Fastighetsbildningslag (1970:988)

Första avdelningen

Inledande bestämmelser

1 kap.

1 § Fastighetsbildning är en åtgärd som vidtas enligt denna
lag och som innebär att

1. fastighetsindelningen ändras,

2. servitut bildas, ändras eller upphävs, eller

3. en byggnad eller annan anläggning som hör till en
fastighet överförs till en annan fastighet.

Genom fastighetsbestämning enligt denna lag avgörs frågor om

1. hur fastighetsindelningen är beskaffad,

2. huruvida en ledningsrätt eller ett servitut gäller och
vilket omfång rätten har,

3. huruvida byggnader eller andra anläggningar hör till en
fastighet enligt 2 kap. 1 § jordabalken, och

4. vilken omfattning en gemensamhetsanläggning har.

Genom särskild gränsutmärkning enligt denna lag kan en
fastighets gränser märkas ut på marken i andra fall än vid
fastighetsbildning eller fastighetsbestämning.
Lag (2009:562).

1 a § I denna lag betyder

1. tredimensionell fastighet: en
fastighet som i sin helhet är avgränsad både horisontellt och
vertikalt,

2. tredimensionellt fastighetsutrymme: ett utrymme
som ingår i en annan fastighet än en tredimensionell
fastighet och som är avgränsat både horisontellt och
vertikalt,

3. ägarlägenhetsfastighet: en tredimensionell
fastighet som inte är avsedd att rymma annat än en enda
bostadslägenhet. Vad som sägs i denna lag om mark gäller
också annat utrymme som ingår i en fastighet eller är
samfällt för flera fastigheter. Lag (2009:183).

2 § Fastigheterna skall redovisas i fastighetsregistrets
allmänna del. Bestämmelser om fastighetsregistret finns i lagen
(2000:224) om fastighetsregister.

Fastighetsbildning och fastighetsbestämning är fullbordade, när
uppgift om åtgärden har införts i fastighetsregistrets allmänna
del. Lag (2000:233).

3 § Samfällighet enligt denna lag är mark som hör till flera fastigheter
gemensamt.

4 § Vad som i denna lag sägs om mark eller område gäller i tillämpliga
delar även beträffande fiske som ej ingår i äganderätten till
vattenområdet och ej utgör servitut.

5 § Närmare föreskrifter för tillämpningen av denna lag meddelas av
regeringen eller av myndighet som regeringen bestämmer. Lag (1977:362).

Andra avdelningen

Fastighetsbildning i allmänhet

2 kap. Grundläggande bestämmelser

1 § Fastighetsbildning sker såsom fastighetsreglering, om den avser
ombildning av fastigheter, och såsom avstyckning, klyvning eller
sammanläggning, om den avser nybildning av fastighet.

2 § Fråga om fastighetsbildning prövas vid förrättning. Förrättning
handlägges av lantmäterimyndighet. Fastighetsbildningsfråga
upptages efter ansökan, om ej annat är föreskrivet.

Flera fastighetsbildningsåtgärder får handläggas gemensamt vid en
förrättning eller, om de börjat handläggas gemensamt, delas upp på
skilda förrättningar.

Av 14 kap. följer att fastighetsbestämning i vissa fall skall företagas
i samband med fastighetsbildning. Lag (1995:1394).

3 § Fastighetsbildning, som innebär ändring av fastighetsindelningen och
berör vattenområde, omfattar även fisket, om detta ingår i äganderätten
till området. Med stöd av 3 kap. 8 § får dock annat bestämmas.

4 § Vad som efter fastighetsbildning är tillbehör till fastighet framgår
av jordabalken. Byggnad eller annan anläggning som enligt beslut vid
fastighetsreglering skall rivas eller flyttas utgör dock ej tillbehör
till den fastighet på vilken den är belägen.

5 § Är servitut eller annan särskild rättighet som hör till fastighet av
betydelse för fastigheten endast om viss mark hör till denna, följer
rättigheten marken vid ändring i fastighetsindelningen. Vad som nu sagts
gäller icke, om annat bestämmes vid fastighetsbildningen.

6 § Kostnaderna för genomförande av fastighetsbildning betalas enligt de
bestämmelser som gäller för den fastighetsbildningsåtgärd om vilken är
fråga. Kostnader som är gemensamma för skilda åtgärder fördelas på dessa
efter vad som är skäligt.

Avvisas ansökan eller inställes förrättning, skall sökanden betala
uppkomna kostnader, om icke särskilda omständigheter föranleder att
betalningsskyldigheten fördelas mellan samtliga sakägare eller vissa av
dem. Har förrättningen enligt 5 kap. 3 § fjärde stycket påkallats av
länsstyrelsen, skall sådana kostnader betalas av staten.

Överenskommelse mellan sakägarna om fördelning av
förrättningskostnaderna på annat sätt än som följer av lagen skall
gälla, om det icke är uppenbart att överenskommelsen tillkommit i
otillbörligt syfte.

Till förrättningskostnader hänföres taxeavgift, ersättning till
sakkunnig och syssloman, utgift för hantlangning som ej ingår i
taxeavgiften samt ersättning för skada enligt 4 kap. 38 § tredje
stycket. Lag (1987:124).

7 § Om förrättningskostnaderna inte har betalats inom den tid 
som lantmäterimyndigheten har beslutat ska myndigheten begära 
indrivning. Regeringen får meddela föreskrifter om att 
indrivning inte behöver begäras för obetydliga belopp. 
Bestämmelser om indrivning finns i lagen (1993:891) om 
indrivning av statliga fordringar m.m. Vid indrivning får 
verkställighet enligt utsökningsbalken ske. Lag (2020:363).

3 kap. Villkor för fastighetsbildning

Allmänna lämplighets- och planvillkor

1 § Fastighetsbildning ska ske så att varje fastighet som
nybildas eller ombildas blir med hänsyn till belägenhet,
omfång och övriga förutsättningar varaktigt lämpad för sitt
ändamål. Härvid ska särskilt beaktas att fastigheten får en
lämplig utformning och tillgång till behövliga vägar utanför
sitt område. Om fastigheten ska användas för bebyggelse, ska
den vidare kunna få godtagbara anordningar för vatten och
avlopp. 

Fastighetsbildning får inte äga rum, om den fastighet, som ska 
nybildas eller ombildas för nytt ändamål, inte kan antas få 
varaktig användning för sitt ändamål inom överskådlig tid. 
Fastighetsbildning får inte heller äga rum, om ändamålet med 
hänsyn till sin art och övriga omständigheter bör tillgodoses 
på något annat sätt än genom fastighetsbildning.

En tredimensionell fastighet eller ett tredimensionellt
fastighetsutrymme får ny- eller ombildas endast om det står
klart att åtgärden är lämpligare än andra åtgärder för att
tillgodose det avsedda ändamålet. Vid tillämpningen av första
och andra styckena ska en sådan fastighetsbildnings särskilda
karaktär beaktas. Därutöver gäller vad som föreskrivs i 1 a
och 1 b §§. Lag (2009:183).

1 a § Fastighetsbildning som medför att en tredimensionell
fastighet nybildas eller ombildas får ske endast om

1. den tredimensionella fastigheten är avsedd att rymma en
byggnad eller annan anläggning eller en del av en sådan,

2. den tredimensionella fastigheten tillförsäkras de
rättigheter som behövs för att den ska kunna användas på ett
ändamålsenligt sätt,

3. det står klart att åtgärden a) är motiverad med hänsyn
till anläggningens konstruktion och användning, och

b) är ägnad att leda till en mera ändamålsenlig förvaltning
av anläggningen eller att trygga finansieringen eller
uppförandet av anläggningen, och

4. den tredimensionella fastigheten, om den är avsedd för
bostadsändamål, är ägnad att omfatta minst tre
bostadslägenheter.

I fråga om fastighetsbildning för en anläggning som ännu inte
har uppförts gäller dessutom att fastighetsbildning enligt
första stycket får ske endast om

1. det är nödvändigt för att trygga finansieringen eller
uppförandet av anläggningen, och

2. den tredimensionella fastigheten kan antas få användning
för sitt ändamål inom en nära framtid.

Första och andra styckena tilllämpas också vid 
fastighetsbildning som innebär att ett tredimensionellt 
fastighetsutrymme nybildas eller ombildas.

I 1 b § finns särskilda bestämmelser om fastighetsbildning
som innebär att en ägarlägenhetsfastighet nybildas eller
ombildas. Lag (2009:183).

1 b § Vid fastighetsbildning som medför att en
ägarlägenhetsfastighet nybildas eller ombildas tillämpas 1 a §
med de tillägg och avvikelser som anges i andra och tredje
styckena.

Fastighetsbildningen får ske endast om

1. det står klart att det utrymme som
ägarlägenhetsfastigheten ska omfatta inte inom åtta år före
fastighetsbildningsbeslutet till någon del har använts som
bostadslägenhet, och

2. ägarlägenhetsfastigheten genom fastighetsbildningen kommer
att ingå i en sammanhållen enhet om minst tre
ägarlägenhetsfastigheter.

Vid tillämpningen av 1 a § första stycket 2 ska det särskilt
övervägas om det bör inrättas en eller flera
gemensamhetsanläggningar enligt anläggningslagen (1973:1149).
Bestämmelserna i 1 a § första stycket 3 och 4 tilllämpas inte
i fråga om ägarlägenhetsfastigheten.

Andra stycket 1 tillämpas inte vid sådan fastighetsbildning
som avser överföring av ett utrymme från en
ägarlägenhetsfastighet till en annan ägarlägenhetsfastighet.
Lag (2009:183).

2 § Inom ett område med detaljplan eller områdesbestämmelser
får fastighetsbildning inte ske i strid mot planen eller
bestämmelserna. Om syftet med planen eller bestämmelserna
inte motverkas, får dock mindre avvikelser göras.

Gäller naturvårdsföreskrifter eller andra särskilda
bestämmelser för bebyggande eller användning av mark än de
som avses i första stycket, ska fastighetsbildning ske så att
syftet med bestämmelserna inte motverkas. Om det på grund av
ett särskilt tillstånd får uppföras en byggnad eller vidtas
en annan därmed jämförlig åtgärd i strid mot en sådan
bestämmelse, hindrar det som nu har sagts inte
fastighetsbildning som behövs för att tillståndet ska kunna
utnyttjas. Lag (2014:205).

3 § Inom område som inte omfattas av detaljplan, får fastighetsbildning
inte ske, om åtgärden skulle försvåra områdets ändamålsenliga
användning, föranleda olämplig bebyggelse eller motverka lämplig
planläggning av området. Lag (1987:124).

4 § Förutsätter fastighetsbildning att ny utfart till allmän väg
anordnas eller befintlig utfart tages i anspråk, får
fastighetsbildningen ej utan synnerliga skäl äga rum, om väsentlig
olägenhet därigenom skulle uppkomma för trafiken på vägen.

Särskilda bestämmelser beträffande jordbruk, skogsbruk och fiske

5 § För att en jordbruksfastighet skall anses lämpad för sitt ändamål
skall den ha sådan storlek, sammansättning och utformning att den
medger att det företag som skall bedrivas på fastigheten ger ett
godtagbart ekonomiskt utbyte. Vid bedömningen härav skall
hänsyn tas till möjligheterna att kombinera företaget med annan
varaktig verksamhet på orten. Särskild hänsyn skall tas till intresset
av att sysselsättning och bosättning i glesbygd främjas. Hänsyn skall
också tas till betydelsen av att vården av natur- och kulturmiljön
främjas.

Första stycket gäller även i fråga om en skogsbruksfastighet.
Lag (1993:1340).

6 § Fastighetsbildning som berör en jordbruksfastighet får inte
äga rum om åtgärden är ägnad att medföra någon olägenhet av
betydelse för jordbruksnäringen. Lag (1993:1340).

7 § Mark som är avsedd för skogsbruk får inte delas in på ett sådant
sätt att möjligheten att ekonomiskt utnyttja skogen undergår
försämring av någon betydelse. Fastighetsbildning som berör sådan
mark får inte heller äga rum, om den innebär en skadlig delning av
en skogsbruksfastighet. Lag (1993:1340).

8 § Fiske får ej uppdelas genom fastighetsbildning på sätt som medför
olägenhet av någon betydelse för fiskevården. Uppdelning får dock ske,
om den är nödvändig för att möjliggöra en eljest angelägen ändring i
fastighetsindelningen och icke medför avsevärd olägenhet för
fiskevården.

Ingår fiske i äganderätten till vattenområde och föreligger enligt
första stycket hinder mot fastighetsbildningsåtgärd beträffande
området, får bestämmas att fastighetsbildningen icke skall omfatta
fisket, om fastighetsbildningen är av synnerlig vikt för en lämplig
fastighetsindelning eller i övrigt av betydande allmänt intresse. Även
om fastighetsbildningen ej är av den betydelse som nu angivits, får
sådan bestämmelse meddelas, om vattenområdet är gemensamt för flera
fastigheter.

Undantagsbestämmelser

9 § Fastighetsbildning får äga rum, även om fastighet som nybildas eller
ombildas icke blir varaktigt lämpad för sitt ändamål, såvida
fastighetsindelningen förbättras och en mer ändamålsenlig indelning icke
motverkas.

10 § Om fastighetsbildning är till övervägande nytta från allmän
synpunkt, får åtgärden äga rum även om den strider mot vad som ovan
föreskrivits till skydd för jordbruksnäringen eller skogsbruket.

Fastighetsbildning över kommungräns

11 § Fastighetsbildning som medför ändring av gräns för
kommun får ske endast om åtgärden är av väsentlig betydelse
för en ändamålsenlig fastighetsindelning eller om den
kommunala indelningen blir lämpligare.

Till fastighetsbildning som avses i första stycket ska
regeringens eller länsstyrelsens medgivande inhämtas, om
lantmäterimyndigheten finner att gränsändringen kan medföra
en olämplig indelning i förvaltningsområden. Medgivande ska
alltid inhämtas, om en kommun begär det eller åtgärden
innebär att en hel fastighet överförs till en annan domkrets
för en allmän underrätt.

Är fastighetsbildning beroende av medgivande enligt andra
stycket, ska lantmäterimyndigheten anmäla förhållandet till
länsstyrelsen. Lag (2013:378).

4 kap. Fastighetsbildningsförrättning

Lantmäterimyndigheten

1 § Vid fastighetsbildningsförrättning består
lantmäterimyndigheten av en förrättningslantmätare. Dessutom
skall två gode män ingå i myndigheten när förrättningslantmätaren finner
att det behövs eller när sakägare begär det och oskäligt dröjsmål ej
föranledes därav. I utförandet av tekniska göromål skall gode män aldrig
deltaga.

Har förrättningen betydande omfattning, får antalet gode män ökas, om
det kan påskynda handläggningen. Flera än två gode män får dock icke
samtidigt deltaga i handläggningen av samma fråga.

Bestämmes att gode män skall medverka, rubbas icke därigenom vad som
redan beslutats eller verkställts under förrättningen. Lag (1995:1394).

2 § Gode män utses genom val av kommunfullmäktige.

God man skall inom kommunen vara valbar till nämndeman i tingsrätt.
God man skall ha erfarenhet i fråga om tätortsförhållanden eller vara
kunnig i jordbruks- eller skogsbruksfrågor.

God man utses för fyra år. Upphör god man att vara valbar, är
uppdraget förfallet.

Rättegångsbalkens bestämmelser om skyldighet att mottaga uppdrag som
nämndeman och att kvarstå i uppdraget samt att efter avgång
fortfarande tjänstgöra äger motsvarande tillämpning i fråga om god
man.

Länsstyrelsen bestämmer antalet gode män. Lag (1994:1624).

3 § Skall gode män medverka, åligger det förrättningslantmätaren att
kalla dem till förrättningen. Till tjänstgöring bör företrädesvis kallas
gode män med behövlig ortskännedom och sakkunskap.

Är god man av jäv hindrad att tjänstgöra eller uteblir han från
sammanträde och kan annan god man ej utan tidsutdräkt infinna sig, får
förrättningslantmätaren till tjänstgöring som god man kalla någon som är
valbar till sådan befattning. Lag (1975:1138).

4 § Vad som föreskrivits i 4 kap. 12 § rättegångsbalken om hinder för
dem som är varandra närstående att tjänstgöra samtidigt som domare äger
motsvarande tillämpning beträffande förrättningsmän.

5 § Mot förrättningsman gäller samma jäv som mot domare.

6 § Vill sakägare anföra jäv mot förrättningsman, skall han framställa
invändning därom första gången han för talan i ärendet sedan han fick
kännedom om att förrättningsmannen tjänstgör och att jävsanledning
föreligger. Underlåter han det, är hans rätt att anföra jäv förfallen.

Sedan fråga om jäv mot förrättningsman uppkommit, får han endast vidtaga
åtgärd som icke utan synnerlig olägenhet kan uppskjutas och som ej
innefattar avgörande av en för förrättningen betydelsefull fråga. Sådan
åtgärd får vidtagas av förrättningslantmätaren, även om han förklarats
jävig.

Den omständigheten att förrättningsman finnes vara jävig påverkar ej
giltigheten av beslut eller åtgärd som tillkommit innan frågan om jäv
uppkom. Lag (1971:649).

7 § En förrättning skall handläggas av lantmäterimyndigheten i
den ort där den eller de berörda fastigheterna är belägna.
Ligger fastigheterna under flera lantmäterimyndigheter, skall
förrättningen handläggas av endera myndigheten. Lag (2003:628).

7 a § Om en kommun är sakägare vid en förrättning som handläggs
av en kommunal lantmäterimyndighet, får kommunen eller en annan
sakägare begära att förrättningen i stället ska handläggas av
den statliga lantmäterimyndigheten.

En sådan begäran ska göras hos förrättningslantmätaren innan
förrättningen har avslutats. Förrättningen ska då avbrytas och
ärendet överlämnas till den statliga lantmäterimyndigheten.

Bestämmelserna i denna paragraf omfattar inte förrättningar som
grundas på avtal om köp, byte eller gåva enligt 4 kap.
jordabalken. Lag (2008:543).

Förrättningens inledande och grunderna för handläggningen

8 § En ansökan om fastighetsbildning ska vara skriftlig och 
ges in till lantmäterimyndigheten. En muntlig ansökan som 
görs vid ett förrättningssammanträde ska dock godtas om den 
väckta frågan lämpligen kan prövas vid samma förrättning.

Sökanden ska ange den åtgärd som han eller hon önskar 
genomförd samt uppge den eller de fastigheter som han eller 
hon för talan för. Om det kan anses skäligt att sökanden 
skaffar uppgifter om det eller om sökanden ändå har tillgång 
till uppgifterna, ska han eller hon också ange de andra 
fastigheter som saken angår samt namn på fastighetsägarna och 
på de innehavare av servitut, nyttjanderätt eller rätt till 
elektrisk kraft som kan beröras av åtgärden.

En ansökan ska undertecknas eller skrivas under med en 
elektronisk underskrift av sökanden eller sökandens ombud.

Till en ansökan ska sökanden bifoga de handlingar som han 
eller hon har och som är av betydelse för saken.
Lag (2016:638).

8 a § En ansökan som ges in av en enskild sökande ska
innehålla uppgifter om sökandens

1. personnummer eller organisationsnummer,

2. postadress och adress till arbetsplats samt i förekommande
fall annan adress där sökanden kan anträffas för delgivning
genom stämningsman,

3. telefonnummer till bostaden och arbetsplatsen samt
mobiltelefonnummer, med undantag för nummer som avser ett
hemligt telefonabonnemang som behöver uppges endast om
lantmäterimyndigheten begär det,

4. e-postadress, och

5. förhållanden i övrigt av betydelse för delgivning med
honom eller henne.

Om sökandens talan förs av en ställföreträdare, ska
motsvarande uppgifter lämnas även om honom eller henne. Om
sökanden har ett ombud, ska ombudets namn, postadress,
telefonnummer till arbetsplatsen, mobiltelefonnummer och
e-postadress anges. Lag (2014:1342).

8 b § Om det finns en enskild som kan beröras av en ansökan i
egenskap av fastighetsägare eller innehavare av servitut,
nyttjanderätt eller rätt till elektrisk kraft, ska ansökan
innehålla uppgifter om den enskilde i de hänseenden som anges
i 8 a §. Uppgifterna behöver dock lämnas endast om det kan
anses skäligt att sökanden skaffar dem eller om han eller hon
ändå har tillgång till dem. Lag (2014:1342).

