PierreMesure/open-sfs huggingface dataset:
Lag (1956:217) om vissa  kreditinrättningars konkurs 

1 § De kreditinrättningar som avses i denna lag äro bankaktiebolag, 
sparbanker och centrala föreningsbanker. 

Beträffande sådan kreditinrättnings konkurs skola, förutom de 
föreskrifter i konkurslagen, som ej strida mot vad i denna lag stadgas, 
följande bestämmelser lända till efterrättelse. Lag (1987:633).

2 § Om allmänt ombud, som förordnas i en kreditinrättnings konkurs, finns 
det föreskrifter i 7 kap. 13 § bankrörelselagen (1987:617). Lag 
(1987:633).

3 § Förvaltarna åligger att upprätta förteckning över de borgenärer, 
vilka enligt kreditinrättningens räkenskaper hava fordran hos 
kreditinrättningen på grund av insättning på räkning eller enligt 
sparbanksbok. Förteckningen skall för varje borgenär upptaga beloppet av 
hans fordran. Är ränta på fordringen utfäst, skall tillika upptagas den 
dag, från vilken räntan är ogulden, jämte räntefoten. 

Förteckningen skall i huvudskrift av förvaltarna så fort ske kan ingivas 
till konkursdomaren. Vid huvudskriften bör fogas avskrifter till det 
antal, som påkallas av vad här efteråt stadgas. Sedan avskrifternas 
överensstämmelse med huvudskriften blivit av konkursdomaren bekräftad, 
skall förteckningen i sålunda styrkt avskrift under de trettio sista 
dagarna före utgången av den för bevakning av fordringar utsatta tiden 
för envar, som vill taga del av densamma, hållas tillgänglig hos 
konkursdomaren, hos förvaltarna samt vid vart och ett av 
kreditinrättningens kontor. 

Fordran, som upptagits på förteckningen, skall anses vara bevakad i 
konkursen som om borgenären själv hade anmält densamma inom den för 
fordringars bevakning utsatta tiden. 

Vad konkursdomaren bestämt enligt 103 § konkurslagen (1921:225) skall 
kungöras en gång i Post- och Inrikes Tidningar och den eller de 
ortstidningar, som bestämts för offentliggörande av kungörelser om 
konkursen. Utan hinder av vad i 129, 155, 161 och 189 §§ konkurslagen 
föreskrives om utsändande av meddelanden samt avskrifter av 
ackordsförslag och yttranden må innehållet i nämnda meddelanden och 
handlingar i annan ordning, som av konkursdomaren bestämmes efter samråd, 
när 189 § konkurslagen är tillämplig med tillsynsmyndigheten i konkursen 
och eljest med förvaltarna bringas till ifrågavarande borgenärers 
kännedom. Underrättelse om vad sålunda bestämts skall kungöras i de 
tidningar, som nyss sagts, av tillsynsmyndigheten när avsteg gjorts från 
föreskrifterna i 189 § och i övriga fall av förvaltarna. Lag (1979:343). 

4 § har upphävts genom lag (1979:343). 

Övergångsbestämmelser 

1970:855 

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1971. 

Äldre bestämmelser gäller, om ackordsförslag ingivits före ikraft  
trädandet. 

1979:343 

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1980. Äldre bestämmelser gäller 
fortfarande i fråga om konkurs, i vilken konkursbeslutet meddelats före 
ikraftträdandet.
Lag (1956:245) om uppgiftsskyldighet rörande pris- och konkurrensförhållanden

1 § Näringsidkare är skyldig att i enlighet med vad i denna lag stadgas
lämna de uppgifter som erfordras för att främja allmän kännedom om pris-
och konkurrensförhållanden inom näringslivet.

Där på grund av särskilda förhållanden så är nödigt för kontroll eller
fullständigande av uppgift som skall lämnas av näringsidkare, är jämväl
annan skyldig lämna uppgifter på sätt och i den utsträckning som stadgas
för näringsidkare. Lag (1982:732).

2 § En sammanslutning av näringsidkare likställs i denna lag med
näringsidkare. Lag (1982:732).

3 § Näringsidkare åligger att till myndighet som regeringen bestämmer
efter anmaning lämna uppgift om sådan i anmaningen närmare angiven
konkurrensbegränsning, som berör hans verksamhet och har avseende på
pris-, produktions-, omsättnings- eller transportförhållanden i riket,
samt i övrigt om priser, intäkter, kostnader, vinster och andra
förhållanden av beskaffenhet att inverka på prisbildningen. Lag
(1982:732).

4 § Uppgiftsskyldighet enligt denna lag innebär icke skyldighet att röja
yrkeshemlighet av teknisk natur.

5 § Närmare föreskrifter om uppgiftsskyldighetens omfattning samt om
sättet och tiden för dess fullgörande meddelas av myndigheten.

Myndigheten må därvid förelägga näringsidkare att enligt meddelade
anvisningar tillhandahålla konkurrensbegränsande avtal, handelsböcker,
korrespondens och andra handlingar. Uppgiftsskyldig må jämväl kallas att
inställa sig inför myndigheten.

Myndigheten skall iakttaga att näringsidkare icke onödigt betungas vid
fullgörandet av uppgiftsskyldigheten. Lag (1982:732).

6 § Efterkommes icke anmaning att lämna uppgift, må myndigheten
förelägga den försumlige lämpligt vite.

Vite må ock utsättas vid meddelande av föreläggande eller kallelse
enligt 5 §.

7 § Den som efter kallelse enligt 5 § inställer sig inför myndigheten,
äger därför uppbära ersättning enligt grunder som fastställas av
regeringen. Lag (1975:705).

8 § Har upphävts genom lag (1993:21).

9 § Har upphävts genom lag (1980:178).

10 § Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet, som inte är ringa,
underlåter att inom förelagd tid lämna uppgift enligt denna lag eller
som vid uppgiftsskyldighetens fullgörande lämnar oriktig uppgift, döms
till böter.

Är brottet grovt, döms till böter eller fängelse i högst ett år. Lag
(1991:273).

11 § Har upphävts genom lag lag (1975:705).

12 § Har upphävts genom lag (1993:21).

13 § Talan mot myndighets beslut enligt denna lag föres hos regeringen.
Lag (1975:705).

14 § Denna lag äger icke tillämpning å överenskommelse mellan
arbetsgivare och arbetstagare angående arbetslön och andra
arbetsvillkor.

15 § Har upphävts genom lag (1975:705).
Instruktion (1956:288) för civila  reservläkare 

2 § Ledig befattning såsom reservläkare kungöres av socialstyrelsen till 
ansökning i Post- och Inrikes Tidningar eller annan publikation med 
föreläggande av tre veckors ansökningstid, räknat från dagen för 
införandet i publikationen. Kungörelsen anslås på socialstyrelsens 
anslagstavla. Förordning  (1977:862). 

