Lag (1998:1592) om införande av lagen (1998:1591) om Svenska kyrkan

Allmänna föreskrifter

1 § Lagen (1998:1591) om Svenska kyrkan och denna lag träder i
kraft den 1 januari 2000.

Bestämmelserna i 6 och 7 §§ i denna lag träder dock i kraft den
1 maj 1999.

2 § Genom lagen (1998:1591) om Svenska kyrkan upphävs

1. lagen (1951:691) om viss lindring i skattskyldigheten för
den som icke tillhör svenska kyrkan,

2. lagen (1972:704) om kyrkofullmäktigval, m.m.,

3. lagen (1992:288) om medlemskap i icke-territoriella
församlingar,

4. kyrkolagen (1992:300),

5. lagen (1992:301) om införande av kyrkolagen.

Bestämmelserna om tystnadsplikt i 36 kap. 1 § kyrkolagen gäller
dock fortfarande i fråga om uppgifter som har anförtrotts före
den 1 januari 2000.

3 § Ansvaret för de skyldigheter som har uppkommit för en
församling eller kyrklig samfällighet före den 1 januari 2000
övergår vid den tidpunkten till motsvarande församling,
kyrkliga samfällighet eller stift inom Svenska kyrkan. Den 1
januari 2000 övergår också en församlings eller kyrklig
samfällighets rättigheter till motsvarande församling, kyrkliga
samfällighet eller stift inom Svenska kyrkan.

4 § En stiftelse som vid utgången av år 1999 förvaltas av en
församling eller en kyrklig samfällighet skall från och med den
1 januari 2000 förvaltas av motsvarande församling, kyrkliga
samfällighet eller stift.

Motsvarande skall gälla om en församling eller en kyrklig
samfällighet skall utse en styrelseledamot i en stiftelse.

5 § De ärenden som i enlighet med lag eller förordning
handläggs hos pastor, pastorsämbetet, kyrkoherde,
kontraktsprost, biskop, domkapitel, Domkyrkorådet i Lund,
Kyrkofondens styrelse, Kyrkomötets besvärsnämnd, Ansvarsnämnden
för biskopar eller Svenska kyrkans centralstyrelse vid utgången
av år 1999 skall överlämnas till Svenska kyrkan för fortsatt
handläggning.

6 § Vid sammanträde under år 1999 har kyrkomötet med avseende
på tiden från och med den 1 januari 2000 de befogenheter som
följer av lagen (1998:1591) om Svenska kyrkan trots
bestämmelserna i kyrkolagen (1992:300).

7 § Den skyldighet att lämna uppgifter som följer av 14 § lagen
(1998:1591) om Svenska kyrkan skall fullgöras första gången
senast den 1 oktober 1999.

De församlingar, kyrkliga samfälligheter och stift som det har
lämnats uppgifter om enligt första stycket har med avseende på
tiden efter den 1 januari 2000 de befogenheter som följer av
lagen om Svenska kyrkan trots bestämmelserna i kyrkolagen
(1992:300).

8 § Ledamöter och ersättare i beslutande församlingar hos
Svenska kyrkans organisatoriska delar samt ledamöter och
ersättare i kyrkomötet har till och med den 31 december 2009
rätt till den ledighet från sina anställningar som behövs för
uppdragen. Detsamma gäller de personer som ingår i styrelse
eller motsvarande organ inom Svenska kyrkan.

Egendomsfrågor

9 § Från och med den 1 januari 2000 skall Svenska kyrkan eller
församling eller kyrklig samfällighet som avses i 3 § ha
äganderätten till sådan egendom som avses i 38 kap. 1 § och 2 §
3, 39 kap. 1 §, 41 kap. 1 § första stycket 2-6 samt 24 och 26 §§
kyrkolagen (1992:300). Därvid skall gälla att

1. kyrkofondens tillgångar och kyrklig jord vars avkastning
tillförs kyrkofonden (kyrkofondsfastighet) skall ägas av
Svenska kyrkan och användas för kyrkliga ändamål,