8 c § Uppgifter som avses i 8 a och 8 b §§ ska gälla
förhållandena när uppgifterna lämnas till
lantmäterimyndigheten. Om något av dessa förhållanden ändras
eller om en uppgift är ofullständig eller felaktig, ska det
genast anmälas till lantmäterimyndigheten.
Lag (2014:1342

8 d § En ansökan som ges in elektroniskt ska lämnas till det
mottagningsställe för elektroniska handlingar som
lantmäterimyndigheten anvisar. Ansökan ska anses ha kommit in
till lantmäterimyndigheten när den har anlänt till det
mottagningsstället. Lag (2014:1342).

8 e § Andra handlingar än ansökan ska ges in till
lantmäterimyndigheten i original eller i form av en bestyrkt
kopia, om inte lantmäterimyndigheten tilllåter att en
handling ges in i någon annan form. Om en handling ges in i
form av en bestyrkt kopia, får lantmäterimyndigheten begära
att originalhandlingen visas upp. Lag (2014:1342).

9 § Om en ansökan inte uppfyller kraven i 8–8 c §§ eller i
övrigt är ofullständig, får lantmäterimyndigheten förelägga
sökanden att avhjälpa bristen. Detsamma gäller om sökanden
inte uppfyller kraven i 8 e §.

Om lantmäterimyndigheten har beslutat att sökanden ska betala
förskott på förrättningskostnaderna innan ansökan tas upp
till prövning, får sökanden också föreläggas att fullgöra
denna skyldighet. Lag (2014:1342).

10 § Följer sökanden inte ett föreläggande enligt 9 § första stycket,
får ansökan avvisas, om den är så ofullständig att den inte kan ligga
till grund för en förrättning. Ansökan får också avvisas om sökanden,
eller i förekommande fall samtliga sökande, har underlåtit att betala
förskott som har förelagts enligt 9 § andra stycket.

Om det finns hinder mot att ta upp den väckta frågan till prövning,
skall ansökan avvisas.

Fråga om avvisande av ansökan skall skyndsamt utredas och
avgöras. Lag (1993.1340).

10 a § Har upphävts genom lag (2014:205).

11 § I den utsträckning som är påkallad med hänsyn till
fastighetsbildningens art och förhållandena i övrigt skall
lantmäterimyndigheten utreda vilka som i egenskap av ägare till
fastighet eller på annan grund är sakägare. Den som har lagfart på
fastigheten anses som ägare, om det ej visas att fastigheten tillhör
annan.

Ägaren till en fastighet som berörs av förrättningen skall på begäran av
lantmäterimyndigheten uppge för honom kända innehavare av
servitut, nyttjanderätt och rätt till elektrisk kraft. Underlåter han
det utan giltigt skäl, skall han ersätta den skada som därigenom
uppkommer för rättighetshavaren.

Om det är ovisst vilken av flera som äger en fastighet eller som innehar
en rättighet, behandlas samtliga som sakägare. Har en fastighet bytt
ägare genom ett förvärv som inte är fullbordat, är både överlåtaren och
förvärvaren sakägare.

Om en förrättning angår samfälld mark som förvaltas av en
samfällighetsförening, är föreningen sakägare i stället för delägarna.
Lag (1995:1394).

11 a § Lantmäterimyndigheten ska undersöka om det i en
fastighet som berörs av förrättningen finns en inskrivning av
ett servitut eller en nyttjanderätt som uppenbart inte gäller
i fastigheten. Om det finns en sådan inskrivning ska det
antecknas i förrättningshandlingarna. Undersökningen ska
begränsas till åtgärder som kan utföras utan olägenhet i
förrättningen. Lag (2013:490).

12 § Om förrättningen rör en fastighet som ägs av ett upplöst bolag
eller en annan upplöst sammanslutning, får överförmyndaren förordna
god man som avses i 11 kap. föräldrabalken att företräda
sammanslutningen vid förrättningen.

Om god man enligt första stycket eller annan god man enligt 11 kap.
3 § föräldrabalken behöver förordnas, skall lantmäterimyndigheten
anmäla detta hos överförmyndaren. Lag (1995:1416).

13 § En förrättningslantmätare eller en god man får inte vara 
ombud för eller biträde åt en sakägare vid den 
lantmäterimyndighet som han eller hon tillhör. Den som har 
befattat sig med saken i sin tjänst eller som ombud för eller 
biträde åt en sakägare med motstående intresse får inte heller 
vara ombud eller biträde. Detsamma gäller den som står i ett 
sådant förhållande till en förrättningsman som avses i 4 kap. 
12 § rättegångsbalken.

I övrigt gäller 12 kap. rättegångsbalken i tillämpliga delar. 
En skriftlig fullmakt behöver dock inte ges in annat än om 
lantmäterimyndigheten anser att det behövs. Lag (2020:921).

14 § Vid en förrättning ska lantmäterimyndigheten hålla
sammanträde med sakägarna.

Något sammanträde behövs inte om det inte finns några
motstridande intressen mellan sakägarna i ärendet och det
inte heller finns några hinder mot den sökta
fastighetsbildningen. Om ansökan ska avvisas eller det är
uppenbart att fastighetsbildningen inte kan tillåtas, behövs
det inte heller något sammanträde.

Vid ett sammanträde ska lantmäterimyndigheten redogöra för
ansökan och klargöra innebörden av vidtagna och planerade
åtgärder. Sakägare och andra som enligt särskild föreskrift
ska underrättas om sammanträdet ska få tillfälle att yttra
sig och lägga fram utredning i frågor som behandlas vid
sammanträdet.

Sammanträdet ska hållas i anslutning till den eller de
berörda fastigheterna, om det inte utan olägenhet kan hållas
på något annat ställe. Sakägare och andra som ska delta i
sammanträdet får göra det genom ljudöverföring eller ljud-
och bildöverföring under samma förutsättningar som gäller
enligt 5 kap. 10 § rättegångsbalken. Lag (2015:370).

15 § Om det finns anledning att anta att förrättningen kan
handläggas utan sammanträde, skall ansökningshandlingen delges
de sakägare som inte har biträtt ansökan. Samtidigt skall de
ges tillfälle att yttra sig över ansökan inom viss tid.

I fall som avses i 6 kap. 7 § och 7 kap. 5 § tredje stycket
behöver de som är sakägare endast därför att de har del i en
berörd samfällighet eller är innehavare av ett berört servitut
inte delges ansökan eller ges tillfälle att yttra sig över den.

Handläggs en förrättning utan sammanträde, skall
lantmäterimyndigheten underrätta den eller de kommunala nämnder
som fullgör uppgifter inom plan- och byggnadsväsendet om
förrättningen innan denna avslutas, om nämnden har begärt att
få en sådan underrättelse. Lag (2004:393).

16 § Protokoll föres för varje förrättning särskilt.

Protokollet samt övriga handlingar som ingivits eller upprättats vid
förrättningen sammanföres till en akt.

17 § Såsom lantmäterimyndighetens beslut gäller, om
förrättningsmännen har olika mening, vad två av dem säger. Har
varje förrättningsman sin mening, gäller
förrättningslantmätarens mening. I fråga om pengar eller annat
som utgör viss mängd skall dock den mening gälla som avser den
näst största mängden.

Ett beslut skall innehålla skälen för beslutet. Skälen får dock
utelämnas om en motivering kan anses överflödig. Beslut, som
har meddelats i samband med att förrättningen har avslutats
eller ställts in, och beslut, som får överklagas särskilt,
skall dessutom innehålla uppgift om hur de kan överklagas.

Meddelas beslutet vid ett sammanträde, skall det läsas upp för
de närvarande. Lag (2004:393).

Kallelse och delgivning

18 § Till första sammanträdet under förrättningen skall
samtliga kända sakägare kallas. Kallelse behövs dock inte, om
det kan antas att sakägaren ändå infinner sig. Om det finns
anledning anta att det finns okända sakägare, skall kallelse
utfärdas även på dessa.

I fall som avses i 6 kap. 7 § och 7 kap. 5 § tredje stycket
behöver de som är sakägare endast därför att de har del i en
berörd samfällighet eller är innehavare av ett berört servitut
inte kallas. För den som har framställt yrkande gäller dock
första stycket.

Kallelse skall delges sakägarna i god tid före sammanträdet.
Lag (2004:393).

19 § Bestämmelserna i 18 § gäller även då nytt sammanträde utsättes.
Kallelse på okända sakägare behövs dock ej, om de kallats tidigare under
förrättningen.

Om vid sammanträde tillkännagivits tid och plats för nästa sammanträde,
behöver ej kallelse delges den som kallats i föreskriven ordning till
det sammanträde då tillkännagivandet skett.

20 § Delgivning skall ske enligt allmänna bestämmelser angående
delgivning, om ej annat föreskrivits i denna lag.

Vid sammanträde får lantmäterimyndigheten efter sakägarnas
hörande bestämma särskild ordning för delgivning. När sakägare första
gången kallas till sammanträde, skall delgivning av kallelsen dock
alltid ske enligt första stycket. Lag (1995:1394).

21 § Vistas ägare av fastighet eller ställföreträdare för denne
stadigvarande utom riket och kan delgivning ej ske här i riket med känt
ombud, får handlingen lämnas till den som förvaltar eller brukar
fastigheten.

Den till vilken handlingen lämnats är skyldig att snarast sända
handlingen vidare till den sökte, om det kan ske. Han skall erinras
därom, när handlingen lämnas till honom. Är den söktes uppehållsort
känd, skall lantmäterimyndigheten därjämte med posten sända
honom meddelande om delgivningen.


Delgivningen anses ha skett, när handlingen lämnats enligt första
stycket. Lag (1995:1394).

22 § Vad som föreskrivits om delgivning med delägare i samfällighet äger
motsvarande tillämpning vid delgivning med delägare i fastighet, som
innehas under samäganderätt av flera än tio, och med innehavare av
servitut som gäller till förmån för flera än tio fastigheter med skilda
ägare. Lag (1971:1035).

23 § Har sakägare ej i föreskriven ordning kallats till sammanträde,
skall nytt sammanträde utsättas, såvida icke sakägaren ändå infunnit sig
eller medger att förrättningen likväl slutföres. Utan hinder av vad
sålunda föreskrivits får sådan förrättningsåtgärd vidtagas som ej i
nämnvärd mån inverkar på sakägarens rätt.

24 § Om en sådan nämnd som avses i 15 § tredje stycket har
begärt det, skall lantmäterimyndigheten underrätta nämnden om
tid och plats för sammanträde. Lag (2004:393).

Förrättningens fortsättande och slutförande

25 § Lantmäterimyndigheten ska utreda förutsättningarna för
fastighetsbildningen. Om det inte finns hinder mot denna, ska
myndigheten utarbeta den fastighetsbildningsplan och
ombesörja de tekniska arbeten och de värderingar som behövs
för att genomföra åtgärden. Myndigheten bör då rådgöra med
sakägarna. Vid behov ska myndigheten samråda med de
myndigheter som berörs av åtgärden.

Om det är nödvändigt att det finns tillstånd till viss
verksamhet för att myndigheten ska kunna bedöma om
fastighetsbildningen är tillåten och under förutsättning att
det i övrigt finns förutsättningar för att genomföra
fastighetsbildningen, får myndigheten förelägga en sakägare
att inom viss tid ge in bevis om att ansökan om tillstånd har
gjorts. Lag (2014:205).

25 a § När utredningen enligt 25 § är avslutad, ska
myndigheten meddela beslut om fastighetsbildningen
(fastighetsbildningsbeslut). Detta beslut ska ange hur
fastighetsindelningen ändras, vilka servitutsåtgärder som
vidtas och vilka byggnader eller andra anläggningar som
överförs till en annan fastighet. I övrigt ska beslutet
innehålla uttalanden i frågor som har ett omedelbart samband
med fastighetsbildningen. Särskilda bestämmelser om vad
beslutet i vissa fall ska innehålla finns i 5, 8 och 12 kap.
Vid fastighetsbildning enligt 3 kap. 1 a § andra stycket ska
lantmäterimyndigheten bestämma en tid som anläggningen ska ha
uppförts inom. Om det finns särskilda skäl, får
lantmäterimyndigheten förlänga tiden.

Om det är lämpligt, får fastighetsbildningsbeslutet meddelas
även om tekniska arbeten och värderingar inte har utförts.
Under samma förutsättning får olika frågor som hör till
beslutet tas upp var för sig och avgöras genom särskilda
beslut. Det som föreskrivs om fastighetsbildningsbeslut
gäller även ett sådant avgörande. Lag (2014:205).

26 § Om det med hänsyn till förrättningens omfattning eller annan
särskild omständighet är lämpligt att frågan om fastighetsbildningens
tillåtlighet avgöres på förhand och hinder icke möter mot
fastighetsbildningen, får tillstånd till denna lämnas genom särskilt
beslut (tillståndsbeslut).

Fordras särskilt medgivande till fastighetsbildningen enligt 3 kap.
11 §, får tillståndsbeslut meddelas utan hinder av att åtgärdens
inverkan på indelningen i förvaltningsområden ännu ej prövats. Lämnas
icke medgivande, förfaller tillståndsbeslutet.

27 § Gräns som tillkommer genom fastighetsbildningen skall
utstakas och utmärkas i behövlig omfattning. Sträckningen av
utstakad gräns skall överensstämma med
fastighetsbildningsbeslutet. Utstakning som endast i mindre mån
avviker från beslutet får dock läggas till grund för
utmärkningen, om rättelse av utstakningen skulle medföra
kostnad som inte står i skäligt förhållande till den betydelse
det kan ha för sakägare att fastighetsbildningen genomförs i
full överensstämmelse med beslutet.

Om det är lämpligt, får utmärkning av gräns verkställas efter
förrättningens avslutande. Sakägarna skall underrättas om
åtgärden i god tid. Underrättelsen lämnas genom skriftligt
meddelande eller i sådan särskild ordning som beslutats enligt
20 § andra stycket.

Om utstakning och utmärkning enligt första och andra styckena
inte lämpligen kan ske på grund av fastighetens beskaffenhet,
skall gränserna med tillräcklig noggrannhet beskrivas på den
karta som upprättas enligt 28 § eller i andra
förrättningshandlingar. Lag (2003:628).

28 § Karta skall upprättas vid förrättningen. Kan fastighetsbildningen
genomföras och förrättningsresultatet åskådliggöras utan karta, behöver
sådan dock ej upprättas. Kartan skall göras så noggrann som ändamålet
kräver.

Beskrivning över de ändringar i fastighetsindelningen och andra
förhållanden som åstadkommes genom fastighetsbildningen skall upprättas,
om ej resultatet av förrättningen ändå framgår med tillräcklig
noggrannhet av förrättningshandlingarna. I beskrivningen skall den nya
indelningen anges i enlighet med gränsutstakningen eller, i den mån
utstakning icke skall ske, i överensstämmelse med
fastighetsbildningsbeslutet.

29 § När alla ersättningsfrågor har avgjorts och alla åtgärder
som hör till förrättningen har utförts, skall
lantmäterimyndigheten besluta att förrättningen är avslutad
(avslutningsbeslut). Lag (2004:393).

30 § Sedan förrättningen avslutats skall lantmäterimyndigheten
under den tid överklagande får ske hålla tillgängliga de handlingar
eller andra uppgifter som fordras för att sakägarna skall kunna inhämta
fullständig kännedom om förrättningsresultatet. När sakägare begär det
och det är nödvändigt med hänsyn till förrättningens art och omfattning
samt övriga förhållanden skall myndigheten under den tid överklagande
får ske i behövlig utsträckning tillhandahålla handlingar för granskning
på förrättningsstället eller lämplig plats i närheten. Vad som nu
föreskrivits gäller också när beslut meddelas under förrättningen och
detta skall överklagas särskilt.

När fastighetsbildningsbeslut meddelats, skall myndigheten på sakägares
begäran snarast visa de nya gränssträckningarna på marken, om det ej är
uppenbart att visningen skulle vara utan betydelse för sakägaren.
Lag (1995:1394).

31 § Om hinder mot fastighetsbildningen föreligger, skall
lantmäterimyndigheten så snart som möjligt avbryta
förrättningen och meddela beslut om dess inställande. Kan hindret
undanröjas genom att sökanden jämkar sin talan, skall han få tillfälle
att göra det. Lag (1995:1394).

32 § Vill sökanden hos lantmäterimyndigheten återkalla sin
ansökan, skall han göra det skriftligen eller också muntligen vid
sammanträde. Har annan sakägare ej fört talan vid förrättningen när
återkallelsen sker, skall förrättningen genast inställas. I annat fall
skall sakägare som fört talan vid förrättningen och som själv kunnat
ansöka om åtgärden underrättas om återkallelsen. Om ej sådan sakägare
begär att förrättningen fortsättes, skall den inställas. Underrättas
sakägarna om återkallelsen vid sammanträde, skall begäran framställas
vid sammanträdet. I annat fall skall begäran framställas inom tid som
myndigheten föreskriver.

Återkallelse hos lantmäterimyndigheten får ej i något fall ske
sedan förrättningen avslutats.

Uteblir sökanden från det första förrättningssammanträde till vilket han
kallats, skall ansökningen anses återkallad, om icke sökanden anmält
laga förfall eller det är uppenbart att han vidhåller ansökningen.

Beträffande avstyckning och klyvning gäller denna paragraf endast i den
mån ej annat följer av 10 kap. 8 § eller 11 kap. 2 §. Lag (1995:1394).

33 § Hur förrättningskostnaderna skall fördelas beslutas senast när
förrättningen avslutas eller inställes.

33 a § Kända sakägare skall underrättas skriftligen om beslut
som har meddelats i samband med att en förrättning har
avslutats eller ställts in och om beslut som får överklagas
särskilt. En sådan underrättelse skall också lämnas till andra
som har rätt att överklaga beslutet. Underrättelsen skall
innehålla uppgifter om innehållet i beslutet och om hur
beslutet kan överklagas.

Lantmäterimyndigheten bestämmer om underrättelsen skall ske
genom vanligt brev, genom delgivning eller på något annat sätt.

I fall som avses i 6 kap. 7 § och 7 kap. 5 § tredje stycket
behöver de som är sakägare endast därför att de har del i en
berörd samfällighet eller är innehavare av ett berört servitut
inte underrättas. För den som har framställt yrkande gäller
dock första stycket. Lag (2004:393).

Särskilda bestämmelser

34 § För utredning av fråga, vars bedömande kräver särskild fackkunskap,
får lantmäterimyndigheten förordna lämplig person som
sakkunnig. Den som står i sådant förhållande till saken eller någon
sakägare att det är ägnat att rubba förtroendet till hans opartiskhet i
ärendet får inte anlitas. Den sakkunnige skall närvara vid sammanträde,
om det kan antas vara av betydelse för utredningen.

Ersättning till sakkunnig bestämmes av myndigheten. Anlitas
befattningshavare i allmän tjänst som sakkunnig, utgår ersättning endast
när särskild föreskrift är meddelad. Lag (1995:1394).

34 a § Den statliga lantmäterimyndigheten får uppdra åt en
annan myndighet med kompetens inom lantmäteriområdet att utföra
åtgärder enligt 4 kap. 25 § första stycket, 27 och 28 §§.
Lag (2008:543).

35 § Lantmäterimyndigheten får ej som tolk anlita den
beträffande vilken sådan omständighet föreligger att hans
tillförlitlighet kan anses förringad.

Tolk har rätt att av allmänna medel få skäligt arvode samt ersättning
för kostnad och tidsspillan. Vad som nu sagts gäller dock ej den som
anlitas i tjänsten. Lag (1995:1394).

36 § Angelägenhet som är gemensam för sakägarna och har samband med
förrättningen skall ombesörjas av en eller flera sysslomän, om flertalet
av de vid sammanträde närvarande sakägarna beslutar det eller om
lantmäterimyndigheten finner att syssloman behövs.

Syssloman utses genom val av sakägarna. Har flera sysslomän utsetts,
skall de gemensamt ha hand om uppdraget, om ej annat bestämts. Kan
sysslomännen ej enas gäller den mening som förrättningslantmätaren
biträder.

