PierreMesure/open-sfs huggingface dataset:
Lag (1986:3) om rundradiosändning av finländska televisionsprogram 

1 § Regeringen får för tiden intill utgången av år 1996 medge rätt
till rundradiosändning från radiosändare av televisionsprogram i
radio- eller trådsändning från Finland.

Med rundradiosändning, radiosändning och trådsändning förstås
detsamma som i radiolagen (1966:755). Lag (1995:563).

2 § Sändningen skall bestå av vidaresändning av program som samtidigt sänds
eller kort tid dessförinnan har sänts i Finland med stöd av tillstånd från
Finlands regering. Lag (1993:378).

3 § För sändningen gäller inte 6 -18 §§ radiolagen (1966:755).
Lag (1991:1569).

4 § Ett sändningstillstånd får förenas med särskilda villkor. Dessa får avse
vilka radiosändare som får användas och sändningens räckvidd ävensom program-
verksamhetens omfattning och förbud mot eller föreskrifter om kommersiell
reklam. Lag (1993:378).

5 § Sändningstillståndet får återkallas, om tillståndshavaren bryter mot
villkor som avser förbud mot eller föreskrifter om reklam. Lag (1993:378).

Övergångsbestämmelser

1991:1569

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1992. Äldre föreskrifter gäller
fortfarande i fråga om radioprogram som har sänts före ikraftträdandet.
Förordning (1986:302) med bemyndigande att meddela föreskrifter enligt sjölagen (1891:35 s.1) 

Sjöfartsverket får meddela sådana föreskrifter om prejning och 
visitering samt förande av dagbok som avses i 59 a och 299 §§ sjölagen 
(1891:35 s. 1). Föreskrifter om prejning och visitering meddelas efter 
samråd med rikspolisstyrelsen, överbefälhavaren, kustbevakningen och 
generaltullstyrelsen. Förordning (1988:478).
Lag (1986:343) med bemyndigande att meddela föreskrifter om kommuners och landstingskommuners medverkan i utbildning

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får
meddela föreskrifter om kommuners och landstingskommuners
medverkan i olika former av utbildning utöver vad som följer
av skollagen (1985:1100) och andra lagar.
Förordning (1986:348) om utveckling av verksamheten vid statens skolor för vuxna

1 § Regeringen anvisar särskilda medel för utbildning av personalen 
vid statens skolor för vuxna och för andra åtgärder för utveckling av 
verksamheten vid skolorna. 

Skolöverstyrelsen skall fördela medlen mellan skolorna. 

2 § Skolstyrelsen får besluta om åtgärder enligt föreskrifterna i 
denna förordning inom ramen för medel som tilldelats skolan enligt 1 § 
och medel som kan tillkomma genom ersättning för uppdragsutbildning 
enligt förordningen (1986:64) om uppdragsutbildning vid statens skolor 
för vuxna. 

I kostnaderna skall inräknas kostnader för ersättare och 
vikariekostnader. 

3 § Skolstyrelsen får 

1. sätta ner undervisningsskyldigheten för lärare som får merarbete 
med utvecklingen av verksamheten, 

2. sätta ner undervisningsskyldigheten för lärare som genomgår 
utbildning, 

3. befria andra tjänstemän än lärare från deras reguljära 
arbetsuppgifter vid genomgång av utbildning eller om det annars behövs 
för utvecklingen av verksamheten, 

4. bevilja lärare och andra tjänstemän behållna löneförmåner i 
enlighet med gällande kollektivavtal vid tjänstledighet för studier, 

5. bevilja lärare och andra tjänstemän resekostnadsersättning, 
traktamente och ersättning för logikostnad i enlighet med gällande 
kollektivavtal i samband med studier eller om det annars behövs för 
utveckling av verksamheten vid statens skolor för vuxna och 

6. besluta om andra insatser som behövs för att utveckla verksamheten 
vid statens skolor för vuxna. 

4 § Tjänstledighet med lön utan avdrag för studier eller 
genomgång av utbildning i tjänsten får medges lärare 

1. för sådan utbildning och i den omfattning som anges för 
kommunal vuxenutbildning (komvux) i bilagan till förordningen 
1982:608) om statsbidrag till lokal skolutveckling m m., 

2. för upp till två veckors utbildning i distansundervisningens 
pedagogik och metodik, 


3. för utbildning som behövs för undervisning i 
uppdragsutbildning. 

5 § Kostnaderna för utbildning som avses i 4 § 3 skall täckas 
av ersättning från uppdragsgivare. 

6 § Beslut enligt denna förordning får inte överklagas.
Förordning (1986:349) om statsbidrag för särskilda behov inom kommunal utbildning för vuxna

Inledande bestämmelser

1 § Denna förordning innehåller föreskrifter om statsbidrag till
kommuner och landstingskommuner (huvudmän) för särskilda behov inom
grundutbildning för vuxna (grundvux) och kommunal vuxenutbildning
(komvux).

2 § Bidrag beräknas för tiden den 1 juli--den 30 juni nästa kalenderår
(redovisningsår).

3 § Skolöverstyrelsen skall för varje redovisningsår fördela medel som
regeringen anvisar för bidrag enligt förordningen. Därvid skall
skolöverstyrelsen i första hand beakta behov inom komvux.

Olika former av bidrag

4 § Allmänt bidrag för komvux kan lämnas till huvudman som har
särskilt behov av stöd för sådan utbildning.

Sådant bidrag får inte användas för att utöka antalet
undervisningstimmar eller i övrigt för statligt reglerade tjänster.

5 § En huvudman kan få särskilt bidrag för åtgärder av regional
betydelse som huvudmannen vidtar för elever med handikapp i grundvux
eller komvux.

Skolöverstyrelsen får besluta om sådant bidrag endast efter
framställning från planeringsberedning som avses i förordningen
(1984:75) om regional samverkan i fråga om undervisning för elever med
handikapp.

6 § Extra bidrag för grundvux kan lämnas till huvudman som har
särskilt behov av stöd för sådan utbildning.

Sådant bidrag får ha även den formen, att huvudmannen ges
undervisningstimmar utöver vad som följer av 2 kap. 11 §
vuxenutbildningsförordningen (1985:288). Bidrag för de extra
undervisningstimmarna skall i ett sådant fall lämnas med tillämpning
av samma bestämmelser som gäller för övriga undervisningstimmar.

