Kungörelse (1955:105) om tillämpning av en mellan Sverige, Danmark och Norge den 19 mars 1955  träffad överenskommelse rörande underlättande av den sanitära kontrollen över trafiken mellan länderna 

Kungl. Maj:t har, sedan den 19 mars 1955 mellan Sverige, Danmark och 
Norge träffats överenskommelse -- i svensk text av den lydelse härvid 
fogad bilaga utvisar -- rörande underlättande av den sanitära kontrollen 
över trafiken mellan länderna, funnit gott förordna, att 
överenskommelsen skall för Sveriges del lända till efterrättelse från 
och med den 1 april 1955. 

Vid överenskommelsens tillämpning skall iakttagas, 

att i artikel 1 under c) av överenskommelsen åberopade artikel 34 i de 
internationella hälsovårdsbestämmelserna motsvaras av 17 § 
karantänskungörelsen den 24 april 1953 (nr 222) samt 

att den i artikel 2 under 1. angivna underrättelseskyldigheten skall 
åvila hälsovårdsnämnden i den ort, varifrån fartyget eller luftfartyget 
avgår. 


Bilaga 

Överenskommelse rörande underlättande av den sanitära kontrollen över 
trafiken mellan Sverige, Danmark och Norge 

Hans Majestät Konungen av Sverige, Hans Majestät Konungen av Danmark och 
Hans Majestät Norges Konung, vilka beslutat att i överensstämmelse med 
artikel 104 i de av Sverige, Danmark och Norge biträdda, den 25 maj 1951 
antagna internationella hälsovårdsbestämmelserna ingå en överenskommelse 
för underlättande av den sanitära kontrollen över trafiken mellan de tre 
länderna, ha till sina fullmäktige utsett: 

Hans Majestät Konungen av Sverige: 

Sin Minister för Utrikes Ärendena, Hans Excellens Bo Östen Undén; 

Hans Majestät Konungen av Danmark: 

Sin Utomordentlige och Befullmäktigade Ambassadör i Stockholm Knud Aage 
Monrad-Hansén; 

Hans Majestät Norges Konung: 

Sin Utomordentlige och Befullmäktigade Ambassadör i Stockholm Jens 
Schive, 

vilka, därtill behörigen befullmäktigade, överenskommit om följande: 

Artikel 1. 

Beträffande transportmedel, person, bagage eller gods, som ankommer från 
något av de fördragsslutande länderna, skola i ankomstlandet gällande 
bestämmelser rörande sanitära åtgärder och formaliteter vid ankomst äga 
tillämpning allenast, försåvitt fråga är om 

a) fartyg, som icke ägt tillstånd till fri beröring med land i den hamn, 
som det senast anlöpt; 

b) luftfartyg, vars befälhavare vägrat låta detsamma undergå sådana 
sanitära åtgärder, som föreskrivits å den flygplats, där detta senast 
landat, eller vilket, ehuru dess befälhavare icke kunnat avge 
tillfredsställande deklaration om hälsotillståndet ombord, icke 
underkastats sanitära åtgärder; 

c) person, som vid avresan från annat fördragsslutande land stått under 
övervakning av hälsovårdsmyndighet eller som passerat landet under 
sådana omständigheter som avses i artikel 34 i de internationella 
hälsovårdsbestämmelserna; 

d) gods, vilket passerat fördragsslutande land i transitotrafik utan 
omlastning. 

Artikel 2. 

1. När fartyg eller luftfartyg, som avses i artikel 1 under a) eller b), 
beger sig till eller kan antagas skola bege sig till hamn eller 
flygplats i annat fördragsslutande land, skall hälsovårdsmyndigheten i 
hamnen eller vid flygplatsen (i Sverige hälsovårdsnämnden, i Danmark 
karantaenekommissionen och i Norge helserådet) omedelbart underrättas. 
Därest ovisshet råder om till vilken hamn eller flygplats fartyget eller 
luftfartyget avser att bege sig, bör på lämpligt sätt sörjas för att 
upplysning om förhållandet såvitt möjligt kommer samtliga 
hälsovårdsmyndigheter till handa, som kunna beröras därav. Där så 
erfordras, bör meddelande enligt detta moment ske med anlitande av 
flygsäkerhetstjänstens kommunikationsnät. 

