller 
transaktionsparterna har kommit överens om det eller om i 
forumstatens praxis detta syfte är av betydelse för att 
fastställa om avtalet eller transaktionen är av icke-
kommersiell natur.

3. Bestämmelserna i punkterna 1 och 2 om användning av 
begrepp i denna konvention inverkar inte på deras användning 
eller på den betydelse de kan ha i andra internationella 
instrument eller i en stats interna lagstiftning.

Artikel 3

Privilegier och immunitet som inte berörs av denna konvention

1. Denna konvention påverkar inte privilegier och immunitet 
som enligt folkrätten åtnjuts av en stat med avseende på 
funktioner som utövas av:

(a) statens diplomatiska beskickningar, konsulat, särskilda 
diplomatiska uppdrag, representationer vid internationella 
organisationer eller delegationer vid organ i internationella 
organisationer eller vid internationella konferenser, eller

(b) personer med anknytning till dem.

2. Denna konvention berör inte privilegier och immunitet som 
enligt folkrätten tillkommer statschefer ratione personae.

3. Denna konvention berör inte immunitet som enligt 
folkrätten åtnjuts av en stat avseende luftfartyg eller 
rymdföremål som ägs eller drivs av en stat.

Artikel 4

Konventionens icke-retroaktiva verkan

Utan att inverka på tillämpningen av regler i denna 
konvention som, oberoende av konventionen, gäller för staters 
och deras egendoms immunitet mot domsrätt enligt folkrätten, 
ska konventionen inte tilllämpas på någon fråga om immunitet 
mot domsrätt för stater och deras egendom som uppkommer i 
förbindelse med talan som väcks mot en stat vid en domstol i 
en annan stat före konventionens ikraftträdande för de 
berörda staterna.

Del II Allmänna principer

Artikel 5

Statsimmunitet

En stat åtnjuter immunitet för sig själv och sin egendom mot 
en annan stats domstolars domsrätt enligt vad som anges i 
denna konvention.

Artikel 6

Närmare bestämmelser för att ge verkan åt statsimmunitet

1. En stat ska ge verkan åt principen om statsimmunitet i 
artikel 5 genom att avhålla sig från att utöva domsrätt vid 
sina domstolar i ett förfarande mot en annan stat och ska i 
detta syfte se till att dess domstolar på eget initiativ 
fastställer att den andra statens immunitet enligt artikel 5 
respekteras.

2. Talan som väckts vid en domstol i en stat ska anses vara 
riktad mot en annan stat, om denna andra stat

(a) anges som part i målet, eller

(b) inte anges som part i målet, men talan faktiskt är riktad 
mot den andra statens egendom, rättigheter, intressen eller 
verksamhet.

Artikel 7

Uttryckligt medgivande till utövande av domsrätt

1. En stat får inte åberopa immunitet i ett förfarande vid en 
annan stats domstol rörande ett ärende eller ett mål, om 
staten uttryckligen har medgivit att domstolen utövar 
domsrätt i ärendet eller målet

(a) genom en internationell överenskommelse,

(b) genom ett skriftlig avtal, eller

(c) genom en förklaring till domstolen eller genom ett 
skriftligt meddelande i ett visst mål.

2. En stats medgivande till att en annan stats lagstiftning 
ska tillämpas, ska inte tolkas som ett samtycke till att den 
andra statens domstolar utövar domsrätt.

Artikel 8

Verkan av deltagande i ett förfarande vid en domstol

1. En stat får inte åberopa immunitet i ett mål inför en 
annan stats domstol

(a) om den själv har väckt talan, eller

(b) om den har intervenerat i målet eller vidtagit andra 
åtgärder som avser sakfrågan. Om staten kan visa för 
domstolen att den inte hade kunnat få reda på de 
omständigheter som ett anspråk på immunitet kan grundas på, 
innan den vidtog en sådan åtgärd, får den emellertid begära 
immunitet med stöd av dessa omständigheter, om den gör detta 
så snart som möjligt.