Avslutande bestämmelser

7 § Skolöverstyrelsens beslut enligt denna förordning får inte
överklagas.

8 § Skolöverstyrelsen får meddela de ytterligare föreskrifter som
behövs för verkställigheten av denna förordning.
Förordning (1986:353) om statsbidrag till studie- och yrkesorientering i gymnasieskolan

1 § En kommun har rätt att få statsbidrag för studie- och 
yrkesorientering (syo) i gymnasieskolan enligt föreskrifterna i denna 
förordning. 

Med kommun avses i förordningen även landstingskommun och 
kommunalförbund. 

2 § Statsbidrag beräknas för tiden den 1 juli--den 30 juni nästa 
kalenderår (redovisningsår). 

3 § Statsbidrag lämnas för varje elev i kommunens gymnasieskola den 15 
september med ett belopp som motsvarar det vid redovisningsårets 
ingång gällande timarvodet för en undervisningstimme enligt 
beteckningen AT, arvodesgrupp 12, ålderstilläggsklass 10, i 
tjänsteförteckningsavtal för undervisningsområdet (TFU). Elever i 
högre specialkurser och gymnasial lärlingsutbildning medräknas dock 
inte. 

4 § I statsbidraget ingår bidrag till kostnader för 
sjukförsäkringsavgift, folkpensionsavgift och tilläggspensionsavgift 
enligt lagen (1981:691) om socialavgifter. 

5 § Som villkor för statsbidrag gäller att kommunen för syo i 
gymnasieskolan gör insatser som i förhållande till antalet elever når 
åtminstone samma nivå som den statsbidragstäckta verksamheten 
budgetåret 1981/82. 

6 § Skolöverstyrelsen beslutar om bidrag enligt denna förordning och 
betalar ut detta utan föregående rekvisition. 

7 § Bidrag utbetalas för varje kvartal och bidragsgrundande elev med 
en fjärdedel av bidragsbeloppet enligt 3 §. Utbetalning får dock ske 
tidigast i oktober för kvartalet juli--september, i januari för 
kvartalet oktober--december, i april för kvartalet januari--mars och i 
juli för kvartalet april--juni. 

8 § Statsbidrag som lämnas till landstingskommuner och kommunalförbund 
i vilka en landstingskommun ingår och som grundas på antalet elever i 
utbildning inom vårdområdet skall minskas med 20 procent enligt 
föreskrifterna i förordningen (1981:449) om minskning av vissa 
statsbidrag till kommunal utbildning. 

Statsbidrag i övrigt skall minskas med två procent enligt 
föreskrifterna i nämnda förordning. 

9 § Skolöverstyrelsen får meddela de ytterligare föreskrifter som 
behövs för verkställigheten av denna förordning.
Förordning (1986:38) om återbetalning  av exportdepositioner för skogsprodukter 

1 § Denna förordning avser återbetalning av medel som har deponerats
enligt lagen (1984:502) om exportdepositioner för skogsprodukter och
som innestår på konto hos riksbanken.

2 § Om behållningen på kontot den 1 januari 1986 uppgick till högst 1
miljon kronor inklusive ränta, skall riksbanken snarast möjligt betala
tillbaka det deponerade beloppet.

3 § I andra fall än som avses i 2 § skall riksbanken efter särskild
ansökan snarast möjligt betala tillbaka det deponerade beloppet, i den
mån det har deponerats för export av skogsprodukter hänförliga till
tulltaxenummer 44.05--44.15.
Förordning (1986:397) om resurser för påbyggnadsutbildningar i gymnasieskolan

Inledande bestämmelser

1 § Denna förordning innehåller föreskrifter om vissa resurser för
påbyggnadsutbildningar i kommunernas och landstingskommunernas
gymnasieskolor.

2 § I förordningen avses med

påbyggnadsutbildning specialkurs som bygger på en minst tvåårig
gymnasial utbildning,

RA-förordningen förordningen (1984:795) om försöksverksamhet med
beslut av länsskolnämnderna om regionalt arbetsmarknadsanknutna
påbyggnadsutbildningar i gymnasieskolan,

RA-kurs påbyggnadsutbildning som utformas av länsskolnämnden med stöd
av RA-förordningen,

30-klass klass som är fulltalig med 30 elever,

16-klass klass som är fulltalig med 16 elever,

veckotimme en lektion i veckan i en årskurs eller, i fråga om
påbyggnadsutbildning som är kortare än en årskurs, en lektion i veckan
i sådan utbildning,

lärarveckotimme veckotimme för lärare och andra som fullgör
undervisning.

3 § Föreskrifterna i denna förordning skall tillämpas i fråga om
påbyggnadsutbildningar som utformas av skolöverstyrelsen med stöd av
skolförordningen (1971:235) eller av en länsskolnämnd med stöd av RA-
förordningen.

Klassernas storlek

4 § Påbyggnadsutbildningar skall bedrivas i 30-klasser. En
påbyggnadsutbildning som till övervägande delen består av undervisning
i arbetsteknik skall dock anordnas i 16-klass.

Icke yrkesinriktade ämnen

5 § Svenska, engelska, matematik och andra icke yrkesinriktade ämnen
får inte ingå i en yrkesinriktad påbyggnadsutbildning som bygger på en
studieväg där ämnet är obligatoriskt för eleverna under två år eller
mer.

Lärarveckotimmar

6 § Av 8 kap. 1 § femte stycket skolförordningen (1971:235) och 3 §
RA-förordningen framgår att antalet veckotimmar för eleverna får
bestämmas till högst 38.

I fråga om antalet lärarveckotimmar gäller föreskrifterna i 7--9 §§.

7 § Antalet lärarveckotimmar i påbyggnadsutbildningar som anordnas i
16-klasser får vara högst 35.

8 § Antalet lärarveckotimmar i påbyggnadsutbildningar som anordnas i
30-klasser får vara högst 30.

Om det i en påbyggnadsutbildning ingår ämnen som kräver laborationer
eller metod- eller konstruktionsövningar, får upp till fem ytterligare
lärarveckotimmar tas i anspråk för att möjliggöra delning av klass, om
antalet elever är lägst 17.

Undantag

9 § Om det finns synnerliga skäl, får skolöverstyrelsen i fråga om
påbyggnadsutbildningar som överstyrelsen utformar göra avsteg från
föreskrifterna i 5, 7 och 8 §§ samt i fråga om RA-kurser i enskilda
fall medge länsskolnämnden att göra sådana avsteg.

