Förordning (2008:819) om statliga garantier till banker m.fl.

Inledande bestämmelse

1 § I denna förordning finns det bestämmelser om stöd till
institut enligt lagen (2008:814) om statligt stöd till
kreditinstitut, som lämnas i form av statliga garantier för
skuldförbindelser.

Beslut om stöd enligt denna förordning fattas av
Riksgäldskontoret.

Definitioner

2 § I denna förordning avses med

1. institut: dels bankaktiebolag, sparbanker och
medlemsbanker, dels kreditmarknadsbolag som har betydande
utlåning på den svenska marknaden mot säkerhet i form av
panträtt i fast egendom, tomträtt eller bostadsrätt eller som
har en betydande andel av den utlåning på den svenska
marknaden som riktar sig mot kommuner,

2. garanti: ett oåterkalleligt garantiåtagande för ett
instituts betalningsförpliktelser avseende en
skuldförbindelse,

3. skuldförbindelser: dels obligationer och andra
skuldförbindelser som kan bli föremål för handel på
kapitalmarknaden, dels penningmarknadsinstrument,

4. förfallande skuldförbindelser: summan per den 30 oktober
2008 av institutets skuldförbindelser med en ursprunglig
förfallodag under tiden från och med den 1 september 2008
till och med den 31 oktober 2009, och med en ursprunglig
löptid som överstiger 90 dagar, och

5. kreditswappar: swappar som är konstruerade i syfte att
överföra kreditrisken när det gäller ett institut från en
part till en annan. Förordning (2009:286).

Förutsättningarna för att lämna garantier

3 § Garantier får endast lämnas för skuldförbindelser som är
utgivna av institut som har

1. säte i Sverige, och

2. en kapitalbas som uppfyller de krav som föreskrivs i 2
kap. 1 § lagen (2006:1371) om kapitaltäckning och stora
exponeringar jämförd med 5 § lagen (2006:1372) om införande
av lagen (2006:1371) om kapitaltäckning och stora
exponeringar. Förordning (2009:286).

4 § Garantier får lämnas för skuldförbindelser som

1. är nominellt bestämda,

2. ger avkastning endast i form av fast eller rörlig ränta
beräknad på det nominella beloppet, eller skillnaden mellan
emissionskurs och ett nominellt bestämt lösenpris på
förfallodagen,

3. har en löptid som överstiger 90 dagar men inte fem år,

4. har registrerats eller kommer att registreras i ett
avstämningsregister för institutet enligt lagen (1998:1479)
om kontoföring av finansiella instrument eller, om
skuldförbindelsen ges ut i utlandet, enligt sedvanliga regler
på den marknad där skuldförbindelsen ges ut,

5. är förenade med villkor som ger skuldförbindelserna en
enkel och lätt genomlysbar struktur, och

6. i övrigt är utformade enligt villkor som är sedvanliga på
marknaden. Förordning (2009:286).

5 § Garantier får inte lämnas för

1. poster som får ingå i ett instituts kapitalbas enligt lagen
(2006:1371) om kapitaltäckning och stora exponeringar,

2. andra efterställda skuldförbindelser än sådana som kan ingå
i 1,

3. skuldförbindelser för vilka avkastningen beror på
prisutvecklingen på andra finansiella instrument, index eller
på annat sätt är kopplad till utvecklingen på en eller flera
marknader för finansiella instrument, råvaror, valutor eller
andra nyttigheter,

4. skuldförbindelser som innehåller villkor som ger institutet
möjlighet till förtida återbetalning inom tre månader från
utgivandet,

5. konvertibler,

6. vinstandelslån, eller

7. kapitalandelslån.

6 § En garanti får endast avse emissioner av skuldförbindelser
som sker i samband med eller efter det att avtal har ingåtts
med institutet enligt 9 §.

Garantiåtagandets omfattning

7 § Statens åtaganden för garantier som lämnas enligt
denna förordning får vid varje tidpunkt sammanlagt uppgå
till högst 750 miljarder kronor, varav högst 250 miljarder
kronor får avse skuldförbindelser med en löptid mellan tre
och fem år. Förordning (2010:1335).

8 § Åtagandena för de garantier som lämnas till ett enskilt
institut får vid varje tidpunkt inte överstiga det högsta av

1. summan av förfallande skuldförbindelser utgivna av
institutet, och

2. 20 procent av institutets inlåning på konto från allmänheten
den 1 september 2008.

För två eller flera institut som ingår i en och samma koncern
enligt aktiebolagslagen (2005:551) ska beräkningen enligt
första stycket göras för instituten gemensamt.
Förordning (2009:44).

Villkor för stöd

9 § Villkoren för en garanti ska regleras genom avtal mellan
institutet och staten genom Riksgäldskontoret. Villkoren ska
utformas med hänsyn till statens risk samt för att tillvarata
statens rätt och säkerställa behovet av kontroll och
uppföljning.

Riksgäldskontoret ska i avtalet ta in villkor som under
avtalstiden

1. begränsar användningen av den statliga garantin i
institutets marknadsföring av krediter,

2. säkerställer att följande gäller för de fem ledande
befattningshavare i institutet som har den högsta sammanlagda
ersättningen

a) fast lön eller andra fasta ersättningar till en viss
befattningshavare får för den aktuella befattningen inte
överstiga den ersättningsnivå som beslutats före den 20
oktober 2008,

b) rörlig ersättning, däribland överlåtelse av värdepapper och
upplåtelse av rätt att i framtiden förvärva värdepapper från
institutet, får inte beslutas under avtalstiden och
omständigheter hänförliga till denna tid får inte beaktas när
rörlig ersättning ska beräknas till följd av tidigare ingångna
avtal, och inga rörliga ersättningar som beslutats före
avtalstiden får verkställas eller utbetalas under denna tid,
samt

c) för avtal om avgångsvederlag ska inte gälla förmånligare
villkor än enligt gällande riktlinjer för anställningsvillkor
för ledande befattningshavare i företag med statligt ägande,
och

3. syftar till att arvoden till styrelseledamöter och annan
ersättning för styrelseuppdrag begränsas till högst den nivå
som beslutats före den 20 oktober 2008,

4. ålägger institutet att vid följande tröskelvärden upprätta
en plan för återgång till normal marknadsfinansiering

a) om institutet har en utestående garanterad volym som uppgår
till fem procent av den totala skulden, och

b) det garanterade beloppet uppgår till minst 500 miljoner
euro.