Syssloman kan skiljas från sitt uppdrag, om flertalet av de vid
sammanträde närvarande sakägarna kommer överens om det och
lantmäterimyndigheten icke finner åtgärden obefogad. Har
syssloman fått i uppdrag att ombesörja arbete som avses i 9 kap. och
utför han icke uppdraget tillfredsställande, får
lantmäterimyndigheten skilja sysslomannen från uppdraget och
förordna annan i hans ställe. Innan det sker, bör sakägarna få tillfälle
att yttra sig.

Önskar syssloman ersättning, skall han begära sådan innan förrättningen
avslutas eller inställes. Kan överenskommelse ej uppnås, bestämmes
ersättningen av myndigheten. Lag (1995:1394).

37 § Sakägarna skall tillhandahålla för förrättningen behövlig och
lämplig hantlangning, om sådan ej enligt särskilda bestämmelser skall
utföras genom det allmännas försorg. Hantlangningen fördelas mellan
sakägarna efter vad som är skäligt.

Försummar sakägare att utföra den hantlangning som ålagts honom, kan
förrättningen förklaras vilande i avvaktan på att han fullgör sin
skyldighet. Lantmäterimyndigheten får dock ombesörja
hantlangningen, om det är lämpligt.

Utses syssloman för att ombesörja hantlangningen, äger 9 kap. 3--6 §§
motsvarande tillämpning. Lag (1995:1394).

38 § Förrättningsmännen och deras biträden har rätt att, när
det behövs med anledning av förrättningen, få tillträde till
byggnader, gå över ägor, utföra mätningar och
markundersökningar samt företa därmed sammanhängande eller
jämförliga åtgärder. I trädgård eller liknande plantering får
inte träd skadas eller fällas utan ägarens samtycke. Även i
övrigt ska skada undvikas, om det är möjligt.

Rätt att gå över annans ägor har också var och en som för
talan vid förrättningen.

Har skada uppkommit genom en åtgärd som avses i första eller
andra stycket och vill den skadelidande få ersättning för
skadan, ska han eller hon framställa yrkande om detta innan
förrättningen avslutas eller ställs in.

Polismyndigheten ska lämna den handräckning som behövs för
att befogenheter enligt första stycket ska kunna utövas.
Lag (2014:601).

39 § Om det är av synnerlig vikt för fastighetsbildningen att
fråga som är föremål för prövning i annan ordning först
avgöres, får lantmäterimyndigheten förklara förrättningen
vilande i avvaktan på att frågan avgöres. Vill sakägare väcka
talan för prövning av fråga som icke kan avgöras vid
förrättningen och vars behandling i särskild ordning kan
föranleda att förrättningen förklaras vilande, skall skäligt
rådrum lämnas honom.

Har lantmäterimyndigheten meddelat beslut i fråga som får
överklagas särskilt, skall förrättningen vila i de delar som är
beroende av frågans slutliga lösning, om inte myndigheten
finner att förrättningen kan fortsätta utan betydande olägenhet
eller mark- och miljödomstolen förordnar att den skall fortgå.
Lag (2010:995).

40 § Har fastighet övergått till ny ägare under förrättningen, får denne
icke rubba vad den förre ägaren medgivit eller godkänt.

41 § Föranleder fastighetsbildning som avses i 3 kap. 11 §
ändring av gräns för en kommun, ska lantmäterimyndigheten
underrätta kommunen om fastighetsbildningen och dess inverkan
på indelningen i förvaltningsområden. Kommunen ska ges
tillfälle att begära att medgivande inhämtas enligt 3 kap.
11 §, om inte sådant medgivande ändå ska inhämtas.
Lag (2013:378).

42 § Har upphävts genom lag (1989:724).

Tredje avdelningen

Fastighetsreglering

5 kap. Allmänna bestämmelser

Grunderna för fastighetsreglering

1 § Genom fastighetsreglering får

1. mark överföras från en fastighet eller samfällighet till en
annan sådan enhet,

2. andelar i samfälligheter överföras från en fastighet till en
annan,

3. samfälligheter bildas,

4. servitut bildas, ändras eller upphävas, och

5. byggnader eller andra anläggningar som hör till en fastighet
överföras till en annan fastighet.

Som ett led i fastighetsreglering kan vissa för sakägarna
gemensamma arbeten verkställas. Lag (2001:890).

2 § För mark som genom överföring frångår fastighet skall vederlag utgå
i mark eller andel i samfällighet, om ej ersättning i pengar är mer
ändamålsenlig. Vad som sålunda föreskrivits äger motsvarande tillämpning
vid överföring av andel i samfällighet samt när mark överföres från
samfällighet och när samfällighet bildas.

3 § Rätt att påkalla fastighetsreglering har ägare av en fastighet som
berörs av regleringen. En samfällighetsförening får efter beslut av
föreningsstämman påkalla fastighetsreglering som berör samfälld mark
under föreningens förvaltning.

Vid expropriation eller liknande tvångsförvärv får förvärvaren begära
sådan fastighetsreglering varigenom olägenhet av förvärvet kan
undanröjas, minskas eller förebyggas.

Kommunen kan påkalla fastighetsreglering som behövs för att mark och
vatten skall kunna användas för bebyggelse på ett ändamålsenligt sätt.

Länsstyrelsen kan påkalla fastighetsreglering som länsstyrelsen finner
vara av större betydelse från allmän synpunkt. Lag (1989:724).

4 § Fastighetsreglering får ske, under förutsättning att lämpligare
fastighetsindelning eller eljest mer ändamålsenlig markanvändning vinnes
samt att fördelarna härav överväger de kostnader och olägenheter som
regleringen medför.

Åtgärden är dock ej tillåten, om den skulle väsentligt försvåra eller
fördyra en mer omfattande reglering som behövs och som kan väntas inom
en nära framtid.

4 a § Bestämmelsen i 4 § första stycket ska inte tillämpas om
det i en detaljplan har meddelats bestämmelser om
fastighetsindelning eller servitut och
fastighetsbildningsbeslut meddelas under detaljplanens
genomförandetid. Lag (2010:1003).

5 § Fastighetsreglering som begärts av sakägare får
genomföras endast om den är nödvändig för att en fastighet
som tillhör sökanden ska förbättras. Kravet på att
fastigheten ska förbättras gäller inte om regleringen har
begärts av en samfällighetsförening och berör en samfällighet
som inte längre är av gemensam betydelse för
delägarfastigheterna. Kravet gäller inte heller om
fastighetsregleringen behövs för att få fastigheten att
stämma bättre överens med gällande detaljplan eller
järnvägsplan.

Har regleringen påkallats av annan än sakägare eller innebär
ansökan av sakägare att regleringen, för att inte möta hinder
enligt 4 § andra stycket, ska göras mer omfattande än som
krävs för att sökandens fastighet ska förbättras, får
regleringen inte äga rum, om de sakägare som har ett
väsentligt intresse i saken mera allmänt motsätter sig
regleringen och har beaktansvärda skäl för det. Vid
prövningen av sådan fråga ska främst deras mening beaktas som
har störst nytta av regleringen.

Andra stycket gäller inte, om behovet av fastighetsreglering
är synnerligen angeläget. Lag (2010:1003).

6 § Fastighetsreglering skall ske i den omfattning som avses med
ansökningen. Sker regleringen i syfte att åstadkomma en allmän
förbättring av fastighetsbeståndet inom ett område, skall beaktas att
regleringsområdet avpassas efter upprättade planer,
fastighetsindelningens beskaffenhet, naturförhållandena samt befintliga
och avsedda anläggningar så att största möjliga fördel uppkommer utan
att förrättningsarbetet onödigt försvåras.

Kan syftet med fastighetsregleringen vinnas genom olika utföranden,
skall regleringen verkställas på det sätt som föranleder minsta
olägenhet utan att lönsamheten eller utbytet i övrigt oskäligt
försämras.

7 § Fastighetsreglering får icke verkställas så, att mark tillsammans
med byggnad som finns på marken överföres till annan fastighet eller
samfällighet. Mark på vilken finns byggnad som tillhör innehavare av
servitut eller nyttjanderätt får dock överföras, om byggnadens ägare
tillförsäkras motsvarande rätt att efter regleringen behålla byggnaden
på samma mark.

Under förutsättning att väsentlig olägenhet för sakägare ej uppkommer,
får mark överföras utan hinder av bestämmelserna i första stycket, om
byggnaden har endast obetydligt värde eller om överföringen i betydande
mån underlättar möjligheterna att vinna ändamålsenlig
fastighetsindelning. Vid sådan överföring övergår byggnaden i
tillträdarens ägo, även om den ej hörde till den fastighet från vilken
överföringen sker.

Mark där det finns elektrisk starkströmsledning, för vilken koncession
fordras, får överföras endast om ledningens ägare tillförsäkras rätt att
efter regleringen behålla ledningen på samma mark. Lag (1973:1146).

8 § Vid fastighetsregleringen iakttages att varje däri ingående
fastighet får sådan sammansättning och utformning att den ej i mindre
mån än före regleringen lämpar sig för det ändamål vartill den är avsedd
att användas. Fastigheten får icke ändras så, att dess graderingsvärde
minskas väsentligt eller ökas i sådan omfattning att avsevärd olägenhet
uppkommer för ägaren. Vad som sålunda föreskrivits utgör icke hinder mot
förordnande enligt 8 kap. att fastighet eller del därav skall avstås
genom inlösen.

8 a § Mark som skulle ha kunnat inlösas enligt 6 kap. 13 §
första stycket 1 plan- och bygglagen (2010:900) får överföras
genom fastighetsreglering utan hinder av bestämmelserna i 7
och 8 §§. Detsamma gäller i fråga om upphävande av servitut
som besvärar sådan mark. Bestämmelserna i 7 och 8 §§ utgör
inte heller något hinder mot att servitut bildas för en sådan
allmän trafikanläggning som avses i 14 kap. 18 § plan- och
bygglagen. Lag (2010:1003).

8 b § Mark som enligt lagen (1995:1649) om byggande av järnväg får
inlösas för järnvägsändamål får överföras genom fastighetsreglering
trots bestämmelserna i 5 kap. 7 och 8 §§. Detsamma gäller i fråga om
bildande av servitut på sådan mark och upphävande av servitut som
besvärar sådan mark. Lag (1995:1650).

8 c § Om en del av en fastighet efter sådan fastighetsreglering som
avses i 8 b § inte lämpligen skulle kunna användas tillsammans med
fastigheten i övrigt eller självständigt, skall fastighetsdelen på
fastighetsägarens begäran genom fastighetsregleringen överföras till
den fastighet som järnvägen skall byggas på. Lag (1995:1650).

Värdering och ersättning mellan sakägare

9 § I den utsträckning det är nödvändigt för genomförande av
fastighetsreglering skall särskilda graderingsvärden fastställas för
områden som ingår i regleringen.

Graderingsvärdet för ett område bestämmes med hänsyn särskilt till
områdets avkastning och marknadsvärde.

Värderingen grundas på områdets beskaffenhet i obebyggt skick och dess
tjänlighet för det ändamål vartill det lämpligen bör användas. Berör
regleringen till någon del mark som bör användas till jordbruk,
får dock all mark som ingår i regleringen värderas efter markens
tjänlighet för jordbruksändamål, om särskilda skäl föranleder det.

Vid värderingen beaktas även tillfälliga förhållanden, om ej särskilda
skäl föranleder att värdena grundas enbart på förhållanden av bestående
natur. Område som är avsett för skogsbruk värderas som om det vore
bevuxet med skog vilken med hänsyn till markens godhetsgrad är av
normal beskaffenhet enligt förhållandena i orten.

Fastighets graderingsvärde utgör summan av graderingsvärdena för
fastigheten enskilt tillhöriga områden och på fastigheten belöpande
andelar i motsvarande värden för samfälld mark. Lag (1971:917).

10 § Om värdet av den mark och de andelar i samfälld mark som genom
fastighetsreglering läggs till en fastighet inte motsvarar värdet av vad
som genom regleringen frångår fastigheten, utjämnas skillnaden genom
ersättning i pengar. På samma sätt utjämnas värdeförändring som
föranleds av servitutsåtgärd eller av att byggnad eller annan
anläggning genom regleringen övergår till någon annan ägare.

Ersättning enligt första stycket bestäms på grundval av värdering
(likvidvärdering). Lag (1992:1212).

10 a § Vid värdering av egendom enligt 10 § gäller andra och
tredje styckena.

Vid värdering av egendom som kan tas i anspråk enligt 14 kap.
14, 15, 16, 17 eller 18 § plan- och bygglagen (2010:900) och
vid värdering i andra fall där det är uppenbart att egendomen
i stället skulle ha kunnat tas i anspråk genom expropriation
eller något annat liknande tvångsförvärv, tillämpas 4 kap.
expropriationslagen (1972:719).

Vid värdering av egendom som inte kunnat tas i anspråk på
sätt som sägs i andra stycket tillämpas 4 kap.
expropriationslagen med undantag för 1 § andra stycket och,
såvitt gäller värdestegring, 2 §. Det ska även tas skälig
hänsyn till det särskilda värde som egendomen har för den
tillträdande fastigheten. Lag (2010:1003).

10 b § Om en nyttjanderätt eller ett servitut efter
fastighetsregleringen skall fortsätta att gälla i mark eller byggnad
till följd av ett förordnande enligt 33 a § eller 7 kap. 13 §, skall
likvidvärdet minskas. Minskningen skall motsvara den belastning som
rättigheten medför för tillträdaren, i den mån minskning kan ske utan
att skada uppkommer för den som har en fordran med bättre rätt än
rättigheten. Kan minskning inte ske fullt ut, skall den ersättning som
till följd härav skall betalas fördelas mellan sakägarna efter vad som
är skäligt med hänsyn till den nytta som varje sakägare har av
regleringen. Lag (1992:1212).

11 § Genomföres regleringen på sådant sätt att ägare av fastighet lider
förlust genom att fastighetens värde minskas utan att han kan få
gottgörelse enligt andra bestämmelser eller genom att han ålägges betala
belopp som överstiger fastighetens värdehöjning, skall resultatet av
den ekonomiska uppgörelsen enligt 10 § jämkas så, att förlusten täckes.
Överstiger den enligt 10 § beräknade ersättningen för vad som genom
överföring frångår fastighet i väsentlig mån den värdeminskning som
överföringen innebär för fastigheten, skall jämkning ske, om det är
skäligt med hänsyn till omständigheterna.

Om kostnaden för att anskaffa egendom, som vid regleringen användes för
förstärkning av fastighet, icke överensstämmer med likvidvärdet, skall
jämkning enligt första stycket också ske, såvida det ej medför avsevärd
olägenhet för sakägare.

12 § Om det vid fastighetsreglering uppkommer sådan skada för sakägare
som inte ersätts enligt 10 eller 11 §, skall även den skadan ersättas.

Är innehavaren av en rättighet, som minskar fastighetens värde,
berättigad till ersättning enligt första stycket, skall det likvidvärde
som tillgodoräknas fastighetens ägare minskas med det belopp som
motsvarar den värdeminskning för fastigheten som rättigheten inneburit.
Om likvidvärdet inte kan minskas utan att skada uppkommer för
innehavaren av en fordran med bättre rätt, minskas i stället
ersättningen till rättighetshavaren med motsvarande belopp.

Skyldigheten att betala ersättning, som inte motsvaras av minskning i
likvidvärde enligt andra stycket, fördelas mellan sakägarna efter vad
som är skäligt med hänsyn till deras nytta av att regleringen genomförs
på sådant sätt att ersättningen skall lämnas. Lag (1992:1212).

12 a § Efter särskilt yrkande får lantmäterimyndigheten, om det
är lämpligt, hänvisa sakägare att vid särskild förrättning föra talan om
sådan ersättning för skada och intrång som är svår att uppskatta i
samband med fastighetsregleringen. Ansökan om särskild förrättning skall
göras inom den tid, högst tio år, som lantmäterimyndigheten
bestämmer.

Avser regleringen en fastighet som svarar för en fordran, får
lantmäterimyndigheten besluta enligt första stycket endast om
fordringshavaren medger det. Besväras fastigheten av en gemensam
inteckning, fordras dessutom de medgivanden från fastighetsägare och
fordringshavare som föreskrivs för relaxation i 22 kap. 11 §
jordabalken. Om beslutet är väsentligen utan betydelse för någon
rättsägare, krävs dock inte något medgivande av denne. Lag (1995:1394).

12 b § Denna lag är inte tillämplig i fråga om ersättning för skada
eller intrång som uppkommer efter fastighetsregleringen och som inte har
kunnat förutses vid denna. Lag (1992:1212)

12 c § Om det är lämpligt och berörda sakägare medger det, får
lantmäterimyndigheten vid fastighetsregleringen även pröva ett
av en sakägare framställt yrkande om ersättning som har samband med
regleringen men som rör ett rättsförhållande som inte skall prövas
enligt denna lag.

Vid prövning enligt första stycket tillämpas bestämmelserna i 4 och
15--18 kap. Kostnaden för lantmäterimyndighetens prövning
skall betalas av berörda sakägare solidariskt. Om sakägarna inte har
kommit överens om något annat, får lantmäterimyndigheten på
yrkande av någon av dem besluta att kostnaden slutligt skall fördelas
efter de grunder som anges i 13 §. Lag (1995:1394)

13 § Kostnaderna för fastighetsreglering betalas av sakägarna efter vad
som är skäligt med hänsyn främst till den nytta varje sakägare har av
regleringen.

Om det är lämpligt, får kostnad för särskild åtgärd fördelas för sig.
Hade åtgärden kunnat utföras utan samband med regleringen och skulle
annan grund för fördelningen av kostnaden då ha gällt, får den grunden
tillämpas.

14 § Om fastighetsreglering sker i samband med expropriation eller
liknande tvångsförvärv, skall förvärvaren efter vad som är skäligt
åläggas att betala kostnader enligt 13 § och utge ersättning enligt
12 §, såvida regleringen medför att olägenhet av förvärvet undanröjes,
minskas eller förebygges. Skyldighet kan också åläggas honom att betala
den merkostnad som föranledes av att jämkning sker enligt 11 § för att
hindra att fastighetsägare lider förlust.

Innan någon enligt första stycket ålägges att betala ersättning eller
kostnad, skall han få tillfälle att vid förrättningen yttra sig i
frågan.

15 § Mellan ägarna av de fastigheter som ingår i regleringen skall
lantmäterimyndigheten upprätta avräkning utvisande vad som
skall mottagas och utges i ersättningar för varje fastighet. Berör
ersättningsbeslut annan än fastighetsägare, skall avräkningen avse även
honom. Avräkningen skall omfatta även kostnad som avses i 13 §, om och i
den mån det lämpligen kan ske och beloppet fastställts av
lantmäterimyndigheten eller blivit slutligt bestämt genom
godkännande eller på annat sätt.

För belopp som skall betalas enligt första stycket fastställes
förfallodag. Om betalningsskyldigheten behöver fördelas på längre tid,
avpassas förfallodagarna så, att minst en femtedel av beloppet erlägges
årligen.

Om betalningen inte sker inom den tid som har fastställts enligt andra
stycket, utgår ränta på obetalt belopp från förfallodagen enligt 6 §
räntelagen (1975:635). Har tillträde ägt rum före förfallodagen, utgår
ränta på ersättningen även enligt 5 § räntelagen från dagen för
tillträdet till dess att betalning sker eller förfallodagen inträder. Om
tillträde har skett endast delvis och skyldighet att i sådant fall
betala ränta på hela ersättningen skulle vara oskälig, får räntebeloppet
jämkas. Lag (1995:1394).

16 § Om en fastighet, som undergår värdeminskning genom regleringen
eller som helt eller delvis inlöses, svarar för en fordran, skall
lantmäterimyndigheten besluta att sådan ersättning jämte ränta
som, efter avräkning om sådan behövs, tillkommer fastighetsägaren och
som ej utgör ersättning enligt 12 § första stycket, 27 § eller 30 §
tredje stycket skall inbetalas till den myndighet som regeringen
bestämt. Detta gäller dock inte, om innehavarna av samtliga fordringar,
för vilka fastigheten svarar, medgivit att ersättning utbetalas direkt
till fastighetsägaren. Besväras fastigheten av gemensam inteckning,
fordras dessutom de medgivanden från fastighetsägare och fordringshavare
som föreskrivs för relaxation i 22 kap. 11 § jordabalken. Om regleringen
är väsentligen utan betydelse för någon rättsägare, krävs dock inte
något medgivande av denne.