Övergångsbestämmelser

1986:397

1. Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1986.

2. Påbyggnadsutbildningar vilkas utformning skolöverstyrelsen eller en
länsskolnämnd har fastställt före ikraftträdandet och som avviker från
förordningen skall snarast bringas i överensstämmelse med denna. I
avvaktan på sådan ändring får en påbyggnadsutbildning anordnas i sin
utformning vid ikraftträdandet, dock inte efter utgången av juni
1989.
Förordning (1986:4) om försöksverksamhet inom sjukförsäkringsområdet

Regeringen föreskriver att riksförsäkringsverket får meddela sådana 
föreskrifter som avses i lagen (1985:1002) om försöksverksamhet inom 
sjukförsäkringsområdet.
Förordning (1986:412) om strukturstöd inom byggarbetsmarknaden

Allmänna villkor

1 § Denna förordning innehåller föreskrifter om statligt strukturstöd
inom byggarbetsmarknaden.

2 § Strukturstöd kan lämnas till ett aktiebolag eller en annan
juridisk person som inom en region bedriver verksamhet i syfte att
genom rehabilitering och arbete återföra vissa arbetslösa
byggnadsarbetare till den ordinarie arbetsmarknaden.

3 § Strukturstöd får lämnas vid anställning av arbetslösa byggnads-
och anläggningsarbetare som är arbetshandikappade eller har fyllt 55
år och som anvisas till anställningen av den offentliga
arbetsförmedlingen.

Strukturstöd får dock inte lämnas, om den arbetslöse bedöms ha
möjlighet att få en anställning utan sådana stödinsatser som avses i
denna förordning.

4 § Innan anvisning till anställning sker skall arbetsförmedlingen
samråda med byggbranschens regionala anpassningsgrupp inom berörd
region. Förordning (1986:745).

5 § Strukturstöd får lämnas endast om det i anställningen utgår lön
och andra anställningsförmåner enligt kollektivavtal eller
anställningsförmåner som är jämförbara med förmåner enligt
kollektivavtal i branschen.

6 § Strukturstöd får lämnas endast för anställningar som gäller tills
vidare.

Stödets storlek m.m.

7 § Strukturstödet får lämnas med högst 75 procent av hela
lönekostnaden under högst tre år för samma arbetstagare.

8 § Har en arbetstagare för vilken stöd utgått enligt 7 § efter tre år
inte kunnat beredas annan anställning, får strukturstöd lämnas för
arbetstagaren med högst 50 procent av hela lönekostnaden under
ytterligare högst två år. Förordning (1990:501).

9 § Strukturstöd får inte lämnas till den som för samma insats uppbär
bidrag enligt andra bestämmelser.

Övriga bestämmelser

10 § AMS bestämmer vilka arbetsgivare som kan få strukturstöd.

Länsarbetsnämnden beslutar om strukturstöd efter samråd med
arbetsgivaren och betalar ut stödet. Förordning (1986:745).

11 § Bestämmelserna i 21--23 §§ förordningen (1987:405) om den
arbetsmarknadspolitiska verksamheten gäller när denna förordning
tillämpas. Förordning (1987:419).

12 § Innan ett ärende om strukturstöd avgörs, skall berörda
arbetstagarorganisationer ha fått tillfälle att yttra sig. Förordning
(1989:160).

13 § Beslut att inte anvisa någon till en anställning med strukturstöd
får inte överklagas. Rätten att överklaga beslut följer i övrigt av 50
och 51 §§ förordningen (1988:1139) med instruktion för
arbetsmarknadsverket. Förordning (1988:1592).

14 § har upphävts genom förordning (1987:419).

Övergångsbestämmelser

1990:501

Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1990. Äldre föreskrifter
gäller fortfarande i fråga om strukturstöd som har beviljats före
ikraftträdandet.
Förordning (1986:419) om försöksverksamhet med en samordnad länsförvaltning i Norrbottens län 

1 § Utöver förordningen (1988:972) med instruktion för länsstyrelsen i
Norrbottens län gäller för respektive verksamhets mål och allmänna
inriktning under försöksverksamheten med en samordnad länsförvaltning i
tillämpliga delar

1. instruktionen (1971:959) för länsvägnämnderna,

2. förordningen (1988:815) med instruktion för den statliga
skoladministrationen,

3. förordningen (1988:854) med instruktion för lantbruksstyrelsen och
lantbruksnämnderna,

4. förordningen (1988:863) med instruktion för fiskeristyrelsen och
fiskenämnderna,

5. förordningen (1988:590) med instruktion för plan- och bostadsverket,

6. förordningen (1988:591) med instruktion för länsbostadsnämnderna.
Förordning (1988:975).

2 § Om det i en lag eller någon annan författning anges att
länsvägnämnden, länskolnämnden, lantbruksnämnden, fiskenämnden eller
länsbostadsnämnden skall samråda med varandra eller länsstyrelsen i
någon angelägenhet eller att länsstyrelsen skall samråda med någon av
nämnderna, skall detta ske på det sätt som länsstyrelsen bestämmer.
Detsamma gäller om nämnderna och länsstyrelsen skall inhämta yttrande
från varandra eller underrätta varandra om beslut eller andra åtgärder.

3 § Om det i en lag eller någon annan författning anges att
länsstyrelsen kan vidta en viss åtgärd efter framställning av
länsvägnämnden, länsskolnämnden, lantbruksnämnden, fiskenämnden eller
länsbostadsnämnden, får länsstyrelsen vidta åtgärden utan sådan
framställning.

4 § Om det i en lag eller någon annan författning anges att ett beslut
som har meddelats av länsvägnämnden, länsskolnämnden, lantbruksnämnden,
fiskenämnden eller länsbostadsnämnden får överklagas hos länsstyrelsen,
skall beslutet i stället överklagas hos regeringen.

5 § För försöksverksamheten gäller inte bestämmelserna i 7 §
jordförvärvsförordningen (1979:231) och 1 § tredje stycket
rennäringsförordningen (1971:438).
Lag (1986:442) mot etnisk diskriminering 

Lagens ändamål

1 § Denna lag har till ändamål att motverka etnisk diskriminering. Med
etnisk diskriminering avses att en person eller en grupp av personer
missgynnas i förhållande till andra eller på annat sätt utsätts för
orättvis eller kränkande behandling på grund av ras, hudfärg,
nationellt eller etniskt ursprung eller trosbekännelse.