Villkoren i andra stycket 4 gäller om garantier utfärdas efter
den 30 juni 2010.

Om det finns synnerliga skäl, får Riksgäldskontoret i ett
enskilt fall ingå avtal trots att de villkor som anges i andra
stycket 2 och 3 inte är uppfyllda. Förordning (2010:472).

10 § Riksgäldskontoret ska säkerställa att det i ett avtal med
ett institut tas in villkor som innebär att institutet ska
betala en avgift för statens garantiåtagande. Avgiften ska
beräknas per år enligt de grunder som anges i 11 och 12 §§ och
bestämmas till en viss andel av det garanterade beloppet. För
skuldförbindelser vars löptid omfattar endast en del av ett år
ska avgiften minskas i motsvarande mån.

11 § För skuldförbindelser med en löptid som inte överstiger
ett år ska avgiften bestämmas till 0,5 procent av det
garanterade beloppet.

För skuldförbindelser med en löptid som överstiger ett år ska
avgiften bestämmas utifrån marknadspriset på kreditswappar
under normala marknadsförhållanden, med ett tillägg av 0,5
procentenheter. För säkerställda obligationer ska tillägget i
stället vara 0,25 procentenheter.

Bedömningen av vad som kan anses vara normala
marknadsförhållanden ska utgå från förhållandena under perioden
1 januari 2007 till och med den 31 augusti 2008.

12 § Om något sådant marknadspris som avses i 11 § andra
stycket inte finns eller om priset inte är tillförlitligt, ska
en schablonmetod för bestämmande av avgiften användas där
instituten delas upp i kategorier utifrån kreditbetyg eller
annan kreditvärdering som getts institutet av ett
kreditvärderingsföretag som godkänts av Finansinspektionen
enligt lagen (2006:1371) om kapitaltäckning och stora
exponeringar. För säkerställda obligationer ska fördelningen på
kategorier utgå från kreditbetyg eller annan kreditvärdering av
ett godkänt kreditvärderingsföretag som avser obligationerna.

Avgiften för varje kategori av institut enligt första stycket
ska bestämmas utifrån det genomsnittliga marknadspriset för
kreditswappar för andra institut i samma kreditbetygskategori
under den period som anges i 11 § tredje stycket, med ett
tillägg av 0,5 procentenheter. För säkerställda obligationer
ska tillägget i stället vara 0,25 procentenheter.

För institut eller skuldförbindelser där något sådant
marknadspris som avses i 11 § andra stycket inte finns och där
institutet eller skuldförbindelserna saknar kreditbetyg eller
kreditvärdering av ett godkänt kreditvärderingsföretag ska
avgiften motsvara avgiften för den kategori institut som har
högst avgift enligt schablonmetoden.

12 a § Vid bestämmande av avgiften enligt 11 och 12 §§ ska ett
tillägg på 0,2–0,4 procentenheter göras beroende på
institutets kreditbetygskategori vid utfärdandet av garantin.
Detta gäller för garantier som utfärdas efter den 30 juni
2010. Förordning (2010:472).

13 § Riksgäldskontoret ska vidare säkerställa att det i ett
avtal med ett institut tas in villkor som innebär att
institutet ska betala dröjsmålsränta om det inte betalar avgift
enligt 10-12 §§ i rätt tid. Dröjsmålsräntan ska beräknas per år
enligt en räntefot som motsvarar den av Riksbanken fastställda,
vid varje tid gällande referensräntan enligt 9 § räntelagen
(1975:635) med ett tillägg av åtta procentenheter.

14 § Ett garantiåtagande ska utformas så att det kan utgöra en
medräkningsbar garanti enligt 1 § första stycket 5 förordningen
(2006:1533) om kapitaltäckning och stora exponeringar. I
11-13 §§ i den förordningen finns bestämmelser om hur
medräkningsbara garantier påverkar riskvikten för garanterade
exponeringar.

Uppföljning av lämnat stöd

15 § Riksgäldskontoret ska löpande följa utvecklingen i de
institut som har fått stöd och bevaka att villkoren för stödet
uppfylls.

Skyldighet att lämna upplysningar

16 § I 8 kap. 1 § lagen (2008:814) om statligt stöd till
kreditinstitut finns bestämmelser om att den som ansöker om
garanti är skyldig att lämna de upplysningar som behövs. Om
Riksgäldskontoret begär det, ska uppgifterna ha granskats av en
revisor som utsetts av institutet i enlighet med 4 a kap. 1 §
sparbankslagen (1987:619) respektive 7 a kap. 1 § lagen
(1995:1570) om medlemsbanker eller, när det gäller
bankaktiebolag och kreditmarknadsbolag, 9 kap. 8 §
aktiebolagslagen (2005:551).

Ytterligare föreskrifter

17 § Riksgäldskontoret får meddela de föreskrifter som behövs
för verkställigheten av denna förordning.

Övergångsbestämmelser

2008:819

Denna förordning träder i kraft den 30 oktober 2008.
Garantier enligt förordningen får inte lämnas efter den 30
juni 2011. Förordning (2010:1335).