Skogsvårdsförordning (1993:1096)

Inledande bestämmelser

1 § Föreskrifter om vilka områden som utgör fjällnära skog
finns i förordningen (SKSFS 1991:3) om gränserna för fjällnära
skog. Förordning (2010:956).

Anläggning av skog på skogsmark

2 § Skogsmarkens virkesproducerande förmåga skall i fall som
avses i 5 § första stycket 1 skogsvårdslagen (1979:429) inte anses
tillvaratagen på ett godtagbart sätt, när beståndets virkesförråd gått
ned till under hälften av det förråd som normalt bör finnas, om det
inte finns särskilda skäl för en annan bedömning. Vid  bedömningen
skall hänsyn tas till boniteten samt beståndets trädslag och ålder.

I fall som avses i 5 § första stycket 3 skogsvårdslagen skall skogens
tillstånd anses vara uppenbart otillfredsställande när beståndets
virkesförråd eller tillväxt är mindre än en tredjedel av vad som är
normalt på växtplatsen.

3 § Om det enligt 5 § första stycket 1 eller 2 skogsvårdslagen
(1979:429) finns en skyldighet att anlägga ny skog ska sådd,
plantering eller åtgärder  för naturlig föryngring ha utförts
senast under det tredje året räknat från det år då
skyldigheten uppkom. Med år ska avses tiden från och med den 1
juli ett år till och med den 30 juni nästkommande år.

I fall som avses i 5 § första stycket 3 skogsvårdslagen ska
Skogsstyrelsen med hänsyn till förhållandena i det enskilda
fallet besluta inom vilken tid åtgärder för anläggning av ny
skog senast ska vara utförda. Förordning (2010:956).

4 § Endast metoder som erfarenhetsmässigt eller genom
forskningsrön och prov i praktisk skala visat sig ge tillfredsställande
resultat inom godtagbar tid får användas vid beståndsanläggning.

5 § Anläggning av ny skog skall ske genom sådd eller plantering när
naturlig föryngring inte kan bedömas ge tillfredsställande återväxt
inom godtagbar tid.

6 § Ny skog skall vårdas genom hjälpplantering, plantröjning och
andra åtgärder som behövs för att den skall utvecklas
tillfredsställande.

7 § Skogsstyrelsen får meddela föreskrifter om

1. föryngringsmetod, markberedning, sådd, plantering, vård av
plantskog och andra åtgärder som behövs för att trygga
återväxten,

2. det lägsta antal huvudplantor av lämplig beskaffenhet som
med hänsyn till markens bonitet ska finnas på en
föryngringsyta och hur dessa plantor ska vara fördelade för
att kravet på en tillfredsställande återväxt enligt 6 §
skogsvårdslagen (1979:429) ska vara uppfyllt,

3. vid vilken tidpunkt kravet enligt 2 ska vara uppfyllt vid
användning av olika föryngringsmetoder,

4. undantag från skyldigheten att anlägga ny skog på
produktiv skogsmark enligt 5 § första och andra styckena
skogsvårdslagen för att möjligöra försöksverksamhet, och

5. undantag från skyldigheten att vidta föryngringsåtgärder
enligt 6 § skogsvårdslagen för att möjliggöra
försöksverksamhet. Förordning (2014:1027).

8 § Skogsstyrelsen får meddela föreskrifter om

1. vilket skogsodlingsmaterial som får användas inom olika
områden och vilka villkor som skall gälla för sådan användning,
och

2. vad som avses med skogsodlingsmaterial och frökälla i
enlighet med rådets direktiv 1999/105/EG av den 22 december
1999 om saluföring av skogsodlingsmaterial2.

Skogsstyrelsen får även meddela föreskrifter om produktion av,
handel med och införsel av skogsodlingsmaterial i enlighet med
direktiv 1999/105/EG. Förordning (2002:615).

9 § Endast i undantagsfall får främmande trädarter användas
som skogsodlingsmaterial. Förordning (2010:956).

9 a § Skogsstyrelsen får i enskilda fall medge undantag från
förbudet i 6 b § skogsvårdslagen (1979:429) om att använda
främmande trädarter som skogsodlingsmaterial i fjällnära skog,
om det behövs för ett angeläget vetenskapligt ändamål.
Förordning (2010:956).

10 § Skogsodlingsmaterial får inte föras in till Sverige från
ett land utanför Europeiska unionen utan tillstånd av
Skogsstyrelsen.

Tillstånd får meddelas endast om införseln är förenlig med
rådets direktiv 1999/105/EG av den 22 december 1999 om
saluföring av skogsodlingsmaterial.