2. En stat ska inte anses ha medgivit att en annan stats 
domstol utövar domsrätt, om den intervenerar i ett mål eller 
vidtar andra åtgärder uteslutande för att

(a) åberopa immunitet, eller

(b) hävda rättighet eller ägarintresse i den egendom saken 
gäller.

3. Att en stats företrädare uppträder som vittne vid en 
domstol i en annan stat ska inte tolkas som att förstnämnda 
stat medger att domstolen utövar domsrätt.

4. Att en stat inte uppträder i ett förfarande vid en annan 
stats domstol ska inte tolkas som att förstnämnda stat medger 
att domstolen utövar domsrätt.

Artikel 9

Genkäromål

1. En stat som väcker talan vid en annan stats domstol får 
inte åberopa immunitet mot domstolens domsrätt avseende ett 
genkäromål grundat på samma rättsliga förhållanden eller 
omständigheter som huvudkäromålet.

2. En stat som intervenerar för att framställa ett krav i ett 
förfarande vid en annan stats domstol får inte åberopa 
immunitet mot domstolens domsrätt avseende ett genkäromål som 
grundas på samma rättsliga förhållanden eller omständigheter 
som det krav som staten har framställt.

3. En stat som väcker ett genkäromål i ett förfarande som 
inletts mot den vid en annan stats domstol får inte åberopa 
immunitet mot domstolens domsrätt avseende huvudkäromålet.

Del III Förfaranden där statsimmunitet inte får åberopas

Artikel 10

Affärstransaktioner

1. Om en stat deltar i en affärstransaktion med en utländsk 
fysisk eller juridisk person och om eventuella tvister enligt 
tillämpliga internationella privaträttsliga regler i 
anledning av affärstransaktionen faller under en annan stats 
domstols behörighet, får staten inte åberopa immunitet mot 
denna behörighet i ett mål som härrör från den 
affärstransaktionen.

2. Punkt 1 gäller inte vid

(a) affärstransaktioner mellan stater, eller

(b) om parterna i affärstransaktionen uttryckligen har 
avtalat något annat.

3. Om ett statligt företag eller en annan av en stat 
upprättad enhet som är ett självständigt rättssubjekt och har 
rättslig förmåga att

(a) stämma eller stämmas,

(b) förvärva, äga eller besitta och avyttra egendom, 
däribland egendom som staten har bemyndigat företaget eller 
enheten att driva eller förvalta, är part i ett mål som 
härrör från en affärstransaktion i vilken enheten i fråga 
deltar, ska detta inte påverka statens immunitet mot 
domsrätt.

Artikel 11

Anställningskontrakt

1. Om inte annat har avtalats mellan de berörda staterna, får 
en stat inte åberopa immunitet mot domsrätt vid en annan 
stats domstol om domstolen för övrigt är behörig i ett 
förfarande gällande anställningskontrakt mellan staten och en 
enskild person för arbete som helt eller delvis utförs eller 
ska utföras inom den andra statens territorium.

2. Punkt 1 gäller inte

(a) om arbetstagaren är anställd för att utföra bestämda 
uppgifter i offentlig myndighetsutövning, eller

(b) om arbetstagaren är

(i) en diplomatisk företrädare enligt definitionen i 1961 års 
Wienkonvention om diplomatiska förbindelser,

(ii) en konsul enligt definitionen i 1963 års Wienkonvention 
om konsulära förbindelser, eller

(iii) ingår i den diplomatiska personalen i en ständig 
representation vid en internationell organisation eller i ett 
särskilt diplomatiskt uppdrag eller är anställd som 
företrädare för en stat vid en internationell konferens, 
eller

(iv) varje annan person som åtnjuter diplomatisk immunitet,

(c) om sakfrågan gäller anställning, förlängning av 
anställningsförhållanden för eller återanställning av en 
enskild person,

(d) om sakfrågan gäller en persons avskedande eller 
uppsägning och, enligt beslut av statschef, regeringschef 
eller utrikesminister i den anställande staten, ett sådant 
förfarande skulle komma i konflikt med statens 
säkerhetsintressen,

(e) om arbetstagaren är medborgare i arbetsgivarstaten vid 
den tidpunkt när talan väcks, om inte personen i fråga är 
permanent bosatt i forumstaten, eller

(f) om arbetsgivarstaten och arbetstagaren skriftligen har 
avtalat något annat, med mindre forumstatens domstolar med 
hänsyn till ordre public i landet har exklusiv behörighet på 
grund av sakfrågan i målet.

