Lag (1976:380) om arbetsskadeförsäkring 

1 kap. Inledning

1 § I denna lag finns bestämmelser om försäkring för
arbetsskada.

I socialförsäkringslagen (1999:799) finns bestämmelser om vem
som omfattas av denna lag. Socialförsäkringslagen innehåller
också bestämmelser om förmåner vid utlandsvistelse och anmälan,
m.m. Lag (2004:783).

2 § Arbetsskadeförsäkringen handhas av Försäkringskassan.
Pensionsmyndigheten handhar dock ärenden som gäller
ersättning vid dödsfall. Lag (2009:988).

2 kap. Om arbetsskada

1 § Med arbetsskada förstås i denna lag skada till följd av
olycksfall eller annan skadlig inverkan i arbetet. En skada
skall anses ha uppkommit av sådan orsak, om övervägande skäl
talar för det.

Som arbetsskada anses inte en skada av psykisk eller
psykosomatisk natur som är en följd av en företagsnedläggelse,
bristande uppskattning av den försäkrades arbetsinsatser,
vantrivsel med arbetsuppgifter eller arbetskamrater eller
därmed jämförliga förhållanden.

Olycksfall vid färd till eller från arbetsstället räknas som
olycksfall i arbetet, om färden föranleddes av och stod i nära
samband med arbetet.

Har skada som beror på annat än olycksfall framkallats av
smitta, anses den som arbetsskada i den mån regeringen
föreskriver det. Lag (2002:222).

2 § Har upphävts genom lag (2002:222).

3 § Med skada avses i denna lag personskada och skada på protes eller
annan liknande anordning som användes för avsett ändamål när skadan
inträffade.

4 § Skada till följd av annat än olycksfall anses ha inträffat den dag
då skadan visade sig.

3 kap. Ersättning vid sjukdom

1 § Den försäkrade har vid arbetsskada rätt till samma förmåner
från sjukförsäkringen enligt lagen (1962:381) om allmän
försäkring som han eller hon har rätt till vid annan sjukdom.
Lag (1999:809).

2 § Är någon som avses i 1 § inte berättigad till sjukpenning
från sjukförsäkringen eller omfattas inte den skadade i övrigt
av sjukförsäkringen enligt lagen (1962:381) om allmän
försäkring, har han vid arbetsskada rätt till förmåner från
arbetsskadeförsäkringen i enlighet med vad som skulle ha utgått
om 2, 3 och 22 kap. lagen om allmän försäkring hade varit
tillämpliga på honom. Sjukpenning utgår dock inte till
arbetstagare som enligt 3 kap. 16 § första stycket lagen om
allmän försäkring har undantagits från rätt till sjukpenning
vid sjukdom. Lag (1999:809).

2 a § För en försäkrad som avses i 3 kap. 15 §
socialförsäkringslagen (1999:799) eller som i annat fall
genomgår yrkesutbildning när skadan inträffar utges sjukpenning
från arbetsskadeförsäkringen vid sjukdom som efter en tid av
180 dagar efter det att skadan inträffade sätter ned den
försäkrades förmåga att skaffa sig inkomst genom arbete med
minst en fjärdedel.

Sjukpenning enligt denna paragraf utges på grundval av den
försäkrades livränteunderlag som anges i 4 kap. 9-11 §§ och
beräknas enligt 3 kap. och 22 kap. lagen (1962:381) om allmän
försäkring.

Sjukpenningen utges dock endast i den mån ersättningen
överstiger den sjukpenning den försäkrade är berättigad till
enligt 1 eller 2 §. Lag (2006:1538).

3 § I den mån ersättning inte utges enligt 1 eller 2 § ersätter
arbetsskadeförsäkringen nödvändiga kostnader för

1. sjukvård utom riket,

2. tandvård,

3. särskilda hjälpmedel. Lag (1993:357).

4 § En försäkrad som beviljas ersättning för inkomstförlust
till följd av arbetsskada skall även ha rätt till särskild
arbetsskadeersättning som kompensation för inkomstförlust som
avser två sjukdagar. Den särskilda arbetsskadeersättningen
beräknas för dag med 80 procent av det livränteunderlag som
gäller vid tiden för beslutet, delat med 365.

Om den försäkrade kan visa att han eller hon har haft fler än
två sjukdagar med inkomstförlust under sjukdomsperioder till
följd av arbetsskadan har han eller hon rätt till särskild
arbetsskadeersättning för varje sådan dag utöver de två första
med 80 procent av den faktiska inkomstförlusten, dock högst med
80 procent av det i första stycket angivna livränteunderlaget,
delat med 365.

Den särskilda arbetsskadeersättningen avrundas för dag till
närmaste hela krontal. Lag (2006:1538).

5 § Har upphävts genom lag (1993:357).

6 § Har upphävts genom lag (1993:357).

7 § Medför en arbetsskada som har föranlett livränta enligt 4 kap. på
nytt sjukdom, har den försäkrade rätt till sjukpenning enligt 1--2 a §§,
om sjukdomen sätter ned hans kvarstående förmåga att skaffa sig inkomst
genom arbete. Lag (1993:357).

8 § har upphävts genom lag (1993:357).

9 § Ersättning för tandvård enligt 3 § lämnas under
förutsättning att tandvården ges av en vårdgivare vars vård kan
berättiga till ersättning enligt lagen (2008:145) om statligt
tandvårdsstöd. Lag (2008:147).

10 § I kostnad för vård m.m. enligt 3 § räknas in nödvändiga
utgifter för resor.

Är den skadade inte sjukförsäkrad enligt lagen (1962:381) om allmän
försäkring har han rätt till ersättning från arbetsskadeförsäkringen
för resekostnader i samband med konvalescentvård i enlighet med vad
som skulle ha utgetts om den lagen hade varit tillämplig på honom.
Lag (1995:1487).

4 kap. Ersättning vid bestående nedsättning av arbetsförmågan

Allmänna grunder för ersättning

1 § En försäkrad som till följd av arbetsskada har fått sin
förmåga att skaffa sig inkomst genom arbete nedsatt med minst
en femtondel har, om nedsättningen är varaktig eller kan antas
bestå under minst ett år, rätt till ersättning i form av
livränta för den inkomstförlust som uppkommer. Livränta utges
dock inte, om förlusten för år räknat understiger en fjärdedel
av det prisbasbelopp som fastställts för det år då livräntan
skall börja utges.