Skogsstyrelsen får meddela närmare föreskrifter om krav på
skogsodlingsmaterial från länder utanför Europeiska unionen och
om vilka uppgifter en ansökan om införseltillstånd skall
innehålla.

Om tillstånd meddelas, får Skogsstyrelsen föreskriva sådana
villkor för införseln som behövs från skogsvårdssynpunkt.
Förordning (2002:615).

10 a § Den som till Sverige har fört in sådant
skogsodlingsmaterial som avses i 10 § skall, enligt
föreskrifter som meddelas av Skogsstyrelsen, anmäla införseln.

Skogsstyrelsen får meddela föreskrifter om undantag från
skyldigheten att anmäla införsel. Förordning (2002:615).

10 b § Registret över fysiska och juridiska personer som
yrkesmässigt bedriver produktion eller införsel för saluföring
av skogsodlingsmaterial eller handel med sådant material får i
fråga om dessa personer innehålla uppgifter om

1. namn, adress och telefonnummer,

2. organisationsnummer,

3. namn på kontaktpersoner,

4. verksamhetsinriktning, och

5. den eller de produktionsenheter där verksamheten bedrivs.
Förordning (2002:615).

10 c § Registret över godkända frökällor får innehålla
uppgifter om

1. typ av frökälla,

2. frökällans geografiska belägenhet,

3. frökällans registerbeteckning,

4. botaniskt namn,

5. kategori,

6. ändamål,

7. areal,

8. ursprung, och

9. vad som i övrigt i tekniskt eller biologiskt hänseende
närmare beskriver frökällan. Förordning (2002:615).

10 d § Bestämmelser om påföljd för olovlig införsel av
skogsodlingsmaterial och försök därtill finns i lagen (2000:1225) om
straff för smuggling. Förordning (2000:1272).

Avverkning av skog på skogsmark

11 § Skogsstyrelsen får meddela föreskrifter om

1. att trädbestånd under viss ålder inte får avverkas,

2. hur avverkning ska bedrivas enligt 10 § skogsvårdslagen
(1979:429) för att vara ändamålsenlig för återväxt av ny skog
eller för att främja skogens utveckling, och

3. undantag från skyldigheten att avverkningen ska vara
ändamålsenlig för återväxt av ny skog eller främja skogens
utveckling enligt 10 § skogsvårdslagen för att möjliggöra
försöksverksamhet eller för att bevara och utveckla natur-
och kulturmiljövärden.

Innan Skogsstyrelsen meddelar sådana föreskrifter som avses i
första stycket 3 ska Skogsstyrelsen höra Naturvårdsverket,
Havs- och vattenmyndigheten och Riksantikvarieämbetet.
Förordning (2014:1027).

12 § På brukningsenheter större än 50 hektar produktiv
skogsmark får föryngringsavverkning inte ske i sådan
utsträckning att mer än hälften av brukningsenhetens
produktiva skogsmarksareal kommer att bestå av kalmark och
skog yngre än 20 år.

Första stycket gäller även brukningsenheter på 50 hektar
produktiv skogsmark eller mindre om brukningsenheten genom
fastighetsbildning bildats av mark från en brukningsenhet
större än 50 hektar eller tillförts mark från en sådan enhet
och mindre än tre år har förflutit sedan fastighetsbildningen
ägde rum.

Med undantag för sådana brukningsenheter som avses i andra
stycket får dock alltid avverkning ske i sådan utsträckning
att högst 50 hektar av brukningsenhetens produktiva skogsmark
kommer att bestå av kalmark och skog yngre än 20 år.
Förordning (2014:1027).

12 a § För brukningsenheter större än 1 000 hektar produktiv
skogsmark får Skogsstyrelsen meddela föreskrifter om hur stor
del av den produktiva skogsmarksarealen som får avverkas
årligen eller under andra perioder. Förordning (2014:1027).

13 § Skogsstyrelsen får av skogliga skäl medge undantag från
12 § eller från sådana föreskrifter som meddelats med stöd av
12 a §. Sådant undantag får medges också för att möjliggöra
rationella avverkningar i samverkan mellan olika
fastighetsägare eller större investeringar som har varaktig
betydelse för jordbruket eller skogsbruket på
brukningsenheten. Förordning (2014:1027).

14 § Om en ägares innehav av produktiv skogsmark är fördelat
på flera kommuner och detta kan antas medföra betydande
svårigheter att planera skogsbruket, får Skogsstyrelsen på
begäran av skogsmarkens ägare besluta att innehavet i flera
kommuner under viss tid ska utgöra en brukningsenhet. Ett
sådant beslut får dock inte medföra olägenhet av betydelse
för råvaruförsörjningen, sysselsättningen eller miljön.