3 § För anställning såsom reservläkare erfordras att vara legitimerad 
läkare eller att av regeringen ha erhållit särskild tillåtelse att inom 
riket utöva läkarkonsten. Förordning (1977:862). 

4 § Reservläkare är skyldig att årligen på av socialstyrelsen  
föreskriven tid tjänstgöra under 60 dagar; dock må  
tjänstgöringsskyldighet motsvarande större del av kontraktstiden kunna 
fullgöras under ett och samma år. Förordning (1977:862). 

5 § Reservläkare åligger att, på förordnande av socialstyrelsen,  
tjänstgöra såsom provinsialläkare eller eljest inom den civila öppna 
sjukvården. 

Därjämte är reservläkare skyldig att, då förefintligt behov av läkare 
icke kan på annat sätt tillgodoses, tjänstgöra å epidemivårdanstalt 
eller undantagsvis å lasarett eller sjukstuga. Förordning (1977:862). 

6 § Ersättning till reservläkare utgår /k/ dels /-k/ med ett fast årligt  
arvode, /k/ dels ock /-k/ i form av förekommande taxeinkomster m.m., 
allt enligt de närmare bestämmelser, som meddelas av regeringen.  
Förordning (1977:862).
Kungörelse (1956:294) med tillämpningsföreskrifter till lagen om ersättning åt smittbärare 

1 § Beslut om ingripande som avses i 1 § förstnämnda lag skall  
innehålla uppgift angående 

a) smittbärarens fullständiga namn, födelsetid, yrke eller  
sysselsättning samt bostadsadress, 

b) arbetsgivarens namn, 

c) dagen för beslutet, dagen då ingripandet träder i tillämpning och den 
tid ingripandet avser, 

d) anledningen till ingripandet och det lagrum med stöd av vilket 
ingripandet skett samt 

e) ingripandets art och de särskilda föreskrifter som smittbäraren har 
att iakttaga under tiden för ingripandet. 

2 § Myndighet, som beslutat om ingripande eller fortsatt ingripande, 
skall snarast möjligt tillställa smittbäraren ävensom den sjukkassa, som 
jämlikt 7 § sagda lag är behörig att besluta om ersättning åt 
smittbäraren, avskrift av beslutet eller särskilt bevis, innehållande de 
i 1 § denna kungörelse angivna uppgifterna. Därest beslutet ej avser 
fortsatt ingripande skall samtidigt till smittbäraren överlämnas 
blankett enligt fastställt formulär för framställning om ersättning. 

Innebär beslutet att smittbärare kommer att vara föremål för ingripande 
längre tid än nittio dagar i följd, skall avskrift av beslutet eller 
särskilt bevis om beslutets innehåll tillställas jämväl den 
länsstyrelse, som jämlikt 11 § nämnda lag har att besluta om ersättning 
åt smittbäraren för tiden efter de första nittio dagarna. 

3 § Beslut om upphörande av ingripande skall omedelbart meddelas  
smittbäraren ävensom den sjukkassa eller i fråga om kronisk smittbärare 
den länsstyrelse som avses i 2 §. 

4 § Framställning om ersättning åt smittbärare för tiden närmast efter 
de första nittio dagarna under ett ingripande skall ingivas till 
sjukkassa som i 2 § första stycket sägs. Sjukkassan har att med eget 
yttrande översända framställningen till vederbörande länsstyrelse. 

Framställning om ersättning åt kronisk smittbärare i övriga fall  
ingives till länsstyrelsen. 

5 § Närmare anvisningar angående tillämpningen av bestämmelserna om 
ersättning åt tillfällig smittbärare utfärdas av  
riksförsäkringsanstalten, som jämväl äger fastställa formulär till 
framställning om ersättning åt sådan smittbärare.
Kungörelse (1956:488) angående tillämpning mellan Sverige och Förbundsrepubliken Tyskland av vissa europeiska avtal om social trygghet m.m. 

Kungl. Maj:t har funnit gott giva vederbörande tillkänna, att följande
av Europarådets medlemsstater den 11 december 1953 undertecknade avtal
för Sveriges del trätt i kraft i förhållande till Förbundsrepubliken
Tyskland den 1 september 1956, nämligen

1) provisorisk europeisk överenskommelse om social trygghet vid
ålderdom och nedsatt arbetsförmåga samt för efterlevande,

2) provisorisk europeisk överenskommelse om social trygghet, dock ej vid
ålderdom och nedsatt arbetsförmåga eller för efterlevande,

3) europeisk konvention om social och medicinsk hjälp samt

4) tilläggsprotokoll till ettvart av dessa avtal.

Här i riket bosatt medborgare i Förbundsrepubliken Tyskland ävensom
sådan här i riket bosatt flykting, som jämlikt tilläggsprotokollet till
avtalet under 1) skall likställas med medborgare i detta land, skall
hava samma skyldighet som svensk medborgare att erlägga avgift enligt
lagen den 29 juni 1946 (nr 431) om folkpensionering. Sådan skyldighet
föreligger dock icke för tiden före den 1 januari 1957.
Kungörelse (1956:489) angående  tillämpning mellan Sverige och  Belgien av den europeiska konventionen  om social och medicinsk hjälp m.m. 

Kungl. Maj:t har funnit gott giva vederbörande tillkänna, att den av
Europarådets medlemsstater den 11 december 1953 undertecknade
konventionen om social och medicinsk hjälp jämte tilläggsprotokollet
därtill för Sveriges del trätt i kraft i förhållande till Belgien den 1
augusti 1956.
Förordning (1956:492) om skyldighet att anmäla omhändertagande för samhällsvård av utlänning m.m.

1 § Har någon, som ej är svensk medborgare, här i riket omhändertagits
för samhällsvård enligt barnavårdslagen (1960:97) och kan behovet av
omhändertagandet antagas bli varaktigt, skall vederbörande kommun inom
fjorton dagar efter den dag, då omhändertagandet skedde, till
länsstyrelsen inkomma med anmälan därom. Vid anmälan skall fogas
bestyrkta avskrifter av dels utredningsprotokoll,
till vilket formulär fastställs av chefen för socialdepartementet,
dels tillgängliga handlingar till styrkande av
utlänningens medborgarrättsliga ställning, dels ock, om omhändertagandet
föranletts av sjukdom, intyg av
legitimerad läkare om sjukdomens art och sannolika varaktighet.

Är utlänningen dansk, finsk, isländsk eller norsk medborgare, skall
såsom varaktigt behov anses endast sådant behov, som kan antagas vara
minst ett år. Förordning (1980:493).