Artikel 12

Person- och sakskada

Om inte annat har avtalats mellan de berörda staterna, får en 
stat inte åberopa immunitet mot domsrätt vid en annan stats 
domstol om domstolen för övrigt är behörig i mål som gäller 
ekonomisk ersättning till följd av dödsfall eller personskada 
eller sakskada eller förlust av materiell egendom, som 
förorsakats av en handling eller en underlåtenhet som påstås 
kunna hänföras till staten, om handlingen eller 
underlåtenheten helt eller delvis har skett inom den andra 
statens territorium och om upphovsmannen till handlingen 
eller underlåtenheten befann sig inom detta territorium när 
handlingen eller underlåtenheten ägde rum.

Artikel 13

Ägande, besittning och användning av egendom

Om inte annat har avtalats mellan de berörda staterna, får en 
stat inte åberopa immunitet mot domsrätt vid en annan stats 
domstol, om domstolen för övrigt är behörig i mål som gäller 
fastställande av

(a) statens rättigheter eller ägarintressen i, eller dess 
besittning eller användning av, eller förpliktelse som följer 
av dess ägarintresse i, eller besittning eller användning av 
fast egendom i forumstaten,

(b) statens rättigheter eller ägarintressen i lös eller fast 
egendom som härrör från arv, gåva eller egendom som saknar 
ägare, eller

(c) statens rättigheter eller ägarintressen i fråga om 
förvaltning av egendom, såsom stiftelsers egendom, konkursbon 
eller ett företags egendom vid dess avveckling.

Artikel 14

Immaterialrätt

Om inte annat har avtalats mellan de berörda staterna, får en 
stat inte åberopa immunitet mot domsrätt vid en annan stats 
domstol, om domstolen för övrigt är behörig i mål som gäller

(a) fastställande av statens rättigheter till patent, 
industriella mönster, firmamärken eller firmanamn, 
varumärken, upphovsrätt eller någon annan form av 
immateriella rättigheter som åtnjuter ett visst, om än 
tillfälligt, rättsligt skydd i forumstaten, eller

(b) en påstådd kränkning av staten inom forumstatens 
territorium av en rättighet av det slag som nämns i littera 
(a) ovan som tillhör en tredje person och som är skyddad i 
forumstaten.

Artikel 15 

Deltagande i bolag eller andra associationsrättsliga subjekt

1. En stat får inte åberopa immunitet mot domsrätt vid en 
annan stats domstol om domstolen för övrigt är behörig i mål 
som gäller statens deltagande i ett bolag eller i ett annat 
associationsrättsligt subjekt, oavsett om subjektet är en 
juridisk person eller inte och saken gäller förhållandet 
mellan staten och subjektet eller dess övriga deltagare, om 
subjektet

(a) har deltagare som varken är stater eller internationella 
organisationer, och

(b) är registrerat eller stiftat enligt forumstatens 
lagstiftning eller har sitt säte eller sin huvudsakliga 
verksamhet där.

2. En stat får dock åberopa immunitet i ett sådant mål om de 
berörda staterna har kommit överens om det eller om de 
tvistande parterna har kommit överens om det genom ett 
skriftligt avtal eller om det i den urkund som upprättar 
eller reglerar subjektet i fråga ingår bestämmelser med denna 
verkan.

Artikel 16 

Fartyg som ägs eller drivs av en stat

1. Om inte annat har avtalats mellan de berörda staterna, får 
en stat som äger eller driver ett fartyg inte åberopa 
immunitet mot domsrätt vid en annan stats domstol om 
domstolen för övrigt är behörig i mål som gäller driften av 
fartyget, om fartyget då den tvistiga händelsen inträffade 
användes för andra än statliga icke-kommersiella syften.