Ombudsman mot etnisk diskriminering

2 § Regeringen utser en ombudsman som skall verka för att etnisk
diskriminering inte förekommer i arbetslivet eller på andra områden av
samhällslivet.

3 § Ombudsmannen skall genom råd och på annat liknande sätt medverka
till att den som utsatts för etnisk diskriminering kan ta till vara
sina rättigheter.

Ombudsmannen skall vidare genom överläggningar med myndigheter,
företag och organisationer samt genom opinionsbildning, information
och på annat liknande sätt ta initiativ till åtgärder mot etnisk
diskriminering.

4 § Ombudsmannen skall särskilt motverka att arbetssökande utsätts för
etnisk diskriminering. Ombudsmannen skall också i kontakt med
arbetsgivare och berörda arbetstagarorganisationer främja ett gott
förhållande mellan olika etniska grupper i arbetslivet.

Nämnd mot etnisk diskriminering

5 § Regeringen utser en nämnd mot etnisk diskriminering som skall
bestå av tre ledamöter. Ordföranden skall vara lagkunnig och ha
erfarenhet som domare.

Nämndens uppgifter är att ge ombudsmannen råd i principiellt viktiga
frågor om tillämpningen av denna lag och att hos regeringen föreslå de
författningsändringar eller andra åtgärder som är ägnade att motverka
etnisk diskriminering. Nämnden skall vidare pröva ärenden enligt 7 §.

Förfarandet hos ombudsmannen och nämnden

6 § En arbetsgivare är på ombudsmannens uppmaning skyldig att komma
till sådana överläggningar och lämna sådana uppgifter som berör
arbetsgivarens förhållande till arbetssökande och arbetstagare och som
behövs för ombudsmannens verksamhet på arbetslivets område. Genom
uppgiftsskyldigheten får arbetsgivaren inte betungas onödigt.
Föreligger särskilda skäl är arbetsgivaren inte skyldig att lämna ut
uppgifter.

Även i övrigt bör arbetsgivare och andra komma till överläggningar och
lämna upplysningar till ombudsmannen, om ombudsmannen begär det.

7 § Om en arbetsgivare inte rättar sig efter ombudsmannens uppmaning
enligt 6 § första stycket, får ombudsmannen förelägga vite.
Ombudsmannens beslut att förelägga vite får överklagas hos nämnden mot
etnisk diskriminering. Nämndens beslut får inte överklagas.

Talan om utdömande av vite förs vid tingsrätt av ombudsmannen.
Förordning (1986:446) med instruktion för ombudsmannen mot etnisk diskriminering

1 § Allmänna verksstadgan (1965:600) skall tillämpas på ombudsmannen
mot etnisk diskriminering och på ombudsmannens kansli. Bestämmelserna
i 18 § allmänna verksstadgan tillämpas dock bara i administrativa
ärenden som angår tjänstemän hos ombudsmannen.

Uppgifter

2 § Ombudsmannens uppgifter anges i lagen (1986:442) mot etnisk
diskriminering.

Ombudsmannen skall vidare föreslå regeringen författningsändringar och
andra åtgärder som är ägnade att motverka etnisk diskriminering.

Ombudsmannen skall varje år före den 1 september lämna en berättelse
till regeringen om sin verksamhet under det senaste budgetåret.

Organisation m.m.

3 § Hos ombudsmannen finns personal enligt beslut av regeringen samt
annan personal i mån av behov och tillgång på medel.

I mån av behov och tillgång på medel får ombudsmannen även anlita
utomstående för särskilda uppdrag.

4 § Ombudsmannen förordnas av regeringen för en tid av högst tre år.
Andra tjänster tillsätts av ombudsmannen.

5 § Ombudsmannen får bestämma att en annan tjänsteman vid kansliet får
utöva ombudsmannens tjänst när denne är förhindrad att göra det.

Ärendenas handläggning

6 § Närmare föreskrifter om ärendenas handläggning meddelas i en
arbetsordning som beslutas av ombudsmannen.

7 § Vitesföreläggande enligt 7 § första stycket lagen (1986:442) mot
etnisk diskriminering skall delges arbetsgivaren. Delgivning av
vitesföreläggandet får dock inte ske enligt 12 § delgivningslagen
(1970:428) annat än om det finns skäl att anta att arbetsgivaren har
avvikit eller annars håller sig undan.
Förordning (1986:447) med instruktion för  Nämnden mot etnisk diskriminering 

Uppgifter

1 § Nämnden mot etnisk diskriminering har de uppgifter som anges
i lagen (1994:134) mot etnisk diskriminering. Förordning (1994:147).

2 § har upphävts genom förordning (1996:430).

Organisation m. m.

3 § Nämnden består enligt 5 § första stycket lagen (1994:134) mot
etnisk diskriminering av tre ledamöter. De utses för en tid av tre år.
Förordning (1994:147).

4 § Regeringen utser en av nämndens ledamöter att vara ordförande.

5 § Hos nämnden finns en sekreterare som nämnden utser.

Ärendenas handläggning

6 § Nämnden är beslutför endast när samtliga ledamöter är närvarande.

Ordföranden får dock på nämndens vägnar skriva av ärenden som har
återkallats samt avvisa ärenden, om det är uppenbart att de inte skall
tas upp av nämnden.

Nämnden får överlåta åt ordföranden att avgöra också andra ärenden.

7 § Nämnden avgör ärenden efter föredragning, som fullgörs av den som
nämnden bestämmer.

Om det framkommer skiljaktiga meningar vid en överläggning tillämpas
föreskrifterna i 16 kap. rättegångsbalken om omröstning i tvistemål.

I 19 § förvaltningslagen (1986:223) finns bestämmelser om rätt att få en
avvikande mening antecknad. Förordning (1986:849).

8 § Vid sammanträden med nämnden skall föras protokoll som justeras av
ordföranden.

9 § Skall någon handling tillställas en arbetsgivare, skall det ske
genom delgivning. Delgivning av beslut, som innefattar
vitesföreläggande, får dock inte ske enligt 12 § delgivningslagen
(1970:428) annat än om det finns skäl att anta att arbetsgivaren har
avvikit eller annars håller sig undan.

10 § Ytterligare föreskrifter om ärendenas handläggning och om nämndens
verksamhet i övrigt meddelas i en arbetsordning som beslutas av nämnden.

Övriga bestämmelser

11 § Hos nämnden skall föras dagbok över ärendena och över de handlingar
som kommer in i dessa.