2 § Har anmälan, som i 1 § sägs, icke blivit gjord av den anledning,
att behovet av omhändertagandet ansetts vara tillfälligt, åligger det
kommunen att, om behovet skulle visa sig bliva varaktigt,
ofördröjligen till länsstyrelsen inkomma med anmälan därom. Förordning
(1980:493).

3 § Sedan anmälan inkommit, åligger det länsstyrelsen att utan
dröjsmål granska handlingarna samt pröva, huruvida framställning om
utlänningens hemsändande bör göras hos regeringen.

Har fall av omhändertagande, som avses i denna förordning, annorledes
än genom anmälan kommit till länsstyrelsens kännedom, skall
länsstyrelsen jämväl, efter erforderlig utredning, pröva, huruvida
framställning som nyss sagts bör göras. Förordning (1980:493).

4 § I fall, där frågor rörande hemsändning av nödställda regleras i
konvention som biträtts av Sverige, skall länsstyrelsen iakttaga, att
framställning om utlänningens hemsändande icke skall göras, om
länsstyrelsen finner hemsändning med hänsyn till konventionens
bestämmelser icke böra ske.

I fall, varå sådan konvention icke är tillämplig, skall länsstyrelsen
iakttaga, att i regel framställning om hemsändning icke bör göras, om
denna skulle medföra, att nära anhöriga skiljs från varandra, om
hemsändning icke kan företagas utan men för utlänningens hälsa eller
om eljest humanitära skäl talar emot hemsändningen. Förordning
(1980:493).

5 § Vid framställning om hemsändning av utlänning skall länsstyrelsen
foga samtliga handlingar i ärendet. I fall, varå konvention är
tillämplig, skall länsstyrelsen därjämte bilägga avskrift av
handlingarna.
Kungörelse (1956:51) om tillämpning  av ett mellan Sverige och Sydafrikanska  unionen den 28 juli 1955 ingånget avtal för undvikande av dubbelbeskattning och  förhindrande av skatteflykt beträffande inkomstskatter 

Sedan avtal, av den lydelse härvid fogad bilaga /k/ (bilaga 1) /-k/
utvisar, den 28 juli 1955 slutits mellan Sverige och Sydafrikanska
unionen för undvikande av dubbelbeskattning och förhindrande av
skatteflykt beträffande inkomstskatter, har Kungl. Maj:t - med stöd av
72 § 3 mom. kommunalskattelagen den 28 september 1928 (nr 370) och 20 §
3 mom. förordningen den 26 juli 1947 (nr 576) om statlig inkomstskatt --
funnit gott

/k/ dels /-k/ förordna, att ifrågavarande avtal skall för Sveriges del
lända till efterrättelse och att vid tillämpningen av avtalet skola
iakttagas härvid såsom bilaga /k/ (bilaga 2) /-k/ fogade anvisningar;

/k/ dels /-k/ förklara, att därest fysisk person, som är bosatt eller
stadigvarande vistas i Sverige, oskift dödsbo, vilket är att anse såsom
svensk juridisk person, eller svensk familjestiftelse på grund av
avtalet taxeras till statlig inkomstskatt för lägre belopp än eljest
gällande bestämmelser skolat föranleda, skatten skall utgöras med den
andel, procentuellt beräknad, av den sålunda fastställda
beskattningsbara inkomsten, som skatten skulle hava utgjort av den
beskattningsbara inkomst vilken eljest skulle hava fastställts;

/k/ dels ock /-k/ föreskriva, att det skall åligga skattskyldig att,
utan hänsyn till at enligt avtalet allenast viss del av hans inkomst
skall taxeras här i riket, likväl avgiva all de uppgifter till ledning
för taxeringen, vilka han varit skyldig lämna, därest lindring i
skattskyldigheten ej skolat äga rum.

Övergångsbestämmelser

1956:51

Denna kungörelse träder i kraft dagen efter den, då kungörelsen enligt
därå meddelad uppgift utkommit från trycket i Svensk författningsamling.

Kungörelsenävensom bestämmelserna i avtalet skola första gången
tillämpas med avseende å 1956 års taxering.

Genom denna kungörelse upphäves kungörelsen den 15 juni 1951 (nr 477)
angående mellan Sverige och Sydafrikanska unionen träffad
överenskommelse om ömsesidigt fritagande från inkomstskatt av inkomster,
härrärande från sjö- eller luftfartstrafik; dock att sistnämnda
kungörelse alltjämt skall äga tillämpning såvitt avser eftertaxering för
år 1955 eller tidigare år.

1994:1468

Den upphävda kungörelsen skall dock fortfarande tillämpas

a) beträffande källskatter, på inkomst som förvärvas före den 1
januari året efter det då lagen trädde i kraft, och

b) beträffande andra skatter på inkomst, på skatter som påförs för
beskattningsår som börjar före den 1 januari året efter det då lagen
trädde i kraft.
Kungörelse (1956:519) med vissa  föreskrifter enligt lagen den 1  juni 1956 (nr 245) om uppgiftsskyldighet  rörande pris- och konkurrensförhållanden 

1 § Befogenhet att inhämta uppgift jämlikt lagen den 1 juni 1956 om
uppgiftsskyldighet rörande pris- och konkurrensförhållanden tillkommer
bankinspektionen i fråga om bankväsendet och övrig företagsamhet som  är
föremål för bankinspektionens tillsyn, försäkringsinspektionen med
avseende på försäkringsväsendet samt statens pris- och kartellnämnd
såvitt rör näringslivet i övrigt.

Ersättning enligt 7 § nämnda lag för inställelse inför myndighet, som
nu sagts, utgår av allmänna medel och bestämmes av myndigheten enligt
de grunder, som gälla för ersättning av allmänna medel till vittnen.
Kungörelse (1965:11).

2 § Kartellregister enligt 8 § lagen den 1 juni 1956 om
uppgiftsskyldighet rörande pris- och konkurrensförhållanden föres i  vad
angår bankväsendet och övrig företagsamhet som är föremål för
bankinspektionens tillsyn av bankinspektionen, beträffande
försäkringsväsendet av försäkringsinspektionen samt i fråga om
näringslivet i övrigt av statens pris- och kartellnämnd. Kungörelse
(1965:11).

Övergångsbestämmelser

1956:519

Denna kungörelse träder i kraft den 1 januari 1957.