Innehav av produktiv skogsmark inom fjällnära skog får inte
sammanföras med skog i en annan kommun.
Förordning (2014:1027).

15 § Den produktiva skogsmarkens ägare ska underrätta
Skogsstyrelsen om

1. annan avverkning, omfattande minst 0,5 hektar, än sådan
röjning eller gallring som främjar skogens utveckling,

2. sådan dikning efter avverkning (skyddsdikning) som inte
kräver tillstånd enligt 11 kap. miljöbalken,

3. vad han eller hon avser att göra för att, i samband med
sådan avverkning som avses i 1, trygga återväxten av skog som
föranleds av avverkningen och för att tillgodose naturvårdens
och kulturmiljövårdens intressen,

4. vad han eller hon avser att göra för att, i samband med
sådan avverkning som avses i 1, tillgodose rennäringens
intressen inom ett område där renskötsel får bedrivas enligt
rennäringslagen (1971:437) under hela året (renskötselns
året-runt-marker), och

5. uttag av skogsbränsle i anslutning till sådan avverkning
som avses i 1.

En underrättelse om avverkning och om uttag av skogsbränsle
ska innehålla uppgifter om fastighetsägare, berörd fastighets
beteckning och en karta eller kartskiss som visar området som
omfattas av underrättelsen.

En underrättelse om skyddsdikning ska innehålla uppgifter om
fastighetsägare och berörd fastighets beteckning samt en
karta över det område som avses att skyddsdikas. På kartan
ska skyddsdikets utlopp eller avslut markeras.
Förordning (2014:1027).

15 a § I 12 kap. 6 § miljöbalken och förordningen (1998:904)
om anmälan för samråd finns bestämmelser om anmälan för samråd
av verksamhet eller åtgärd som kan komma att väsentligt ändra
naturmiljön. Förordning (2010:956).

15 b § En åtgärd som Skogsstyrelsen ska underrättas om enligt
15 § första stycket 1, 2 och 5 får påbörjas tidigast sex
veckor efter det att en sådan underrättelse gjorts och i
förekommande fall uppgifter lämnats om vad som ska göras för
att trygga återväxten eller för att tillgodose naturvårdens,
kulturmiljövårdens eller rennäringens intressen enligt 15 §
första stycket 3 och 4. Om det finns särskilda skäl får
Skogsstyrelsen medge att dessa åtgärder påbörjas tidigare.
Förordning (2010:956).

15 c § En underrättelse om avverkning, uttag av skogsbränsle
och skyddsdikning är giltig i fem år från den dag den kom in
till Skogsstyrelsen. Efter giltighetstidens utgång får någon
annan åtgärd än avverkning av skärm- och fröträd inte ske
utan att en ny underrättelse lämnas in. Förordning (2014:1027).

15 d § Skogsstyrelsen får meddela ytterligare föreskrifter om
underrättelse och om undantag i vissa fall från skyldigheten
att underrätta Skogsstyrelsen. Förordning (2010:956).

16 § Skogsstyrelsen ska sända en kopia av underrättelsen
enligt 15 § första stycket 2 till länsstyrelsen i de fall
underrättelsen avser dikning inom områden som länsstyrelsen
anger. Förordning (2010:956).

17 § Har upphävts genom förordning (2010:956).

Skogliga impediment

18 § Förbudet i 13 a § skogsvårdslagen (1979:429) mot
avverkning på vissa skogliga impediment gäller inte för
avverkning vid ändrad markanvändning.

Skogsstyrelsen får i enskilda fall medge undantag från 13 a §
skogsvårdslagen om det finns särskilda skäl.
Förordning (2010:956).

Fjällnära skog

19 § Innan tillstånd ges till avverkning i de områden av den
fjällnära skogen där naturvärdena inte är fullständigt kända men
antas vara höga, kan Skogsstyrelsen genomföra en särskild
inventering för att klarlägga naturvärdena. En sådan inventering
bekostas av staten. Förordning (2005:1149).

20 § Har upphävts genom förordning (2010:956).

21 § Har upphävts genom förordning (2010:956).

22 § Har upphävts genom förordning (2010:956).

23 § Inom områden av den fjällnära skogen där skogsbruket är
särskilt utsatt för konkurrens av andra markanvändningsintressen
kan fördjupade verksamhetsplaner upprättas. Sådana planer
upprättas av Skogsstyrelsen efter samråd med länsstyrelsen.

Skogsstyrelsen får meddela föreskrifter om avgiftsskyldighet för
den som begärt att planen skall upprättas.
Förordning (2005:1149).

Samråd inom renskötselns året-runt-marker

24 § Skogsstyrelsen får meddela föreskrifter om samråd med berörd
sameby före annan avverkning inom renskötselns året-runt-marker
än sådan röjning eller gallring som främjar skogens utveckling.