12 § I nämndens beslut och skrivelser skall anges vilka som har deltagit
i beslutet och vem som har varit föredragande. Om någon av dessa har
framfört skiljaktig mening, skall den antecknas.

13 § Nämndens beslut i administrativa ärenden får överklagas enligt 35 §
verksförordningen (1995:1322). Förordning (1996:430).
Tillkännagivande (1986:45) om Finlands medlemskap i EFTA

Regeringen ger till känna att Finland den 1 januari 1986 inträtt som
medlem i Europeiska frihandelssammanslutningen (EFTA).

Till följd härav har överenskommelsen angående bildandet av en
association mellan medlemsstaterna i Europeiska
frihandelssammanslutningen samt Republiken Finland upphört att gälla.
Förordning (1986:453) om upphävande  av vissa ekonomiadministrativa  föreskrifter m.m. 

Regeringen föreskriver att riksrevisionsverkets nedan angivna
föreskrifter m. m., meddelade i anslutning till 3 och 4 §§
instruktionen (1973: 444) för riksrevisionsverket, i den mån de
fortfarande gäller skall upphöra att gälla vid utgången av december
1986:

1. cirkuläret den 12 juni 1973 angående särredovisning av kostnader
för omlokalisering av statliga myndigheter,

2. cirkuläret den 10 januari 1978 med föreskrifter för statliga
myndigheter och institutioner angående redovisning av gåvo- och
donationsmedel,

3. cirkuläret den 26 februari 1979 om registrering av inventarier,

4. cirkuläret den 17 juni 1982 med föreskrifter för tillämpning av
kungörelsen (1973:1210) om försäljning av övertalig eller kasserad
materiel och inventarier,

5. cirkuläret den 17 juni 1982 med föreskrifter för tillämpningen av
förordningen (1982:49) med föreskrifter om statliga myndigheters
medelsredovisning m. m. vid försäljning av anläggningstillgångar,

6. cirkuläret den 17 juni 1982 med anvisningar för tillämpningen av
förordningen (1982:50) med föreskrifter om reglering av
kapitalförluster som uppkommit i statlig verksamhet,

7. de särskilda föreskrifterna den 26 april 1984 för
redovisningsverksamheten inom redovisningsgrupp -- FRG.
Lag (1986:492) om tillfälliga regler  för insättning på skogskonto 

Vid 1987--1992 års taxeringar gäller i stället för vad som sägs i 2 §
första--tredje styckena skogskontolagen (1954:142) att uppskov medges
med högst ett belopp motsvarande summan av

a) nittio procent av den på beskattningsåret belöpande köpeskillingen
för skog, som har avyttrats genom upplåtelse av avverkningsrätt,

b) sjuttio procent av den på beskattningsåret belöpande köpeskillingen
för avyttrade skogsprodukter samt

c) sjuttio procent av saluvärdet av skogsprodukter, som under
beskattningsåret har tagits ut för förädling i annan förvärvskälla inom
inkomstslaget näringsverksamhet. Lag (1990:678).

Övergångsbestämmelser

1990:678

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1990 och tillämpas första gången vid
1992 års taxering.

1996:478

Den upphävda lagen tillämpas alltjämt i fråga om 1987-1992 års taxeringar.
Lag (1986:498) om tillämpning av valutalagen (1939:350)

Enligt riksdagens beslut föreskrivs att 2 § första stycket 1, 2 och
4--9 samt 5 § 1 och 3 valutalagen (1939:350) skall tillämpas under
tiden den 1 juli 1986--den 30 juni 1987.
Förordning (1986:539) med instruktion för nämnden för utställningar av svensk konst i utlandet

Inledande föreskrifter

1 § Allmänna verksstadgan (1965:600) skall, med undantag av 3 § 1 och 
16 §, tillämpas på nämnden för utställningar av svensk konst i utlandet.

Med chefen förstås vid tillämpning av verksstadgan nämndens ordförande.
Uppgifter

2 § Nämnden skall främja internationella kontakter inom kulturlivet
genom att i utlandet anordna utställningar av nutida svensk konst.

3 § Som ett led i nämndens verksamhet ingår att planlägga och genomföra
svenskt deltagande i biennalutställningarna i Venedig i Italien enligt
stadgarna för det nordiska biennalrådet.

Organisation

4 § Nämnden består av en ordförande och museidirektören vid moderna
museet samt åtta andra ledamöter.

Ordföranden utses av regeringen.

Övriga icke självskrivna ledamöter utses av regeringen, sedan tillfälle
att avge förslag lämnats angående

två ledamöter, som skall vara konstnärer, av Akademien för de fria
konsterna,

två ledamöter, som skall vara konstnärer, av Konstnärernas
riksorganisation,

två ledamöter, som skall vara konstkritiker eller konstskriftställare,
av Svenska konstkritikersamfundet,

en ledamot av Stiftelsen Riksutställningar samt

en ledamot av Stiftelsen Svenska institutet.

Nämnden utser inom sig en vice ordförande.

5 § Icke självskrivna ledamöter i nämnden utses för högst två år. Ett
förordnande kan förlängas en gång. Om särskilda skäl föreligger kan
förordnandet förlängas mer än en gång.

6 § Hos nämnden tjänstgör en sekreterare. Sekreteraren är anställd hos

I mån av behov och tillgång på medel får nämnden anlita utomstående för
särskilda uppdrag.

Ärendenas handläggning

7 § I arbetsordningen eller genom särskilda beslut får nämnden överlämna
åt ordföranden, museidirektören vid moderna museet eller sekreteraren
att avgöra ärenden som inte är av sådan beskaffenhet att de behöver
prövas av nämnden. Överlämnande får inte avse frågor om skiljande från
uppdrag.

8 § Nämnden är beslutför när minst sex ledamöter, bland dem ordföranden,
är närvarande. När ett ärende av större vikt handläggs, skall om möjligt
samtliga ledamöter närvara. Förordning (1986:935).

9 § Ärendena avgörs efter föredragning av ordföranden eller av en
särskilt förordnad föredragande. I arbetsordningen eller genom särskilda
beslut får dock medges att ärenden som handläggs enligt 7 § första
meningen avgörs utan föredragning.

10 § har upphävts genom förordning (1986:935).

11 § I arbetsordningen eller genom särskilda beslut skall bestämmas vem
som får begära in förklaringar, upplysningar eller yttranden i ärenden.