Genom kungörelsen upphäves kungörelserna den 29 juni 1946 (nr 451)
angående förordnande för kommerskollegium att utöva övervakning  jämlikt
lagen den 29 juni 1946 (nr 448) om övervakning av  konkurrensbegränsning
inom näringslivet och den 20 december 1946 (nr  774) angående
förordnande för bank- och fondinspektionen samt  försäkringsinspektionen
att utöva övervakning jämlikt samma lag.
Kungörelse (1956:85) angående  överenskommelse mellan Sverige  och Frankrike om befrielse från  omsättningsskatt vid utbetalning  av royalty i vissa fall 

Sedan förslag till överenskommelse om befrielse i vissa fall från 
skyldighet att i Frankrike utgöra omsättningsskatt vid utbetalning av 
royalty till svensk fysisk eller juridisk person, av den lydelse härvid 
fogad bilaga /k/ (bilaga 1) /-k/ utvisar, framlagts att vederbörande 
franske minister i skrivelse den 21 februari 1956 samt chefen för 
svenska finansdepartementet jämlikt Kungl. Maj:ts bemyndignade avlåtit 
svarsskrivelse den1 5 mars 1956 /k/ (bilaga 2) /-k/ finner Kungl. Maj:t 
härmed gott tillkännagiva den sålunda träffade överenskommelse ävensom 
föreskriva att det skall åligga aukotoriserad svensk handelskammare att 
fullgöra vad enligt överenskommelsen på handelskammaren ankommer.
Kungörelse (1957:11) om betesreglering inom vissa skogsvårdsområden i Arvidsjaurs, Arjeplogs, Gällivare och Jokkmokks socknar i Norrbottens län

Med stöd av 12  § lagen den 2 juni 1933 (nr 269) om ägofred har Kungl.
Maj:t funnit gott förordna, att betesreglering må, på sätt och under
villkor som stadgas i 13-19  §§ samma lag, äga rum inom följande
skogsvårdsområden i Norrbottens län, nämligen Abborrträsk,
Glommersträsk, Hålberg, Högheden, Jerfojaur, Nyvall, Palkovare,
Pjesker, Salt- & Fetmyran, Sandträsk, Sarvasåive, Suddesjaur,
Utterliden, Utterträsk och Ånäs i Arvidsjaurs socken, Nyliden i
Arjeplogs socken, Hakkas, Killingi, Pahtapalo, Palohuornas, Purnu,
Rattukkavaara, Skröven, Soutojärvi, Tidnokkenttä, Torasjärvi och
Torrivaara i Gällivare socken samt Dragnäs, Kuouka, Porsi, Purkijaur
och Randijaur i Jokkmokks socken.
Kungörelse (1957:122) om förbud mot utförsel av  tobaksvaror såsom last med vissa mindre fartyg 

1 § Tobaksvaror får inte föras ut ur landet med fartyg av mindre brutto  

dräktighet än 190. Om det finns särskilda skäl får generaltull  
styrelsen dock meddela tillstånd till utförsel av tobaksvaror med 
maskindrivna fartyg som gör regelbundna resor mellan svensk och 
utrikes ort. Tillstånd får förenas med de villkor och föreskrifter som 
behövs i varje särskilt fall. Bevis skall utfärdas över meddelat 
tillstånd. Förordning (1992:258). 

2 § Avgift tas ut för prövning av ansökan om tillstånd att med fartyg 
föra ut tobaksvaror enligt 1 §.

För ansökningsavgiftens storlek m. m. gäller bestämmelserna i 9--14 §§ 
avgiftsfö rordningen (1992:191), varvid avgiftsklass 1 tillämpas. 
Förordning (1992:258).
Kungörelse (1957:150) angående  tillämpning mellan Sverige och  Belgien av vissa europeiska avtal  om social trygghet m.m. 

Kungl. Maj:t har funnit gott giva vederbörande tillkänna, att följande
av Europarådets medlemsstater den 11 december 1953 undertecknade avtal
för Sveriges del trätt i kraft i förhållande till Belgien den 1 maj
1957, nämligen

1) provisorisk europeisk överenskommelse om social trygghet vid
ålderdom och nedsatt arbetsförmåga samt för efterlevande,

2) provisorisk europeisk överenskommelse om social trygghet, dock ej vid
ålderdom och nedsatt arbetsförmåga eller för efterlevande, samt

3) tilläggsprotokoll till ettvart av dessa avtal.

Här i riket bosatt medborgare i Belgien ävensom sådan här i riket bosatt
flykting, som jämlikt tilläggsprotokollet till avtalet under 1) skall
likställas med medborgare i detta land, skall hava samma skyldighet som
svensk medborgare att erlägga avgift enligt lagen den 29 juni 1946 (nr
431) om folkpensionering. Sådan skyldighet föreligger dock icke för
tiden före den 1 januari 1958.
Kungörelse (1957:154) om tillämpning  av en mellan Sverige och Förenade  Konungariket Storbritannien och Nordirland sluten konvention om social trygghet 

Sedan mellan Sverige och Förenade Konungariket Storbritannien och
Nordirland den 9 juni 1956 slutits konvention om social trygghet - i
svensk text av den lydelse härvid fogade bilaga utvisar - har Kungl.
Maj:t funnit gott dels giva vederbörande tillkänna, att konventionen
skall lända till efterrättelse från och med den 1 juni 1957, dels ock
förordna som följer.

1 § Ersättning för utgifter för sjukvård, som enligt konventionen
tillkommer person, vilken icke är medlem av allmän sjukkassa, skall
utgivas av sjukkassa för den ort, där vården erhålles. Lokalsjukkassa
äger återfå sålunda utgivet belopp från vederbörande centralsjukkassa.

2 § Pensionsstyrelsen, riksförsäkringsanstalten, arbetsmarknadsstyrelsen
och socialstyrelsen skola, var för sitt ämbetsområde, anses som behörig
myndighet vid tillämpning av konventionen. Ärenden, som angå tillämpning
av artiklarna 8 och 33, skola dock handläggas av Kungl. Maj:t.
Lag (1957:259) om rätt för kommun att ta ut avgift för vissa upplåtelser av offentlig plats, m.m.

1 § Om tillstånd enligt 3 kap. 1 § ordningslagen (1993:1617) har
lämnats i fråga om sådan offentlig plats som står under kommunens
förvaltning, får kommunen ta ut ersättning för användningen. Rätt
att ta ut ersättning föreligger också i fråga om användning, som
avser salutorg eller liknande plats som kommunen har upplåtit till
allmän försäljningsplats.

Ersättning utgår i form av en avgift med belopp, som kan anses
skäligt med hänsyn till ändamålet med upplåtelsen, nyttjarens
fördel av denna, kommunens kostnader med anledning av
upplåtelsen och övriga omständigheter.

Grunder för beräkning av avgiften beslutas av kommunfullmäktige.

Bestämmelserna i andra och tredje styckena gäller inte, när
kommunen enligt 3 kap. 2 § andra stycket 2 ordningslagen inte har
hörts över ansökan om tillstånd. Lag (1993:1618).

