Lag (1963:193) om samarbete med Danmark, Finland, Island och Norge angående verkställighet av straff m.m.

Om verkställighet av böter m.m.

1 § En dom som meddelats i Danmark, Finland, Island eller 
Norge, varigenom dömts till böter eller förverkande av egendom 
eller i brottmål utdömts ersättning för rättegångskostnad, får 
på begäran verkställas i Sverige.

Det som sägs i första stycket ska också gälla beslut, som i 
någon av nämnda stater till tryggande av anspråk på böter, 
förverkande av egendom, skadestånd eller ersättning för 
rättegångskostnad meddelats i fråga om kvarstad, beslag eller 
penningbeslag av egendom som tillhör någon som är misstänkt 
för brott eller som en utredning om förverkande rör.

I lagen (2009:1427) om erkännande och verkställighet av 
bötesstraff inom Europeiska unionen finns bestämmelser om 
verkställighet av bötesstraff i vissa fall. 

Bestämmelser om erkännande och verkställighet av beslut om 
förverkande i vissa fall finns i 

1. lagen (2011:423) om erkännande och verkställighet av beslut 
om förverkande i vissa fall, 

2. Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1805 av 
den 14 november 2018 om ömsesidigt erkännande av beslut om 
frysning och beslut om förverkande, och 

3. lagen (2020:968) med kompletterande bestämmelser till EU:s 
förordning om ömsesidigt erkännande av beslut om frysning och 
beslut om förverkande. Lag (2024:792).

2 § Verkställighet sker enligt svensk lag; dock må beslut om
förvandling av böter ej meddelas.

3 § Åt myndighet i Danmark, Finland, Island eller Norge må överlämnas
att verkställa här i riket meddelad dom eller beslut som avses i 1 §.

4 § Det som i denna lag sägs om böter ska även gälla utdömda 
viten, som

1. har förelagts en part eller någon annan till fullgörande 
av en skyldighet i en rättegång,

2. i Sverige har förelagts av Konsumentombudsmannen, 
Konkurrensverket eller domstol i ett mål eller ärende som 
avses i 1 kap. 4 § 3 lagen (2016:188) om patent- och 
marknadsdomstolar,

3. i Finland har dömts ut av Marknadsdomstolen eller, efter 
överklagande av ett avgörande av denna domstol, av Högsta 
domstolen.

Första stycket gäller även tvangsgebyr som i Norge har 
förelagts av Forbrukerombudet och som har godkänts av 
näringsidkaren eller har dömts ut av domstol.
Lag (2016:191).

4 a § Bestämmelser om användning av beslag, penningbeslag och 
kvarstad på begäran av myndigheter i Danmark, Finland, Island 
och Norge finns i lagen (2000:562) om internationell rättslig 
hjälp i brottmål. Lag (2024:792).

Om verkställighet av frihetsstraff

5 § I Danmark, Finland, Island eller Norge meddelad dom, varigenom
dömts i Danmark till faengsel eller haefte, i Finland till tukthus
eller fängelse, i Island till fangelsi eller vardhald och i Norge till
fengsel eller hefte, må på begäran verkställas här i riket, om den
dömde när verkställighet skall ske är svensk medborgare eller har
hemvist i Sverige. Uppehåller han sig här i riket, må även eljest
domen verkställas här, om det med hänsyn till omständigheterna finnes
lämpligast.

5 a § Om den dömde genom att fly till Sverige försöker att 
helt eller delvis undandra sig verkställighet av ett 
frihetsstraff och fallet kan föranleda en framställning om 
överförande av verkställighet, får den dömde, på begäran av 
behörig myndighet i Danmark, Finland, Island eller Norge, 
häktas om det finns risk för att han eller hon avviker eller 
på något annat sätt undandrar sig verkställigheten av påföljden. 
Beslut om häktning kan meddelas även efter det att 
framställningen om överförande av verkställighet har gjorts 
eller beviljats.

