Marknadsföringslag (1975:1418) 

Inledande bestämmelse

1 § Denna lag har till ändamål att främja konsumenternas intressen i
samband med näringsidkares marknadsföring av varor, tjänster och andra
nyttigheter och att motverka marknadsföring som är otillbörlig mot
konsumenter eller näringsidkare.

Otillbörlig marknadsföring

2 § Företager näringsidkare vid marknadsföring av vara, tjänst eller
annan nyttighet reklamåtgärd eller annan handling, som genom att strida
mot god affärssed eller på annat sätt är otillbörlig mot konsumenter
eller näringsidkare, kan Marknadsdomstolen förbjuda honom att fortsätta
därmed eller att företaga annan liknande handling. Detsamma gäller vid
efterfrågan på vara, tjänst eller annan nyttighet. Förbud kan meddelas
även anställd hos näringsidkare och annan som handlar på näringsidkares
vägnar samt var och en som i övrigt väsentligt har bidragit till
handlingen.

Första stycket tillämpas även på sådana televisionssändningar som
omfattas av lagen (1992:1356) om satellitsändningar av
televisionsprogram till allmänheten och som kan tas emot endast i något
annat land som är bundet av avtalet om Europeiska ekonomiska
samarbetsområdet (EES-avtalet). Lag (1992:1361).

Information

3 § Underlåter näringsidkare vid marknadsföring av vara, tjänst eller
annan nyttighet att lämna information, som har särskild betydelse från
konsumentsynpunkt, kan marknadsdomstolen ålägga honom att lämna sådan
information. Åläggande kan meddelas även anställd hos näringsidkare och
annan som handlar på näringsidkares vägnar.

Åläggande enligt första stycket får innehålla att informationen skall

1. lämnas genom märkning på vara eller tillhandahållas i annan form på
säljställe,

2. lämnas i annonser eller andra framställningar som näringsidkaren
använder vid marknadsföringen,

3. i viss form lämnas till konsument som begär det.

Bestämmelser om information som har särskild betydelse för att förebygga
att en vara eller en tjänst orsakar skada på person eller egendom finns
i produktsäkerhetslagen (1988:1604). Lag (1988:1605).

Produktotjänlighet

4 § Saluhåller en näringsidkare till konsumenter för enskilt bruk en
vara, som är uppenbart otjänlig för sitt huvudsakliga ändamål, kan
marknadsdomstolen förbjuda honom att fortsätta därmed.

I den mån det behövs för att motverka att en vara som avses i första
stycket saluhålls på sätt som där sägs, kan marknadsdomstolen meddela en
näringsidkare som i egenskap av tillverkare, importör eller annars
saluhåller varan till annan näringsidkare förbud att fortsätta därmed.

Förbud enligt första och andra styckena kan meddelas även anställd hos
näringsidkare och annan som handlar på näringsidkares vägnar.

Vad som sägs i första--tredje styckena om förbud mot saluhållande gäller
i motsvarande fall även då nyttjanderätt till varor erbjuds mot
ersättning eller tjänster tillhandahålls mot ersättning.

Förbud enligt denna paragraf får inte meddelas i den mån det i
författning eller beslut av myndighet har meddelats särskilda
bestämmelser om varan eller tjänsten med samma ändamål som förbudet
skulle fylla. Lag (1988:1605).

Vite

5 § Förbud eller åläggande enligt 2-4 § skall förenas med vite, om ej
detta av särskilda skäl är obehövligt.

Straffbelagda förfaranden

6 § Näringsidkare som vid marknadsföring av vara, tjänst eller annan
nyttighet uppsåtligen använder vilseledande framställning, vilken avser
hans egen eller annans näringsverksamhet och är ägnad att påverka
efterfrågan på nyttigheten, dömes till böter eller fängelse i högst ett
år.

Första stycket äger motsvarande tillämpning på anställd hos
näringsidkare och annan som handlar på näringsidkares vägnar.