2 § I den omfattning som behövs för att ordna trafiken får en
kommun ta ut ersättning i form av en avgift för rätten att
parkera på sådana offentliga platser som står under kommunens
förvaltning och som kommunen har upplåtit för parkering.

Grunderna för beräkning av avgiften beslutas av
kommunfullmäktige. Därvid gäller följande. För att underlätta
för näringsidkare och andra med särskilda behov av att parkera
i sitt arbete eller för dem som bor i ett visst område att
parkera inom området får avgifter tas ut efter särskilda
grunder av dem som beslutet gäller. Avgiften får i sådana fall
fastställas till ett engångsbelopp för en viss period.
Rörelsehindrade får befrias från avgiftsskyldighet.

För upplåtelse på offentlig plats som står under kommunens
förvaltning av särskilda uppställningsplatser för fordon, som
används i yrkesmässig trafik för personbefordran eller i
taxitrafik, får kommunen ta ut avgift med det belopp som
behövs för att täcka kommunens kostnader för användningen.
Lag (2012:212).

3 § Har upphävts genom lag (1972:102).

4 § Har upphävts genom lag (1972:102).

5 § Har upphävts genom lag (1984:879).

Övergångsbestämmelser

1984:879

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1985. Beslut om
försöksverksamhet som meddelats enligt den upphävda paragrafen upphör
att gälla den 1 januari 1986.
Kungörelse (1957:4) angående fastställande  av formulär till blanketter för taxeringsarbetet 

Kungl. Maj:t finner gott bemyndiga riksskattenämnden att, i den mån
Kungl. Maj:t ej annorlunda förordnar, fastställa sådana formulär som
avses i 128, 172 och 174 §§ taxeringslagen (1956:623), så ock andra
för taxering m.m. avsedda formulär, beträffande vilka föreskrives att
de skola fastställas av Kungl. Maj:t eller, efter Kungl. Maj:ts
bemyndigande, av riksskattenämnden. (Jämför 1974:773 ö.b.)
Förordning (1957:515) om fullgörande av deklarationsskyldighet för staten, region, kommun, m.m.

1 § Om staten, region, kommun eller annan liknande menighet 
enligt bestämmelserna i skatteförfarandelagen (2011:1244) är 
skyldig att lämna deklaration, ska skyldigheten fullgöras av 
den förvaltningsmyndighet eller annan som utövar vården och 
inseendet över den fastighet eller som har handhaft den 
rörelse som omfattas av deklarationsskyldigheten.

Om en fond som förvaltas av en statlig myndighet är skyldig 
att lämna deklaration, ska skyldigheten fullgöras av denna 
myndighet. Förordning (2019:999).

1 § 2 mom. Har upphävts genom förordning (1999:925).

2 § Den myndighet som enligt 1 § ska fullgöra
deklarationsskyldighet för staten eller för fond som
förvaltas av statlig myndighet, ska se till att det allmännas
rätt tillvaratas i det beslut om skatt eller avgift som
fattas på grundval av den deklaration som ska lämnas.
Myndigheten får för det allmännas räkning överklaga beslutet
om skatt eller avgift.

Skyldigheterna enligt första stycket innebär inte någon
inskränkning i annan myndighets rätt och skyldighet enligt
andra föreskrifter att bevaka det allmännas intresse.
Förordning (2011:1438).

Övergångsbestämmelser

1957:515

Denna kungörelse träder i kraft den 1 januari 1958, dock att
kungörelsens bestämmelser skola gälla redan dessförinnan i avseende å
åtgärder, som erfordras för kungörelsens tillämpning efter
ikraftträdandet. Genom kungörelsen göres ej ändring i
övergångsbestämmelserna till kungörelsen den 24 november 1933 (nr
627).

1993:1198

Denna förordning träder i kraft den 1 december 1993 och tillämpas
på beslut som meddelats efter ikraftträdandet.

1999:925

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 2000 och
tillämpas första gången vid 2001 års taxering.

2001:1246

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 2002 och
tillämpas första gången vid 2002 års taxering.

2003:901

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 2004. Äldre
föreskrifter i 2 § första stycket gäller fortfarande för
överklagande av beslut som har meddelats före ikraftträdandet.

2011:1438

1. Denna förordning träder i kraft den 1 januari 2012.

2. Förordningen tillämpas på beskattningsår som börjar efter
den 31 januari 2012. Förordningen tillämpas även på förlängda
räkenskapsår som avslutas efter utgången av 2012 och på
förkortade räkenskapsår som både påbörjas och avslutas under
2012.
Kungörelse (1957:594) om tillämpning  av ett mellan Sverige och Belgien den 12 december 1955 undertecknat avtal om  utsträckning till Belgiska Kongo och  mandatområdet Ruanda-Urundi av tillämpligheten av det mellan Sverige och Belgien den 1 april  1953 ingångna avtalet för undvikande av dubbelbeskattning och för reglering av  vissa andra frågor beträffande skatter  å inkomst och förmögenhet 

Övergångsbestämmelser
 
1987:1047

De upphävda kungörelserna gäller dock fortfarande såvitt angår 
förhållandet mellan Sverige och de båda staterna Burundi och Rwanda för 
inkomst som förvärvas före den 1 januari 1988 och för förmögenhet som 
taxeras före år 1989.
Kungörelse (1957:595) med vissa  bestämmelser angående kupongskatt  för skattskyldig som är bosatt i  Belgiska Kongo eller mandatområdet  Ruanda-Urundi 

Övergångsbestämmelser

1987:1047

De upphävda kungörelserna gäller dock fortfarande såvitt angår 
förhållandet mellan Sverige och de båda staterna Burundi och Rwanda för 
inkomst som förvärvas före den 1 januari 1988 och för förmögenhet som 
taxeras före år 1989.
Kungörelse (1957:626) angående  tillämpning mellan Sverige och  Frankrike av den europeiska konventionen  om social och medicinsk hjälp m.m. 

Kungl. Maj:t har funnit gott giva vederbörande tillkänna, att den av
Europarådets medlemsstater den 11 december 1953 undertecknade
konventionen om social och medicinsk hjälp jämte tilläggsprotokollet
därtill för Sveriges del trätt i kraft i förhållande till Frankrike den
1 november 1957.
Kungörelse (1957:632) om cancerregister 

1 § Hos medicinalstyrelsen skall föras register över fall av cancer och
av sådana därmed besläktade sjukdomar som styrelsen bestämmer
(cancerregister).