Har försäkrad genom arbetsskada fått sin arbetsförmåga nedsatt
med mindre än en femtondel och drabbas han senare av
ytterligare arbetsskada, skall livränta bestämmas på grundval
av båda skadorna. Lag (2002:222).

2 § Livränta beräknas på den försäkrades livränteunderlag enligt 5-11 §§
och utgår med så stor andel av detta som motsvarar graden av nedsättning
av hans förmåga att skaffa sig inkomst genom arbete.

3 § Den försäkrades förmåga att skaffa sig inkomst genom arbete
skall bedömas med beaktande av vad som rimligen kan begäras av
honom eller henne med hänsyn till arbetsskadan, hans eller
hennes utbildning och tidigare verksamhet samt ålder,
bosättningsförhållanden och andra sådana omständigheter.

I fråga om en äldre försäkrad skall hänsyn främst tas till
hans eller hennes förmåga och möjlighet att skaffa sig fortsatt
inkomst genom sådant arbete som han eller hon har utfört
tidigare eller genom annat lämpligt arbete som är tillgängligt
för honom eller henne.

Försäkringskassan skall i samband med beslut om livränta också
bedöma om förnyad utredning av förmågan att skaffa inkomst
genom arbete skall göras efter viss tid. Lag (2002:222).

4 § Livränta utges längst till den månad under vilken den
försäkrade fyller 65 år, om inte annat anges i andra stycket.

Livränta utges längst till den månad under vilken den
försäkrade fyller 67 år, om skadan inträffar den månad då den
försäkrade fyller 65 år eller senare. En förutsättning för rätt
till sådan livränta är att den försäkrade är
sjukpenningförsäkrad enligt 3 kap. lagen (1962:381) om allmän
försäkring. Lag (2001:299).

Livränteunderlag

5 § För den som är sjukpenningförsäkrad enligt 3 kap. lagen
(1962:381) om allmän försäkring utgörs livränteunderlaget av
hans eller hennes sjukpenninggrundande inkomst enligt 3 kap.
2 § nämnda lag vid den tidpunkt från vilken livräntan första
gången ska utges eller den inkomst som då skulle ha utgjort
hans eller hennes sjukpenninggrundande inkomst, om
Försäkringskassan hade känt till samtliga förhållanden.

Vid tillämpningen av första stycket gäller följande avvikelser
från bestämmelserna i 3 kap. 2 § lagen om allmän försäkring.
Vid beräkningen ska också andra skattepliktiga förmåner än
pengar beaktas. Med inkomst av anställning likställs
kostnadsersättning som inte enligt 8 kap. 19 eller 20 §
skattebetalningslagen (1997:483) undantas vid beräkning av
skatteavdrag. Semesterlön och semesterersättning ska medräknas
utan den begränsning som anges i 3 kap. 2 § tredje stycket
lagen om allmän försäkring. Inkomst i form av skattepliktiga
förmåner ska värderas på det sätt som är föreskrivet för
beräkning av pensionsgrundande inkomst enligt lagen (1998:674)
om inkomstgrundad ålderspension. Inkomst av sådant
förvärvsarbete som avses i 16 a kap. 2 § lagen om allmän
försäkring ska medräknas.

Vid beräkning av livränteunderlaget får även beaktas ett
löneavtal som har träffats efter den tidpunkt från vilken
livräntan första gången ska utges om avtalet omfattar denna
tidpunkt. Lag (2008:862).

6 § För den som inte är sjukpenningförsäkrad enligt 3 kap.
lagen (1962:381) om allmän försäkring men likväl har inkomst av
förvärvsarbete utgörs livränteunderlaget av den inkomst som med
tillämpning av 5 §, vid den tidpunkt från vilken livräntan
första gången skall utges, skulle ha beräknats för honom om han
hade varit sjukpenningförsäkrad. Lag (2005:335).

6 a § Om det redan vid den tidpunkt från vilken livräntan
första gången skall utges är sannolikt att livränteunderlaget
skulle bli väsentligen högre eller lägre vid en senare tidpunkt
får ett nytt livränteunderlag fastställas och läggas till grund
för beräkning av livränta vid ett sådant senare tillfälle.
Lag (2005:335).

7 § Skall livränta börja utgå sedan avsevärd tid har förflutit efter
det att den försäkrade var utsatt för skadlig inverkan i arbetet, får
som livränteunderlag brukas annan högre inkomst av förvärvsarbete än
den som anges i 5 eller 6 §, om särskilda skäl talar för det.

7 a § Om en livränta skall beräknas på nytt efter det år den
första gången skall utges eller om den skall omprövas enligt
12 § skall det livränteunderlag som anges i 5-7 §§ räknas om
med ledning av det särskilda tal som anges i 6 kap. 2 § för
varje år efter det år livräntan första gången skall utges.
Lag (2005:335).

8 § I livränteunderlaget skall inräknas delpension enligt lagen
(1979:84) om delpensionsförsäkring, om pensionen utgick vid den tidpunkt
från vilken livräntan skall utges och upphör när livräntan börjar utges.
Lag (1983:192).

9 § Hade den försäkrade ej fyllt 25 år när skadan inträffade, skall
livränteunderlaget för tiden efter det han uppnår den åldern utgöras av
den inkomst som han med hänsyn till sin sysselsättning då skadan
inträffade sannolikt skulle ha haft vid 25 års ålder, om skadan ej
hade inträffat.

Första stycket har motsvarande tillämpning på försäkrad som när skadan
inträffade ej hade fyllt 21 år beträffande livränteunderlaget för tiden
mellan 21 och 25 års ålder samt på försäkrad som när skadan inträffade ej
hade fyllt 18 år beträffande livränteunderlaget för tiden mellan 18 och 21
års ålder.

10 § För en försäkrad som avses i 3 kap. 15 §
socialförsäkringslagen (1999:799) eller som i annat fall
genomgick yrkesutbildning när skadan inträffade utgörs
livränteunderlaget för beräknad utbildningstid lägst av den
inkomst som han eller hon sannolikt skulle ha fått, om han
eller hon när skadan inträffade hade avbrutit utbildningen och
börjat förvärvsarbeta. Livränteunderlaget för tid efter
utbildningstidens slut utgörs lägst av den inkomst av
förvärvsarbete som den försäkrade då sannolikt skulle ha fått,
om skadan inte hade inträffat.