2. Punkt 1 gäller inte krigsfartyg eller militära hjälpfartyg 
eller andra fartyg som ägs eller drivs av en stat och som vid 
den aktuella tidpunkten används uteslutande i statlig icke-
kommersiell trafik.

3. Om inte annat har avtalats mellan de berörda staterna, får 
en stat inte åberopa immunitet mot domsrätt vid en annan 
stats domstol om domstolen för övrigt är behörig i mål som 
gäller transport av gods ombord på ett fartyg som ägs eller 
drivs av den staten, om fartyget vid den tidpunkt när den 
tvistiga händelsen inträffade användes för andra än statliga 
icke-kommersiella syften.

4. Punkt 3 gäller inte gods som transporteras ombord på 
fartyg som avses i punkt 2 eller gods som ägs av en stat och 
som används eller är avsedd att användas uteslutande för 
statliga icke-kommersiella syften.

5. Stater får åberopa alla de medel för att bestrida, hävda 
preskription och begränsat ersättningsansvar som står till 
buds avseende privata fartyg och gods och deras ägare.

6. Om det i ett mål uppstår fråga om ett fartygs status som 
statsfartyg av icke-kommersiellt slag och fartyget ägs eller 
drivs av en stat eller om gods som ägs av staten, ska ett 
intyg utfärdat av en diplomatisk företrädare eller av en 
annan behörig myndighet från staten i fråga och som framförs 
till domstolen tjäna som bevis på fartygets eller godsets 
status.

Artikel 17

Verkan av skiljedomsavtal

Om en stat ingår ett skriftligt avtal med en utländsk fysisk 
eller juridisk person om att hänskjuta till skiljedom tvister 
som hänför sig till en affärstransaktion, får den inte 
åberopa immunitet mot domsrätt vid en annan stats domstol om 
domstolen för övrigt är behörig i mål som gäller

(a) skiljedomsavtalets giltighet, tolkning eller tillämpning,

(b) skiljedomsförfarandet, eller

(c) bekräftelse eller åsidosättande av skiljedomsutslaget, om 
inte annat bestämts i skiljedomsavtalet.

Del IV Staters immunitet mot tvångsåtgärder i samband med 
domstolsförfaranden

Artikel 18

Statsimmunitet mot tvångsåtgärder före dom

Inga tvångsåtgärder före dom, såsom kvarstad, avseende en 
stats egendom får vidtas i samband med ett mål vid en domstol 
i en annan stat, om inte och endast i den utsträckning

(a) staten uttryckligen har givit sitt samtycke till att 
sådana åtgärder vidtas

(i) genom ett internationellt avtal,

(ii) genom ett skiljedomsavtal eller genom ett skriftligt 
kontrakt, eller

(iii) genom en förklaring till domstolen eller ett skriftligt 
meddelande efter det att en tvist mellan parterna har 
uppstått, eller

(b) staten har avsatt eller reserverat egendom för 
gottgörelse av det krav som målet rör.

Artikel 19

Statsimmunitet mot tvångsåtgärder efter dom

Inga tvångsåtgärder efter dom, såsom kvarstad eller 
utmätning, avseende en stats egendom får vidtas i samband med 
ett mål vid en domstol i en annan stat, om inte och endast i 
den utsträckning

(a) staten uttryckligen har givit sitt samtycke till att 
sådana åtgärder vidtas

(i) genom ett internationellt avtal,

(ii) genom ett skiljedomsavtal eller genom ett skriftligt 
kontrakt, eller

(iii) genom en förklaring till domstolen eller ett skriftligt 
meddelande efter det att en tvist mellan parterna har 
uppstått, eller

(b) staten har avsatt eller reserverat egendom för 
gottgörelse av det krav som målet rör, eller

(c) det har fastställts att staten uteslutande använder eller 
avser att använda egendomen i annat än statliga icke-
kommersiella syften och att den befinner sig inom 
forumstatens territorium, varvid tvångsåtgärderna efter dom 
endast får verkställas mot egendom som har samband med den 
enhet mot vilken målet riktar sig.