Ädellövskog

25 § Andelen lövträd och ädla lövträd i ett bestånd skall bestämmas
med ledning av trädens grundyta. Med ett träds grundyta avses
ytan av ett tvärsnitt genom stammen 1,3 meter över marken.

26 § Beslut som avses i 24 § skogsvårdslagen (1979:429) lämnas
kostnadsfritt till markägaren.

27 § Innan skogsstyrelsen fattar beslut i ett ärende enligt 25 §
andra stycket skogsvårdslagen (1979:429) skall den samråda med
länsstyrelsen. Förordning (2005:1149).

28 § Har upphävts genom förordning (2014:1027).

29 § Har upphävts genom förordning (2022:796).

Hänsyn till naturvården och kulturmiljövården

30 § Föreskrifter som avses i 30 § skogsvårdslagen (1979:429)
meddelas av Skogsstyrelsen efter samråd med Naturvårdsverket,
Riksantikvarieämbetet och annan central förvaltningsmyndighet
som kan beröras.

Skogsstyrelsen skall samråda med kommunen i frågor av
särskild vikt med hänsyn till de lokala förhållandena.
Förordning (2005:1149).

Miljöanalys

31 § I ärenden enligt skogsvårdslagen (1979:429) får
Skogsstyrelsen besluta att det skall göras en miljöanalys av
vilken inverkan en ny metod för skogens skötsel eller ett nytt
skogsodlingsmaterial har på miljön, om verksamheten avses pågå
i nämnvärd omfattning eller skall utföras i miljöer som är
särskilt känsliga. Förordning (1998:1540).

32 § Skogsstyrelsen beslutar i varje enskilt ärende vad
miljöanalysen skall innehålla. Förordning (1998:1540).

33 § Skogsstyrelsen får besluta att användaren av den nya
skötselmetoden eller det nya skogsodlingsmaterialet skall göra
och bekosta miljöanalysen.

När en miljöanalys görs av Skogsstyrelsen, får styrelsen
besluta att användaren skall betala en avgift som helt eller
delvis motsvarar kostnaden för analysen.

Vid bedömningen av om användaren skall svara för utförandet av
eller kostnaden för miljöanalysen skall hänsyn tas till
omfattningen av användarens skogliga verksamhet och det
intresse som användaren har av analysen i sin verksamhet.
Förordning (1998:1540).

34 § Skogsstyrelsen skall inhämta yttrande över en miljöanalys
från Naturvårdsverket och berörd länsstyrelse.
Förordning (1998:1540).

34 a § Har upphävts genom lag (2014:891).

Övriga bestämmelser

35 § I ärende om ersättning eller inlösen enligt 19 §
skogsvårdslagen (1979:429) skall Skogsstyrelsen på statens
vägnar söka träffa uppgörelse med sakägare som gör anspråk på
ersättning eller fordrar inlösen av fastighet.

I fråga om ersättning eller inlösen enligt första stycket
gäller 34-36 §§ förordningen (1998:1252) om områdesskydd enligt
miljöbalken m.m. Vad som sägs om länsstyrelsen och kommunen
skall i stället gälla Skogsstyrelsen. Förordning (2005:1149).

36 § Skogsstyrelsen får meddela föreskrifter om
avgiftsskyldighet för

1. den som begärt förhandsbeslut enligt 13 § skogsvårslagen
(1979:429),

2. kontroll och tillsyn av produktion av, handel med och
införsel av skogsodlingsmaterial, och

3. prövning av ansökan om godkännande av frökällor.
Förordning (2002:615).

37 § Avgift tas ut för prövning av ansökan om tillstånd enligt
10 §. För ansökningsavgiftens storlek m.m. gäller
bestämmelserna i 9-14 §§ avgiftsförordningen (1992:191), varvid
avgiftsklass 2 tillämpas. Varje parti som ansökan avser skall
anses som ett avgiftsbelagt ärende.

Med ett parti avses en viss mängd skogsodlingsmaterial
bestående av endera fröer, plantor, sticklingar eller något
annat förökningsmaterial av

- samma trädslag,

- samma ålder och

- samma härkomst. Förordning (2002:615).

38 § Ytterligare föreskrifter för verkställigheten av skogsvårdslagen
(1979:429) meddelas av Skogsstyrelsen.

1993:1096

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1994, då
skogsvårdsförordningen (1979:791) och ädellövskogsförordningen
(1984:120) skall upphöra att gälla.

Äldre bestämmelser skall fortfarande gälla för stöd som före
ikraftträdandet har beviljats enligt ädellövskogsförordningen.