I fråga om häktning och anhållande gäller det som föreskrivs i 
rättegångsbalken om brottmål. Det som sägs där om offentlig 
försvarare ska tillämpas i fråga om offentligt biträde om 
något annat inte följer av 36 §. Av bestämmelserna i 24 kap. 
rättegångsbalken tillämpas endast 1 § tredje stycket, 4 § 
första och andra styckena, 5 § första stycket, 6 § första och 
tredje styckena, 7 § första stycket, 8 § andra och tredje 
styckena, 9-13 §§, 14-17 §§, 20 § första stycket 3, 21 a §, 
22 § första stycket och 24 §.

En ny förhandling om häktning ska, om den dömde begär det, 
hållas senast två dagar efter det att en sådan begäran har 
kommit in till rätten. En förhandling behöver dock inte hållas 
tidigare än efter två veckor från det att beslut i 
häktningsfrågan senast meddelats. Lag (2021:286).

5 b § Om det finns skäl att anhålla eller häkta den dömde
enligt 5 a § men syftet därmed kan uppnås genom reseförbud
eller anmälningsskyldighet, får sådant tvångsmedel beslutas.
För det gäller vad som föreskrivs i rättegångsbalken om
brottmål. Vad som där sägs om offentlig försvarare skall
tillämpas beträffande offentligt biträde i den mån annat inte
följer av 36 §. Av bestämmelserna i 25 kap. rättegångsbalken
tillämpas endast 1 § tredje stycket, 2-5 §§, 7 § första och
andra styckena och 9 §. Lag (2000:459).

5 c § Beslut om tvångsmedel gäller till dess att ärendet 
om överförande av verkställighet har avgjorts eller, om 
framställningen bifalls, till dess att påföljden har börjat 
verkställas i Sverige, om beslutet inte hävs dessförinnan.

Åklagaren eller rätten ska häva ett beslut om anhållande, 
häktning, reseförbud eller anmälningsskyldighet, om inte en 
framställning om överförande av verkställighet görs inom 
fyrtio dagar från det att den dömde anhölls eller häktades 
eller beslut om reseförbud eller anmälningsskyldighet 
meddelades.

Åklagaren eller rätten ska också häva ett beslut om 
anhållande eller häktning senast när det finns skäl att anta 
att den sammanlagda tid som den dömde har varit berövad 
friheten här i landet med stöd av 5 a § och i den andra 
staten uppgår till den tid som den dömde skulle ha varit 
berövad friheten för det fall verkställighet av påföljden 
hade skett i den andra staten. lag (2018:1254).

6 § Bifalles framställning om verkställighet här i riket, skall i
beslutet därom det ådömda straffet omvandlas till fängelse på lika
lång tid. Lag (1964:548).

7 § Det till fängelse omvandlade straffet är verkställbart såsom hade
straffet ådömts här i riket genom dom, som vunnit laga kraft.

Har straffet börjat verkställas i den stat, där domen meddelats, skall
strafftiden räknas från verkställighetens början i den staten.

Förvandlingsstraff för böter må ej verkställas, om betalning för
böterna erlägges. Om böterna delvis gäldas, skall förvandlingsstraffet
i motsvarande mån nedsättas; nedsättningen må dock ej avse del av dag.
Lag (l964:548).

8 § En i Sverige meddelad dom, genom vilken någon dömts till 
fängelse, får verkställas i Danmark, Finland, Island eller 
Norge, om den dömde när verkställighet ska äga rum är 
medborgare eller har hemvist i den andra staten. Uppehåller 
han eller hon sig i någon av nämnda stater, får domen även 
verkställas där, om det med hänsyn till omständigheterna 
bedöms lämpligast.

Bifalls en framställning om verkställighet av domen i den 
andra staten, ska Kriminalvården vid behov ombesörja att den 
dömde överförs till den staten. Vid en sådan transport 
tillämpas följande bestämmelser i häkteslagen (2010:611):

– 4 kap. 4 § om kroppsvisitation,

– 4 kap. 10 § första stycket om användning av fängsel, och 

– 8 kap. 2 a § om möjligheten att i vissa fall begära hjälp 
av Polismyndigheten.

Påträffas den dömde i Sverige före frigivningen, får 
Polismyndigheten på begäran av en myndighet i den andra 
staten eller med anledning av en där utfärdad efterlysning 
ombesörja att han eller hon överförs till den staten för 
verkställighet av straffet.

Om det är nödvändigt för att en transport ska kunna 
genomföras, får den dömde hållas i förvar av 
Polismyndigheten, dock längst under 48 timmar.