Artikel 20

Verkan av samtycke till att utöva domsrätt avseende 
tvångsåtgärder

Där samtycke fordras för tvångsåtgärder enligt artiklarna 18 
och 19, ska erkännande av behörighet att utöva domsrätt 
enligt artikel 7 inte innebära samtycke till vidtagande av 
tvångsåtgärder.

Artikel 21

Särskilda slag av egendom

1. Följande slag av statlig egendom ska inte anses som 
egendom som staten uteslutande använder eller avser att 
använda i annat än statliga icke-kommersiella syften enligt 
artikel 19, littera (c):

(a) egendom, inklusive bankkonton, som används eller avses 
att användas i tjänsten vid statens diplomatiska 
beskickningar, konsulat, särskilda diplomatiska uppdrag, 
representationer vid internationella organisationer eller 
delegationer vid organ i internationella organisationer eller 
internationella konferenser, 

(b) egendom av militär art eller som används eller avses att 
användas vid utförande av militära uppgifter,

(c) egendom tillhörig centralbanken eller annan 
penningpolitisk myndighet i staten,

(d) egendom som ingår i statens kulturarv eller i dess arkiv 
och som inte är eller avses att bli utbjuden till 
försäljning, och

(e) egendom som ingår i utställningar av föremål av 
vetenskapligt, kulturellt eller historiskt intresse och som 
inte är eller avses att bli utbjuden till försäljning.

2. Bestämmelserna i punkt 1 i denna artikel inverkar inte på 
artikel 18 eller artikel 19 littera (a) och (b).

Del V Övriga bestämmelser

Artikel 22

Delgivning

1. Delgivning av stämning eller av annan handling om väckande 
av talan mot en stat ska verkställas

(a) i enlighet med en tillämplig internationell konvention 
där forumstaten och den berörda staten är parter, eller

(b) enligt en särskild överenskommelse om delgivning av 
stämning mellan käranden och den berörda staten, om inte 
forumstatens lagstiftning hindrar detta, eller

(c) om det inte finns någon sådan konvention eller särskild 
överenskommelse,

(i) via diplomatiska kanaler till utrikesministeriet i den 
berörda staten, eller

(ii) på annat sätt som godtas av den berörda staten, om inte 
forumstatens lagstiftning hindrar detta.

2. Delgivning av stämning enligt punkt 1 (c) (i) anses ha 
verkställts när utrikesministeriet har mottagit handlingarna.

3. Handlingarna ska vid behov åtföljas av en översättning 
till det officiella språket eller ett av de officella språken 
i den berörda staten.

4. En stat som går i svaromål rörande sakfrågan i ett mål som 
har väckts mot den får inte därefter påstå att delgivning 
inte har skett enligt bestämmelserna i punkterna 1 och 3 i 
denna artikel.

Artikel 23

Tredskodom

1. En tredskodom ska inte beslutas mot en stat, om inte 
domstolen har funnit att

(a) bestämmelserna i artikel 22 punkterna 1 och 3 har 
uppfyllts,

(b) det har gått minst fyra månader från den dag då 
stämningen eller övriga handlingar om väckande av talan har 
delgivits eller anses ha blivit delgivna enligt artikel 22 
punkterna 1 och 2, och 

(c) denna konvention inte hindrar att domstolen utövar 
domsrätt.

2. Ett exemplar av en tredskodom mot en stat, vid behov 
åtföljd av en översättning till det officiella språket eller 
ett av de officiella språken i den berörda staten, ska 
överlämnas till staten på ett av de sätt som anges i artikel 
22 punkt 1 och i enlighet med bestämmelserna i den punkten.

3. Tidsfristen för att ge in en begäran om att få en 
tredskodom upphävd ska vara minst fyra månader och börja löpa 
den dag då ett exemplar av domen har mottagits eller anses ha 
mottagits av den berörda staten.