2 § Läkare, vilken vid klinisk undersökning å sjukvårdsinrättning eller
vid undersökning å patologisk institution, patologisk
lasarettsavdelning, rättsmedicinsk institution eller  rättsläkarstation
iakttager fall av sjukdom som avses i 1 §, är i den utsträckning och i
den ordning medicinalstyrelsen föreskriver skyldig att göra anmälan om
fallet till styrelsen.
Reglemente (1957:656) för sjuksköterskor 

1 § har upphävts genom förordning (1984:547). 

2 § har upphävts genom förordning (1980:500). 

3 § En sjuksköterska är i sin yrkesutövning underställd 
socialstyrelsens inseende och skyldig att följa vad styrelsen 
föreskriver. Sjuksköterskan skall skyndsamt inkomma med de 
upplysningar, förklaringar eller underrättelser som styrelsen begär. 

Den omedelbara tillsynen över en sjuksköterska, som är verksam i öppen 
vård, åligger den läkare som sjukvårdsstyrelsen bestämmer. 

För en sjuksköterska som är verksam i sluten vård finns särskilda 
bestämmelser om förmanskap m.m. Förordning (1981:621). 

4 § En sjuksköterska som avser att på en ort inom riket enskilt utöva 
sjuksköterskeyrket genom meddelande av sjukvård i hemmen eller på egen 
mottagning skall senast två veckor efter det verksamheten påbörjades 
skriftligen anmäla detta till socialstyrelsen. Upphör sjuksköterskan 
med sin yrkesverksamhet, skall även detta skriftligen anmälas till 
socialstyrelsen. 

En sjuksköterska som vill driva enskilt vårdhem skall följa 
bestämmelserna i stadgan (1970:88) om enskilda vårdhem m.m. Förordning 
(1981:621). 

5 § Under utövandet av sitt yrke skall sjuksköterska iakttaga omsorg 
och samvetsgrannhet samt efterkomma de anvisningar, som utfärdats till 
hennes efterrättelse. 

6 § Sjuksköterska skall på betryggande sätt förvara och utdela 
läkemedel, som hon omhänderhar. 

7 § Sjuksköterska åligger att, då hon i sin verksamhet erhållit 
kännedom om förhållande, som bör föranleda socialnämnds ingripande, 
ofördröjligen göra anmälan därom hos nämnden. 

Då sjuksköterska eljest i sin verksamhet finner någon vara i behov av 
hjälp, som det ankommer på myndighet att lämna, bör hon hos 
vederbörande myndighet göra anmälan därom. Förordning (1981:754). 

8 § har upphävts genom förordning (1975:107). 

9 § Sjuksköterska bör följa utvecklingen inom sitt verksamhetsområde 
och söka göra sig förtrogen med nya rön av betydelse för hennes 
yrkesutövning. 

10 § Gör en sjuksköterska i öppen vård sig skyldig till fel eller 
försummelse i sin yrkesutövning, skall sjuksköterskans närmaste förman 
anmäla förhållandet till socialstyrelsen. Förordning (1981:621). 

11 § har upphävts genom förordning (1980:500). 

12 § har upphävts genom förordning (1975:758). 

13 § har upphävts genom förordning (1975:107). 

14 § har upphävts genom förordning (1984:547). 

15 § Socialstyrelsen äger utfärda de ytterligare föreskrifter rörande 
sjuksköterskas verksamhet, som må finnas erforderliga. Kungörelse 
(1972:688). 

Övergångsbestämmelser 

1957:656 

Detta reglemente träder i kraft den 1 januari 1958. 

Den som före reglementets ikraftträdande erhållit avgångsbetyg från 
statlig eller av staten godkänd sjuksköterskeskola eller som av Kungl. 
Maj:t eller medicinalstyrelsen förklarats hava förvärvat ett mått av 
kunskap och färdighet, som motsvarar vad sådan skola avser att 
bibringa, skall anses såsom legitimerad sjuksköterska enligt detta 
reglemente.
Lag (1957:684) om betalningsväsendet under krigsförhållanden

1 § Är Sverige i krig, skall bestämmelserna i 2, 4 och 5 §§
tillämpas.

Är Sverige i krigsfara eller råder det sådana utomordentliga
förhållanden som är föranledda av att det är krig utanför Sveriges
gränser eller av att Sverige har varit i krig eller krigsfara, får
regeringen föreskriva att 2, 4 och 5 §§ skall tillämpas.

Föreskrift enligt andra stycket skall underställas riksdagens
prövning inom en månad från det den utfärdades. Sker inte
underställning eller godkänner riksdagen inte föreskriften inom två
månader från det underställningen skedde, upphör föreskriften att
gälla.

När bestämmelserna i 2, 4 och 5 §§ tillämpas, gäller inte
bestämmelser i lag eller annan författning, om de strider mot dessa
bestämmelser eller mot föreskrifter som meddelats med stöd av dem.
Lag (1994:1628).

2 § Är Sverige i krig, får regeringen, efter hörande där så är 
möjligt av direktionen i Riksbanken, meddela föreskrifter om 
Riksbankens sedel- och myntutgivning och bankrörelse samt 
offentliggörande av Riksbankens räkenskaper att gälla 
i stället för vad som är föreskrivet i lagen (2022:1568) om 
Sveriges riksbank och i annan lag.

Är Sverige i krigsfara eller råder det sådana utomordentliga 
förhållanden som är föranledda av att det är krig utanför 
Sveriges gränser eller av att Sverige har varit i krig eller 
krigsfara, får regeringen, efter framställning av direktionen 
i Riksbanken, meddela sådana föreskrifter som avses i första 
stycket. Lag (2022:1570).

3 § har upphävts genom lag (1989:244).

3 a § har upphävts genom lag (1989:244).

4 § Är Sverige i krig, får regeringen, efter hörande där så är
möjligt av direktionen i Riksbanken, föreskriva att Riksbanken
skall vara skyldig att inlösa utbetalningskort avsedda för
postgirorörelsen och direktutbetalningskort, som utfärdats av
statlig eller kommunal myndighet eller annan
postgirokontoinnehavare, som fått medgivande att göra
utbetalning med direktutbetalningskort, samt att sådana kort
skall tas emot som betalning till statlig myndighet.

Är Sverige i krigsfara eller råder det sådana utomordentliga
förhållanden som är föranledda av att det är krig utanför
Sveriges gränser eller av att Sverige har varit i krig eller
krigsfara, får regeringen, efter hörande av direktionen i
Riksbanken, meddela sådana föreskrifter som avses i första
stycket. Lag (2004:800).

5 § Kan under krig förbindelsen mellan någon del av riket och
riksstyrelsen icke eller allenast med avsevärd svårighet upprätthållas
eller föreligger eljest under krig trängande behov av omedelbara åtgärder,
äger länsstyrelse i tillämpliga delar utöva befogenhet som enligt
denna lag tillkommer Konungen.