Ska den dömde enligt vad som nu har sagts överföras från 
Sverige till den andra staten, anses den tid, under vilken 
han eller hon för ändamålet har varit omhändertagen av svensk 
myndighet, som strafftid. Lag (2017:140).

8 a § Om en frihetsberövande påföljd enligt 5 § ska 
verkställas i Sverige, ska Kriminalvården ansvara för 
transporten i Sverige. Vid en sådan transport tillämpas 
följande bestämmelser i häkteslagen (2010:611):

– 4 kap. 4 § om kroppsvisitation,

– 4 kap. 10 § första stycket om användning av fängsel, och 

– 8 kap. 2 a § om möjligheten att i vissa fall begära hjälp 
av Polismyndigheten. Lag (2017:140).

9 § Om någon, som i Sverige har dömts till fängelse, ska
överföras till Danmark, Finland, Island eller Norge för
verkställighet av domen, ska som villkor uppställas att han
eller hon dels inte får åtalas eller straffas för något annat
brott som begåtts före överförandet, dels inte får
vidareöverlämnas eller vidareutlämnas till en stat utanför
Norden. Det gäller dock inte om den dömde har samtyckt till
åtgärden eller haft möjlighet att lämna den mottagande
nordiska staten men inte gjort detta inom 45 dagar efter sitt
slutliga frigivande eller har återvänt dit efter att ha lämnat
landet.

På framställning av den mottagande nordiska staten kan avsteg
från villkoret beviljas. Om framställningen gäller åtal eller
straff för något annat brott som begåtts före överförandet,
ska 5 kap. 7 § lagen (2011:1165) om överlämnande från Sverige
enligt en nordisk arresteringsorder tillämpas. Prövningen ska
även omfatta om ett överlämnande för gärningen hade kunnat
beviljas enligt 2 kap. 5 § 1–3 samma lag. Om framställningen
gäller vidareöverlämnande eller vidareutlämning till en stat
utanför Norden, ska 6 kap. 8 § lagen (2003:1156) om
överlämnande från Sverige enligt en europeisk
arresteringsorder eller 24 § lagen (1957:668) om utlämning för
brott tillämpas. Behörig tingsrätt vid prövning enligt
arresteringsorderlagen är Stockholms tingsrätt.

Första och andra styckena gäller inte om den dömde enligt vad
därom är föreskrivet ska utvisas från Sverige och därvid får
befordras till den andra staten. Lag (2011:1167).

Om övervakning av villkorligt dömd m.m.

10 § Övervakning av den, som i Danmark, Finland, Island eller Norge
blivit villkorligt dömd med föreskrift om övervakning, må på begäran
anordnas här i riket. Lag (1964:548).

11 § Kriminalvården skall ha hand om övervakningen och förordna
övervakare för den dömde. Lag (2005:968).

12 § Det som är bestämt om prövotid och övervakningstid i den 
stat där domen meddelats ska gälla på samma sätt som om domen 
meddelats i Sverige. De föreskrifter angående den dömdes 
skyldigheter som har meddelats i anslutning till domen ska 
gälla, om inte Kriminalvården beslutar något annat. I övrigt 
ska det som gäller enligt svensk lag om skyddstillsyn 
tillämpas.

Beslutas i Danmark, Finland, Island eller Norge ändrade 
bestämmelser angående domen eller om förverkande av anståndet, 
ska beslutet gälla i Sverige. Lag (2021:444).

13 § Om det, när övervakning anordnats i Sverige, finns 
anledning att vidta en åtgärd mot den som villkorligt dömts i 
Danmark, Finland, Island eller Norge, får domstolen eller 
Kriminalvården hänskjuta frågan till behörig myndighet i den 
stat där domen meddelats om det bedöms lämpligare att frågan 
prövas där. Lag (2021:444).

14 § Om någon, som villkorligt dömts i Danmark, Finland, Island eller
Norge, här i riket övertygas om annat brott som begåtts under
prövotiden eller före dess början, må rätten, ändå att övervakning i
anledning av den tidigare domen ej anordnats här, undanröja den ådömda
påföljden och för brotten döma till gemensam påföljd. Därvid skall den
tidigare domen anses som dom å skyddstillsyn. Lag (1964:548).