Inbetalda medel fördelas av länsstyrelsen. Därvid äger bestämmelserna om
fördelning av köpeskilling för fast egendom som sålts på exekutiv
auktion motsvarande tillämpning. Har medel inbetalats för fastighet som
i sin helhet inlösts eller eljest tagits i anspråk vid regleringen, har
dock innehavare av fordran, som utan inskrivning är förenad med rätt
till betalning ur fastigheten, rätt att för kapitalvärdet av belopp, som
fastställts men ännu ej förfallit till betalning, få utdelning med
samma rätt som för fordringen i övrigt. Kapitalvärdet beräknas efter en
räntefot av fem procent om året. Sammanträde för fördelningen hålles så
snart det kan ske. Kallelse till sammanträdet sändes till rättsägarna
minst två veckor i förväg.

Även i annat fall än som avses i första stycket får
lantmäterimyndigheten förordna att in- och utbetalningar av
belopp, som skall utgå med anledning av regleringen, skall ske genom
myndighets förmedling. Närmare föreskrifter härom meddelas av
regeringen.

Skall medel inbetalas till myndighet på grund av bestämmelserna i denna
paragraf, ankommer det på myndigheten att vidtaga behövliga åtgärder
för att uttaga medlen hos den betalningsskyldige. Lag (1995:1394).

17 § Om samfälld mark som förvaltas av en samfällighetsförening berörs
av en förrättning, skall föreningen utge ersättning för mark som
tillförs samfälligheten och ta emot ersättning för mark som frångår den.
Detsamma gäller ersättning med anledning av att servitut bildas, ändras
eller upphävs.

Förvaltas samfälligheten av en styrelse eller förvaltare med befogenhet
att uppbära medel som tillkommer samfälligheten, skall ersättningen
betalas ut till styrelsen eller förvaltaren, om inte någon delägare
begär att den ersättning som belöper på hans andel skall utbetalas till
honom. Endast om en sådan begäran framställs, skall
lantmäterimyndigheten i ersättningsbeslutet ange varje
delägares andel.

Ersättning som enligt 16 § första stycket skall inbetalas till myndighet
skall räknas av innan utbetalning sker till en samfällighetsförening,
styrelse eller förvaltare. Lag (1995:1394).

Överenskommelse mellan sakägare m. m.

18 § Från nedan angivna bestämmelser i detta kapitel till
skydd för enskilt intresse får avsteg göras i följande
avseenden

1. 4 § första stycket och 5 § första stycket, om ägarna av de
fastigheter som beröres av regleringen medger det,

2. 6 § andra stycket, 7 och 10-12 §§ samt 15 § tredje stycket,
om de sakägare vilkas rätt är beroende av åtgärden samtycker
till det,

3. 8 §, om fastighetens ägare och, om fastigheten är upplåten
med tomträtt, även tomträttshavaren medger det,

4. 13 och 14 §§, om det medges av den som ålägges att betala
mer än han annars skulle ha varit skyldig att betala och om
avvikelsen från bestämmelserna icke sker i otillbörligt syfte.

Avser regleringen fastighet som svarar för fordran, får avsteg
från 10-14 §§ med stöd av ägarens samtycke ske endast om även
fordringens innehavare medger det. Besväras fastigheten av
gemensam inteckning, fordras dessutom de medgivanden från
fastighetsägare och fordringshavare som i 22 kap. 11 §
jordabalken föreskrives för relaxation. Medgivande av
rättsägare fordras ej, om regleringen är väsentligen utan
betydelse för honom.

Ägares och tomträttshavares medgivande enligt första stycket 3
till minskning av fastighets graderingsvärde skall upprättas
skriftligen. Beträffande rätten att lämna sådant medgivande
gäller samma villkor som för överlåtelse av fast egendom.
Sådant samtycke av sambo som avses i 23 § sambolagen (2003:376)
krävs dock endast om ärende om anteckning i
fastighetsregistrets inskrivningsdel av anmälan enligt 5 §
andra stycket samma lag var upptaget på inskrivningsdag när
medgivandet gjordes.

Medgivande eller samtycke enligt första stycket till åtgärd som
berör samfälld mark skall, om samfälligheten förvaltas av en
samfällighetsförening, lämnas av föreningen i stället för av
delägarna. Lag (2003:380).

19 § Avser fastighetsregleringen en fastighet som har upplåtits med
tomträtt, tillämpas 16 § i fråga om ersättning som tillkommer
tomträttshavaren samt 12 a § andra stycket och 18 § andra stycket
beträffande fordran i tomträtten. Lag (1992:1212).

20 § Om fastighets graderingvärde ökas med tillämpning av 18 § första
stycket 3, skall i lag eller annan författning föreskrivna
inskränkningar i rätten att förvärva fast egendom äga motsvarande
tillämpning. Skulle tillstånd eller annan prövning av myndighet fordras
vid förvärv genom köp, skall frågan om tillstånd till ökningen
underställas myndigheten. Lag (1979:232).

Inskränkningar i rätten att nyttja egendom

21 § Lantmäterimyndigheten kan förordna att skogsavverkning
eller jord-, grus- eller sandtäkt icke får bedrivas eller att för sådan
åtgärd skall gälla särskilda villkor som myndigheten bestämmer.

Förordnande enligt första stycket får meddelas endast om det kan befaras
att regleringen eljest väsentligt försvåras eller att oriktiga
ersättningsbelopp fastställes. Lag (1995:1394).

22 § Om det behövs för att underlätta förrättningen och säkerställa dess
resultat, kan lantmäterimyndigheten förbjuda att byggnader
uppförs, byggs till, byggs om eller sätts i stånd utan myndighetens
medgivande. Sådant medgivande får vägras endast om åtgärden väsentligt
försvårar regleringen. Lag (1995:1394).

23 § Har förordnande enligt 21 eller 22 § tillkännagivits vid
sammanträde, gäller det omedelbart. Meddelas förordnandet i annan
ordning, gäller det mot var och en som fått kännedom om det.

Förordnandet skall upphävas när ändamålet förfallit. Om förordnandet ej
upphävts, gäller det till dess ersättningsfrågor angående den mark som
beröres av förordnandet slutligt avgjorts. I den mån förordnandet
omfattar mark som skall överföras, upphör förbudet i stället vid
tillträdet.

Rivning och flyttning av byggnad

24 § Beslut om rivning av byggnad får meddelas, om möjligheterna att
vinna ändamålsenlig fastighetsindelning därigenom väsentligt
underlättas och byggnaden är obehövlig för den fastighet till vilken den
hör. Är byggnadens värde obetydligt, får sådant beslut meddelas, om
ändamålsenlig fastighetsindelning främjas genom att byggnaden rives.
Rivning får ej beslutas, om väsentlig olägenhet uppkommer för sakägare.

Rives byggnad, är ägaren berättigad till ersättning motsvarande
byggnadens värde för honom. I övrigt äger 12 § motsvarande tillämpning i
fall som här avses. Ersättningsskyldigheten fördelas enligt samma
grunder som föreskrivits beträffande de i 13 § avsedda kostnaderna.

Med samtycke av de sakägare vilkas rätt beröres får bestämmelserna i
första och andra styckena åsidosättas med den begränsning som följer av
18 § andra stycket och 19 §.

25 § Beslut om flyttning av byggnad eller annan anläggning får meddelas,
om flyttningen väsentligt underlättar möjligheterna att vinna
ändamålsenlig fastighetsindelning samt fördelarna överväger de kostnader
och olägenheter som är förenade med flyttningen. Flyttning får dock ej
beslutas, om väsentlig olägenhet uppkommer för sakägare.

Har byggnad uppförts i strid mot förordnande enligt 22 §, får beslut om
flyttning av byggnaden meddelas utan hänsyn till de kostnader och
olägenheter som uppkommer för sakägare. Detsamma gäller byggnad som
iståndsatts i strid mot dylikt förordnande, såvida ägaren med stöd av
första stycket kunnat åläggas flytta byggnaden, om iståndsättandet ej
ägt rum.

På begäran av ägaren får även eljest flyttning av byggnad eller annan
anläggning beslutas, om flyttningen är av betydelse för honom.

26 § I beslut om flyttning skall anges när flyttningen skall vara
slutförd.

Flyttning får utföras som gemensamt arbete enligt 9 kap., om ägaren
begär det innan förrättningen avslutats eller det eljest är lämpligt.

27 § Ägare av byggnad eller annan anläggning som flyttas är berättigad
till ersättning för de kostnader som flyttningen beräknas komma att
orsaka honom.

Är byggnaden i sådant skick att ombyggnad eller förbättring behövs,
skall flyttningsersättningen jämkas. Jämkning skall också ske, om
det föreligger anbud om förvärv av byggnad till visst pris samt det är
fördelaktigare att sälja byggnaden enligt anbudet och uppföra nybyggnad
än att flytta den gamla byggnaden eller om det framgår av
omständigheterna att ägaren icke kommer att återuppföra den.

Ersättningsskyldigheten fördelas enligt samma grunder som föreskrivits
beträffande de i 13 § avsedda kostnaderna.
Lantmäterimyndigheten kan förordna att ersättningen icke skall
ingå i avräkning enligt 15 §. I sådant förordnande anges när
ersättningebn skall betalas. Lantmäterimyndigheten får
föreskriva att skälig del av ersättningen skall betalas först sedan
flyttningen utförts. Försummar byggnadens ägare att verkställa flyttningen
inom den bestämda tiden, förfaller hans rätt till ersättningsbelopp
beträffande vilket sådan föreskrift meddelats. Lag (1995:1394).

28 § Om flyttning av byggnad beslutats med stöd av 25 § andra stycket,
har ägaren ej rätt till ersättning för flyttningskostnaderna. I fråga om
byggnad som utan medgivande satts i stånd under pågående reglering utgår
dock ersättning, som bestämmes med hänsyn till byggnadens beskaffenhet
före iståndsättandet.

Vid fördelning av skyldigheten att betala ersättning för flyttning
enligt 25 § tredje stycket får ingen annan än ägaren belastas med högre
ersättningsbelopp än som svarar mot nyttan för honom.

Träffar de sakägare vilkas rätt beröres överenskommelse om
flyttningsersättningens storlek eller om ersättningsskyldighetens
fördelning, gäller överenskommelsen, såvitt angår fastighet vars ägare
skall utge ersättning, med den begränsning som följer av 18 § andra
stycket och 19 §.

29 § Beslut om rivning eller flyttning upptages i
fastighetsbildningsbeslutet. Detsamma gäller beslut om ersättning enligt
27 §.

Tillträde

30 § Tillträde sker vid den tidpunkt som lantmäterimyndigheten
bestämmer. Innan tillträde sker, skall fastighetsbildningsbeslutet ha
vunnit laga kraft. Om ej särskilda skäl föranleder annat, får tillträde
ej bestämmas till senare tidpunkt än ett år från det uppgift om
regleringen införts i fastighetsregistrets allmänna del. I beslut om
tillträde skall förbehåll göras för den rätt som enligt 7 kap. 29 §
andra stycket jordabalken kan tillkomma hyresgäst.

Har bestämmelse om tillträde icke meddelats, sker tillträde när uppgift
om regleringen införts i fastighetsregistrets allmänna del.

Sker tillträde icke samtidigt beträffande all egendom som ingår i
regleringen och uppkommer därigenom väsentlig olägenhet för sakägare,
har denne rätt till skälig ersättning. Ersättningen skall betalas av den
som har nytta av att tillträde ej sker samtidigt. Fråga om ersättning
upptages endast om yrkande framställes.

Har tillträde skett och är det ej uppenbart att den ersättning som den
tillträdande har att utge med anledning av fastighetsbildningsbeslutet
blir obetydlig, skall lantmäterimyndigheten på yrkande av den
tillträdande, fastighetsägaren eller annan som beröres av tillträdet
föreskriva att den tillträdande skall utge förskott på den ersättning
som slutligt fastställes. Har förskott bestämts, får den slutliga
ersättningen ej bestämmas till lägre belopp än förskottet.
Lag (2000:233).

30 a § Om det på grund av särskilda omständigheter är lämpligt, får
lantmäterimyndigheten medge att tillträde sker utan hinder av
att fastighetsbildningsbeslutet ej har vunnit laga kraft (förtida
tillträde). Beslut om förtida tillträde får meddelas före förrättningens
avslutande endast om fastighetsbildningsbeslutet får överklagas
särskilt.

Om det ej är uppenbart att den ersättning som den tillträdande har att
utge med anledning av fastighetsbildningsbeslutet blir obetydlig, skall
lantmäterimyndigheten på yrkande av den tillträdande,
fastighetsägaren eller annan som beröres av tillträdet föreskriva att
den tillträdande innan förtida tillträde sker skall utge förskott på den
ersättning som slutligt fastställes. Lantmäterimyndigheten
skall vidare föreskriva att den tillträdande hos länsstyrelsen skall
ställa säkerhet för den ytterligare ersättning jämte ränta som kan komma
att fastställas samt för det skadestånd som kan komma att utgå, om
fastighetsbildningsbeslutet eller beslut om tillträde ändras. I fråga om
sådan säkerhet äger 7 kap. 7 och 8 §§ expropriationslagen (1972:719)
motsvarande tillämpning.

Lantmäterimyndigheten skall ange den tid inom vilken den
tillträdande senast skall ha fullgjort vad
lantmäterimyndigheten har föreskrivit. Har åliggandena ej
fullgjorts inom utsatt tid, är medgivandet förfallet. Medgivande till
förtida tillträde får utnyttjas när åliggandena har fullgjorts, även om
beslutet om förtida tillträde icke har vunnit laga kraft.

Har förskott bestämts enligt denna paragraf, får den slutliga
ersättningen ej bestämmas till lägre belopp än förskottet. Detta gäller
dock endast om tillträde har skett eller förskottet ändå har betalats.
Lag (1995:1394).

30 b § Är mark som överförs genom fastighetsreglering belastad med
nyttjanderätt, servitut eller rätt till elektrisk kraft och skall
rättigheten enligt 7 kap. 29 § jordabalken inte gälla mot tillträdaren,
upphör rättigheten vid den tidpunkt som enligt 30 eller 30 a § gäller
för tillträdet eller vid den senare tidpunkt som
lantmäterimyndigheten föreskriver. Utgörs rättigheten av
jordbruksarrende, inträder arrendatorns skyldighet att avträda marken
dock tidigast på den fardag som inträffar närmast efter sex månader från
det att arrendatorn fick underrättelse om att regleringen påkallats.
Lag (1995:1394).

31 § Den som avträder mark får under ett år ha kvar byggnad eller annan
anläggning som skall flyttas samt upplag. Finns växande gröda på åker
som tillträdes, får avträdaren bärga grödan.

Första stycket gäller endast om lantmäterimyndigheten ej
bestämmer annat.

Om det främjar genomförandet av regleringen, kan den som avträder
skogbevuxen mark berättigas att under en tid av högst fem år från det
uppgift om regleringen införts i fastighetsregistrets allmänna del
uttaga utstämplad skog på marken till särskilt angivet värde. Föreligger
på grund av förhållande, som avträdaren icke råder över, hinder för
honom att tillgodogöra sig skogen inom den bestämda tiden, skall markens
ägare betala ersättning i pengar för vad som ej kan uttagas. Väckes ej
talan om sådan ersättning inom ett år från det tiden utgick, är rätten
till talan förlorad. Lag (2000:233).

32 § Vägrar någon utan skäl att avträda mark eller byggnad i rätt tid,
har tillträdaren rätt att få handräckning av kronofogdemyndigheten för
att komma i besittning av egendomen.

Nyttjanderätt m. m.

33 § Är nyttjanderätts utövning genom nyttjanderättsavtalet begränsad
till visst område och blir detta helt eller delvis överfört till annan
fastighet eller till samfällighet, skall lantmäterimyndigheten,
om sakägare begär det och åtgärden är lämplig, bestämma nytt område för
nyttjanderättens utövning på mark som efter fastighetsregleringen hör
till den fastighet i vilken nyttjanderätten upplåtits. Lag (1995:1394).

33 a § Om en nyttjanderätt gäller i mark eller byggnad som genom
fastighetsreglering överförs till en annan fastighet, skall
lantmäterimyndigheten förordna att nyttjanderätten skall
fortsätta att gälla i den överförda egendomen, om någon sakägare begär
det samt åtgärden är lämplig och inte motverkar syftet med regleringen.
Är ett arrende enligt lag förenat med rätt till förlängning, skall ett
sådant förordnande meddelas på yrkande av arrendatorn, om denne visar
beaktansvärda skäl för ett fortsatt arrende samt åtgärden inte i
väsentlig mån motverkar syftet med regleringen.

Ett förordnande enligt första stycket innebär att upplåtelsen, såvitt
avser den överförda egendomen, gäller mot tillträdaren som om denne
förvärvat den genom en överlåtelse vid vilken har gjorts förbehåll om
upplåtelsen. Lantmäterimyndigheten får dock föreskriva sådan
jämkning av upplåtelsevillkoren som behövs. Ett förordnande enligt
första stycket får meddelas utan att nyttjanderättshavaren har blivit
hörd, om det är uppenbart att åtgärden inte är till olägenhet för honom
och det även i övrigt framstår som obehövligt att höra honom.

Ett förordnande enligt första stycket skall redovisas i
fastighetsbildningsbeslutet. Om nyttjanderätten är inskriven i
fastighetsregistrets inskrivningsdel, skall underrättelse om förordnandet
lämnas till inskrivningsmyndigheten när fastighetsbildningsbeslutet har
vunnit laga kraft. Lag (2000:233).

34 § Beröres nyttjanderätt eller rätt till elektrisk kraft av
fastighetsreglering, är rättighetshavaren sakägare vid förrättningen, om
regleringen har betydelse för honom. Lag (1971:1035).

34 a § Lantmäterimyndigheten får föreskriva att en
nyttjanderätt som har tillkommit genom expropriation eller något annat
sådant förfogande skall upphöra, om det är uppenbart att nyttjanderätten
inte längre behövs och upphörandet är av betydelse för regleringen. I
annat fall får föreskrivas sådan ändring av villkoren för
nyttjanderätten som behövs med hänsyn till ändamålet med
fastighetsbildningen, under förutsättning att syftet med nyttjanderätten
inte därigenom motverkas. Lag (1995:1394).

Ansvarsbestämmelse

35 § Den som uppsåtligen överträder förordnande som meddelats med stöd
av 21 § dömes till böter eller fängelse i högst sex månader.

Verkställighet av lantmäterimyndighetens ersättningsbeslut

36 § Lantmäterimyndighetens beslut att med stöd av
bestämmelserna i detta kapitel förplikta någon att lämna
ersättning till en sakägare får verkställas enligt
utsökningsbalkens bestämmelser. Lag (1995:1394).

6 kap. Särskilda bestämmelser om samfällighet

1 § För ett ändamål av stadigvarande betydelse för flera
fastigheter får en samfällighet bildas, om inte ändamålet kan
tillgodoses bättre på annat sätt.

En samfällighet får inte bildas för andra fastigheter än
sådana där det är av väsentlig betydelse att de har del i
samfälligheten.

En fastighets andel i en samfällighet bestäms efter vad som
är ändamålsenligt och skäligt med hänsyn till
omständigheterna.

Denna paragraf gäller inte en samfällighetsbildning som avses
i 2 eller 4 §. Lag (2014:205).

2 § Är skogsmark uppdelad på sådant sätt att ett tillfredsställande
utnyttjande av skogen hindras väsentligt, får samfällighet för
skogsbruksändamål (gemensamhetsskog) bildas av skogsmarken, om behovet
av en för bättrad fastighetsindelning ej kan tillgodoses på annat sätt.
Fastighets enskilda mark får dock intagas i gemensamhetsskog endast om
marken är väsentligen utan betydelse för fastighetens behov av
skogsprodukter och gemensamhetsskogen får sådan storlek och utformning
att den medger ekonomiskt tillfredsställande skogsdrift.