Övriga föreskrifter

12 § Nämnden beslutar i frågor om arbetsuppgifter, arbetstidens
förläggning, ledighet och tjänsteresor för nämndens sekreterare. I
övriga personalfrågor beslutar statens konstmuseer.

13 § Andra beslut av nämnden än beslut som rör personalfrågor får inte
överklagas.
Förordning (1986:547) med instruktion för statens person- och adressregisternämnd 

Inledande bestämmelse

1 § Allmänna verksstadgan (1965:600) skall, med undantag av 3
§ 2 samt 15 och 16 §§, tillämpas på statens person- och
adressregisternämnd.

Med chefen avses vid tillämpningen av verksstadgan nämndens
ordförande. Förordning (1986:968).

Uppgifter

2 § Statens person- och adressregisternämnd är huvudman för det
statliga person- och adressregistret (SPAR).

Av förordningen (1981:4) om det statliga person- och adressregistret
framgår att nämnden också är registeransvarig för SPAR.

Organisation

3 § Nämnden består av en ordförande och högst sju andra ledamöter. De
förordnas av regeringen för högst tre år.

4 § För nämndens kansli svarar statskontoret.

5 § I mån av behov och tillgång på medel får nämnden anlita
utomstående för särskilda uppdrag.

Ärendenas handläggning

6 § Nämnden sammanträder på kallelse av ordföranden.

7 § Ärendena avgörs av nämnden i plenum.

I den mån ett ärende eller en grupp av ärenden inte är av det slag att
de behöver prövas av nämnden i plenum, får de avgöras av ordföranden
enligt vad som anges i arbetsordningen eller i särskilda beslut.

8 § I pleniärenden är nämnden beslutför, när ordföranden och minst
halva antalet andra ledamöter är närvarande. Förordning (1986:968).

9 § Ärendena avgörs efter föredragning som ankommer på en särskilt
förordnad föredragande. Ordföranden får själv ta över beredningen och
föredragningen av ett pleniärende.

10 § har upphävts genom förordning (1986:968).

11 § Ordföranden eller, efter beslut av denne, någon annan som
tjänstgör hos nämnden får begära in förklaringar, upplysningar eller
yttranden i ärendena.
Förordning (1986:562) om statens utlåningsränta och statens avkastningsränta under budgetåret 1986/87

Regeringen föreskriver att statens utlåningsränta och statens
avkastningsränta under budgetåret 1986/87 båda skall vara 12 procent.
Förordning (1986:574) om statsbidrag till fristående särskolor

1 § Denna förordning gäller sådana skolor med enskild huvudman som 
motsvarar landstingskommunernas grundsärskolor, träningsskolor eller 
yrkessärskolor (fristående särskolor). 

Med redovisningsår avses i förordningen tiden den 1 juli--den 30 juni 
nästa kalenderår. 

2 § Om huvudmannen för en fristående särskola redovisningsåret 1985/86 
har fått bidrag för skolan enligt kungörelsen (1968:350) angående 
statsbidrag till omsorger om vissa psykiskt utvecklingsstörda, har 
huvudmannen rätt att för senare redovisningsår få bidrag enligt 
förordningen (1986:188) om statsbidrag till driftkostnader för särskolan 
m. m. Därvid skall föreskrifterna i 3--5 §§ gälla som villkor för 
bidraget. 

3 § En fristående grundsärskola eller träningsskola skall vara godkänd 
enligt 9 kap. 3 § skollagen (1985:1100). 

4 § En fristående yrkessärskola skall stå under skolöverstyrelsens och 
länsskolnämndens tillsyn. 

5 § Särskoleförordningen (1986:573) skall tillämpas. Därvid skall 
huvudmannen fullgöra de uppgifter som enligt förordningen ankommer på 
den lokala styrelsen. 

Särskoleförordningens föreskrifter om personal med statligt reglerad 
anställning skall dock tillämpas endast i fall där den fristående skolan 
har sådan personal.
Förordning (1986:584) med bestämmelser rörande  betyg från gymnasieskolan med anledning av arbetskonflikt vårterminen 1986 

1 § Bestämmelserna i denna förordning tillämpas i fråga om sådan
sökande till grundläggande högskoleutbildning som på grund av
arbetskonflikt vårterminen 1986 inte har fått avgångsbetyg från
gymnasieskolan när fråga om antagning avgörs.

2 § Skolstyrelsen eller utbildningsnämnden skall tillse att varje
berörd elev erhåller intyg om att avgångsbetyg inte utfärdats.

3 § Vid ansökan till utbildning inför höstterminen 1986 skall
sökandens betyg från höstterminen 1985 jämte intyg som avses i 2 §
behandlas som avgångsbetyg i ärendet. Har betyg från höstterminen 1985
inte utfärdats för sökanden gäller i stället för sådant betyg bestyrkt
utdrag ur betygskatalog från höstterminen 1985.

4 § Sökande som inte har erhållit plats på utbildningslinje skall, om
han före utbildningens början för antagningsmyndigheten uppvisar ett
avgångsbetyg som skulle ha berättigat honom till en plats, antas till
linjen.
Förordning (1986:585) om väntetid för  vissa deltagare i grundläggande  svenskundervisning för invandrare och  grundutbildning för vuxna 

Enligt 5 § första stycket 1 lagen (1986:159) om grundläggande 
svenskundervisning för invandrare och 2 kap. 4 § 
vuxenutbildningsförordningen (1985:288) gäller i vissa fall som 
förutsättning för kommunens skyldigheter i fråga om grundläggande 
svenskundervisning för invandrare och grundutbildning för vuxna att den 
som vill delta skall ha väntat på besked om uppehållstillstånd under 
minst den tid som regeringen bestämmer. Denna minsta väntetid skall vara 
två månader.
Lag (1986:595) om dubbelbeskattningsavtal mellan Sverige och Pakistan

1 § Det avtal för att undvika dubbelbeskattning och förhindra
skatteflykt beträffande inkomstskatter som Sverige och Pakistan
undertecknade den 22 december 1985 skall, tillsammans med det
protokoll som är fogat till avtalet och som utgör en integrerande del
av detta, gälla för Sveriges del. Avtalets och protokollets innehåll
framgår av bilaga till denna lag.

2 § Avtalets beskattningsregler skall tillämpas endast i den mån dessa
medför inskränkning av den skattskyldighet i Sverige som annars skulle
föreligga.