Artikel 24

Privilegier och immunitet under domstolsförhandlingar

1. Om en stat underlåter eller vägrar att rätta sig efter ett 
beslut av en annan stats domstol som ålägger den att vidta 
eller avstå från att vidta en viss åtgärd eller att lägga 
fram ett dokument eller lämna andra upplysningar i ett mål, 
ska det inte medföra andra följder än dem som ett sådant 
beteende kan ha avseende sakfrågan i målet. I synnerhet får 
inga böter eller viten åläggas staten på grund av sådan 
underlåtenhet eller vägran.

2. En stat får inte åläggas att ställa säkerhet, garanti 
eller pant, oavsett beteckning, för att garantera betalning 
av rättegångskostnader eller utgifter i ett mål där den är 
svarande inför en annan stats domstol.

Del VI Slutbestämmelser

Artikel 25

Bilaga

Denna konventions bilaga utgör en integrerad del av 
konventionen.

Artikel 26

Andra internationella överenskommelser

Ingen bestämmelse i denna konvention ska inverka på 
konventionsstaternas rättigheter och skyldigheter sinsemellan 
enligt internationella avtal som gäller för dem och har 
samband med förhållanden som behandlas i denna konvention.

Artikel 27

Tvistlösning

1. Konventionsstaterna ska sträva efter att lösa tvister om 
tolkning och tillämpning av denna konvention genom 
förhandling.

2. En tvist mellan två eller flera konventionsstater om 
tolkning eller tilllämpning av denna konvention som inte kan 
lösas genom förhandling inom sex månader ska på begäran av 
någon av dem hänskjutas till skiljedomsförfarande. Om 
konventionsstaterna inte har kommit överens om hur 
skiljedomsförfarandet ska gå till inom sex månader räknat 
från dagen för begäran om det, får var och en av dem 
hänskjuta tvisten till Internationella domstolen genom en 
ansökan i enlighet med domstolens stadga.

3. En konventionsstat får när den undertecknar, ratificerar, 
godtar, godkänner eller ansluter sig till denna konvention 
förklara att den inte anser sig vara bunden av punkt 2 i 
denna artikel. Övriga konventionsstater ska inte vara bundna 
av punkt 2 i förhållande till konventionsstater som har 
lämnat en sådan förklaring.

4. En konventionsstat som har gjort en förklaring i enlighet 
med punkt 3 i denna artikel får när som helst återta den 
genom ett meddelande till Förenta nationernas 
generalsekreterare.

Artikel 28

Undertecknande

Denna konvention ska stå öppen för undertecknande av alla 
stater till och med den 17 januari 2007 vid Förenta 
nationernas högkvarter i New York.

Artikel 29

Ratifikation, godtagande, godkännande och anslutning

1. Denna konvention ska ratificeras, godtas eller godkännas.

2. Denna konvention ska stå öppen för anslutning av alla 
stater.

3. Ratifikations-, godtagande-, godkännande- eller 
anslutningsinstrument ska deponeras hos Förenta nationernas 
generalsekreterare.

Artikel 30

Ikraftträdande

1. Denna konvention träder i kraft den trettionde dagen efter 
dagen för deponeringen av det trettionde ratifikations-, 
godtagande-, godkännande- eller anslutningsinstrumentet hos 
Förenta nationernas generalsekreterare.

2. För en stat som ratificerar, godtar, godkänner eller 
ansluter sig till denna konvention efter deponeringen av det 
trettionde ratifikations-, godtagande-, godkännande- eller 
anslutningsinstrumentet träder konventionen i kraft den 
trettionde dagen efter en sådan stats deponering av sitt 
ratifikations-, godtagande-, godkännande- eller 
anslutningsinstrument.

Artikel 31

Uppsägning

1. En konventionsstat får säga upp denna konvention genom ett 
skriftligt meddelande till Förenta nationernas 
generalsekreterare.

2. Uppsägningen får verkan ett år efter den dag då Förenta 
nationernas generalsekreterare mottog den. Konventionen ska 
emellertid fortsätta att tillämpas på varje fråga om 
immunitet mot domsrätt för stater eller deras egendom som 
uppkommer i ett förfarande som inletts mot en stat vid en 
annan stats domstol före den dag då uppsägningen får verkan 
för någon av de berörda staterna.