7 § Näringsidkare som erbjuder konsument att mot märke eller annat
bevis, vilket utlämnas vid försäljning av vara, tjänst eller annan
nyttighet, erhålla annat än pengar dömes till böter eller fängelse i
högst ett år. Detta gäller dock ej om beviset ger rätt endast till
översyn, reparation eller liknande med avseende på det sålda.

8 § Näringsidkare som i annat fall än som avses i 7 § till konsument
bjuder ut två eller flera varor för ett gemensamt pris eller erbjuder
konsument att vid köp av vara förvärva även annan vara utan ersättning
eller mot särskilt lågt pris dömes, om varorna uppenbart saknar
naturligt samband och förfarandet försvårar för konsumenten att bedöma
erbjudandets värde, till böter eller fängelse i högst ett år. Vad som
sägs här om vara gäller även tjänst och annan nyttighet.

9 § Den som har överträtt vitesförbud dömes ej till ansvar enligt denna
lag för gärning som omfattas av förbudet.

I ringa fall dömes ej till straff för gärning som avses i 6-8 §.

Handläggningsregler

10 § Fråga om förbud eller åläggande enligt 2-4 § upptages efter
ansökan. Sådan ansökan göres av konsumentombudsmannen. Beslutar denne
för visst fall att ej göra ansökan, får ansökan göras av sammanslutning
av konsumenter, löntagare eller näringsidkare eller, beträffande förbud
enligt 2 §, av näringsidkare som beröres av handlingen. Lag (1976:55).

11 § Näringsidkare är skyldig att på anmaning av konsumentombudsmannen
komma in med yttrande eller upplysning i ärende om tillämpning av 2-4 §.
I ärende där beslut om förbud eller åläggande enligt 2-4 § kan antagas
komma i fråga är näringsidkare även skyldig att på anmaning av
ombudsmannen tillhandahålla handling, varuprov och liknande som kan ha
betydelse för utredningen i ärendet.

Efterkommes icke anmaning enligt första stycket, får
konsumentombudsmannen förelägga näringsidkaren att fullgöra sin
skyldighet vid vite av högst 10 000 kronor.

För varuprov och liknande som tillhandahålles enligt första stycket
lämnar konsumentombudsmannen ersättning, om särskilda skäl föreligger.

12 § Beslut i fråga om förbud eller åläggande enligt 2-4 § utgör ej
hinder att samma fråga prövas på nytt, när ändrade förhållanden eller
annat särskilt skäl föranleder det.

13 § Om särskilda skäl föranleder det, kan förbud eller åläggande enligt
2-4 § meddelas även för tiden till dess slutligt beslut föreligger.

Förbudsföreläggande

14 § Fråga om förbud enligt 2 eller 4 § får i fall som ej är av större
vikt prövas av konsumentombudsmannen genom förbudsföreläggande.

Förbudsföreläggande innebär att den som antages ha företagit handling,
som avses i 2 eller 4 §, till godkännande omedelbart eller inom viss tid
förelägges förbud vid vite att fortsätta därmed eller, i fall som avses
i 2 §, att företaga annan liknande handling.

Har föreläggande godkänts, gäller det som förbud som har meddelats av
marknadsdomstolen enligt 2 eller 4 §. Godkännande som sker sedan den i
föreläggandet utsatta tiden har gått till ända är dock utan verkan.

Informationsföreläggande

15 § Fråga om åläggande enligt 3 § får i fall som ej är av större vikt
prövas av konsumentombudsmannen genom informationsföreläggande.

Informationsföreläggande innebär att den som antages ha gjort sig
skyldig till underlåtelse, som avses i 3 §, till godkännande omedelbart
eller inom viss tid förelägges vid vite att lämna information, som anges
där.

Har föreläggande godkänts, gäller det som åläggande som har meddelats av
marknadsdomstolen enligt 3 §. Godkännande som sker sedan den i
föreläggandet utsatta tiden har gått till ända är dock utan verkan.

Tillsyn m.m.