Livränteunderlag enligt första stycket får inte beräknas till
lägre belopp än vad som motsvarar

två gånger prisbasbeloppet för tid före 21 års ålder,

två och en halv gånger prisbasbeloppet för tid mellan 21 och
25 års ålder,

tre gånger prisbasbeloppet för tid från och med 25 års ålder.
Lag (2002:222).

11 § Vid beräkning av livränteunderlag bortses från belopp som
överstiger sju och en halv gånger det prisbasbelopp som
fastställts för det år då livräntan skall börja utges.
Lag (2002:222).

Omprövning av livränta

12 § Ett beslut om livränta skall omprövas, om ändring av
betydelse har skett i de förhållanden som var avgörande för
beslutet eller om den försäkrades möjlighet att bereda sig
inkomst genom arbete väsentligen har förbättrats. Livränta för
förfluten tid får dock inte minskas eller dras in.

Ett beslut om vilandeförklaring av sjukersättning eller
aktivitetsersättning enligt 16 kap. lagen (1962:381) om allmän
försäkring skall också omfatta sådan livränta som enligt 6 kap.
1 § första eller andra stycket denna lag samordnats med
ersättningen.

För den tid under vilken en sådan vilandeförklaring gäller
skall beslutas om livränta beräknad utifrån dels det
livränteunderlag som legat till grund för bestämmande av
livräntan före vilandeförklaringen, dels de inkomstförhållanden
som råder under tiden med vilandeförklaring.
Lag (2005:335).

13 § Utan hinder av bestämmelserna i 12 § första stycket ska
följande gälla.

Ett beslut om sjukersättning enligt 16 a kap. lagen (1962:381)
om allmän försäkring ska också omfatta sådan livränta som
enligt 6 kap. 1 § är samordnad med sjukersättningen. Därvid ska
vad som där sägs om sjukersättning även avse livränta.
Lag (2008:862).

5 kap. Ersättning vid dödsfall

Begravningshjälp

1 § Har försäkrad avlidit till följd av arbetsskada, utgår begravningshjälp
med belopp som motsvarar 30 procent av basbeloppet vid tiden för dödsfallet.

Livräntor till efterlevande

2 § Om en försäkrad har avlidit till följd av arbetsskada, har
hans efterlevande rätt till livränta enligt detta kapitel.

Livränta utges i form av barnlivränta till den försäkrades
efterlevande barn och i form av omställningslivränta till den
försäkrades efterlevande make.

Med efterlevande make likställs i fråga om rätt till
omställningslivränta den som, utan att vara gift, stadigvarande
sammanbodde med en icke gift försäkrad vid dennes död och som
tidigare har varit gift med eller har eller har haft eller då
väntade barn med den försäkrade. Lag (2000:465).

3 § Uppbar den försäkrade livränta enligt 4 kap. med anledning
av förlust av arbetsförmågan till följd av skadan, grundas
livränta efter honom på hans egen livränta. Livränta efter
annan försäkrad grundas på vad som enligt 4 kap. skulle ha
utgjort livränta till honom vid förlust av arbetsförmågan, om
sådan livränta skulle ha börjat utgå vid tiden för dödsfallet.

Till grund för beräkningen av livränta till efterlevande läggs
även pension, livränta eller annan ersättning som utgick till
den försäkrade med anledning av tidigare arbetsskada, i den
mån det är skäligt.

Livränta till efterlevande får inte grundas på högre belopp än
som motsvarar sju och en halv gånger basbeloppet vid den
försäkrades död. Lag (1988:882).

3 a § Innan Pensionsmyndigheten fattar beslut om ersättning
vid dödsfall ska Försäkringskassans bedömning om dödsfallet
har inträffat till följd av arbetsskada inhämtas.
Pensionsmyndigheten ska också inhämta Försäkringskassans
beräkning av det ersättningsunderlag som anges i 3 §.
Lag (2009:988).

Barn

4 § Barn till en avliden försäkrad har rätt till livränta för
tid till och med den månad då barnet fyller 18 år eller, under
de förutsättningar som anges i 2 kap. 2 § andra-fjärde styckena
lagen (2000:461) om efterlevandepension och efterlevandestöd
till barn, längst till och med juni månad det år då barnet
fyller 20 år.

Bestämmelserna i 2 kap. 1 § andra stycket lagen om
efterlevandepension och efterlevandestöd till barn tillämpas
även i fråga om rätt till livränta enligt denna paragraf.
Lag (2000:465).

5 § Livränta till ett efterlevande barn utges med belopp som för år räknat
motsvarar 40 procent av det ersättningsunderlag som anges i 3 §. Är flera
barn berättigade till livränta efter den försäkrade, ökas det nämnda procent-
talet med 20 för varje barn utöver det första och fördelas det sammanlagda
livräntebeloppet lika mellan barnen. Lag (1988:882).

Efterlevande make

6 § Rätt till omställningslivränta har efterlevande make under
de närmare förutsättningar och för den tid som anges i fråga om
omställningspension i 4 kap. 1-4 §§ lagen (2000:461) om
efterlevandepension och efterlevandestöd till barn.
Lag (2000:465).

7 § Har upphävts genom lag (2000:465).

8 § Omställningslivränta utges med belopp som, när den
försäkrade även efterlämnar barn som har rätt till livränta
efter honom enligt denna lag, för år räknat motsvarar 20 och i
annat fall 45 procent av det ersättningsunderlag som anges i 3 §.
Lag (2000:465).

9 § Har upphävts genom lag (2000:465).

Gemensamma bestämmelser

10 § Om en försäkrad har blivit borta under resa eller i annat sammanhang och
det kan antas att han har avlidit till följd av arbetsskada, har hans efter-
levande rätt till livränta. Som villkor för utbetalning av livränta får dock
krävas förklaring på heder och samvete av efterlevande att denne saknar varje
underrättelse om den försäkrade. I fråga om omyndig får sådan förklaring krävas
från förmyndaren. Förklaring kan också infordras av en god man eller förvaltare
som har förordnats enligt föräldrabalken.