6 § Konungen meddelar de närmare föreskrifter, som erfordras för
tillämpningen av denna lag.

Konungen äger ock uppdraga åt riksbanken samt åt Konungen
underordnad myndighet att meddela de föreskrifter, som erfordras för
tillämpningen av denna lag eller med stöd av lagen meddelat
förordnande.
Brev (1957:712) till direktionen över Allmänna Barnhuset angående reglemente för allmänna barnhuset 

Kungl. Maj:t utfärdar följande

                        REGLEMENTE
                för allmänna barnhuset.

- - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - -
Kungörelse (1958:163) angående statsbidrag  till vissa plankostnader 

1 § Till kostnaderna för genomförande av byggnadsplan må
statsbidrag utgå med högst sextio procent av ersättningsbelopp,
som vägförening kan få utgiva enligt 116 § byggnadslagen eller
för markupplåtelse och annat intrång enligt 71 och 75 §§
lagen om enskilda vägar, då fråga är om område som i
byggnadsplan avsettts till annan allmän plats än väg. Bidrag
till ersättning enligt 116 § byggnadslagen må beviljas endast
under förutsättning att beloppet måste anses vara för
vägföreningens medlemmar synnerligen betungande.

Bidrag beviljas av länsstyrelsen.

2 § Om statsbidrag till kostnderna för upprättande eller
ändring av regionplan meddelar Kungl. Maj:t efter ansökan
beslut i varje särskilt fall.

Övergångsbestämmelser

1958:163

Denna kungörelse träder i kraft den 1 juli 1958, då kungörelsen
den 30 juni 1948 (nr 411) angående statsbidrag till vissa
plankostnader upphör att gälla.

Kungörelsen äger icke tillämpning å före den 1 januari 1948
fastställd byggnadsplan eller ändring av byggnadsplan.
Kommerskollegii Meddelande (1958:175) angående anvisningar om inrättande av upplag av eldfarlig olja

Anvisningarna, som utfärdats i anslutning till Kungl. Maj:ts kungörelse 
den 7 februari 1958 (nr 46) om ändring i förordningen den 7 oktober 1921 
angående eldfarliga oljor, äro införda i Kommerskollegii 
författningssamling Ser. A. nr 3 år 1958.

Anvisningarna äro avsedda att tjäna till ledning dels för den som ämnar 
inrätta upplag för eldfarlig olja och dels för de myndigheter som hava 
att yttra sig över ansökan om tillstånd därtill eller besluta i sådant 
ärende.
Kungörelse (1958:215) med vissa föreskrifter om häkten och polisarrester

1 § Förvaringsrum i häkte eller polisarrest skall fylla skäliga anspråk
på sundhet. Förordning (1988:42).

2 § Förvaringsrum skall vara så anordnat, att obehörigas insyn
förhindras. Det skall vara försett med fönster, som är så inrättat, att
rummet erhåller god dager.

Golvytan skall vara minst 6 kvadratmeter, rummets kubikinnehåll minst 15
kubikmeter och rumshöjden minst 2,40 meter.

Rummet skall vara på tillfredsställande sätt ljudisolerat och i övrigt
så inrättat, att obehörig förbindelse mellan den intagne och annan
såvitt möjligt förhindras. Förordning (1987:335).

3 § Förvaringsrum skall vara försett med ändamålsenliga anordningar för
uppvärmning, luftväxling och belysning samt med lämpligt signalsystem
för påkallande av vaktpersonalens uppmärksamhet.

I förvaringsrum skall finnas stol, bord, hylla och säng jämte
erforderlig sängutrustning; dock må rum, som användes till förvaring av
berusad, våldsam eller sjuk person, i stället hava annan lämplig
inredning.

Inredningen i förvaringsrum skall såvitt möjligt erhålla sådant
utförande och förses med sådana skyddsanordningar, att den icke kan av
intagen begagnas till skada för honom själv eller annan.

4 § Till förvaringsrum skall höra klosett och tvättställ. Därjämte skall
finnas särskilt utrymme med lämpliga anordningar för förvaring av de
intagnas kläder och övriga tillhörigheter.

5 § Förvaringsrum skall vid användning dagligen rengöras och luftas samt
vara uppvärmt till vanlig rumstemperatur. När rummet ej användes, skall
det hållas så uppvärmt att det kan tagas i bruk utan längre tidsutdräkt.
Ej må förvaringsrum användas till annat än avsett ändamål.

6 § Beklädnadspersedlar och toalettartiklar skola tillhandahållas
intagen i den mån så erfordras och finnes lämpligt.

7 § Begagnade persedlar skola vid utlämnande till intagen vara väl
rengjorda. Har intagen visat sig vara behäftad med smittsam sjukdom
eller ohyra, skall såväl förvaringsrummet som av honom använda persedlar
desinficeras.

8 § Tillsyn utövas av Kriminalvården över häkten och
polisarrester som äro anordnade i anslutning till sådana häkten
samt av Rikspolisstyrelsen över övriga polisarrester.
Förordning (2005:986).

9 § Tillsynsmyndigheten meddelar de närmare föreskrifter som behövas för
tillämpning av 1-7 §§.

Om särskilda skäl föreligga, må tillsynsmyndigheten medge undantag från
bestämmelserna i 2 § första stycket andra punkten, andra och tredje
styckena samt 3-5 §§. Kungörelse (1967:609).

10 § har upphävts genom kungörelse (1970:531).

11 § Kriminalvården och Rikspolisstyrelsen upprättar i samråd
normalritningar och tekniska anvisningar för byggande och
inredning av häkten och polisarrester. Förordning (2005:986).

12 § har upphävts genom kungörelse (1970:531).
Kungörelse (1958:24) angående  tillämpning mellan Sverige och  Frankrike av vissa europeiska  avtal om social trygghet m.m. 

Kungl. Maj:t har funnit gott giva vederbörande tillkänna, att följande
av Europarådets medlemsstater den 11 december 1953 undertecknade avtal
för Sveriges del trätt i kraft i förhållande till Frankrike den 1
januari 1958, nämligen

1) provisorisk europeisk överenskommelse om social trygghet vid
ålderdom och nedsatt arbetsförmåga samt för efterlevande,

2) provisorisk europeisk överenskommelse om social trygghet, dock ej vid
ålderdom och nedsatt arbetsförmåga eller för efterlevande, samt

3) tilläggsprotokoll till ettvart av dessa avtal.