15 § Övervakning av den som i Sverige dömts till skyddstillsyn 
får överflyttas till Danmark, Finland, Island eller Norge.

Beslutas i den andra staten ändrade bestämmelser avseende 
skyddstillsynen, ska beslutet gälla i Sverige.

Även om övervakningen överflyttats får åtgärd i fråga om 
skyddstillsynen beslutas i Sverige, om den dömde döms i 
Sverige för ett annat brott eller om behörig myndighet i 
Danmark, Finland, Island eller Norge hänskjuter ett ärende om 
sådan åtgärd till en svensk myndighet. Ett sådant hänskjutet 
ärende tas upp av Kriminalvården. Lag (2021:444).

16 § Har i Danmark, Finland, Island eller Norge beslutats undanröjande
av villkorlig dom eller skyddstillsyn, som ådömts här i riket, skall
beslutet äga giltighet här. Lag (1964:548).

Om övervakning av villkorligt frigiven m.m.

17 § Övervakning av den, som villkorligt frigivits efter avtjänande i
Danmark av faengsel, i Finland av tukthus eller fängelse, i Island av
fangelsi eller i Norge av fengsel, må på begäran anordnas här i riket.
Lag (1964:548).

18 § Kriminalvården skall ha hand om övervakningen och förordna
övervakare för den frigivne. Lag (2005:968).

19 § Det som är bestämt om prövotid och övervakningstid i den 
stat där frigivningen skett ska gälla på samma sätt som om 
frigivningen skett i Sverige. De föreskrifter angående den 
frigivnes skyldigheter som har meddelats i anslutning till den 
villkorliga frigivningen ska gälla, om inte Kriminalvården 
beslutar något annat. I övrigt ska vad som gäller enligt 
svensk lag om villkorlig frigivning tillämpas, om inget annat 
anges i denna lag. Prövotiden får dock inte förlängas.

Om den villkorligt medgivna friheten helt eller delvis 
förklaras förverkad i Sverige, ska verkställighet ske här av 
vad som förverkats, omvandlat till fängelse på lika lång tid.

Beslutas i Danmark, Finland, Island eller Norge ändrade 
bestämmelser angående den villkorliga frigivningen eller 
förverkande av den villkorligt medgivna friheten, ska beslutet 
gälla i Sverige. Lag (2020:370).

20 § Om det, när övervakning anordnats i Sverige, finns 
anledning att vidta en åtgärd under villkorlig frigivning som 
beslutats i Danmark, Finland, Island eller Norge, får 
Kriminalvården eller, när den dömde dömts för ett annat brott, 
domstolen hänskjuta frågan till behörig myndighet i den stat 
där frigivningen skett om det bedöms lämpligare att frågan 
prövas där. Lag (2020:370).

21 § Om någon, som villkorligt frigivits efter avtjänande i Danmark av
faengsel, i Finland av tukthus eller fängelse, i Island av fangelsi
eller i Norge av fengsel, här i riket övertygas om
annat brott som han begått under prövotiden, må rätten, ändå att
övervakning i anledning av den villkorliga frigivningen ej anordnats
här, med tillämpning av vad i svensk lag är stadgat om villkorlig
frigivning förklara den villkorligt medgivna friheten helt eller
delvis förverkad. Därvid skola bestämmelserna i 19 § andra stycket
äga tillämpning. Lag (1979:683).

22 § Övervakning av den som villkorligt frigetts i Sverige får 
överflyttas till Danmark, Finland, Island eller Norge.

Beslutas i den andra staten ändrade bestämmelser avseende den 
villkorliga frigivningen, ska beslutet gälla i Sverige.

Även om övervakningen överflyttats får åtgärd i fråga om den 
villkorliga frigivningen beslutas i Sverige, om den frigivne 
döms i Sverige för ett annat brott eller om behörig myndighet 
i Danmark, Finland, Island eller Norge hänskjuter ett ärende 
om sådan åtgärd till en svensk myndighet. Ett sådant 
hänskjutet ärende tas upp av Kriminalvården. Kriminalvården 
ska överlämna ett ärende som myndigheten inte själv är behörig 
att besluta om till den övervakningsnämnd inom vars 
verksamhetsområde övervakningen bedrevs eller kunde ha 
bedrivits vid tiden för beslutet om överflyttning.
Lag (2020:370).