Visar det sig sedermera att den försäkrade är vid liv eller att han har avlidit
av någon annan orsak än arbetsskada, upphör rätten till livränta.
Lag (1988:882).

11 § Överstiger livräntorna till de efterlevande efter en
försäkrad sammantagna det ersättningsunderlag som anges i 3 §,
sätts livräntorna ned proportionellt så att de tillsammans
motsvarar detta underlag.

Bestämmelserna i 7 kap. 2 § tredje stycket, 3 och 5 §§ lagen
(2000:461) om efterlevandepension och efterlevandestöd till
barn tillämpas även i fråga om livränta enligt detta kapitel.
Lag (2002:223).

12 § Har upphävts genom lag (1988:882).

13 § Har upphävts genom lag (1988:882).

14 § Har upphävts genom lag (1988:882).

6 kap. Särskilda bestämmelser om ersättning

1 § Är någon som har rätt till livränta enligt 4 eller 5 kap.
samtidigt berättigad till sjukersättning eller
aktivitetsersättning enligt lagen (1962:381) om allmän
försäkring eller efterlevandepension enligt lagen (2000:461) om
efterlevandepension och efterlevandestöd till barn med
anledning av den inkomstförlust som har föranlett livräntan,
utges livräntan endast i den mån den överstiger
sjukersättningen, aktivitetsersättningen eller pensionen.

Om den försäkrade uppbär livränta och vid en senare tidpunkt
blir berättigad till sjukersättning eller aktivitetsersättning
för en sjukdom som inte är arbetsrelaterad skall samordningen
enligt första stycket göras på följande sätt. Livräntan skall
minskas med den andel av ersättningen som svarar mot den andel
som nedsättningen av förmågan att skaffa sig inkomst av arbete
till följd av skadan utgjorde av hel sådan förmåga när
livräntan bestämdes.

Har delpension utgått till någon som tillerkänns livränta
enligt 4 kap. och avser livräntan samma inkomstförlust som
delpensionen, får livränta för förfluten tid utges endast i den
mån den överstiger den delpension som utgått för samma tid.

Första stycket gäller även i fråga om pension som enligt
utländskt system för social trygghet utgår med anledning av
arbetsskadan.

Om bestämmelserna om beräkning av pensionspoäng vid underlåten
eller bristande avgiftsbetalning i 11 kap. 6 § första stycket
lagen om allmän försäkring, i detta lagrums lydelse före den 1
januari 1999, eller 4 kap. 8 § andra stycket lagen (1998:674)
om inkomstgrundad ålderspension har tillämpats för år efter det
då arbetsskadan har inträffat, skall vid tillämpning av denna
paragraf hänsyn tas till den tilläggspension som skulle ha
utgivits om full avgift hade erlagts. Lag (2002:225).

2 § En fastställd livränta skall för varje år räknas om med
ledning av ett särskilt tal. Detta tal skall visa den årliga
procentuella förändringen av halva den reala inkomstförändring
som beräknats för inkomstindex enligt 1 kap. 5 § andra stycket
lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension med tillägg
för den procentuella förändringen i det allmänna prisläget i
juni månad två år före det år livräntan omräknas och det
allmänna prisläget i juni månad året närmast före det året.

Livräntan får högst omräknas till ett belopp som utgör samma
andel av sju och en halv gånger det för året fastställda
prisbasbeloppet som den andel av livränteunderlaget som svarar
mot nedsättningen av förmågan att skaffa sig inkomst genom
arbete enligt 4 kap. 2 §. Lag (2002:222).

3 § Är arbetsgivare författningsenligt skyldig att utge ersättning vid
arbetsskada, har han rätt att enligt närmare föreskrifter som regeringen
meddelar erhålla sådan ersättning från arbetsskadeförsäkringen som för
motsvarande ändamål tillkommer den försäkrade eller dennes efterlevande,
i den mån ersättningen ej överstiger vad arbetsgivaren har utgivit.

4 § En försäkrad som på anmodan av Försäkringskassan eller med
dess samtycke avhåller sig från arbetet i syfte att förebygga
att en arbetsskada uppstår, återuppstår eller förvärras, har
rätt att under tiden få skälig ersättning från
arbetsskadeförsäkringen, motsvarande högst hel sjukpenning
enligt bestämmelserna i 3 kap. 1-2 a §§. Lag (2004:783).

5 § Under tid då den försäkrade är föremål för sådan behandling
eller rehabilitering som avses i 3 kap. 7 b § eller 22 kap. 7 §
lagen (1962:381) om allmän försäkring skall hans förmåga att
skaffa sig inkomst genom arbete anses nedsatt även i den mån
åtgärden hindrar honom att förvärvsarbeta. Lag (1991:1979).

6 § Ansökan om ersättning enligt denna lag skall göras inom sex år,

beträffande sjukpenning och livränta från den dag ersättningen avser,

beträffande begravningshjälp från dagen för dödsfallet,

beträffande annan ersättning från den dag då den försäkrade har erlagt det
belopp för vilket ersättning begäres.


Om detta försummas, är rätten till ersättning förlorad.

7 § Bestämmelserna i 3 kap. 17 §, 16 kap. 8 § och 20 kap.
3-–7 §§ lagen (1962:381) om allmän försäkring samt 4 kap. 13 §
och 7 kap. 7 § lagen (2000:461) om efterlevandepension och
efterlevandestöd till barn om förmåner som sammanträffar,
indragning och nedsättning av ersättning i vissa fall,
anmälningsskyldighet, återbetalningsskyldighet, preskription,
utmätningsförbud och rätt till skadestånd har motsvarande
tillämpning i fråga om ersättning från arbetsskadeförsäkringen.

Vad som sägs i 17 kap. 1 § lagen om allmän försäkring
tillämpas även i fråga om ersättning från
arbetsskadeförsäkringen. Lag (2002:223).