Här i riket bosatt medborgare i Frankrike ävensom sådan här i riket
bosatt flykting, som jämlikt tilläggsprotokollet till avtalet under 1)
skall likställas med medborgare i detta land, skall hava samma
skyldighet som svensk medborgare att erlägga avgift enligt lagen den 29
juni 1946 (nr 431) om folkpensionering.
Kungörelse (1958:257) angående  mellanvägg av splitterfritt glas  å vissa i yrkesmässig trafik använda personbilar 

1 § Personbil må vid lämplighetsbesiktning enligt fordonskungörelsen
(1972:595) godkännas för användning i beställningstrafik för
personbefordran allenast om den är försedd med en mellan förarplatsen
och bakomvarande sittrum anbragt mellanvägg av splitterfritt glas
eller jämförligt material.

Befinnes fordonet vid kontrollbesiktning jämlikt fordonskungörelsen
sakna mellanvägg som avses i första stycket skall besiktningsmannen
återkalla godkännandet. Kungörelse (1972:597).

2 § Från tillämpning av bestämmelserna i 1 § må, efter prövning i
varje särskilt fall av den tillståndsbeviljande myndigheten,
undantagas

1) personbil, som med hänsyn till befintlig utrustning för
sjuktransport icke utan avsevärd olägenhet kan förses med anordning av
nu ifrågavarande slag, samt

2) personbil, beträffande vilken med hänsyn till ringa trafikfrekvens
eller eljest synnerliga skäl till undantag från nämnda bestämmelser
föreligga.

Avskrift av beslut, varigenom meddelats undantag som här avses, skall
av den tillståndsbeviljande myndigheten översändas till statens
trafiksäkerhetsverk. Kungörelse (1967:679).

3 § På därom gjord ansökan äger tillståndsbeviljande myndighet meddela
förhandsbesked, huruvida beträffande viss bil undantag, som i 2 §
sägs, kan medgivas.

4 § Föreskrifter angående beskaffenheten av mellanvägg, som avses i
1 §, samt anvisningar i övrigt för tillämpningen av bestämmelserna i
denna kungörelse meddelas av trafiksäkerhetsverket. Kungörelse
(1967:679).

Övergångsbestämmelser

1972:597

Om ikraftträdandet av denna kungörelse finns bestämmelser i
kungörelsen (1972:605) om införande av ny vägtrafiklagstiftning.
Kungörelse (1958:262) om tillämpning av lagen (1943:881) om polisens ställning under krig

1 § Varje polisman är under krig skyldig att i enlighet med
vad som sägs i denna kungörelse delta i rikets försvar.
Förordning (2014:1110).

2 § En polisman som varaktigt tjänstgör vid Säkerhetspolisen
får tas i anspråk för rikets försvar endast i den mån
krigshändelserna gör det absolut nödvändigt.
Förordning (2014:1110).

3 § Har upphävts genom förordning (2014:1110).

4 § En polisman, som inte har befriats från försvarsplikten,
ska under krig bära uniform under såväl arbete som ledig
tid.

Polismyndigheten kan dock medge en polisman den anpassning av
skyldigheten att vara uniformerad som behövs med hänsyn till
hans eller hennes arbetsuppgifter. Förordning (2014:1110).

5 § När omständigheterna kräver det bör en försvarspliktig
polisman, som är uniformerad, ingripa mot mindre grupper av
fientliga soldater, även om order om det inte har getts. Har
ett ingripande gjorts, ska Försvarsmakten omedelbart
underrättas. Förordning (2014:1110).

6 § Om polisiär medverkan är nödvändig för att avvärja ett
fientligt angrepp, får Försvarsmakten begära medverkan av
Polismyndigheten. Myndigheten får avslå en sådan begäran
endast om polismän redan fullgör nödvändiga civila
försvarsuppgifter eller medverkan allvarligt skulle äventyra
den allmänna ordningen och säkerheten.

När den begärda uppgiften har slutförts får Försvarsmakten
inte förfoga över polismännen om inte Polismyndigheten har
godkänt en ny begäran om medverkan. Förordning (2014:1110).

7 § Har upphävts genom förordning (2014:1110).

8 § Uppträda avdelningar av polis och militär tillsammans, skola
avdelningarnas befälhavare samråda och samverka för att uppnå bästa
möjliga resultat. Innehar befälhavaren över den militära avdelningen
lägst löjtnants tjänstegrad, äger han bestämma, att polisavdelningen
skall underställas honom. Kungörelse (l972:367).

9 § Länsstyrelsen ska i samråd med Försvarsmakten upprätta de
allmänna planer och vidta de förberedelser i övrigt som
behövs med anledning av föreskrifterna i denna kungörelse.

Länsstyrelsen ska meddela de föreskrifter som behövs till
ledning för Polismyndighetens verksamhet i länet.
Polismyndigheten ska planlägga och i övrigt förbereda
genomförandet av de uppgifter som ska skötas av polismän.

De planer länsstyrelsen och Polismyndigheten har upprättat
ska revideras så ofta omständigheterna kräver det och ses
över minst en gång om året. Förordning (2014:1110).

10 § Polismyndigheten får, i samråd med Säkerhetspolisen och
efter att ha hört Försvarsmakten, meddela närmare
föreskrifter om polisens verksamhet vid krig, krigsfara,
ockupation och ockupationshot. Förordning (2014:1110).

11 § Har upphävts genom förordning (1980:593).
Kungörelse (1958:305) angående villkor för  erhållande av vissa statsbidrag m.m. 

Har såsom villkor för erhållande av bidrag, lån eller annan förmån, som
utgår av allmänna medel, stadgats att till statlig inkomstskatt taxerad
eller beskattningsbar inkomst ej må överstiga visst belopp eller utgår
dylik förmån i förhållande till storleken av sådan inkomst, skall i
förekommande fall följande iakttagas.

I stället för taxerad inkomst skall gälla summan av den taxerade
inkomsten samt beskattningsbar inkomst enligt 2 § lagen (1958:295) om
sjömansskatt och enligt 1 § 2 mom. nämnda lag skattepliktig dagpenning
och i stället för beskattningsbar inkomst summan av den beskattningsbara
inkomsten samt beskattningsbar inkomst enligt 2 § nämnda lag och enligt
1 § 2 mom. samma lag skattepliktig dagpenning, minskad med för den
skattskyldige gällande grundavdrag, beräknat enligt 48 § 2 eller 3 mom.
kommunalskattelagen (1928:370) i den mån sådant avdrag icke utnyttjats
vid taxeringen.

Vad i föregående stycke sägs om sjömansskatt skall äga motsvarande
tillämpning beträffande i Norge erlagd sjömansskatt eller isländsk skatt
på grund av tjänstgöring till sjöss. Förordning (1978:918).

Övergångsbestämmelser

1997:804

Den upphävda kungörelsen tillämpas dock fortfarande i fråga om
inkomster som hänför sig till tid före utgången av år 1997.