23 § Har i Danmark, Finland, Island eller Norge beslutats förverkande
av villkorligt medgiven frihet, varom förordnats här i riket, skall
beslutet äga giltighet här.

Gemensamma bestämmelser

24 § Framställning om verkställighet enligt 1 eller 5 § eller om
anordnande av övervakning enligt 10 eller 17 § göres av vederbörande
myndighet i Danmark, Finland, Island eller Norge.

Framställningen må ej bifallas, med mindre domen är verkställbar i den
stat där den meddelats. Lag (1971:573).

25 § Framställning om verkställighet enligt 1 eller 5 § eller 
om anordnande av övervakning enligt 10 eller 17 § prövas av 
Kriminalvården.

Framställning om verkställighet enligt 3 eller 8 § eller om 
anordnande av övervakning enligt 15 eller 22 § görs av 
Kriminalvården. Lag (2021:444).

26 § Kriminalvårdens beslut enligt denna lag får överklagas 
till allmän förvaltningsdomstol. Kriminalvårdens beslut enligt 
13 och 20 §§ får dock inte överklagas. Kriminalvårdens och 
domstolens beslut gäller omedelbart, om inte annat beslutas.

Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten.
Lag (2021:444).

26 a § Ett beslut får inte överklagas enligt 26 § innan
beslutet har omprövats av Kriminalvården. En sådan omprövning
får begäras av den som beslutet angår om det har gått honom
eller henne emot. Ett överklagande av ett beslut som inte har
omprövats skall anses som en begäran om omprövning.

Vid omprövning enligt denna paragraf får beslutet inte ändras
till den dömdes nackdel. Lag (2005:968).

26 b § En begäran om omprövning skall vara skriftlig och ha
kommit in till Kriminalvården inom tre veckor från den dag då
den dömde fick del av beslutet. I begäran om omprövning skall
den dömde ange vilket beslut som avses och vilken ändring i
beslutet som han eller hon begär. Lag (2005:968).

26 c § Kriminalvården prövar om skrivelsen med begäran om
omprövning har kommit in i rätt tid. Om skrivelsen har kommit
in för sent skall den avvisas, om inte förseningen beror på att
myndigheten lämnat den dömde felaktig underrättelse om hur man
begär omprövning. Lag (2005:968).

26 d § Kriminalvårdens beslut enligt 26 § överklagas till den
förvaltningsrätt inom vars domkrets den kriminalvårdsanstalt,
det häkte eller det frivårdskontor är beläget där den dömde var
inskriven när det första beslutet i ärendet fattades.

Beslut som gäller en person som inte är inskriven vid en
kriminalvårdsanstalt, ett häkte eller ett frivårdskontor i
landet överklagas till den förvaltningsrätt som regeringen
bestämmer. Lag (2009:779).

27 § Övervakningsnämndens beslut om förklaring som avses i 
19 § andra stycket får överklagas till tingsrätten i den ort 
där övervakningsnämnden ligger. Överklagandet ska ges in till 
övervakningsnämnden. Klagotiden räknas från den dag då den 
dömde fick del av beslutet. Vid överklagande gäller lagen 
(1996:242) om domstolsärenden. Övervakningsnämnden ska dock 
inte vara part i domstolen.

Övervakningsnämndens beslut som avses i denna paragraf gäller 
omedelbart, om inte annat beslutas. Lag (2021:444).

28 § Bifalls en framställning om verkställighet enligt 5 § och
har det för den dömdes överförande hit uppställts villkor, ska
de villkoren gälla här. Lag (2011:1167).

29 § Har framställning om verkställighet av straff enligt 1 eller 5 §
eller om anordnande av övervakning enligt 10 eller 17 § bifallits
eller har undanröjande beslutats enligt 14 § eller förverkande enligt
21 §, må ej här i riket väckas åtal för gärning som avses i den i den
andra staten meddelade domen. Med avseende å bestämmelser i svensk lag
om sammanträffande av brott och om förändring av påföljd skall så
anses som hade domen meddelats här i riket. Vad som föreskrivs i 19 §
bötesverkställighetslagen (1979:189) skall dock inte tillämpas. Lag
(1983:356).