8 § Sådan livränta som avses i 4 kap. skall inte utges för tid
efter det att den försäkrade sextio dagar i följd varit
frihetsberövad på grund av att han eller hon är

- häktad

- intagen i anstalt eller

- intagen i ett hem som avses i 12 § lagen (1990:52) med
särskilda bestämmelser om vård av unga för verkställighet av
sluten ungdomsvård. Livräntan skall åter utges för tid från och
med den trettionde dagen före frigivningen. För tid under
vilken den försäkrade vistas utanför anstalt enligt 56 § lagen
(1974:203) om kriminalvård i anstalt tillämpas i stället
bestämmelserna i 9 §.

Utan hinder av första stycket utges livränta för tid under
vilken den försäkrade vistas utanför anstalt enligt 58 § lagen
om kriminalvård i anstalt.

Skall livränta inte betalas ut för del av en kalendermånad,
beräknas förmånen för varje dag till en trettiondel av
månadsbeloppet och avrundas till närmaste högre krontal.

Försäkringskassan får medge en nära anhörig, som för sitt
uppehälle är beroende av den försäkrade, rätt att helt eller
delvis uppbära livränta som enligt första stycket annars inte
skall utges. Lag (2006:1488).

9 § För varje dag som en försäkrad, som uppbär livränta enligt
4 kap., på grund av skyddstillsyn med särskild behandlingsplan
vistas i ett sådant familjehem eller hem för vård eller boende
som avses i socialtjänstlagen (2001:453) skall han eller hon
betala för sitt uppehälle för den tid under vilken staten
bekostar vistelsen. Betalning skall ske genom att
Försäkringskassan, efter skatteavdrag enligt
skattebetalningslagen (1997:483), gör avdrag från livräntan när
denna betalas ut. Om den försäkrade samtidigt med livräntan
uppbär sjukersättning eller aktivitetsersättning enligt lagen
(1962:381) om allmän försäkring, pensionsförmåner enligt 4
eller 6 kap. lagen (2000:461) om efterlevandepension och
efterlevandestöd till barn, ålderspension enligt lagen
(1998:674) om inkomstgrundad ålderspension eller lagen
(1998:702) om garantipension eller äldreförsörjningsstöd enligt
lagen (2001:853) om äldreförsörjningsstöd, skall endast ett
avdrag göras från de sammantagna förmånerna.

Avdraget uppgår till 80 kr för dag. Det får dock utgöra högst
en tredjedel av förmånernas månadsbelopp efter skatteavdrag
delat med 30. Därvid skall det belopp varmed minskning sker
avrundas till närmaste lägre krontal. Lag (2004:783).

7 kap. Försäkringens finansiering

1 § Om avgifter för finansiering av arbetsskadeförsäkringen
föreskrivs i socialavgiftslagen (2000:980). Lag (2000:984).

2 § Har upphävts genom lag (2000:984).

3 § Har upphävts genom lag (1981:693).

4 § Har upphävts genom lag (1981:693).

8 kap. Övriga bestämmelser

Anmälan om arbetsskada

1 § Underrättelse om arbetsskada skall beträffande
arbetstagare omedelbart lämnas till den arbetsgivare hos vilken
arbetstagaren var anställd när skadan inträffade. Har skada
till följd av annat än olycksfall visat sig först efter det den
försäkrade har upphört att vara utsatt för inverkan som har
orsakat skadan, skall underrättelse lämnas till den
arbetsgivare hos vilken den försäkrade senast var utsatt för
sådan inverkan. Finns någon som på arbetsgivarens vägnar
förestår arbetet, får underrättelsen i stället lämnas till
denne. Beträffande försäkrad som avses i 3 kap. 15 §
socialförsäkringslagen (1999:799) skall vad i detta kapitel
sägs om arbetsgivare gälla rektor eller annan som förestår
utbildningen.

Arbetsgivare eller arbetsföreståndare som genom underrättelse
enligt första stycket eller på annat sätt har fått kännedom om
inträffad arbetsskada är skyldig att omedelbart anmäla skadan
till Försäkringskassan. Annan försäkrad än arbetstagare skall
själv anmäla arbetsskada till Försäkringskassan. Har han
avlidit till följd av skadan, skall anmälan göras av den som
har rätt att företräda dödsboet.

Anmälan enligt andra stycket skall göras enligt föreskrifter
som meddelas av regeringen. Nödvändiga utgifter för
läkarutlåtanden ersätts i enlighet med vad regeringen
föreskriver. Lag (2004:783).

2 § Ansökan om ersättning enligt denna lag ska göras
skriftligen hos Försäkringskassan. Ansökan om ersättning vid
dödsfall ska dock göras skriftligen hos Pensionsmyndigheten.

Om en ansökan, anmälan eller liknande, som enligt denna lag
ska göras hos Försäkringskassan, i stället har kommit in till
Pensionsmyndigheten ska den anses ha kommit in till
Försäkringskassan samma dag. Detsamma ska gälla om ansökan,
anmälan eller liknande ska göras hos Pensionsmyndigheten och
den i stället har kommit in till Försäkringskassan.
Lag (2009:988).

Bestämmande och utbetalning av ersättning

3 § Försäkringskassan eller Pensionsmyndigheten ska så snart
det kan ske bestämma den ersättning som ska betalas ut.

Frågan om den försäkrade har ådragit sig en arbetsskada ska
endast prövas i den mån det behövs för att bestämma
ersättning enligt denna lag eller sjukpenning enligt 3 kap.
4 § första stycket 3 eller 10 a § första stycket 3 lagen
(1962:381) om allmän försäkring. Bestämmelsen i 20 kap. 2 a §
nämnda lag om förordnande till dess slutligt beslut kan
fattas gäller även i fråga om ersättning från
arbetsskadeförsäkringen.

Beslut som meddelas enligt denna lag ska gälla omedelbart, om
inte annat föreskrivs i beslutet eller bestäms av den
myndighet som har att pröva beslutet. Lag (2009:988).

4 § Har upphävts genom lag (2007:1001).

5 § Ersättning betalas ut i den ordning som regeringen
föreskriver. Lag (2004:480).

Uppgiftsskyldighet m. m.

6 § Den som har rätt till ersättning från arbetsskadeförsäkringen är skyldig
att enligt föreskrifter som meddelas av regeringen eller myndighet som
regeringen bestämmer lämna de uppgifter som är av betydelse för tillämpningen
av denna lag. Är den förmånsberättigade omyndig eller har god man eller för-
valtare enligt föräldrabalken förordnats för honom, skall uppgifterna lämnas
av förmyndaren eller, om det kan anses följa av uppdraget, av gode mannen eller
förvaltaren. Lag (1988:1270).