3 § Om en person anser att det vidtagits någon åtgärd som för honom
medfört eller kommer att medföra en beskattning som strider mot
bestämmelserna i avtalet, kan han ansöka om rättelse enligt artikel 25
punkt 1 i avtalet. Sådan ansökan skall göras hos regeringen och bör
inges inom den tid som anges i nämnda bestämmelse.

4 § Har upphävts genom lag (2011:1324).
Förordning (1986:616) om beredskapspolisen 

1 § Under höjd beredskap eller då regeringen har beslutat om

tjänstgöring enligt 4 kap. 8 § lagen (1994:1809) om
totalförsvarsplikt skall beredskapspolismän finnas vid
polismyndigheterna. Beredskapspolismännens huvudsakliga uppgift
är att delta i sådan polisverksamhet som har anknytning till
befolkningsskydd och räddningstjänst, men de får tas i anspråk
även för andra lämpliga polisuppgifter.

Då samhället har utsatts för eller riskerar att utsättas för
särskilt svåra och påfrestande situationer från ordnings- och
säkerhetssynpunkt får det vid polismyndigheterna finnas
beredskapspolismän, under förutsättning av att dessa ingått
avtal med Rikspolisstyrelsen om sådan tjänstgöring. Regeringen
beslutar efter framställning från Rikspolisstyrelsen om när
sådana beredskapspolismän får tas i anspråk.

Vad som i lag eller annan författning är föreskrivet om
polismän gäller i tillämpliga delar även beredskapspolismännen.
Förordning (1999:726).

2 § Av förordningen (1995:238) om totalförsvarsplikt framgår att
polisverksamhet är en verksamhet i det civila försvaret där
totalförsvarspliktiga kan tjänstgöra med civilplikt. Av 4 kap. 5 §
samma förordning framgår också att totalförsvarspliktiga har
skyldighet att lämna uppgifter enligt 2 kap. 1 § lagen (1994:1809) om
totalförsvarsplikt till länsstyrelserna och till Rikspolisstyrelsen.

Av 9 kap. 1 § 4 och 6 förordningen om totalförsvarsplikt framgår
vidare att Krisberedskapsmyndigheten efter hörande av
Rikspolisstyrelsen får meddela föreskrifter i fråga om
grundutbildningens och repetitionsutbildningens längd och
genomförande samt i fråga om krigsplacering såvitt avser civilplikt
som skall fullgöras i polisverksamhet. Förordning (2002:473).

3 § Rikspolisstyrelsen får meddela närmare föreskrifter om
beredskapspolisens organisation efter hörande av Försvarsmakten,
Krisberedskapsmyndigheten och Statens räddningsverk.
Förordning (2002:473).

3 a § har upphävts genom förordning (1995:689).

4 § har upphävts genom förordning (1995:689).

Övergångsbestämmelser

1991:24

Denna förordning träder i kraft den 1 februari 1991. I fråga om
överklagande av beslut som har meddelats före ikraftträdandet gäller
äldre bestämmelser.
Förordning (1986:621) om ersättning till jordbruks-, trädgårds- och renskötselföretag  samt till vissa fiskare med anledning av Tjernobylolyckan 

1 § Ersättning av statsmedel får lämnas enligt denna förordning för 
kostnader och förluster på grund av radioaktivt nedfall med anledning av 
reaktorhaveriet i Tjernobyl i Sovjetunionen. 

2 § Ersättning får i mån av tillgång på medel lämnas till

1. jordbruksföretag,

2. trädgårdsföretag,

3. renskötselföretag och

4. den som har meddelats särskild licens enligt förordningen (1978:517) 
om licens för yrkesfiske. Förordning (1987:65).

2 a § Ersättning lämnas för merkostnader och inkomstförluster till följd 
av åtgärder som har vidtagits i syfte att förebygga hälsorisker från 
livsmedel. Förordning (1987:65).

3 § Ersättningsbelopp får betalas ut i förskott. 

När den slutliga ersättningen fastställs, skall förskottbetalning 
avräknas. 

4 § Frågor om ersättning enligt 2 § 1--3 prövas av statens jordbruksverk 
eller, efter verkets bemyndigande, av länsstyrelsen.

Frågor om ersättning enligt 2 § 4 prövas av fiskeriverket eller, efter 
verkets bemyndigande, av länsstyrelsen.

Länsstyrelsens beslut enligt 2 § 1--3 får överklagas hos 
jordbruksverket. Länsstyrelsens beslut enligt 2 § 4 får överklagas hos 
fiskeriverket.

Jordbruksverkets och fiskeriverkets beslut får inte överklagas. 
Förordning (1991:560).

5 § Jordbruksverket får meddela ytterligare föreskrifter om ersättning 
enligt 2 § 1--3.

Fiskeriverket får meddela ytterligare föreskrifter om ersättning enligt 
2 § 4. Förordning (1991:560).

Övergångsbestämmelser

1987:65

Denna förordning träder i kraft den 1 april 1987. Förordningen får 
tillämpas också i fråga om kostnader och förluster som uppstått före 
ikraftträdandet.

1990:866

Denna förordning träder i kraft den 1 augusti 1990.

I fråga om överklagande av beslut som har meddelats före ikraftträdandet 
gäller äldre föreskrifter.
Förordning (1986:631) om belopp för år 1985  enligt 4 § förordningen (1983:944) om statsbidrag till social hemhjälp 

Regeringen fastställer att det belopp som avses i 4 § förordningen
(1983:944) om statsbidrag till social hemhjälp/n1/ skall vara 250
kronor för år 1985.
Förordning (1986:638) om riksgränsen mellan Sverige och Finland

1 § I enlighet med överenskommelsen mellan Sverige och Finland den 19
juni 1986 om riksgränsen vid Vähänärä-forsen i Torne älv skall
riksgränsen mellan länderna från och med den 1 september 1986 ha den
sträckning som på detta avsnitt gemensamt har föreslagits av den svenska
och finska gränskommissionen vid 1985 års översyn av riksgränsen vid
Vähänärä.

Det avsnitt av riksgränsen som nu avses begränsas i norr av latituden 65
o 56'05,8N och i söder av latituden 65 o 55'33,8"N, med latituderna
beräknade enligt svenskt system.