30 § har upphävts genom lag (1964:548).

31 § Uppkommer, sedan framställning enligt 1 eller 5 § bifallits,
fråga om hinder mot verkställighet här i riket på grund av
preskription, skall denna fråga prövas enligt lagen i den stat, där
domen meddelats.

Vad i svensk lag är stadgat om nåd i brottmål skall, såvitt avser
verkställighet här i riket, äga motsvarande tillämpning beträffande
dansk, finsk, isländsk och norsk dom, som avses i denna lag.

Vid verkställighet här i riket av dansk, finsk, isländsk eller norsk
dom, som avses i denna lag, skall vad av nåd bestämts i den stat, där
domen meddelats, lända till efterrättelse.

32 § Den som för verkställighet av frihetsstraff överförs 
från Danmark, Finland, Island eller Norge till en annan av 
dessa stater får utan särskilt tillstånd föras genom Sverige. 

Om det är nödvändigt för att en transport ska kunna 
genomföras, får Polismyndigheten hålla den som överförs i 
förvar, dock längst under 48 timmar. Lag (2017:140).

33 § Regeringen äger förordna att befogenhet som enligt denna lag
tillkommer Kriminalvården må utövas av annan myndighet.

Föranleder verkställighet enligt 1 § talan inför domstol här i
riket, skall i fråga om behörighet att ta emot stämning samt att
tala och svara gälla samma regler som om det är fråga om en
svenska statens fordran. Lag (2005:968).

34 § Lika med dom anses i denna lag beslut eller föreläggande, som
efter lagstiftningen i den stat där det meddelats äger samma verkan
som dom.

35 § Kostnader för verkställighet enligt 1 §, som icke bliva täckta
genom företagen verkställighetsåtgärd, så ock kostnader för
verkställighet och åtgärder i övrigt enligt denna lag stanna å
statsverket.

36 § I mål och ärenden angående verkställighet utomlands av
frihetsberövande påföljd skall offentligt biträde förordnas för den
som åtgärden avser, om det inte måste antas att behov av biträde
saknas.

Första stycket gäller även i mål och ärenden som avses i 5 a och
5 b §§. (Lag (2000:459).


Övergångsbestämmelser

1985:221

Denna lag träder i kraft i förhållande till Finland fyra veckor från
den dag då lagen enligt uppgift på den utkomit från trycket i Svensk
författningssamling samt i förhållande till Danmark, Island och Norge
den dag regeringen bestämmer. I fråga om vite som har förelagts före
ikraftträdandet gäller dock äldre bestämmelser.

1994:437

Denna lag träder i kraft den 1 oktober 1994. Beslut som meddelats
av Kriminalvårdsstyrelsen före ikraftträdandet överklagas enligt
äldre bestämmelser.

2005:968

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2006.

2. Äldre föreskrifter gäller fortfarande dels i fråga om
Kriminalvårdsstyrelsens prövning av annan
kriminalvårdsmyndighets beslut som har fattats före
ikraftträdandet, dels i fråga om överklagande av
Kriminalvårdsstyrelsens beslut som har fattats före
ikraftträdandet. Vad som i de äldre föreskrifterna sägs om
Kriminalvårdsstyrelsen skall efter ikraftträdandet i stället
gälla Kriminalvården.

2008:489

1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 2008.

2. Äldre bestämmelser gäller fortfarande i fråga om
verkställighet av vite som enligt 4 § första stycket 2
förelagts enligt marknadsföringslagen (1995:450).

2010:614

Denna lag träder i kraft den 1 april 2011. Ärenden som kommit in
till hovrätten före ikraftträdandet men ännu inte avgjorts
handläggs enligt äldre bestämmelser.

2011:1167
1. Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

2. Äldre bestämmelser gäller för ärenden om överförande som
har inletts före ikraftträdandet. 

2016:191

1. Denna lag träder i kraft den 1 september 2016.

2. Äldre bestämmelser gäller fortfarande i fråga om 
verkställighet av vite som enligt 4 § första stycket 2 
förelagts av Stockholms tingsrätt eller Marknadsdomstolen.