7 § Myndighet, arbetsgivare och uppdragsgivare är skyldiga
att på begäran lämna domstol, Försäkringskassan eller
Pensionsmyndigheten uppgift om namngiven person rörande
förhållande som är av betydelse för tillämpningen av denna
lag. Arbetsgivare och uppdragsgivare är även skyldiga att
lämna sådan uppgift om arbetet och arbetsförhållandena som
behövs för att bestämma ersättningsbelopp. Lag (2009:988).

8 § Domstol och Försäkringskassan har, i den mån det behövs för
att bestämma ersättning enligt denna lag, rätt att hos
myndighet som har att utöva tillsyn över arbetsgivares
verksamhet begära undersökning av arbetsförhållanden eller att,
om särskilda skäl föreligger eller det gäller annan försäkrad
än arbetstagare, själva företa sådan undersökning.
Lag (2004:783).

9 § Försäkringskassan får i ärende angående
arbetsskadeförsäkring begära att tingsrätt håller förhör med
vittne eller sakkunnig. Ingen är skyldig att inställa sig vid
annan tingsrätt än den inom vars domkrets han vistas. Om
förhöret skall i tillämpliga delar gälla vad som föreskrives om
bevisupptagning utom huvudförhandling. Ersättning till den som
har inställt sig för att höras utgår med skäligt belopp som
rätten bestämmer och betalas av Försäkringskassan.
Lag (2004:783).

10 § Har upphävts genom lag (1980:237).

Ansvarsbestämmelser

11 § Den som underlåter att fullgöra anmälningsskyldighet
enligt 1 § andra stycket första meningen dömes till böter. Till
samma straff dömes arbetsgivare och uppdragsgivare som
underlåter att fullgöra uppgiftsskyldighet enligt 7 §.

Den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet lämnar oriktigt
meddelande i uppgift som skall lämnas enligt denna lag dömes
till böter, om ej gärningen är belagd med straff i brottsbalken
eller i bidragsbrottslagen (2007:612). Lag (2007:614).

Besvär m. m.

12 § Bestämmelserna i 20 kap. 10–13 §§ lagen (1962:381) om
allmän försäkring om omprövning, ändring och överklagande av
beslut har motsvarande tillämpning i ärende enligt denna lag.
Lag (2009:988).

13 § Har upphävts genom lag (2004:783).

14 § Regeringen får träffa överenskommelse med främmande makt om utsträckt
tillämpning av denna lag eller om undantag i vissa fall från lagens
bestämmelser.

Övergångsbestämmelser

1976:380

1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 1977, då lagen
(1954:243) om yrkesskadeförsäkring skall upphöra att gälla. I
fråga om skada som har inträffat före ikraftträdandet gäller
fortfarande äldre bestämmelser, dock med undantag av 13 § andra
stycket nämnda lag såvitt avser avdrag på sjukpenning vid
sjukhusvård. Vid tillämpning av 26 § andra stycket i den
upphävda lagen skall med pension enligt lagen om allmän
försäkring likställas pension enligt lagen (1998:674) om
inkomstgrundad ålderspension eller lagen (1998:702) om
garantipension. Bestämmelserna i 3 kap. 5 § första stycket
andra meningen och 6 § andra stycket andra meningen lagen om
arbetsskadeförsäkring i bestämmelsernas lydelse före den 1 juli
1993 skall tillämpas på motsvarande sätt i fråga om sjukpenning
enligt lagen om yrkesskadeförsäkring. Lag (2000:813).

1986:145

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1987.

2. Bestämmelsen i 8 kap. 4 § andra stycket i sin nya lydelse tillämpas dock
först från och med den 1 januari 1988.

3. Har ett beslut meddelats av en pensionsdelegation och begär den försäkrade
att beslutet skall omprövas enligt 8 kap. 12 § jämfört med 20 kap. 10 § lagen
(1962:381) om allmän försäkring skall omprövningen ske i socialförsäkrings-
nämnd, om omprövningen inte har hunnit slutföras före den 1 januari 1987 eller
om begäran om omprövning görs därefter.

4. I fråga om omprövning av beslut av socialförsäkringsnämnd som har
meddelats före den 1 januari 1988 gäller äldre bestämmelser.

1987:225

1. Denna lag träder i kraft den 1 december 1987.

2. De nya föreskrifterna i 5--5 c och 7 §§ tillämpas första gången på
sjukdomsfall som inträffar efter ikraftträdandet.

1988:882

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1990.

2. I fall då rätt till livränta till efterlevande grundas på dödsfall till
följd av en arbetsskada som har inträffat före ikraftträdandet gäller fort-
farande äldre bestämmelser om sådan livränta i den mån inte något annat sägs
nedan.

3. De nya bestämmelserna om livränta till efterlevande barn i 5 kap. 4 § första
stycket gäller även i fall då rätten till livränta grundas på dödsfall till
följd av en arbetsskada som har inträffat före ikraftträdandet. Om ett barn,
som har fyllt 18 år vid ikraftträdandet, har rätt till livränta enligt 5 kap.
vid utgången av år 1989 men inte uppfyller villkoren för rätt till sådan
livränta enligt 5 kap. 4 § första stycket i dess nya lydelse, skall dock i
stället för denna bestämmelse tillämpas 5 kap. 9 § första stycket i dess äldre
lydelse.

Vid dödsfall efter ikraftträdandet gäller de nya bestämmelserna i 5 kap.
4 § andra stycket om rätt till livränta för ett utländskt barn som tagits
emot här i landet i adoptionssyfte även om arbetsskadan inträffat före
ikraftträdandet.

4. Efterlämnar den avlidne änka eller med änka jämställd kvinna som är
berättigad till livränta enligt äldre bestämmelser skall, även om den
arbetsskada till följd av vilken den försäkrade avlidit inträffar efter
ikraftträdandet, vid bestämmandet av livränta till barn efter den försäkrade
tillämpas äldre bestämmelser i 5 kap. 10 § i stället för 5 kap. 5 § i dess
nya lydelse.