16 § Den som avses med förbud eller åläggande enligt 2-4 § är skyldig
att på anmaning av konsumentombudsmannen tillhandahålla upplysning,
handling, varuprov och liknande som behövs för tillsyn över att förbudet
eller åläggandet åtlydes. Efterkommes icke sådan anmaning, får
ombudsmannen förelägga den berörde att fullgöra sin skyldighet vid vite
av högst 10 000 kronor.

För varuprov och liknande som tillhandahålles enligt första stycket
lämnar konsumentombudsmannen ersättning, om särskilda skäl föreligger.

Föreskrifter om skyldighet för den som skall tillhandahålla varuprov och
liknande enligt första stycket att ersätta konsumentombudsmannens
kostnader för provtagning och undersökning av prov meddelas av
regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer.

17 § Talan om utdömande av vite förs vid allmän domstol av
konsumentombudsmannen. I fråga om vite som marknadsdomstolen har
förelagt på talan av annan får talan om utdömande föras även av denne.
Lag (1985:214).

Allmänt åtal för brott mot denna lag får väckas endast efter medgivande
av konsumentombudsmannen. Lag (1985:214).

18 § Vid överträdelse av vitesförbud enligt 2 § eller av föreskrift i
6-8 § kan allmän domstol efter vad som är skäligt förordna, att
vilseledande framställning som finns på vara, förpackning, reklamtryck,
affärshandling eller dylikt skall utplånas eller ändras så att den icke
längre är vilseledande. Kan detta syfte ej uppnås på annat sätt, kan
domstolen förordna att egendomen skall förstöras.

Egendom som avses i första stycket får tagas i beslag i avvaktan på
förordnande som anges där. Därvid gäller i tillämpliga delar
föreskrifterna om beslag i brottmål.

Första och andra styckena äger motsvarande tillämpning på erbjudande som
avses i 7 §.

Skadestånd

19 § Den som bryter mot förbud enligt 2 § eller mot föreskrift i 6-8 §
skall ersätta skada som därigenom uppkommer för konkurrerande
näringsikdare. Rätt till sådan ersättning är förlorad, om talan ej
väckes inom fem år från det skadan uppkom.

I fråga om rätt för konsument att få skadestånd finns särskilda
bestämmelser.

Övriga bestämmelser

20 § Regeringen kan med avseende på främmande stat förordna att följande
bestämmelser skall gälla.

Beträffande vara som är försedd med oriktig eller vilseledande
ursprungsbeteckning, genom vilken varan direkt eller indirekt anges vara
frambragt eller tillverkad i den främmande staten eller på någon inom
denna belägen ort, får allmän domstol föreskriva åtgärd enligt 18 § även
i andra fall än som avses där. Detta gäller dock ej om beteckningen
enligt handelsbruk endast tjänar att utmärka varans art eller om den
åtföljes av uppgift som tydligt anger att varan ej har frambragts eller
tillverkats i den angivna staten eller på den angivna orten.

Ansökan om åtgärd enligt andra stycket får göras av åklagare eller, om
denne har beslutat att ej göra ansökan, av någon som driver rörelse med
vara av samma slag som den vara ansökningen avser.

21 § har upphävts genom lag (1980:233).

22 § Mot konsumentombudsmannens beslut om anmaning enligt 11 § första
stycket första meningen eller om vitesföreläggande efter sådan anmaning
får talan ej föras.

Talan mot konsumentombudsmannens beslut i annan fråga som avses i 11 §
eller i fråga som avses i 16 § första och andra styckena föres hos
kammarrätten genom besvär. Detsamma gäller talan mot beslut av myndighet
enligt föreskrifter som avses i 16 § sista stycket.

23 § har upphävts genom lag (1982:1166).

Övergångsbestämmelser

1988:1605

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1989.

Ett ärende om tillämpning av 3 eller 4 §, som anhängiggjorts
före ikraftträdandet, prövas enligt äldre bestämmelser.