3. Uppsägningen ska inte på något sätt inverka på en 
konventionsstats skyldighet att uppfylla förpliktelser i 
denna konvention som den folkrättsligt är bunden av oberoende 
av konventionen.

Artikel 32

Depositarie och meddelanden

1. Förenta nationernas generalsekreterare utses till 
depositarie för denna konvention.

2. I sin egenskap av depositarie för denna konvention ska 
Förenta nationernas generalsekreterare underrätta alla stater 
om följande:

(a) undertecknanden av konventionen och deponering av 
ratifikations-, godtagande-, godkännande- och 
anslutningsinstrument samt meddelanden om uppsägning enligt 
artiklarna 29 och 31,

(b) den dag då denna konvention träder i kraft enligt artikel 
30,

(c) urkunder, underrättelser och meddelanden som gäller 
konventionen.

Artikel 33

Giltiga texter

Denna konventions arabiska, engelska, franska, kinesiska, 
ryska och spanska texter är lika giltiga.

TILL BEKRÄFTELSE HÄRAV har undertecknade, därtill 
vederbörligen befullmäktigade av sina regeringar, 
undertecknat denna konvention, som öppnades för 
undertecknande vid Förenta nationernas högkvarter i New York 
den 17 januari 2005.

Bilaga till konventionen

Förklaringar till vissa bestämmelser i konventionen

Syftet med denna bilaga är att fastställa hur de här angivna 
bestämmelserna ska förstås.

Till artikel 10

Termen ”immunitet” i artikel 10 ska förstås i konventionens 
hela sammanhang. 

Artikel 10 punkt 3 påverkar inte frågan om 
”ansvarsgenombrott”, frågor som hänför sig till en situation 
där en statlig enhet uppsåtligen har uppgivit sin finansiella 
ställning felaktigt eller senare minskat sina tillgångar för 
att undgå att infria ett krav, eller andra därmed 
sammanhängande frågor.

Till artikel 11

Hänvisningen i artikel 11 punkt 2 (d) till arbetsgivarstatens 
”säkerhetsintressen” avser i första hand den nationella 
säkerheten och säkerheten för diplomatiska beskickningar och 
konsulat.

Alla personer som avses i artikel 41 i 1961 års 
Wienkonvention om diplomatiska förbindelser och i artikel 55 
i 1963 års Wienkonvention om konsulära förbindelser är 
skyldiga att respektera värdlandets lagar och bestämmelser, 
inklusive dess arbetslagstiftning. Samtidigt är 
mottagarstaten enligt artikel 38 i 1961 års Wienkonvention om 
diplomatiska förbindelser och enligt artikel 71 i 1963 års 
Wienkonvention om konsulära förbindelser skyldig att utöva 
sin domsrätt på ett sådant sätt att fullgörandet av 
beskickningens eller konsulatets uppgifter inte onödigtvis 
hindras.

Till artiklarna 13 och 14

Med uttrycket ”fastställande” som det används i dessa 
artiklar avses inte endast konstaterande eller kontroll av 
förekomsten av skyddade rättigheter utan även utvärdering 
eller uppskattning av dessa rättigheter innefattande deras 
innehåll, tillämpningsområde och utsträckning.

Till artikel 17

Uttrycket ”affärstransaktion” omfattar investeringar.

Till artikel 19

Uttrycket ”enhet” i littera (c) avser en stat som en 
oberoende juridisk person, en delstat i en förbundsstat, en 
stats underenhet, ett statligt organ eller annan enhet som 
har status som självständigt rättssubjekt. 

Orden ”egendom som har samband med enheten” i littera (c) ska 
tolkas vidare än ägarskap eller besittning.

Artikel 19 påverkar inte frågan om ”ansvarsgenombrott”, 
frågor som hänför sig till en situation där en statlig enhet 
uppsåtligen har uppgivit sin finansiella ställning felaktigt 
eller senare minskat sina tillgångar för att undgå att infria 
ett krav, eller andra därmed sammanhängande frågor.