2 § De av gränskommissionerna upprättade tekniska beskrivningarna över
gränsavsnittet vid Vähänärä och den av kommissionerna upprättade kartan
fastställs att från och med den 1 september 1986 gälla som officiella
gränsdokument, för det avsnitt av riksgränsen som anges i 1 § andra
stycket.
Förordning (1986:64) om uppdragsutbildning vid Nationellt centrum för flexibelt lärande 

Inledande bestämmelser

1 § Vid Nationellt centrum för flexibelt lärande får
uppdragsutbildning anordnas i anslutning till den reguljära
utbildningen. Uppdragsutbildningen skall i fråga om art och
nivå ha anknytning till centrumets reguljära verksamhet.
Förordning (2001:1203).

2 § Med reguljär utbildning avses i denna förordning
centrumets verksamhet enligt förordningen (1992:601) om
utbildning vid Nationellt centrum för flexibelt lärande och med
ordinarie studerande den som antagits till sådan utbildning.

Uppdragsutbildning innebär att centrumet mot särskild
ersättning från annan än enskild för dennes räkning anordnar
utbildning för personer som uppdragsgivaren utser. Statliga,
kommunala och landstingskommunala myndigheter kan vara
uppdragsgivare i fråga om personalutbildning och utbildning som
betingas av arbetsmarknadsskäl. Enskilda företag och
organisationer kan vara uppdragsgivare i fråga om
personalutbildning. Förordning (2001:1203).

3 § Deltagare i uppdragsutbildning kan undervisas tillsammans med
ordinarie studerande (samundervisning) eller i egna grupper (separat
uppdragsutbildning).

Undervisningen för ordinarie studerande skall följa gällande
föreskrifter för reguljär utbildning även vid samundervisning.

Förhållandet till timramen

4 § Separat uppdragsutbildning räknas inte som utnyttjande av skolans
timram för undervisning.

Vid samundervisning anses timramen ianspråktagen med så stor
andel av antalet använda timmar för kursen som svarar mot andelen
ordinarie studerande vid kursstarten.

Personal

5 § Uppdragsutbildning ingår i arbetsuppgifterna för statligt anställd
personal vid skolan på samma sätt som skolans reguljära utbildning.

Uppdragsersättningen

6 § Skolan skall av uppdragsgivarna betinga sig ersättning som täcker
samtliga statliga kostnader med anledning av uppdragen, såsom
kostnader för lokaler, material, undervisning och administration. Även
framtida statliga pensionskostnader skall beaktas.

7 § Om skolan med anledning av uppdragsutbildning har större personal
än den annars skulle ha haft, skall i ersättningar från
uppdragsgivarna för personalkostnader, utöver vad som annars gäller,
ingå ett belopp som uppgår till en procent av underlaget för beräkning
av lönekostnadspålägg.

Ett sådant belopp skall tillgodoföras anslaget Täckning av
merkostnader för löner och pensioner m. m.

8 § har upphävts genom förordning (1991:1118).

Betyg

9 § De som deltar i uppdragsutbildning får ges betyg enligt
bestämmelserna för reguljär utbildning, om

1. uppdragsutbildningen följer en kursplan som har fastställts enligt
bestämmelserna för reguljär utbildning,

2. lärarna har en kompetens som motsvarar vad som gäller för lärare
inom jämförbar reguljär utbildning och

3. deltagarna uppfyller de behörighetsvillkor som gäller för antagning
till motsvarande kurs i reguljär utbildning.
Förordning (1986:642) om ökade möjligheter för kommuner att anlita personal vid företag m.fl. för viss undervisning i gymnasieskolan

Inledande föreskrifter

1 § För att tillförsäkra gymnasieskolan nödvändig kompetens för teknisk
och viss annan yrkesinriktad utbildning får enligt föreskrifterna i
denna förordning undervisning i en kommuns gymnasieskola fullgöras av
personal hos företag inom näringslivet eller hos statliga och kommunala
myndigheter utanför skolområdet inom ramen för anställningen hos
företaget eller myndigheten.

Med kommun avses även landstingskommun och kommunalförbund.

Förordningen gäller inte när undervisning anordnas som inbyggd
utbildning.

2 § Denna förordning får tillämpas om det till en ledig anställning som
lärare i vissa yrkesinriktade ämnen i gymnasieskolan inte finns någon
sökande som i fråga om lärarutbildning uppfyller de krav som enligt
statliga föreskrifter gäller för lärare i gymnasieskolan.

Med yrkesinriktade ämnen avses här sådana ämnen som före den 1 januari
1991 kunde ingå i en lönetjänst som lärare enligt något av numren
101--136, 139, 140, 147, 148, 156, 157, 160--163, 172, 180 och 184 i
gymnasieskolan. Förordning (1990:1229).

Kompetenskrav

3 § För att en person skall få fullgöra undervisning som avses i denna
förordning krävs att denne dels har god förmåga att undervisa, dels i
fråga om ämnesteoretisk utbildning och yrkespraktik har den kompetens
som krävs för undervisningen.

Avtal om undervisning

4 § Om styrelsen för skolan avser att anlita en person, som är anställd
hos ett företag eller en myndighet, för undervisning i fall som avses i
denna förordning, skall styrelsen träffa avtal med det företag eller den
myndighet där personen är anställd om att denne inom ramen för sin
anställning där skall fullgöra undervisning i gymnasieskolan i ett eller
flera ämnen som anställningen som lärare kan omfatta. Avtalet skall
godkännas av arbetstagaren.

Ett sådant avtal får omfatta högst ett läsår i taget eller, om
undervisningen avser tekniska ämnen på fyraårig teknisk linje, högst två
läsår i taget.

Den anställning som omfattar ämnet eller ämnena skall ledigförklaras
varje redovisningsår. Förordning (1990:1229).

5 § har upphävts genom förordning (1990:1229).

Statsbidrag

6 § För undervisning som fullgörs enligt denna förordning lämnas
statsbidrag till kommunen för lönekostnader och socialavgifter med högst
det belopp som kunde ha lämnats, om undervisningen i stället hade
fullgjorts av lärare anställda i gymnasieskolan. Statsbidraget får dock
inte överstiga den ersättning som kommunen har betalat till företaget
eller myndigheten.

I fråga om rekvisition och utbetalning av bidraget samt revision m. m.
finns föreskrifter i gymnasieförordningen (1987:743). */k/ Förordning
(1987: 730).

Övriga föreskrifter

7 § Skolöverstyrelsen får meddela de ytterligare föreskrifter som behövs
för verkställigheten av denna förordning.