2. Då person, som står under övervakning av hälsovårdsmyndighet, avreser 
till ort i annat fördragsslutande land, skall den hälsovårdsmyndighet, 
som handhar övervakningen, så snart den fått kännedom om förhållandet, 
underrätta vederbörande hälsovårdsmyndighet på den ort i det andra 
landet, dit han närmast beger sig, och därvid uppge anledningen till 
övervakningen och fastställda anmälningstider. 

3. Får hälsovårdsmyndighet kännedom om att person på genomresa till 
annat fördragsslutande land (jfr art. 1 c)) kommer från smittat område 
inom inkubationstiden för ifrågakommande sjukdom, och ställes han icke 
under övervakning, skall myndigheten omedelbart underrätta 
hälsovårdsmyndigheten på den ort i det andra landet, dit han närmast 
beger sig. 

4. Transiteras gods, som är destinerat till något av de fördragsslutande 
länderna, utan omlastning genom annat sådant land (jfr art. 1 d)) och 
har hälsovårdsmyndighet i transiteringslandet anledning antaga att 
godset kan vara smittat av karantänssjukdom eller eljest kan medverka 
till att sprida sådan sjukdom, skall underrättelse härom omedelbart 
sändas till hälsovårdsmyndigheten på den ort, där godset skall lossas. 

5. Hälsovårdsmyndighet, som vid undersökning av ett till annat 
fördragsslutande land destinerat transportmedel eljest får kännedom om 
förhållande av epidemiologisk betydelse, bör därom underrätta 
vederbörande hälsovårdsmyndighet i destinationslandet. 

6. Råder ovisshet om vilken hälsovårdsmyndighet som enligt 
bestämmelserna i denna artikel bör underrättas, må underrättelse 
tillställas vederbörande centrala hälsovårdsförvaltning (i Sverige 
Medicinalstyrelsen, i Danmark Sundhedsstyrelsen och i Norge 
Helsedirektoratet). 

Artikel 3. 

Varje lands centrala hälsovårdsförvaltning skall omedelbart anmäla fall 
av karantänssjukdom inom det egna landet till motsvarande förvaltningar 
i övriga fördragsslutande länder. Underrättelse bör även lämnas om andra 
omständigheter av särskild epidemiologisk betydelse. 

Artikel 4. 

De centrala hälsovårdsförvaltningarna skola sinsemellan samråda om den 
närmare tillämpningen av de fördragsslutande ländernas 
skyddsbestämmelser mot karantänssjukdomar. 

Artikel 5. 

Blir område inom något av de fördragsslutande länderna smittat av 
karantänssjukdom, skall samråd äga rum mellan ländernas centrala 
hälsovårdsförvaltningar. I sådant fall äger central 
hälsovårdsförvaltning, om det anses oundgängligen nödvändigt, 
tillfälligt suspendera bestämmelserna i artikel 1. 

Artikel 6. 

Överenskommelsens bestämmelser omfatta icke Färöarna och Grönland. 

Artikel 7. 

Överenskommelsen träder i kraft den 1 april 1955. 

Artikel 8. 

Överenskommelsen kan av ettvart av länderna uppsägas till upphörande 
efter en frist av sex månader. Uppsägning skall ske hos regeringarna i 
de övriga fördragsslutande länderna på diplomatisk väg och gäller endast 
det land, som verkställt densamma. 

Till bekräftelse härav ha de befullmäktigade ombuden undertecknat denna 
överenskommelse och försett densamma med sina sigill. 

Som skedde i Stockholm den 19 mars 1955 i ett exemplar på svenska, 
danska och norska språken, vilket skall förvaras i svenska 
utrikesdepartementets arkiv. 

For Danmark: 
K. Monrad-Hansen 
(L. S.) 

For Norge: 
Jens Schive 
(L. S.) 

För Sverige: 
Östen Undén 
(L. S.)