Ingår skogsmark i fastighetsreglering med det syfte som anges i 8 kap.
1 §, får marken avsättas till gemensamhetsskog, om detta ökar
möjligheterna att utnyttja skogen och marken ej hör till
jordbruksfastighet eller till sådan skogsbruksfastighet som medger
ekonomiskt tillfredsställande skogsdrift.

Fastighets andel i gemensamhetsskog bestämmes efter graderingsvärdet för
den mark som fastigheten avstår. Om det är lämpligt, får mindre jämkning
av andelstalet ske.

2 a § Har upphävts genom lag (2012:181).

3 § Efter överenskommelse mellan ägarna av de fastigheter som skall ha
del i samfälligheten får avvikelse ske från 1 § andra stycket.

Med samtycke av fastighetsägaren får mark avsättas till gemensamhetsskog,
även om villkoren i 2 § första och andra styckena icke är uppfyllda.
Avsteg från 2 § tredje stycket får göras, om ägarna av de berörda
fastigheterna samtycker.

4 § Om särskilda skäl föreligger, får samfällighet uppdelas i nya
samfälligheter. Delaktigheten i de nya samfälligheterna bestämmes efter
vad som med hänsyn till omständigheterna är ändamålsenligt och skäligt.

5 § Bestämmelserna i 1--3 §§ äger motsvarande tillämpning när fråga
uppkommer att överföra mark till samfällighet i utbyte mot andel i
samfälligheten eller att eljest överföra andel i samfällighet.
Överenskommelse om överföring av andel i samfällighet som avses i 1 §
behöver dock ej biträdas av delägare för vilken åtgärden icke medför
ändrat andelstal.

6 § Överförs mark från en samfällighet eller upplåts eller
ändras servitut i samfälld mark, utgår ersättning endast
till delägare som har framställt yrkande om det under
förrättningen. Ersättning till en delägare ska dock
fastställas utan yrkande när den kan antas överstiga tre
procent av det prisbasbelopp enligt 2 kap. 6 och 7 §§
socialförsäkringsbalken som gällde året innan
förrättningen påbörjades. Ersättning ska alltid
fastställas utan yrkande när samfälligheten förvaltas av
en samfällighetsförening eller när i annat fall ersättning
enligt 5 kap. 17 § andra stycket ska utbetalas till någon
som företräder delägarna. Lag (2010:1211).

7 § Om en samfällighet inte brukas av delägare för gemensamt ändamål och
det är uppenbart att ersättning enligt 6 § inte behöver fastställas
utan yrkande, får underrättelse om förrättningsansökningen lämnas till
någon eller några av de delägare som inte på annan grund är sakägare i
förrättningen. Fastighetsbildningsbeslut får i sådana fall meddelas och
förrättningen avslutas utan att samtliga delägare i samfälligheten har
fått tillfälle att yttra sig i förrättningen. Lag (1992:1212).

7 kap. Särskilda bestämmelser om servitut, ledningsrätt och
överföring av fastighetstillbehör

1 § Servitut som bildas genom fastighetsreglering ska vara av
väsentlig betydelse för fastighets ändamålsenliga användning.
Vid detta bedömande ska hänsyn inte tas till rättighet som är
grundad på frivillig upplåtelse.

Utan stöd av överenskommelse mellan ägaren av den härskande
fastigheten och ägaren av den tjänande fastigheten får
servitutet inte innefatta skyldighet för den senare att
underhålla väg, byggnad eller annan anläggning som avses med
servitutet. Servitut får inte bildas för viss tid eller göras
beroende av villkor. Dock får bestämmas att servitut ska
gälla endast så länge ändamålet inte tillgodosetts på annat
sätt som särskilt anges.

För bildande av servitut som det har meddelats bestämmelser
om i en detaljplan gäller inte första stycket och 5 kap. 8 §.
Lag (2010:1003).

2 § Servitut som avser skogsfång eller rätt att dra fram
ledning eller annan anordning enligt ledningsrättslagen
(1973:1144) får inte bildas genom fastighetsreglering.

Servitut som avser vattenverksamhet och kan upplåtas med stöd
av 28 kap. 10 § miljöbalken får bildas genom
fastighetsreglering endast om tillstånd till verksamheten har
meddelats enligt vattenlagen (1983:291) eller miljöbalken eller
om det är uppenbart att varken allmänna eller enskilda
intressen skadas genom verksamhetens inverkan på
vattenförhållandena. Andra servitut till förmån för
vattenverksamhet som kan upplåtas enligt miljöbalken får inte
bildas genom fastighetsreglering.

Servitut, som kan upplåtas efter prövning vid särskild
förrättning i andra fall än som anges i första och andra
styckena, får bildas genom fastighetsreglering endast om
åtgärden sker i samband med en annan fastighetsbildningsåtgärd
och är av betydelse för denna. Lag (2006:41).

3 § Ändring av servitut genom fastighetsreglering kan avse begränsning,
flyttning eller annan ändring av det område där servitutet utövas samt
meddelande av nya eller ändrade föreskrifter i fråga om utövningen som
föranledes därav. Servitutsbelastningen får dock ej ökas eller minskas i
nämnvärd mån.


Upphävande av servitut genom fastighetsreglering får begränsas till att
avse viss i servitutet ingående befogenhet, om det kan ske utan att
servitutet i övrigt äventyras.

4 § För att servitut ska få ändras krävs att det hindrar ett
ändamålsenligt utnyttjande av den tjänande fastigheten eller
dess användning i enlighet med detaljplan eller
områdesbestämmelser och att denna olägenhet kan undanröjas
genom ändringen.

Har ändrade förhållanden inträtt efter servitutets tillkomst,
får servitutet ändras, om det skulle innebära väsentlig
fördel för den tjänande eller den härskande fastigheten utan
att för den andra medföra olägenhet av betydelse.
Lag (2010:1003).

5 § Kan i fall som avses i 4 § första stycket olägenheten ej
undanröjas genom ändring, får servitutet upphävas.

Servitut får även upphävas, om till följd av ändrade
förhållanden servitutet ej behövs för den härskande fastigheten
eller nyttan av servitutet är ringa i jämförelse med
belastningen på den tjänande fastigheten. Detsamma gäller, om
servitutet under avsevärd tid ej utövats och omständigheterna
även eljest är sådana att det måste anses övergivet.

Om det är uppenbart att ett servitut är övergivet och att ett
upphävande av servitutet inte minskar den härskande
fastighetens värde, får servitutet upphävas utan att ägaren av
denna fastighet har getts tillfälle att yttra sig i
förrättningen. Lantmäterimyndigheten skall dock alltid skicka
en underrättelse om förrättningsansökan till ägare med känd
postadress. Lag (2004:393).

6 § För ändring eller upphävande av servitut vid sådan
fastighetsreglering som avser ändring i fastighetsindelningen
gäller inte de i 4 och 5 §§ föreskrivna särskilda villkoren,
om åtgärden är av betydelse för regleringen.

För ändring eller upphävande av servitut som det har
meddelats bestämmelser om i en detaljplan gäller inte 4 och
5 §§ samt 5 kap. 8 §. Lag (2010:1003).

7 § I samband med att servitut bildas genom fastighetsreglering får
servitut, som redan finns och ej kan utövas jämsides med det nya, ändras
eller upphävas även om det icke skulle vara medgivet enligt 4--6 §§.

8 § Efter överenskommelse mellan ägarna av den härskande och den
tjänande fastigheten får servitut ändras eller upphävas genom
fastighetsreglering utan hinder av 4--7 §§.

9 § Servitut, som avser vattenverksamhet och har tillkommit med
stöd av 28 kap. 10 § miljöbalken eller motsvarande äldre
bestämmelser, får ändras eller upphävas endast om åtgärden inte
medför olägenhet av någon betydelse för verksamheten. Andra
servitut som har tillkommit med stöd av miljöbalkens regler om
vattenverksamhet eller motsvarande äldre lagstiftning får inte
ändras eller upphävas genom fastighetsreglering.

Servitut, som har tillkommit enligt lagstiftningen om ägofred
eller enskilda vägar eller enligt anläggningslagen (1973:1149)
eller motsvarande äldre lagstiftning, får ändras eller upphävas
genom fastighetsreglering endast om åtgärden sker i samband med
en annan fastighetsbildningsåtgärd och är av betydelse för
denna. Lag (1998:865).

10 § Servitut får bildas, ändras eller upphävas utan särskild ansökan,
om åtgärden är av betydelse för annan fastighetsregleringsåtgärd och
företages i samband med denna.

11 § Uppkommer i samband med fastighetsreglering fråga om att bilda,
ändra eller upphäva ledningsrätt, får lantmäterimyndigheten
förordna att frågan skall prövas enligt ledningsrättslagen (1973:1144).
Lag (1995:1394).

12 § Vid överföring av mark från en fastighet till vilken hör servitut
eller annan särskild rättighet får lantmäterimyndigheten
förordna att rättigheten skall tillhöra båda de fastigheter som berörs
av fastighetsregleringen eller endera av dem. Meddelas inte något
förordnande gäller 2 kap. 5 §. Lag (1995:1394).

13 § Vad som föreskrivs i 5 kap. 33 a § om nyttjanderätt gäller också i
fråga om servitut som har upplåtits genom avtal. Lag (1989:724).

14 § Lantmäterimyndigheten får besluta att sådana byggnader
eller andra anläggningar, som enligt 2 kap. 1 § jordabalken hör
till en fastighet och är ägnade för stadigvarande bruk vid
utövandet av ett servitut enligt denna lag eller motsvarande
äldre bestämmelser, skall överföras till den härskande
fastigheten. Genom beslutet övergår äganderätten till byggnaden
eller anläggningen till ägaren av den härskande fastigheten.

En byggnad får dock överföras endast om

1. det inte uppkommer väsentlig olägenhet för någon sakägare
och

2. byggnaden har ett obetydligt värde eller överföringen i
betydande mån förbättrar möjligheterna att åstadkomma en
ändamålsenlig markanvändning.

Om de sakägare vilkas rätt berörs av åtgärden medger det, får
avsteg göras från andra stycket. Lag (2001:890).

8 kap. Särskilda bestämmelser om inlösen

1 § Har fastighetsreglering till syfte att inom område, som omfattar
mark till ett flertal fastigheter med skilda ägare, åstadkomma en
allmän förbättring av fastighetsbeståndet och är det ett väsentligt
intresse från allmän synpunkt att storleksförändringar därvid
genomföres, får lantmäterimyndigheten förordna att fastighet
som ingår i regleringen eller del av sådan fastighet skall genom inlösen
avstås för att överföras till annan fastighet. För inlösen gäller de
begränsningar som föreskrives i 2 och 3 §§. Lag (1995:1394).

2 § Inlösen får ej ske, om syftet med överföringen skäligen kan vinnas
på annat sätt.

Fastighet får icke till någon del inlösas, om den uppfyller de i 3 kap.
uppställda kraven på lämplighet. Ej heller får mark som ingår i eller
är avsedd att intagas i gemensamhetsskog inlösas.

Om del av fastighet efter regleringens genomförande icke lämpligen
skulle kunna användas tillsammans med fastighetens övriga ägor och ej
heller med fördel skulle kunna utnyttjas för sig, får inlösen av
fastighetsdelen ske, även om fastigheten uppfyller lämplighetskraven i
3 kap.

3 § Inlösen får icke ske, om avsevärd olägenhet därigenom skulle
uppkomma för fastighetens ägare eller brukare. Vid bedömning huruvida
sådan olägenhet skulle uppkomma får hänsyn icke tagas till anordning som
vidtagits i syfte att hindra inlösen.

4 § Tillhör områden som enligt en detaljplan ska bilda en
fastighet olika ägare, får ägare av sådant område på begäran
lösa återstoden av den blivande fastigheten utan hinder av de
inskränkningar beträffande inlösen som framgår av 5 kap. 7 §
och av 1–3 §§ i detta kapitel. Yrkas inlösen av flera, äger
den företräde vars område vid uppskattning åsätts största
värdet. Åsätts områdena lika värde, äger den företräde som
först yrkat inlösen. Om ändringar i fastighetsindelningen
samtidigt genomförs med tillämpning av 5 kap., ska dessa
beaktas vid uppskattningen. Lag (2010:1003).

5 § Bestämmelserna i denna paragraf tillämpas när

1. olika delar av en byggnad eller annan anläggning hör till
skilda fastigheter,

2. minst en del av anläggningen hör till en tredimensionell
fastighet eller ett tredimensionellt fastighetsutrymme, och

3. anläggningen eller en sådan del av anläggningen som avses
under 2 har skadats eller förslitits i sådan utsträckning att
den måste ersättas med en ny för att tjäna sitt ändamål och
detta förhållande väsentligt försvårar en ändamålsenlig
användning av en angränsande fastighet.

I fall som avses i första stycket får ägaren av en av de
fastigheter som avses i första stycket 1 på begäran lösa in de
tredimensionella fastigheter och tredimensionella
fastighetsutrymmen som anläggningen eller anläggningsdelen hör
till. Om flera fastighetsägare begär inlösen, skall inlösen ske
på det sätt som leder till den lämpligaste
fastighetsindelningen. Är flera inlösenalternativ lika
lämpliga, skall företräde ges till den fastighetsägare vars del
av anläggningen beräknas ha det största värdet eller, om flera
delar beräknas ha lika värde, till den fastighetsägare som
först har begärt inlösen. Om det samtidigt genomförs ändringar
i fastighetsindelningen med tillämpning av 5 kap., skall dessa
beaktas vid uppskattningen.

Om förutsättningarna enligt första stycket föreligger men någon
inlösen enligt andra stycket inte sker, skall
lantmäterimyndigheten förordna att de tredimensionella
fastigheter och tredimensionella fastighetsutrymmen som
anläggningen eller anläggningsdelen hör till skall avstås genom
inlösen och överföras till den fastighet som de skulle ha hört
till om några tredimensionella fastigheter eller
tredimensionella fastighetsutrymmen inte hade bildats.

Inlösen enligt andra eller tredje stycket får inte ske om det
kan antas att den tredimensionella fastigheten eller det
tredimensionella fastighetsutrymmet kommer att få fortsatt
användning för sitt ändamål inom en nära framtid.
Lag (2003:628).

6 § Om en anläggning, som i sin helhet hör till en
tredimensionell fastighet eller ett tredimensionellt
fastighetsutrymme, har skadats eller förslitits i sådan
utsträckning att den måste ersättas med en ny för att tjäna
sitt ändamål och detta förhållande väsentligt försvårar en
ändamålsenlig användning av en angränsande fastighet, tillämpas
5 § tredje och fjärde styckena. Lag (2003:628).

7 § Det som sägs i 5 § andra-fjärde styckena och 6 § gäller 
också om anläggningen inte har uppförts inom den tid som har 
beslutats enligt 4 kap. 25 a §. Lag (2020:363).

8 § Inlösen enligt 5-7 §§ får ske trots bestämmelserna i 3
kap. 2 §, 5 kap. 7 § samt 1-3 §§ i detta kapitel.
Lag (2003:628).

9 § Om inlösen enligt 5-7 §§ av en del av en fastighet skulle
medföra att en återstående del av fastigheten till följd därav
inte längre kan användas för sitt ändamål, får inlösen ske
endast om även denna del inlöses. Lag (2003:628).

10 § När fråga om inlösen av fastighet eller fastighetsdel uppkommer,
skall underrättelse därom delges ägaren och övriga berörda sakägare,
innan frågan företages till slutlig behandling, samt anmälan göras till
inskrivningsmyndigheten för anteckning i fastighetsregistrets
inskrivningsdel. Delgivning får ej ske i sådan särskild ordning som
beslutats enligt 4 kap. 20 § andra stycket.


Förordnande om inlösen skall upptagas i fastighetsbildningsbeslutet.
Lag (2003:628).

9 kap. Särskilda bestämmelser om gemensamma arbeten

1 § Anläggningsarbete eller liknande åtgärd skall efter beslut
av lantmäterimyndigheten verkställas under förrättningen som
ett för sakägarna gemensamt arbete enligt denna lag, om det
främjar fastighetsregleringens syfte och arbetet ej lämpligen
bör ombesörjas av enskild sakägare.

Ett beslut enligt första stycket får inte avse företag som
skulle väsentligt ändra arten och omfattningen av regleringen.
Beslutet får inte heller avse vattenverksamhet, utom

1. sådan dränering av jordbruksmark som enligt 11 kap. 13 §
andra stycket miljöbalken inte kräver tillstånd, och

2. annan markavvattning, vars inverkan på vattenförhållandena
uppenbarligen inte skadar vare sig allmänna eller enskilda
intressen.

Kan till följd av andra stycket vattenverksamhet eller annat
företag icke utföras som gemensamt arbete enligt denna lag
eller är sådant utförande icke lämpligt, får lantmäterimyndig-
heten förordna om prövning enligt miljöbalken och lagen
(1998:812) med särskilda bestämmelser om vattenverksamhet eller
enligt anläggningslagen. Lag (1998:865).

2 § Gemensamt arbete ombesörjes av sakägarna enligt vad de
överenskommer. Om sakägare begär det eller lantmäterimyndigheten
finner det behövligt, skall dock arbetet och vad som
sammanhänger därmed ombesörjas av en eller flera sysslomän.
Lag (1995:1394).

3 § Har syssloman utsetts för att ombesörja gemensamt arbete, beslutar
lantmäterimyndigheten, om det behövs, hur kostnaderna för
företaget skall fördelas i avvaktan på slutligt avgörande av
kostnadsfördelningen. Sakägarna är skyldiga att i enlighet med beslutet
förskottera de för sysslomannens verksamhet behövliga medlen på grundval
av debiteringslängd som upprättas av sysslomannen.

I debiteringslängden skall anges det belopp som utdebiteras, vad som
belöper på varje sakägare och när betalning skall ske. Längden skall
framläggas för granskning på förrättningssammanträde. Lag (1995:1394).

4 § Är sakägare missnöjd med utdebiteringen, kan han begära rättelse hos
lantmäterimyndigheten. Begäran om rättelse skall framställas
vid det sammanträde då längden framlägges för granskning.

Om myndigheten ej förordnar annat när den prövar begäran om rättelse,
får debiterat och till betalning förfallet belopp uttagas enligt
utsökningsbalkens bestämmelser om fordran, för vilken
betalningsskyldighet ålagts genom dom som äger laga kraft.

Kan förskott som påförts sakägare ej uttagas hos honom, skall
sysslomannen fördela bristen mellan övriga sakägare i förhållande till
deras inbördes bidragsskyldighet. Lag (1995:1394).

5 § När syssloman frånträder sitt uppdrag, skall han avge
redovisning för sin förvaltning. Redovisningen skall framläggas
på förrättningssammanträde.

Lantmäterimyndigheten kan förelägga syssloman att lämna
upplysningar om förvaltningen. Myndigheten kan också förordna
någon att granska förvaltningen och avge berättelse över
granskningen.

Sakägare som vill klandra sysslomannens redovisning eller
eljest föra talan mot denne med anledning av förvaltningen
skall väcka talan vid mark- och miljödomstol, som anges i 15
kap. 1 §, inom tre månader från den dag då redovisningen
framlades på sammanträde. Väckes ej talan inom denna tid, är
rätten till talan förlorad, om talan ej grundas på att
sysslomannen begått brottslig handling. Lag (2010:995).

6 § Syssloman skall inhämta sakägarnas mening i fråga som är av
större vikt för arbetets genomförande. På framställning av
syssloman skall lantmäterimyndigheten hålla sammanträde med
sakägarna för behandling av fråga som omfattas av sysslomannens
uppdrag. Lag (1995:1394).

7 § Har anläggning utförts som gemensamt arbete enligt denna
lag, får lantmäterimyndigheten vid samma förrättning pröva
fråga om fördelning av kostnader för driften av anläggningen.
Fördelningen sker i enlighet med bestämmelserna i
anläggningslagen.

Finnes fråga som avses i första stycket böra prövas särskilt
enligt miljöbalken och lagen (1998:812) med särskilda
bestämmelser om vattenverksamhet eller enligt anläggningslagen,
skall lantmäterimyndigheten förordna om sådan prövning.