2. kyrkor och domkyrkor med tillhörande inventarier, kyrkotomt
och kyrkogård, uppförda före år 1817 på landet eller före år
1843 i stad, skall ägas av den församling där kyrkan är belägen
och, tills annat beslutas av Svenska kyrkan, användas för samma
ändamål som tidigare,

3. kyrklig jord vars avkastning är avsedd för församlingskyrkas
behov (församlingskyrkas fastighet) och för domkyrkas behov
(domkyrkas fastighet) skall ägas av den församling där kyrkan
är belägen och, om inte annat beslutas enligt andra stycket,
användas för samma ändamål som tidigare,

4. ersättning för församlingskyrkas fastighet eller domkyrkas
fastighet som har fonderats och vars avkastning skall användas
för församlingskyrkas respektive domkyrkas behov
(församlingskyrkors och domkyrkors fastighetsfonder) skall ägas
av den församling där kyrkan är belägen och, om inte annat
beslutas enligt andra stycket, användas för samma ändamål som
tidigare,

5. kyrklig jord där tjänstebostad är anvisad åt en kyrkoherde
eller komminister (prästgård) skall ägas av den kyrkliga
samfällighet eller, om sådan inte finns, den församling där
egendomen är belägen,

6. kyrklig jord där tjänstebostad är anvisad åt en biskop
(biskopsgård) skall, med undantag av sådan tjänstebostad som
hyrs enligt särskilt avtal, ägas av Svenska kyrkan.

För att ändra ändamålet för egendom som avses i första stycket
3 och 4 krävs tillstånd av Kammarkollegiet. Därvid skall
tillämpas de grunder för ändring som anges i 1 §
permutationslagen (1972:205) samt 3 och 4 §§ samma lag.

Första stycket 2-4 gäller inte Lunds domkyrka och dess
fastigheter och fastighetsfond. Denna egendom skall också i
fortsättningen förvaltas som en självständig förmögenhet. Lunds
domkyrka utgör ett särskilt rättssubjekt som får förvärva
rättigheter och ta på sig skyldigheter samt föra talan vid
domstol och andra myndigheter. För Lunds domkyrkas skyldigheter
svarar endast domkyrkans tillgångar. Egendomen skall användas
för samma ändamål som tidigare och förvaltas av Svenska kyrkan.
Egendom som skall ge avkastning skall vara placerad på ett
godtagbart sätt. Endast avkastningen får användas för
ändamålet. Regeringen får besluta om tillsyn av förvaltningen.

10 § Egendom som avses i 41 kap. 1 § första stycket 1
kyrkolagen (1992:300) (prästlönefastigheter) och 41 kap. 23 §
kyrkolagen (prästlönefonder) utgör prästlönetillgångar som från
och med den 1 januari 2000 skall förvaltas såsom självständiga
förmögenheter enligt 9 § lagen (1998:1591) om Svenska kyrkan.
De utgör särskilda rättssubjekt som får förvärva rättigheter
och ta på sig skyldigheter samt föra talan vid domstol och
andra myndigheter. För ett sådant rättssubjekts skyldigheter
svarar endast dess tillgångar. Prästlönefastigheter och
prästlönefonder skall ägas av dessa rättssubjekt.

En församling eller kyrklig samfällighet som avses i 3 § och
som den 31 december 1999 enligt bestämmelserna i 41 kap. 11 och
28 §§ kyrkolagen hade rätt till andel i avkastningen av
prästlönetillgångarna, skall ha samma rätt, om inte annat
beslutas enligt tredje stycket. Därvid skall fortfarande gälla
att högst hälften av egendomens avkastning får användas för
andra kyrkliga ändamål.

För att göra ändringar i fråga om rätten till andel i
avkastningen av prästlönetillgångarna krävs tillstånd av
Kammarkollegiet. Därvid skall tillämpas de grunder för ändring
som anges i 1 § permutationslagen (1972:205) samt 3 och 4 §§
samma lag.

11 § Den som före ikraftträdandet av denna lag var ägare till
kyrklig egendom som avses i lagen och lider förlust genom att
egendom överförs enligt 9 och 10 §§ har rätt till skälig
ersättning av staten. Detsamma gäller den som före
ikraftträdandet hade särskild rätt till egendomen.