5. I fråga om rätt till livränta för efterlevande kvinnor som är födda år 1944
eller tidigare gäller fortfarande äldre bestämmelser om livränta i 5 kap. 2--8
och 12--14 §§ samt 6 kap. 1 § även om den arbetsskada till följd av vilken den
försäkrade avlidit inträffar efter ikraftträdandet. I fråga om andra kvinnor
än de som avses i 5 kap. 8 § i dess äldre lydelse är dock en förutsättning för
detta att kvinnan vid utgången av år 1989 var gift med den man efter vilken
livräntan skall utbetalas eller då sammanbodde med honom under sådana
förhållanden som avses i 5 kap. 6 § i dess äldre lydelse.

6. I fall som avses i punkterna 2 och 5 tillämpas bestämmelserna i 10 kap.
4 § lagen (1962:381) om allmän försäkring i detta lagrums lydelse vid utgången
av år 1989.

7. Är någon för samma månad berättigad såväl till livränta såsom efterlevande
enligt äldre bestämmelser som till omställningslivränta eller särskild efter-
levandelivränta, utges endast den sistnämnda förmånen samt, om efterlevande-
livräntan enligt äldre bestämmelser är större, sådan livränta i den mån den
överstiger omställningslivräntan eller den särskilda efterlevandelivräntan.

8. I fråga om livränta till kvinnor, som är födda år 1945 eller senare
och som med stöd av punkt 6 i övergångsbestämmelserna till lagen (1988:881)
om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring uppbär änkepension enligt
lagen om allmän försäkring efter utgången av år 1989, gäller fortfarande
6 kap. 1 § i dess äldre lydelse, även om den arbetsskada till följd av vilken
den försäkrade avlidit inträffar efter ikraftträdandet.

9. Vid tillämpning av 6 kap. 1 § i dess äldre lydelse skall beträffande
tilläggspension i form av änkepension hänsyn tas till änkepensionen före
sådan samordning som avses i punkterna 8 och 9 i övergångsbestämmelserna
till lagen (1988:881) om ändring i lagen (1962:381) om allmän
försäkring.

10. Vid tillämpning av 6 kap. 1 § i dess äldre lydelse skall
med folkpension i form av ålderspension och tilläggspension i
form av änkepension likställas garantipension enligt lagen
(1998:702) om garantipension respektive änkepension enligt
lagen (2000:461) om efterlevandepension och efterlevandestöd
till barn eller lagen (2000:462) om införande av sistnämnda
lag.

Vid tillämpningen skall änkelivränta till en kvinna som är född
1937 eller tidigare och som vid utgången av år 2002 hade rätt
till sådan livränta betalas ut med lägst det belopp som hon
hade rätt till i december 2002. Detta belopp skall anknytas
till prisbasbeloppet för år 2002 och räknas om vid förändring
av detta. Lag (2002:1071).

1988:1538

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1989 och tillämpas på beslut
angående sjukpenningberäkning som meddelas efter ikraftträdandet.

1989:220

1. Denna lag träder i kraft, i fråga om 3 kap. 5 a § den 1 juni 1989 och
beträffande 3 kap. 5 c § den 1 juli 1989.

2. Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om sjukdomsfall som har
inträffat före ikraftträdandet.

1990:158

1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 1990.

2. Äldre föreskrifter i 3 kap. 5 § skall fortfarande gälla i fråga om
sjukpenning som avser tid före ikraftträdandet.

1990:163

1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 1990.

2. Äldre föreskrifter i 3 kap. 4 § gäller fortfarande om konvalescentvården
har påbörjats före ikraftträdandet.

3. Äldre föreskrifter i 3 kap. 8 § gäller fortfarande dels i fråga om sjuk-
penning som avser tid före ikraftträdandet, dels i fråga om sjukpenning som
avser tid efter ikraftträdandet om konvalescentvården bekostas av arbetsskade-
försäkringen på grund av övergångsbestämmelsen i 2.

1990:1468

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1992. Har en kommun och en landstings-
kommun med stöd av övergångsbestämmelserna till lagen (1990:1402) om över-
tagande av vissa sjukhem och andra vårdinrättningar kommit överens om att
under år 1991 föra över en vårdinrättning till kommunen tillämpas den nya
bestämmelsen från och med den dag övertagandet skedde för dem som vistas vid
vårdinrättningen.

1991:1642

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1992.

2. Äldre föreskrifter tillämpas fortfarande i fråga om minskning av
eller avdrag på sjukpenning som avser tid före ikraftträdandet.

1991:1978

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1992.

2. Äldre föreskrifter i 3 kap. 1 § gäller fortfarande i fråga om skada
som visat sig före ikraftträdandet.

1992:1698

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1993. Äldre bestämmelser i 2 kap.
1 och 2 §§ gäller för arbetsskador som har inträffat före den dagen och
som anmälts till allmän försäkringskassa senast den 30 juni 1993.

1992:1704

Denna lag träder i kraft den 1 april 1993. Äldre föreskrifter gäller
fortfarande i fråga om sjukpenning för tid före den dagen.

1993:331

Denna lag träder i kraft den 1 juni 1993.

En försäkrad som fått sitt livränteunderlag fastställt med tillämpning av de
under tiden den 1 januari--den 31 maj 1993 gällande bestämmelserna har rätt
att efter ansökan hos allmän försäkringskassa få sin livränta omprövad enligt
de nya bestämmelserna.

1993:357

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1993.

Äldre föreskrifter skall fortfarande tillämpas i fråga om ersättning
som avser tid före den dagen. Bestämmelserna i 8 kap. 3 § andra
stycket tillämpas inte på beslut som fattats före ikraftträdandet.

1995:900

1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 1995.

2. Ersättning till arbetstagare som var anställd hos ett affärsverk
när arbetsskada inträffade debiteras alltjämt verket om skadan
fastställts i lagakraftvunnet beslut före utgången av juni 1995.

1996:1064

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1997. Äldre bestämmelser
tillämpas fortfarande i fråga om livränta som börjat utges före
ikraftträdandet.

1997:566

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998. Äldre bestämmelser
tillämpas fortfarande på livränta som avser tid före
ikraftträdandet.