Anläggning som utförts som gemensamt arbete enligt denna lag
anses inrättad enligt anläggningslagen. Vad som nu sagts gäller
ej dike, om fråga om fördelning av kostnader för driften
prövats enligt lagen (1998:812) med särskilda bestämmelser om
vattenverksamhet. Lag (1998:865).

Fjärde avdelningen

Övriga fastighetsbildningsåtgärder

10 kap. Avstyckning

1 § Genom avstyckning kan viss ägovidd av fastighets enskilda mark eller
fastighets andel i samfällighet avskiljas för att utgöra fastighet för
sig eller ingå i sammanläggning.

Avstyckad ägovidd eller andel kallas styckningslott och återstoden av
fastigheten stamfastighet. Med styckningsdel avses såväl stamfastighet
som styckningslott.

2 § Även samfällighet eller viss ägovidd av samfällighet kan avstyckas.
Såsom stamfastighet anses varje fastighet som äger del i samfälligheten.

Svarar fastighet som har del i samfälligheten för inteckning, får
avstyckning ske endast om ett belopp, som enligt
lantmäterimyndighetens bedömning motsvarar värdet av
fastighetens andel i den mark som skall avstyckas, inbetalats till
myndighet som regeringen bestämt. Detta gäller dock icke, om de
borgenärer som har panträtt i fastigheten medgivit att avstyckning får
äga rum utan att inbetalning skett. Besväras fastigheten av gemensam
inteckning, fordras dessutom de medgivanden från fastighetsägare och
fordringshavare som i 22 kap. 11 § jordabalken föreskrives för
relaxation. Medgivande av rättsägare fordras ej, om avstyckningen är
väsentligen utan betydelse för honom.

I fråga om fördelning av inbetalda medel äger 5 kap. 16 § andra stycket
motsvarande tillämpning. Lag (1995:1394

3 § Avstyckning från fastighet som besväras av tomträtt får ske endast
om fastighetsägaren och tomträttshavaren slutit avtal om inskränkning av
området för tomträtten till att avse en av styckningsdelarna och ansökan
om inskrivning av avtalet förklarats vilande enbart i avvaktan på
fastighetsbildning.

Avser avstyckning område för jordbruk eller skogsbruk och har området
kommit i särskild ägares hand genom fång, som skulle kräva
förvärvstillstånd enligt jordförvärvslagen (1979:230), får avstyckning
ej ske utan att frågan om förvärvstillstånd har underställts
tillståndsmyndigheten. Lag (1979:232).

4 § Vid avstyckning från fastighet till vilken hör andel i samfällighet
eller också servitut eller annan särskild rättighet kan bestämmas att
andelen eller rättigheten skall i sin helhet eller till viss del
tilläggas styckningslotten. Rättighet som icke lämpligen kan uppdelas
får tilläggas styckningsdelarna gemensamt.

I den mån ej annat bestämts vid avstyckningen eller följer av 2 kap. 5 §
eller särskilda föreskrifter, hör andel och rättighet som avses i
första stycket till stamfastigheten.

5 § Bestämmelserna om bildande av samfällighet och servitut
genom fastighetsreglering och om överföring av byggnader eller
andra anläggningar genom fastighetsreglering tillämpas också
vid avstyckning, när det gäller förhållandet mellan
styckningsdelarna.

Vid avstyckning av ägovidd från fastighet som har del i
samfälld väg kan styckningslotten såsom servitut i
stamfastigheten tilläggas rätt att nyttja vägen. Sådant
servitut får dock ej bildas, om styckningslottens behov av väg
kan tillgodoses bättre på annat sätt. Lag (2001:890).

6 § Avstyckning sker på ansökan av fastighetens ägare.

Har vad som skall avskiljas kommit i särskild ägares hand genom köp
eller annat förvärv, får såväl förvärvaren som fångesmannen begära
avstyckning.

7 § När styckningsdelarna har samme ägare, skall avstyckningen ske i
överensstämmelse med vad denne yrkat eller godkänt.

8 § Har styckningsdelarna skilda ägare, skall till grund för
avstyckningen läggas köpehandling eller annan handling varigenom
äganderätten uppdelats (grundhandling). Träffar sakägarna skriftlig
överenskommelse i fråga som har betydelse för avstyckningen, skall även
överenskommelsen beaktas i den mån den icke strider mot vad som varit
avsett vid tillkomsten av grundhandlingen.

Återkallar sökanden sin begäran om avstyckning, får förrättningen ej
inställas utan att annan sakägare fått tillfälle att yrka att den
fortsättes och han underlåtit att framställa sådant yrkande.

8 a § Vid avstyckning enligt 1 § får lantmäterimyndigheten
besluta att inteckningarna i stamfastigheten inte skall gälla i
styckningslotten. Ett sådant beslut får meddelas om
stamfastighetens eller styckningslottens ägare begär det.

Ett beslut enligt första stycket får meddelas endast om
borgenärer som har panträtt i stamfastigheten medger det. Om
stamfastigheten och styckningslotten har samma ägare, krävs
även medgivande från innehavare av annan inskriven rättighet
som har lika rätt som eller sämre rätt än inteckningarna. Om
stamfastigheten belastas av gemensamma inteckningar, krävs
dessutom de medgivanden från fastighetsägare, borgenärer med
panträtt och övriga rättighetshavare som krävs för relaxation
enligt 22 kap. 11 § jordabalken. Medgivande behövs inte från
den för vilken avstyckningen är väsentligen utan betydelse.

Beslutet enligt första stycket skall tas upp i
fastighetsbildningsbeslutet. Lag (2004:396).

9 § I fråga om avstyckad fastighets ansvar för sådan fordran som utan
inskrivning är förenad med rätt till betalning ur fastighet äger 6 kap.
11 § andra och tredje styckena jordabalken motsvarande tillämpning.
Detta gäller även om stamfastigheten och den avstyckade fastigheten är i
samme ägares hand.

Vid avstyckning kan lantmäterimyndigheten förordna att fordran
som avses i första stycket icke skall besvära styckningslotten. Sådant
förordnande får dock meddelas endast om fordringshavaren medger det
eller om det är väsentligen utan betydelse för honom. Förordnandet skall
upptagas i fastighetsbildningsbeslutet.

Första och andra styckena gäller ej, om annat följer av särskilda
bestämmelser. Lag (1995:1394).

10 § Kostnaderna för avstyckning enligt 7 § betalas av sökanden. Vid
annan avstyckning fördelas kostnaderna efter vad som är skäligt.
Lag (1971:1035).

11 kap. Klyvning

1 § Fastighet som innehas med samäganderätt får på ansökan av delägare
genom klyvning uppdelas i lotter vilka kan bilda fastigheter för sig
eller ingå i sammanläggning.

Vid klyvning utlägges särskild lott för varje delägare som yrkar det.
Gemensam lott utlägges för de delägare som begär detta. För sådana
delägare som ej framställt särskilt yrkande utlägges gemensam lott.

Kan fastigheten ej uppdelas enligt delägarnas yrkanden, utlägges
gemensam lott i den omfattning som krävs med hänsyn till 3 kap.

Om det är av betydelse för fastighetsreglering, som sker i syfte att
åstadkomma en allmän förbättring av fastighetsbeståndet inom ett område,
att fastighet klyves, får vid fastighetsregleringen sådan åtgärd
vidtagas utan ansökan och utan iakttagande av föreskrifterna i andra och
tredje styckena samt 3 § första stycket. För sådan klyvning äger 5 kap .
4 § motsvarande tillämpning. Lag (1977:362).

2 § Klyvning får även ske, när någon förvärvat andel i fastighet och i
fångeshandlingen bestämts att andelen skall utbrytas. Såväl förvärvaren
som fångesmannen får begära klyvning.

Återkallar sökanden sin begäran om klyvning, får förrättningen ej
inställas utan att annan sakägare fått tillfälle att yrka att den
fortsättes och han underlåtit att framställa sådant yrkande.

3 § Klyvning får ske endast om någon lott kan utläggas enligt framställt
yrkande.

Fastighet som besväras av tomträtt får ej klyvas, om icke fastighetens
ägare och tomträttshavaren slutit avtal om inskränkning av området för
tomträtten till att avse en av klyvningslotterna och ansökan om
inskrivning av avtalet förklarats vilande enbart i avvaktan på
fastighetsbildning.

Fastighet med byggnad eller annan anläggning får klyvas endast om
delningen kan utföras på sådant sätt att det ej innebär avsevärd
olägenhet för delägare att byggnaden eller anläggningen tillföres hans
lott.

Skall fastighet enligt domstols förordnande utbjudas till försäljning
för delägarnas gemensamma räkning, får fastigheten klyvas endast om det
visas att försäljning ej kommit till stånd.

4 § Fastighetens enskilda mark och dess andelar i samfälld mark fördelas
mellan de olika klyvningslotterna, om ej annat följer av bestämmelserna
i 6 § om bildande av samfällighet. Graderingsvärdet för varje lott får
ej väsentligt understiga delägarens andel i fastighetens graderingsvärde
eller i sådan omfattning överstiga samma andel att avsevärd olägenhet
uppkommer för delägare. I fråga om fastställande av graderingsvärde
gäller 5 kap. 9 §.

Vid beräkning av delägares andel i fastighetens graderingsvärde skall
hänsyn tagas till avstyckning eller därmed jämförlig åtgärd varigenom
visst område avskilts från andel i fastigheten.

5 § Vid klyvning av fastighet till vilken hör servitut eller annan
särskild rättighet skall rättigheten i sin helhet tilläggas en av
lotterna eller fördelas mellan lotterna eller vissa av dem. Rättighet
som ej lämpligen kan uppdelas får tilläggas flera lotter gemensamt.

I den mån ej annat bestämts vid klyvningen eller följer av 2 kap. 5 §
eller särskilda föreskrifter, hör rättighet som avses i första stycket
till klyvningslotterna gemensamt.

6 § Bestämmelserna om bildande av samfällighet och servitut
genom fastighetsreglering och om överföring av byggnader eller
andra anläggningar genom fastighetsreglering tillämpas också
vid klyvning, när det gäller förhållandet mellan
klyvningslotterna.

Mark som på grund av beskaffenheten eller läget ej kan värderas
med tillräcklig säkerhet eller som har så lågt värde att
kostnaderna för delning av marken ej står i rimligt förhållande
till värdet får avsättas som samfälld för klyvningslotterna,
även om det ej är tillåtet enligt 6 kap. 1 §. Lag (2001:890).

7 § Klyvning skall genomföras på det sätt som medför minsta olägenhet
utan att oskälig kostnad uppkommer.

8 § Bestämmelserna i 5 kap. om ersättning mellan sakägare vid
fastighetsreglering, om förbud eller villkor för skogsavverkning eller
jord-, grus- eller sandtäkt och om tillträde tillämpas även vid
klyvning. Lag (1993:1340).

9 § Med samtycke av berörda delägare får avsteg göras från
bestämmelserna i 4 § om tilldelning vid klyvning och i 8 § om ersättning
mellan delägare samt från 7 §.

Genomföres klyvningen med stöd av samtycke enligt första stycket, gäller
5 kap.

18 § andra och tredje styckena samt 19 och 20 §§ i tillämpliga delar.

10 § Kostnaderna för klyvning fördelas mellan delägarna efter vad som är
skäligt. Sker klyvningen utan ansökan vid fastighetsreglering, fördelas
kostnaderna mellan sakägarna efter vad som är skäligt. Lag (1977:362).

12 kap. Sammanläggning

Villkor för sammanläggning

1 § Fastigheter som har samme ägare och innehas med lika rätt får
sammanläggas till en fastighet.

Bestämmelserna i detta kapitel om fastighet som sammanlägges med annan
gäller äv en del av fastighet som genom avstyckning eller klyvning
utbrytes för sammanläggning.

2 § En fastighet som ägs av någon som är gift och är dennes
giftorättsgods får inte sammanläggas med en fastighet som är samma
makes enskilda egendom.

Fastigheter som tillhör makar var för sig får sammanläggas, om makarna
träffar skriftligt avtal om att äga var sin bestämda andel i den
nybildade fastigheten och om vardera makens andel i sin helhet kommer
att utgöra den makens giftorättsgods eller enskilda egendom. Innefattar
avtalet gåva, får sammanläggning ske bara om avtalet har registrerats
enligt 16 kap. äktenskapsbalken. Lag (1987:803).

3 § Om någon genom avtal eller annan rättshandling tillförsäkrats rätt
att återtaga eller lösa fastighet, får fastigheten icke ingå i
sammanläggning utan medgivande av rättighetshavaren.

Fastighet som besväras av tomträtt får ej sammanläggas med annan
fastighet som besväras av beviljad eller sökt inskrivning.

Sammanläggning får ej heller ske, om icke fastighetsägaren och
tomträttshavaren slutit avtal om utvidgning av området för tomträtten
till att avse hela den nybildade fastigheten och ansökan om inskrivning
av avtalet förklarats vilande enbart i avvaktan på fastighetsbildning.

4 § För att fastighet skall få ingå i sammanläggning krävs att ägaren
har lagfart på fastigheten eller att ansökan om lagfart förklarats
vilande och hinder mot bifall till ansökningen icke föreligger om
fastighetsbild ningen genomföres.

Är talan väckt om bättre rätt eller om lösningsrätt till fastigheten
eller är rätten till fastigheten i annat fall tvistig, får fastigheten
ej ingå i sammanläggning. Detsamma gäller, om fastigheten är utmätt
eller eljest skall säljas i den ordning som föreskrives för utmätt fast
egendom eller om den är belagd med kvarstad eller tagen i anspråk genom
betalningssäkring. Utmätning, kvarstad eller betalningssäkring som
återgår, om sammanläggning kommer till stånd, skall dock ej beaktas.
Lag (1981:793).

5 § Besväras mer än en av fastigheterna av beviljad eller sökt
inskrivning, får sammanläggning ske endast om

1. ingen av fastigheterna besväras av andra inskrivningar än sådana som
gäller i samma inbördes ordning i den eller de andra eller, om i någon
av fastigheterna dessutom finns särskild inskrivning, denna gäller med
sämre rätt, eller

2. fastigheternas ägare samt innehavare av panträtt eller annan
rättighet, som inskrivningen avser, medgivit sammanläggningen på
grundval av förslag till företrädesordning för inskrivningarna i den
nybildade fastigheten.

6 § Vid tillämpning av 5 § beaktas ej inskrivning för servitut,
nyttjanderätt eller rätt till elektrisk kraft, om rättigheten icke rör
mark som skall ingå i sammanläggningen. Hänsyn tages ej heller till
sådan inteckning som avses i 10 kap. 2 § andra stycket eller till
inskrivning beträffande vilken ansökan gjorts om dödning eller
relaxation i fastighet som ingår i sammanläggningen, såvida hinder mot
åtgärden icke föreligger om fastighetsbildningen genomföres.

Medgivande enligt 5 § 2 fordras ej från fastighetsägare eller
rättighetshavare, om det är väsentligen utan betydelse för hans säkerhet
att förslaget till företrädesordning tillämpas. Lag (1970:1023).

Verkan av sammanläggning

7 § Om sammanläggnings inverkan på omfattningen av inteckning finns
bestämmelser i 6 kap. 16 § jordabalken. Dessa äger motsvarande
tillämpning i fråga om sådan fordran som utan inskrivning är förenad
med rätt till betalning ur fast egendom.

Sådan inskrivning som avses i 6 § första stycket besvärar efter
sammanläggning icke den nybildade fastigheten.

Ansökan om inskrivning i fastighet, som sammanlagts med annan, skall
anses avse den nybildade fastigheten.

Innebär avtal enligt 2 § att den nybildade fastigheten skall utgöra
egendom vari makarna äger var sin andel, skall efter sammanläggning den
för vardera maken beviljade eller sökta lagfarten avse den andel i
fastigheten som tillkommer honom. Lag (1971:1035).

Förfarandet vid sammanläggning

8 § Sammanläggning sker på ansökan av fastigheternas ägare.

Lantmäterimyndigheten får utan ansökan upptaga fråga om
sammanläggning, om fastigheterna beröres av fastighetsreglering som
sker i syfte att åstadkomma en allmän förbättring av fastighetsbeståndet
inom ett område eller om annan fastighetsbildning är beroende av
sammanläggningen. Sammanläggning får ej ske, om ägaren av fastigheterna
bestrider åtgärden och den kan antagas orsaka honom olägenhet av någon
betydelse. Lag (1995:1394).

9 § Lantmäterimyndigheten skall först pröva huruvida hinder mot
sammanläggningen möter i annat hänseende än som avses i 5 och 6 §§. Om
förrättningen därvid icke inställes, skall yttrande inhämtas från
inskrivningsmyndigheten. Lag (1995:1394).

10 § Inskrivningsmyndighetens yttrande skall avges snarast möjligt. Det
skall grundas på fastighetsregistrets inskrivningsdel och vad som eljest
är känt för myndigheten. I yttrandet skall anges huruvida hinder mot
sammanläggning möter enligt 1--6 §§. Om i ärendet åberopas avtal enligt
2 §, skall vidare anges huruvida avtalet är lagligen beskaffat.

Finner inskrivningsmyndigheten att mot sammanläggningen möter hinder som
bör kunna avlägsnas utan större dröjsmål, skall sökanden eller annan,
som kan antagas vara villig att medverka, uppmanas att vidtaga behövliga
åtgärder. Lag (2000:233).

11 § Förslag till företrädesordning upprättas av
inskrivningsmyndigheten. Härvid skall iakttagas att rättighetshavares
säkerhet rubbas så litet som möjligt. Sammanträde får hållas med
fastigheternas ägare och rättighetshavarna för förhandling om
företrädesordningen.

12 § Har upphävts genom lag (2008:159).

13 § När inskrivningsmyndighetens yttrande inkommit, skall
lantmäterimyndigheten snarast möjligt fortsätta prövningen av
ärendet.

Om sammanläggning genomföres på grundval av företrädesordning,
fastställes denna i fastighetsbildningsbeslutet. Lag (1995:1394).

Kostnader för sammanläggning

14 § Kostnaderna för sammanläggning betalas av sökanden. Sker
sammanläggning utan ansökan, fördelas kostnaderna efter vad som är
skäligt.

13 kap. Fastighetsbildning för samordning med kommunal indelning

1 § Har fastighet enskild mark på ömse sidor om kommungräns, skall
fastighetsindelningen ändras så, att den överensstämmer med den
kommunala indelningen. Ändringen skall ske genom fastighetsreglering
eller avstyckning. Om det är nödvändigt, får fastighetsbildningen
genomföras utan att de i 3 kap. föreskrivna villkoren iakttages. Vid
fastighetsreglering får avsteg göras även från 5 kap. 4 §, om sakägare
ej motsätter sig detta.

Består samfällighet av mark inom olika kommuner, skall fastighets-
indelningen genom fastighetsreglering eller avstyckning anpassas
till den kommunala indelningen, om det kan ske utan att denna
lag åsidosättes.

2 § Fastighetsbildning enligt 1 § sker på ansökan av länsstyrelsen.

Har beslut meddelats om ändring i den kommunala indelningen, får
fastighetsbildning som föranledes av ändringen genomföras utan hinder av
att ändringen ännu ej trätt i kraft. Lag (1971:1035).

3 § Fastighetsbildning enligt 1 § skall om möjligt genomföras så, att
fastighet ej kommer att ha andel i samfällighet inom annan kommun. Vid
förrättning som föranledes av ändring i den kommunala indelningen får,
om hinder eljest icke möter, fastighetsreglering eller avstyckning
företagas utan särskild ansökan för att fastighet, som genom
indelningsändringen fått andel i samfällighet inom annan kommun, skall
skiljas från andelen.

Vid avstyckning från fastighets enskilda mark skall som styckningslott
avskiljas den del vars ägovidd är minst, om ej särskilda förhållanden
föranleder annat.

4 § Lantmäterimyndigheten skall underrätta kommunerna om
förrättning enligt detta kapitel. Lag (1995:1394).

5 § Kostnaderna för åtgärd som sker med anledning av bestämmelserna i
detta kapitel får ej påföras sakägare. Ägare av fastighet som delas
eller ändras skall kostnadsfritt få utdrag av förrättningskarta, om
sådan upprättas.

Ersättning till syssloman bestämmes i fall som här avses alltid av
lantmäterimyndigheten. Lag (1995:1394).

Femte avdelningen

Fastighetsbestämning och särskild gränsutmärkning

14 kap.

Fastighetsbestämning

1 § Lantmäterimyndigheten får genom fastighetsbestämning
pröva frågor om

1. hur fastighetsindelningen är beskaffad,

2. huruvida en ledningsrätt eller ett servitut gäller och
vilket omfång rätten har,

3. huruvida byggnader eller andra anläggningar hör till en
fastighet enligt 2 kap. 1 § jordabalken, och

4. vilken omfattning en gemensamhetsanläggning har.

I fråga om servitut för vattenverksamhet som har tillkommit
med stöd av miljöbalken eller motsvarande äldre lagstiftning
får fastighetsbestämning enligt första stycket endast avse
servitut enligt 28 kap. 10 § miljöbalken eller motsvarande
äldre bestämmelser. Lag (2009:562).

1 a § En fråga om fastighetsbestämning får tas upp till
prövning, om

1. det behövs vid en fastighetsbildningsförrättning,

2. lantmäterimyndigheten har förordnat om det enligt 15 §
ledningsrättslagen (1973:1144) eller 17 § anläggningslagen
(1973:1149),

3. en sakägare har ansökt om det,

4. en kommun har ansökt om det och ansökan gäller ett område
med detaljplan eller områdesbestämmelser eller ett område för
vilket fråga har väckts om att upprätta en sådan plan eller
sådana bestämmelser,

5. staten eller en kommun har ansökt om det och ansökan
gäller ett område som sökanden har förklarat skyddat enligt 7
kap. miljöbalken eller ett område för vilket sökanden har
väckt fråga om sådan förklaring,

6. staten eller en kommun har ansökt om det och ansökan
gäller ett område med vägrätt eller vägplan eller ett område
för vilket fråga har väckts om att upprätta en sådan plan,
eller

7. staten, en kommun eller den som har byggt eller avser att
bygga en järnväg har ansökt om det och ansökan gäller ett
område med järnvägsplan eller ett område för vilket fråga har
väckts om att upprätta en sådan plan.

En ansökan enligt första stycket 3, 4, 5, 6 eller 7 får inte
prövas om det är uppenbart att frågan saknar betydelse för
sökanden.

Om ansökan gäller fastighetsbestämning av servitut får den
inte heller prövas om servitutet har tillkommit på annat sätt
än vid avvittring eller enligt lagstiftningen om
fastighetsbildning eller enskilda vägar eller enligt
anläggningslagen eller 28 kap. 10 § miljöbalken eller
motsvarande äldre bestämmelser. Lag (2012:427).

1 b § En samfällighetsförening får ansöka om
fastighetsbestämning enligt 1 § första stycket 4, om

1. föreningsstämman har beslutat om det, och

2. ansökan gäller en gemensamhetsanläggning under föreningens
förvaltning.

Vid fastighetsbestämningen företräder föreningen de delägare
som inte på annan grund är sakägare i förrättningen.
Lag (2009:562).

2 § Fastighetsbestämning handläggs av lantmäterimyndigheten vid
förrättning. Beträffande sådan förrättning tillämpas 4 kap. 1--24 §§,
28 § första stycket och 31--40 §§.

Har fastighetsbestämningen samband med fastighetsbildning, handlägges
åtgärderna gemensamt vid en förrättning, om icke särskilda skäl
föranleder annat. Lag (1995:1394).

3 § Lantmäterimyndigheten skall vid förrättningen klargöra
fastighetsbestämningens omfattning för sakägarna och därvid noga ange
vilka frågor som skall avgöras. Vidare skall myndigheten utreda de
omständigheter som är av betydelse för fastighetsbestämningen.
Resultatet av utredningen skall framläggas för sakägarna. Lag (1995:1394).

4 § Fråga som upptagits vid fastighetsbestämning avgöres genom beslut av
lantmäterimyndigheten (fastighetsbestämningsbeslut).

Fastighetsbestämningsbeslut som rör omfattningen av allmänt vattenområde
är utan verkan, i den mån det senare visas att det avviker från vad som
föreskrives i lag. Lag (1995:1394).

5 § Avser fastighetsbestämning fråga om sträckningen av annan gräns än
sådan som rör allmänt vattenområde och träffas skriftlig
överenskommelse om gränsens sträckning, skall överenskommelsen läggas
till grund för fastighetsbestämningsbeslutet. Överenskommelse får ej
träffas, förrän gränssträckningen utstakats i behövlig omfattning. I
överenskommelsen behöver icke deltaga andra sakägare än de som är
närvarande vid sammanträde då frågan behandlas eller, om förrättningen
handlägges utan sammanträde, som vid förrättningen fört talan i frågan.

Överenskommelse skall icke beaktas, om den avtalade sträckningen
väsentligt avviker från gränsens rätta läge eller överenskommelsen
skulle medföra att fastighets värde undergår minskning av betydelse
eller att olägenhet uppkommer från allmän synpunkt.

6 § Lantmäterimyndigheten får göra sådan jämkning av gräns som
fordras för att gränsen skall få en ändamålsenlig sträckning i tekniskt
hänseende. Lag (1995:1394).

7 § Sträckningen av gräns skall anges på förrättningskartan i enlighet
med fastighetsbestämningsbeslutet. Om karta icke upprättats, skall
sträckningen beskrivas i förrättningshandlingarna. Gränsen skall även
utstakas och utmärkas i behövlig omfattning. Utstakningen skall ske
senast vid beslutets meddelande. Om det är lämpligt, får utmärkningen
verkställas efter förrättningens avslutande. Angående sådan åtgärd skall
sakägarna underrättas i god tid. Underrättelsen lämnas genom skriftligt
meddelande eller i sådan särskild ordning som beslutats enligt 4 kap.
20 § andra stycket.

8 § Har lantmäterimyndigheten meddelat beslut som får
överklagas särskilt, skall beslutet samt karta och annan handling som
fordras för klarläggande av beslutets innebörd hållas tillgängliga hos
myndigheten under den tid beslutet får överklagas. Lag (1995:1394).

9 § I fråga om avslutande av förrättningen tillämpas 4 kap.
29 §.

Bestämmelser om underrättelse om avslutningsbeslut finns i 4
kap. 33 a §. Sökanden ska alltid underrättas när
förrättningen har avslutats.

Om det vid förrättningen även har handlagts en fråga om
fastighetsbildning, ska också 4 kap. 30 § om åtgärder i
samband med avslutandet tilllämpas. Lag (2009:562).

10 § Kostnaderna för fastighetsbestämning ska fördelas mellan
sakägarna efter vad som är skäligt.

Första stycket gäller inte, om något annat följer av 11, 12,
13 eller 14 §. Lag (2009:562).

11 § När ansökan har gjorts med stöd av 1 a § första stycket
4, ska kostnaderna för fastighetsbestämning i den mån
särskilda skäl föranleder detta betalas av kommunen.
Lag (2009:562).

12 § När ansökan har gjorts med stöd av 1 a § första stycket
5, 6 eller 7, ska kostnaderna för fastighetsbestämning
betalas av sökanden. Har en sakägare genom vårdslöshet eller
försummelse fördyrat förrättningen, får kostnaderna dock
fördelas efter vad som är skäligt. Lag (2009:562).

13 § Bestämmelserna i 2 kap. 6 § om fördelning av
betalningsskyldighet när det finns en överenskommelse mellan
sakägarna och om ansvaret för kostnaderna när en ansökan
avvisas eller en förrättning ställs in tillämpas också vid
fastighetsbestämning. Lag (2009:562).

14 § Sker fastighetsbestämning i samband med
fastighetsbildning enligt 13 kap., ska i stället för 10–13 §§
tillämpas 5 § i nämnda kapitel. Lag (2009:562).

Särskild gränsutmärkning

15 § Lantmäterimyndigheten får genom särskild gränsutmärkning
pröva om en fastighets gränser ska märkas ut på marken i
andra fall än vid fastighetsbildning eller
fastighetsbestämning. En fråga som har tagits upp vid
särskild gränsutmärkning avgörs genom beslut av
lantmäterimyndigheten (gränsutmärkningsbeslut).

Ett gränsutmärkningsbeslut får inte meddelas i fall då
bestämmelserna i 4 kap. 27 § är tillämpliga eller om
fastighetsbestämning enligt 1 § första stycket 1 krävs.
Lag (2009:562).

16 § Bestämmelserna i 1 a § första stycket 3–7 och andra
stycket, 2 och 3 §§, 4 § andra stycket och 7–9 §§ tillämpas
också vid särskild gränsutmärkning. Vad som sägs i dessa
bestämmelser om fastighetsbestämning och
fastighetsbestämningsbeslut ska i stället gälla särskild
gränsutmärkning och gränsutmärkningsbeslut.

Har särskild gränsutmärkning samband med
fastighetsbestämning, får åtgärderna handläggas gemensamt vid
en förrättning.

Kostnaderna för särskild gränsutmärkning ska betalas av
sökanden. Har en sakägare genom vårdslöshet eller försummelse
fördyrat förrättningen, får kostnaderna dock fördelas efter
vad som är skäligt. Bestämmelserna i 2 kap. 6 § om fördelning
av betalningsskyldighet när det finns en överenskommelse
mellan sakägarna och om ansvaret för kostnaderna när en
ansökan avvisas eller en förrättning ställs in tillämpas
också vid särskild gränsutmärkning. Lag (2009:562).

Sjätte avdelningen

Rättegången i fastighetsbildningsmål

15 kap. Fullföljd till mark- och miljödomstol

1 § Mål som överklagas enligt bestämmelserna i detta kapitel
(fastighetsbildningsmål) skall prövas av den mark- och
miljödomstol inom vars domkrets den eller de berörda
fastigheterna är belägna. Ligger fastigheterna under flera
mark- och miljödomstolar, skall talan tas upp av den domstol
under vilken huvuddelen ligger. Lag (2010:995).

2 § Lantmäterimyndighetens beslut ska överklagas särskilt, om
myndigheten

1. avvisat ansökan om fastighetsbildning,
fastighetsbestämning eller särskild gränsutmärkning eller
avvisat ombud eller biträde,

2. ogillat jäv mot förrättningsman,

3. beslutat i fråga om förskott enligt 5 kap. 30 § fjärde
stycket eller tidpunkt för rättighetshavares skyldighet att
avträda mark enligt 5 kap. 30 b §,

4. beslutat i fråga om ersättning till sakkunnig eller
syssloman eller till sådan skadelidande som avses i 4 kap.
38 §,

5. beslutat i fråga om rättelse av förrättningsbeslut, karta
eller annan handling,

6. beslutat att gemensamt arbete ska utföras enligt denna lag
eller att fråga om sådant arbete ska prövas enligt annan
lagstiftning,

7. beslutat enligt 9 kap. 3 § om fördelning av kostnader för
gemensamt arbete eller enligt 9 kap. 4 § om utdebitering av
sådana kostnader,

8. beslutat att syssloman som fått i uppdrag att ombesörja
gemensamt arbete ska skiljas från uppdraget,

9. avvisat överklagande,

10. beslutat i fråga om hänvisning enligt 5 kap. 12 a §,
eller

11. beslutat att inte pröva en fråga som avses i 5 kap.
12 c §.

Skrivelsen med överklagande enligt denna paragraf ska ges in
till lantmäterimyndigheten inom tre veckor från den dag då
beslutet meddelades. Överklagande får göras av sakägare.
Beslut som avses i första stycket 1, 4, 5 och 8 får
överklagas även av annan som beslutet rör. Lag (2009:562).

3 § Tillståndsbeslut och beslut i fråga om förtida tillträde
överklagas särskilt. Skrivelsen med överklagandet ska ges in
till lantmäterimyndigheten inom fyra veckor från den dag då
beslutet meddelades. Detsamma gäller fastighetsbildnings-,
fastighetsbestämnings- och gränsutmärkningsbeslut, om
lantmäterimyndigheten förordnar att beslutet ska överklagas
särskilt.

Förordnande att ett beslut ska överklagas särskilt får
meddelas om det är lämpligt. Om fastighetsbildningsbeslut
inte innefattar medgivande till fastighetsbildningen i dess
helhet, fordras vidare att tillståndsbeslut meddelas
samtidigt eller att lagakraftägande sådant beslut föreligger.

Överklagande enligt denna paragraf får göras av sakägare.
Lag (2009:562).

4 § Menar sakägare att förrättningen onödigt uppehålles genom
lantmäterimyndighetens beslut eller är han missnöjd med beslut
varigenom förordnande enligt 5 kap. 21 § meddelats eller medgivande
enligt 5 kap. 22 § vägrats, får han överklaga beslutet. Skrivelsen med
överklagandet skall ges in till lantmäterimyndigheten. Denna
rätt att överklaga är inte begränsad till viss tid. Lag (1995:1394).

5 § Lantmäterimyndighetens beslut att gilla invändning om jäv
får inte överklagas. Lag (1995:1394).

6 § Överklagas i annat fall än som avses i 2–5 §§ beslut
eller åtgärd av lantmäterimyndigheten, ska skrivelsen med
överklagandet ges in till lantmäterimyndigheten inom fyra
veckor från den dag då förrättningen förklarades avslutad
eller inställd.

Åtgärd varigenom gräns utmärkts får överklagas inom ett år
från den dag då uppgift om fastighetsbildningen,
fastighetsbestämningen eller den särskilda gränsutmärkningen
infördes i fastighetsregistrets allmänna del eller, om
utmärkningen gjorts först efter nämnda dag, från det åtgärden
slutfördes.

Beslut om debitering av förrättningskostnader får överklagas
inom tre veckor från den förfallodag som anges i beslutet.

Överklagande enligt denna paragraf får göras av sakägare. Den
som ålagts att betala ersättning eller kostnad får överklaga
beslutet, även om han eller hon inte är sakägare.
Lag (2009:562).

7 § Tillstånds- eller fastighetsbildningsbeslut får överklagas
av en sådan nämnd som avses i 4 kap. 15 § tredje stycket på
sätt och inom tid som gäller för sakägare. Lag (2004:393).

8 § Finner länsstyrelsen att tillstånds- eller fastighetsbildningsbeslut
strider mot sådan bestämmelse i denna lag som meddelats till förmån för
allmänt intresse, får länsstyrelsen överklaga beslutet på sätt och inom
tid som gäller för sakägare.

Första stycket gäller icke fastighetsbildning inom område med detaljplan
eller områdesbestämmelser, om åtgärden rör endast mark som enligt planen
eller bestämmelserna är avsedd för annat än jordbruksändamål. Lag
(1987:124).

9 § Beslut om inställande av förrättning som begärts av länsstyrelsen
eller kommunen får överklagas av sökanden i likhet med vad som gäller
för sakägare.

Motsvarande rätt tillkommer den som sökt fastighetsreglering enligt 5
kap. 3 § andra stycket. Lag (1987:124).

10 § Om lantmäterimyndigheten finner att en uppgift om 
fastighetsbildning, fastighetsbestämning eller särskild 
gränsutmärkning inte kan föras in i fastighetsregistrets 
allmänna del på grund av fel eller oklarhet i förrättningen 
och rättelse inte kan göras på det sätt som anges i 36 § 
förvaltningslagen (2017:900), får myndigheten ansöka om 
rättelse hos mark- och miljödomstolen. Detsamma gäller om 
myndigheten finner att registrering i enlighet med 
förrättningen skulle äventyra fastighetsredovisningens 
tillförlitlighet eller på annat sätt leda till 
rättsosäkerhet.

I fråga om ansökan om rättelse enligt denna paragraf 
tillämpas bestämmelserna i 16 kap. Rätten att ansöka om 
rättelse är inte begränsad till viss tid. Lag (2018:783).

11 § Har samtliga sakägare och andra, som har rätt att överklaga,
genom påskrift på förrättningsprotokollet eller i skriftligt
meddelande som kommit lantmäterimyndigheten till handa godkänt
förrättning, förrättningsbeslut eller gränsutmärkning, får vad som
godkänts inte överklagas. Lag (1995:1394).

16 kap. Förfarandet vid mark- och miljödomstol

1 § Har upphävts genom lag (2010:995).

2 § Vid skrivelsen med överklagande skall två avskrifter av skrivelsen
och därtill hörande handlingar bifogas. Behöver domstolen för delgivning
eller därmed jämförlig åtgärd ytterligare avskrifter, är klaganden
skyldig att tillhandahålla dem. Är avskrifter inte tillgängliga när de
behövs, får domstolen ombesörja dem på klagandens bekostnad.

Första stycket gäller icke karta, ritning eller annan bilaga av
vidlyftig beskaffenhet, om avskrift av handlingen kan undvaras utan
väsentlig olägenhet. Lag (1989:724).

3 § Har upphävts genom lag (2010:995).

4 § Har upphävts genom lag (2010:995).

5 § I målet ska sammanträde hållas. Om en sakägares närvaro
uppenbarligen är utan betydelse för hans eller hennes rätt
och även i övrigt saknar betydelse för målets avgörande,
behöver sakägaren inte kallas till sammanträdet.

Har talan fullföljts av en företrädare för ett allmänt
intresse, ska denne kallas till sammanträdet. När en
sakägares överklagande rör ett allmänt intresse, kallas
länsstyrelsen eller, om målet avser sådan fastighetsbildning
som anges i 15 kap. 8 § andra stycket, en sådan nämnd som
avses i 4 kap. 15 § tredje stycket.

En företrädare för eller tjänsteman vid en myndighet vars
verksamhet berörs av målet kan kallas för att lämna
upplysningar. För detta ändamål kan även
förrättningslantmätaren kallas.

Kallelser ska delges. Lag (2010:995).

6 § Har upphävts genom lag (2010:995).

7 § Har upphävts genom lag (2010:995).

8 § Mark- och miljödomstolen får avgöra mål utan att hålla
sammanträde, om sammanträde kan antas sakna betydelse för
prövningen samt sakägare eller företrädare för allmänt
intresse inte har begärt sådant sammanträde. Om talan har
fullföljts enligt 15 kap. 2, 4 eller 10 § eller om det är
uppenbart att talan är ogrundad, får målet alltid avgöras
utan att sammanträde hålls.

För prövning som inte avser själva saken behöver sammanträde
inte hållas.

Har domstolen beslutat att ett mål ska avgöras utan att
sammanträde hålls och är det inte uppenbart att sakägare
eller företrädare för allmänt intresse redan har slutfört sin
talan, ska de ges tillfälle att göra det. Lag (2010:995).

9 § Om ett beslut vid en förrättning som inte avslutats har
överklagats, kan mark- och miljödomstolen föreskriva att
förrättningshandläggningen skall avbrytas helt eller till viss
del eller att handläggning som avbrutits skall fortgå oberoende
av överklagandet. Sådan föreskrift träder i kraft genast och
gäller till dess annat förordnas.

Om det på grund av särskilda omständigheter är lämpligt, får
mark- och miljödomstolen förordna om förtida tillträde. Härvid
äger 5 kap. 30 a § andra-fjärde styckena motsvarande
tillämpning.

Mark- och miljödomstolen kan omedelbart förordna att beslut av
lantmäterimyndigheten om förtida tillträde inte får utnyttjas
förrän mark- och miljödomstolen har prövat överklagandet.
Lag (2010:995).

10 § Ska i ett mål flera frågor avgöras och kan de särskiljas,
får dom ges beträffande någon av frågorna, trots att
handläggningen av de övriga inte har avslutats. Lag (2010:995).

11 § När någon sakägare har överklagat, får
lantmäterimyndighetens beslut eller åtgärd ändras endast om
övriga sakägare och, när överklagandet rör ett allmänt
intresse, länsstyrelsen eller en sådan nämnd som avses i 4
kap. 15 § tredje stycket har fått tillfälle att yttra sig.
Ändring till fördel för en sakägare får dock ske, även om
sakägaren inte har haft tillfälle att yttra sig. Vad som nu
har sagts gäller också när överklagandet har gjorts av en
företrädare för ett allmänt intresse eller av
lantmäterimyndigheten.

Om domstolen finner att överklagandet bör leda till ändring i
en avslutad förrättning eller i ett fastighetsbildnings-,
fastighetsbestämnings- eller gränsutmärkningsbeslut som har
överklagats särskilt, får domstolen göra ändring även i den
del som inte har överklagats, om det behövs för att det inte
ska uppkomma någon uppenbar motstridighet eller oenhetlighet
i förrättningen eller beslutet.