1998:90

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1998. I fråga om omprövning
av beslut som meddelats före ikraftträdandet gäller 8 kap. 4 §
i sin äldre lydelse.

1998:678

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999.
Arbetsskadelivränta till en person som är född år 1937 eller
tidigare och som vid utgången av år 2002 hade rätt till sådan
livränta skall betalas ut med lägst det belopp som han eller
hon vid tillämpning av äldre bestämmelser i 4 kap. 4 § hade
rätt till i december 2002. Detta belopp skall anknytas till
prisbasbeloppet för år 2002 och räknas om vid förändring av
detta. Lag (2000:801).

1999:809

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001.

2. Äldre bestämmelser i 1 kap. tillämpas fortfarande i fråga om
skador som har inträffat före ikraftträdandet.

2000:465

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2003.

2. I fall då efterlevandes rätt till livränta grundas på en
arbetsskada som har inträffat före ikraftträdandet gäller
också, om annat inte sägs i punkterna 3 och 4, fortfarande
äldre bestämmelser om sådan livränta. Har dödsfallet inträffat
före utgången av år 2002 gäller dock alltid de äldre
bestämmelserna.

3. De nya bestämmelserna om omställningslivränta i 5 kap. 6 §
gäller även om arbetsskadan har inträffat under något av åren
1990-2002 under förutsättning att den efterlevande till följd
av dödsfallet inte samtidigt har rätt till änkepension enligt 6
kap. lagen (2000:461) om efterlevandepension och
efterlevandestöd till barn.

4. Vid tillämpning av de nya bestämmelserna i 6 kap. 1 § skall
efterlevandelivränta till en efterlevande make, som vid
utgången av år 2002 hade rätt till sådan livränta, betalas ut
med lägst det belopp som den efterlevande vid tillämpning av de
äldre bestämmelserna i samma paragraf hade rätt till i december
2002. Detta belopp skall anknytas till prisbasbeloppet för år
2002 och räknas om vid förändring av detta. Skall livräntan
omprövas av annan anledning skall dock de nya reglerna
tillämpas. Om livräntan utges med stöd av
övergångsbestämmelserna till lagen (1988:882) om ändring i
lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring skall dock punkten 10
i nämnda övergångsbestämmelser tilllämpas. Lag (2002:1072).

5. Äldre bestämmelser om förtidspension i 6 kap. 1 § tillämpas
fortfarande beträffande ersättning som avser tid före
ikraftträdandet. Lag (2001:496).

6. Vid samordning mellan sjukersättning, som enligt
övergångsbestämmelserna till lagen (2001:489) om ändring i
lagen (1962:381) om allmän försäkring omvandlats från
förtidspension, och livränta enligt denna lag skall utöver den
livränta som överstiger sjukersättningen utges ett tillägg i
form av en bruttoförhöjning som svarar mot skillnaden mellan
den utbetalda sjukersättningen i januari 2003 och den
förtidspension som skulle ha betalats ut för samma månad om
äldre bestämmelser fortfarande skulle ha varit gällande.
Bruttoförhöjningen anknyts till prisbasbeloppet och omräknas
vid förändringar av detta. Om graden av samordning av livräntan
och sjukersättningen förändras efter omvandlingen bortfaller
bruttoförhöjningen. För bruttoförhöjning skall i övrigt gälla
vad som föreskrivs om garantiersättning i 9 kap. lagen om
allmän försäkring. Lag (2001:496).

2000:984

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. Äldre bestämmelser
gäller fortfarande i fråga om avgifter som hänför sig till tid
före ikraftträdandet.

2001:299

1. Denna lag träder i kraft den 1 september 2001.

2. Lagen tillämpas inte i fråga om ersättning som avser tid
före ikraftträdandet.

2001:495

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2003. Äldre bestämmelser
tillämpas fortfarande beträffande ersättning som avser tid före
ikraftträdandet.

2002:222

1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 2002 i fråga om 2 kap.
1 och 2 §§, 3 kap. 2 a § samt 4 kap. 3 och 10 §§ och i övrigt
den 1 januari 2003.

2. Äldre bestämmelser i 2 kap. 1 och 2 §§ skall fortsätta att
gälla för arbetsskador som har inträffat före ikraftträdandet.

3. För den som är född år 1937 eller tidigare tillämpas 6 kap.
2 § i dess äldre lydelse utom såvitt avser sådan livränta som
avser skada som inträffat den månad då den försäkrade fyller 65
år eller senare.

2002:301

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2003 och skall tillämpas
beträffande livränta som avser tid efter ikraftträdandet.

2004:783

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2005.

2. Beträffande omprövning eller överklagande av beslut som har
meddelats av en allmän försäkringskassa tillämpas
föreskrifterna i punkt 4 ikraftträdande- och
övergångsbestämmelserna till lagen (2004:781) om ändring i
lagen (1962:381) om allmän försäkring. Vidare tillämpas
föreskriften i punkt 5 samma ikraftträdande- och
övergångsbestämmelser om avvisningsbeslut har meddelats av en
allmän försäkringskassa.

2005:335

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2006.

2. Äldre bestämmelser gäller fortfarande för livräntor som har
beslutats före ikraftträdandet. Det gäller även vid omprövning
av livräntan och vid prövning av fortsatt rätt till livränta
efter en tidsbegränsad sådan livränta.

3. Vid tillämpning av 7 a § skall livränteunderlaget för tid
före år 2004 räknas om med de årliga förändringarna i
prisbasbeloppet.

2006:360

1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 2006.

2. Äldre bestämmelser gäller fortfarande beträffande förmåner
som avser tid före ikraftträdandet.

2006:1488

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2007.

2. Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om en
verkställighet enligt 33 a § lagen (1974:203) om kriminalvård i
anstalt som pågår vid ikraftträdandet.

3. En placering enligt 34 § lagen (1974:203) om kriminalvård i
anstalt som pågår vid ikraftträdandet skall efter
ikraftträdandet anses som en vårdvistelse enligt den nya 56 § i
samma lag.

2006:1538

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2007. Äldre bestämmelser
gäller fortfarande beträffande förmåner som avser tid före
ikraftträdandet.

2008:862

Denna lag träder i kraft den 1 december 2008. Bestämmelserna
ska dock tillämpas först för tid från och med den 1 januari
2009.