Finner domstolen att det beträffande en förrättning finns en
sådan omständighet som avses i 15 kap. 10 §, får domstolen
besluta om behövliga åtgärder, även om överklagandet inte har
avsett den delen av förrättningen. Lag (2009:562).

12 § Kan mark- och miljödomstolen ej utan olägenhet rätta fel i
förrättning, skall domstolen undanröja lantmäterimyndighetens
beslut och åtgärder i den omfattning de påverkas av felet samt
visa förrättningen åter till myndigheten. Domstolen kan därvid
meddela föreskrifter för vinnande av rättelse.

Har efter förrättningens avslutande beslut om
fastighetsbildning eller fastighetsbestämning överklagats och
återkallar den som sökt åtgärden sin ansökan, skall
förrättningen undanröjas i den del som återkallelsen avser, om
övriga som fört talan vid förrättningen eller domstolen och som
själva haft rätt att påkalla åtgärden samtycker. I fall som
anges i 10 kap. 8 § andra stycket och 11 kap. 2 § andra stycket
fordras alltid samtycke av övriga sakägare. Lag (2010:995).

12 a § Endast om det finns synnerliga skäl får en kommunal
lantmäterimyndighets förrättning undanröjas på grund av att
myndigheten handlagt ärendet i stället för att lämna över det till
den statliga lantmäterimyndigheten enligt 5 § lagen (1995:1393) om
kommunal lantmäterimyndighet. Lag (1995:1394).

13 § Den som med stöd av 5 § tredje stycket har kallats för
att lämna upplysningar har rätt till ersättning för sin
inställelse enligt särskilda bestämmelser. Sakägare får inte
åläggas att betala sådan kostnad för inställelse.
Lag (2010:995).

14 § Mark- och miljödomstolen får, efter vad som är skäligt
med hänsyn till omständigheterna, besluta att sakägare som
förlorar målet ska ersätta annan sakägare dennes
rättegångskostnad. I övrigt ska 18 kap. rättegångsbalken
tillämpas i fråga om rättegångskostnaderna.

I mål om inlösenersättning ska dock sakägare som avstår mark
eller särskild rättighet få gottgörelse för sin kostnad
oberoende av utgången i målet. Detsamma ska gälla i mål om
ersättning för marköverföring eller reglering av rättighet
som avses i 5 kap. 10 a § andra stycket.

Första och andra styckena gäller inte, om annat följer av 18
kap. 6 eller 8 § rättegångsbalken. Ogillas i mål enligt andra
stycket talan som har fullföljts av den som avstår eller
upplåter mark eller rättighet, tillämpas 15 kap. 8 § plan-
och bygglagen (2010:900).

Vinner en sakägare ett mål mot företrädare för allmänt
intresse, kan domstolen tillerkänna sakägaren ersättning för
rättegångskostnad, om det finns synnerliga skäl. Sådan
ersättning ska betalas av staten eller, om endast kommunen
företräder det allmänna intresset, av kommunen.

Ska i annat fall än som avses i 13 § kostnad för bevisning
eller särskild åtgärd enligt rättens beslut betalas av
allmänna medel, kan domstolen när det är skäligt besluta att
kostnaden ska stanna på staten. Lag (2010:1003).

14 a § Om en sakägare vinner ett mål om prövning av ett sådant
beslut som avses i 15 kap. 6 § tredje stycket, kan domstolen
tillerkänna honom eller henne ersättning för rättegångskostnad,
om det finns synnerliga skäl. Sådan ersättning skall betalas av
staten eller, om det överklagade beslutet har meddelats av en
kommunal lantmäterimyndighet, av kommunen. Lag (2004:393).

15 § Sedan en mark- och miljödomstols dom eller slutliga beslut
i fastighetsbildningsmål har vunnit laga kraft, ska
förrättningsakten och en kopia av domen eller beslutet sändas
till lantmäterimyndigheten. Om avgörandet överklagas i viss
del och om det med anledning av domstolens avgörande i övrigt
kan uppkomma fråga om registrering, ska handlingarna sändas
till lantmäterimyndigheten. Efter registrering ska myndigheten
omedelbart sända tillbaka förrättningsakten till domstolen.
Lag (2010:995).

16 § Föreskrifterna i detta kapitel beträffande sakägare skall
tillämpas även på annan enskild part.

17 kap. Rättegången i Mark- och miljööverdomstolen

1 § Har upphävts genom lag (2010:995).

2 § Mark- och miljödomstolens beslut enligt 16 kap. 9 § andra
stycket skall överklagas särskilt.

Mark- och miljödomstolens beslut i en fråga som överklagats dit
enligt 15 kap. 2 § första stycket 2-4, 6-9, 3 § beträffande
förtida tillträde eller 4 § får inte överklagas.
Lag (2010:995).

3 § I fråga om rättegången i Mark- och miljööverdomstolen
tillämpas 16 kap. 9–13 §§, 14 § första, fjärde och femte
styckena samt 14 a–16 §§. Dock ska 16 kap. 15 § inte
tillämpas när Mark- och miljööverdomstolen återförvisar mål
till mark- och miljödomstolen.

I mål som avses i 16 kap. 14 § andra stycket ska den som har
att betala ersättning för mark eller rättighet, om inte något
annat följer av 18 kap. 6 eller 8 § rättegångsbalken, alltid
själv bära sina kostnader samt kostnad som han eller hon
orsakar motparten genom att själv överklaga. Ogillas i ett
sådant mål talan som har fullföljts av den som avstår eller
upplåter mark eller rättighet, tillämpas dock 15 kap. 8 §
plan- och bygglagen (2010:900). I övrigt ska bestämmelserna i
18 kap. rättegångsbalken tillämpas.

Bevis genom syn på stället får tas upp i Mark- och
miljööverdomstolen endast om det finns synnerliga skäl.
Lag (2010:1003).

18 kap. Rättegången i Högsta domstolen

1 § Har upphävts genom lag (2010:995).

2 § Om ett överklagande till Högsta domstolen tillåts enligt
5 kap. 5 § lagen (2010:921) om mark- och miljödomstolar,
tillämpas i fråga om rättegången i Högsta domstolen 16 kap. 9
och 10 §§, 11 § andra och tredje styckena, 12 och 13 §§, 14 §
första, fjärde och femte styckena samt 14 a–16 §§. Dock ska
16 kap. 15 § inte tillämpas när Högsta domstolen återförvisar
mål till lägre rätt.

I mål som avses i 16 kap. 14 § andra stycket gäller
bestämmelserna i 17 kap. 3 § andra stycket.

Bevis genom syn på stället får tas upp i Högsta domstolen
endast om det finns synnerliga skäl. Lag (2010:995).

Sjunde avdelningen

Fastighetsregistrets allmänna del

19 kap.

1 § I fastighetsregistrets allmänna del redovisas såsom
fastighet

1. enhet som var redovisad såsom fastighet i fastighetsregister
den 1 januari 1972,

2. fastighet som nybildas enligt denna lag,

3. enhet som skall registreras såsom fastighet enligt
bestämmelse i

annan författning.

Varje fastighet skall ha särskild beteckning.
Lag (2000:233).

2 § Uppgift om fastighetsbildning, fastighetsbestämning och
särskild gränsutmärkning ska föras in i fastighetsregistrets
allmänna del. Då ska uppgift om en nybildad fastighet föras
in i registret och de övriga ändringar göras som åtgärden ger
anledning till.

Första stycket tillämpas också när fastighetsindelningen
ändras eller när dess beskaffenhet fastställs i annan ordning
än som anges i denna lag. Lag (2009:562).

3 § Uppgift om fastighetsbildning, fastighetsbestämning eller
särskild gränsutmärkning ska föras in snarast möjligt sedan
förrättningen avslutats och denna eller, om den har
överklagats, domstolens avgörande har vunnit laga kraft.

Även om förrättningen inte har avslutats får uppgift om ett
sådant fastighetsbildnings-, fastighetsbestämnings- eller
gränsutmärkningsbeslut som skulle ha överklagats särskilt
föras in så snart beslutet har vunnit laga kraft.

Om ett beslut eller en åtgärd som avser en avslutad
förrättning överklagas, får uppgift med anledning av
förrättningen föras in i fastighetsregistrets allmänna del
till den del uppgiften uppenbarligen inte berörs av
överklagandet. Detsamma gäller om ett fastighetsbildnings-,
fastighetsbestämnings- eller gränsutmärkningsbeslut
överklagas särskilt.

Vad som sägs i tredje stycket gäller också om en domstols
avgörande i ett fastighetsbildningsmål överklagas.
Lag (2009:562).

4 § Om en uppgift i fastighetsregistrets allmänna del är 
uppenbart oriktig ska uppgiften rättas, om det kan ske utan 
någon skada för fastighetsägare eller rättighetshavare. I 
fråga om personuppgifter gäller detta i stället för rätten 
till rättelse enligt artikel 16 i Europaparlamentets och 
rådets förordning (EU) 2016/679 av den 27 april 2016 om skydd 
för fysiska personer med avseende på behandling av 
personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter 
och om upphävande av direktiv 95/46/EG (allmän 
dataskyddsförordning). 

Om det är uppenbart att någon skada enligt första stycket 
inte kan uppkomma, ska rättelse ske omedelbart. I annat fall 
ska berörda fastighetsägare och rättighetshavare få tillfälle 
att yttra sig om de är kända.

Om det är uppenbart att en i registret redovisad fastighet 
inte finns, får fastigheten uteslutas ur registret med 
tillämpning av första och andra styckena, även om 
redovisningen inte är oriktig enligt de föreskrifter som 
gäller för fastighetsregistrets allmänna del.

En uppenbar oriktighet som beror på ett tekniskt fel i 
fastighetsregistrets allmänna del får rättas även om 
rättelsen kan medföra skada för fastighetsägare eller 
rättighetshavare. Förutom fastighetsägare och 
rättighetshavare ska en myndighet som avses i 18 kap. 5 § 
första stycket jordabalken få tillfälle att yttra sig.
Lag (2018:275).

4 a § Rätten till begränsning av behandling av 
personuppgifter enligt artikel 18 i Europaparlamentets och 
rådets förordning (EU) 2016/679 gäller inte i fråga om 
personuppgifter i fastighetsregistrets allmänna del.
Lag (2018:275).

5 § Rätt till ersättning av staten har den som lider skada på
grund av ett tekniskt fel i fastighetsregistrets allmänna del
eller i en anordning som är ansluten till registret hos den
statliga lantmäterimyndigheten, en kommunal lantmäterimyndighet
eller en myndighet som avses i 4 kap. 34 a §.

Ersättningen ska efter skälighet sättas ned eller helt falla
bort, om den skadelidande har medverkat till skadan genom att
utan skälig anledning låta bli att vidta åtgärder för att
bevara sin rätt eller om den skadelidande på något annat sätt
har medverkat till skadan genom eget vållande.

En ägare eller rättighetshavare som drabbas av skada till följd
av ett beslut om rättelse enligt 4 § tredje stycket har rätt
till ersättning av staten. Ersättning lämnas dock inte, om den
skadelidande med hänsyn till felets art eller andra
omständigheter hade bort inse att fel förekommit.

I fråga om ersättning som avses i denna paragraf tillämpas 18
kap. 5 och 7 §§ jordabalken på motsvarande sätt.
Lag (2008:543).

6 § Ärenden om att föra in eller ta bort uppgifter i
fastighetsregistrets allmänna del handläggs av
lantmäterimyndigheten.

Regeringen får meddela föreskrifter om att någon annan
myndighet än lantmäterimyndigheten skall föra in eller ta bort
uppgifter i fastighetsregistrets allmänna del. Sådana
föreskrifter får endast avse uppgifter som enligt annan
lagstiftning än denna lag skall redovisas i
fastighetsregistrets allmänna del. Lag (2005:1211).


Övergångsbestämmelser

1987:124

1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 1987.

2. Har beslut om undantag som avses i 3 kap. 2 § tredje stycket i dess
äldre lydelse, eller sådant beslut om medgivande att företa åtgärd i
strid mot plan som avses i 3 kap. 2 § första och fjärde styckena i deras
äldre lydelse, vunnit laga kraft efter utgången av juni 1986, får
fastighetsbildning ske utan hinder av de nya bestämmelserna i 3 kap.
2 §. Om ansökan om fastighetsbildning inte görs inom två år från den dag
då beslutet om undantag eller medgivande vann laga kraft, upphör dock
beslutet att gälla.

1987:803

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1988.

2. Att bestämmelserna i 12 kap. 2 § inte gäller när äldre
giftermålsbalken är tillämplig på makarnas förmögenhetsförhållanden
föreskrivs i 18 § lagen (1970:989) om införande av
fastighetsbildningslagen.

3. Bestämmelserna i 12 kap. 2 § skall tillämpas i deras äldre lydelse,
om sådant avtal som avses i den lydelsen har träffats före
ikraftträdandet.

1989:724

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1990.

2. Bestämmelserna i 4 kap. 11 § fjärde stycket, 5 kap. 30 b § och 33 a §
samt 7 kap. 13 § skall inte tillämpas beträffande förrättningar som har
sökts före ikraftträdandet.

3. Har fastighetsbildningsmyndigheten meddelat beslut före
ikraftträdandet, gäller beträffande överklagande av beslutet 15 kap. 2 §
andra stycket, 3 § första stycket, 4 § och 6 § första stycket samt 16
kap. 1 § i paragrafernas äldre lydelse.

1990:450

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1990. Äldre föreskrifter gäller dock
i fråga om tid för besvär över beslut som meddelats före
ikraftträdandet.

1990:1101

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1991. Har förrättningen sökts
före ikraftträdandet tillämpas 5 kap. 18 § i sin äldre lydelse.

1992:1212

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1993.

2. Har ansökan om förrättning gjorts före ikraftträdandet, gäller 5 kap.
10, 12, 16 och 19 §§ i sin äldre lydelse. I sådant fall skall 8 kap. 5
och 6 §§ fortfarande gälla, medan 5 kap. 10 a, 10 b och 12 a §§ inte
skall tillämpas. Om en sakägare begär det, skall dock 5 kap. 12 och
16 §§ tillämpas i sin nya lydelse.

3. Överförs mark som enligt en före utgången av år 1978 fastställd och
vid utgången av juni 1987 gällande stads- eller byggnadsplan var avsedd
för enskilt bebyggande och har ansökan om fastighetsreglering gjorts
före utgången av juni 1997, skall ersättningen enligt bestämmelserna i 5
kap., om markens ägare begär det, bestämmas med hänsyn till de
planförhållanden som rådde vid utgången av juni 1987.

Första stycket skall tillämpas även i fråga om annan plan eller
bestämmelse som enligt 17 kap. 4 § första stycket plan- och bygglagen
(1987:10) gäller som detaljplan.

4. Överförs mark som enligt en vid utgången av juni 1987 gällande stads-
eller byggnadsplan var avsedd för annat än enskilt bebyggande och har
ansökan om fastighetsreglering gjorts före utgången av juni 1991, skall
ersättningen enligt bestämmelserna i 5 kap., om markens ägare begär det,
bestämmas med hänsyn till de planförhållanden och de
ersättningsprinciper som gällde vid utgången av juni 1987.

Första stycket skall tillämpas även i fråga om annan plan eller
bestämmelse som enligt 17 kap. 4 § första stycket plan- och bygglagen
(1987:10) gäller som detaljplan.

5. När ersättning enligt 5 kap. 10 a § andra stycket bestäms för mark
inom stads- eller byggnadsplan, skall hänvisningen till 4 kap.
expropriationslagen (1972:719) såvitt gäller 4 kap. 3 § andra stycket i
den lagen gälla det styckets lydelse vid utgången av juni 1987.

6. Den äldre lydelsen av 5 kap. 15 § gäller fortfarande i fråga om ränta
för tid före ikraftträdandet. Har skyldighet att utge ränta uppkommit
före ikraftträdandet, gäller äldre bestämmelser även för tiden därefter.

7. Har det överklagade avgörandet meddelats före ikraftträdandet, skall
16 kap. 14 §, 17 kap. 3 § och 18 kap. 2 § i sin äldre lydelse gälla.

1994:1624

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1995.

2. Val enligt den nya lydelsen skall äga rum första gången år 1998.

3. Löpande uppdragsperiod för god man som har valts enligt äldre
bestämmelser skall vara fyra i stället för tre år.

1995:1394

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1996.

2. Äldre bestämmelser gäller fortfarande i fråga om
fastighetsbildningsmyndigheter som inrättats enligt lagen (1971:133)
om kommunal fastighetsbildningsmyndighet och
fastighetsregistermyndighet.

1995:1416

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1996.

2. Vad som sägs om ordet "fastighetsbildningsmyndigheten" i äldre
bestämmelser gäller fortfarande i fråga om
fastighetsbildningsmyndigheter som inrättats enligt lagen (1971:133)
om kommunal fastighetsbildningsmyndighet och
fastighetsregistermyndighet.

1998:371

Denna lag träder i kraft den 1 oktober 1998 men tillämpas inte
i de fall där det första beslutet i ärendet har meddelats
dessförinnan.

1998:865

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999.

2. I fråga om förrättningar som har påbörjats före
ikraftträdandet gäller 9 kap. 1 § andra stycket i sin äldre
lydelse.

2003:380

1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 2003.

2. Om ett samboförhållande har upphört före ikraftträdandet,
tillämpas äldre bestämmelser.

2004:393

1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 2004.

2. I fråga om underrättelse till den eller de kommunala nämnder
som fullgör uppgifter inom plan- och byggnadsväsendet gäller 4
kap. 15 och 24 §§ i sina äldre lydelser för förrättningar som
har påbörjats före ikraftträdandet.

3. Om ett sådant beslut som avses i 15 kap. 6 § tredje stycket
har meddelats före ikraftträdandet, skall bestämmelserna i 16
kap. 14 a § inte tillämpas.

2009:533

1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 2009.

2. I fråga om en begäran om undantag enligt 3 kap. 2 § tredje
stycket som har gjorts före den 1 juli 2009 tillämpas denna
paragraf i dess tidigare lydelse.

2010:816

1. Denna lag träder i kraft den 1 augusti 2010.

2. Äldre föreskrifter gäller fortfarande för värderingen, om
ansökan om förrättning har gjorts före ikraftträdandet. I ett
sådant fall ska hänvisningarna till expropriationslagen
(1972:719) avse den lagens lydelse vid utgången av juli 2010.

2010:995

1. Denna lag träder i kraft den 2 maj 2011.

2. För mål där huvudförhandling har inletts i
fastighetsdomstol före ikraftträdandet ska äldre bestämmelser
gälla. Detsamma gäller för mål i hovrätt och för mål i Högsta
domstolen som har överklagats dit från hovrätt.

2010:1003

1. Denna lag träder i kraft den 2 maj 2011.

2. För mål där huvudförhandling har inletts i
fastighetsdomstol före ikraftträdandet ska 16 kap. 14 § och
17 kap. 3 § gälla enligt sin äldre lydelse. Detsamma gäller
för mål i hovrätt och för mål i Högsta domstolen som har
överklagats dit från hovrätt.

2012:181

Den upphävda paragrafen gäller fortfarande för
exploateringssamfälligheter enligt lagen (1987:11) om
exploateringssamverkan.

2012:427

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2013.

2. En arbetsplan som har upprättats enligt väglagen
(1971:948) i dess lydelse före den 1 januari 2013 ska anses
vara en vägplan enligt denna lag.

2013:378

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2016.

2. Äldre bestämmelser gäller fortfarande för förrättningar
som har inletts före ikraftträdandet.

2014:205

1. Denna lag träder i kraft den 1 juni 2014.

2. Äldre föreskrifter gäller fortfarande för förrättningar
där ansökan har inkommit till lantmäterimyndigheten före
ikraftträdandet.

3. Den äldre lydelsen av 6 kap. 1 § gäller fortfarande i de
fall där 6 kap. 2 a § ska gälla enligt övergångsbestämmelsen
till lagen (2012:181) om ändring i fastighetsbildningslagen
(1970:988).

2020:363

1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 2020.

2. Bestämmelserna i 2 kap. 7 § ska inte tillämpas på beslut om 
förrättningskostnader som har meddelats före ikraftträdandet.