Lag (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall

Inledande bestämmelser

1 § De i 1 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453) angivna målen
för samhällets socialtjänst skall vara vägledande för all vård
som syftar till att hjälpa enskilda människor att komma ifrån
missbruk av alkohol, narkotika eller flyktiga lösningsmedel.
Vården skall bygga på respekt för den enskildes
självbestämmanderätt och integritet och skall så långt det är
möjligt utformas och genomföras i samverkan med den enskilde.
Lag (2005:467).

2 § Vård inom socialtjänsten ges en missbrukare i samförstånd
med honom eller henne enligt bestämmelserna i socialtjänstlagen
(2001:453). En missbrukare skall dock beredas vård oberoende av
eget samtycke under de förutsättningar som anges i denna lag
(tvångsvård).

För tvångsvårdens innehåll och utformning gäller bestämmelserna
i socialtjänstlagen, om inte något annat anges i denna lag.
Lag (2005:467).

3 § Tvångsvården skall syfta till att genom behövliga insatser
motivera missbrukaren så att han eller hon kan antas vara i
stånd att frivilligt medverka till fortsatt behandling och ta
emot stöd för att komma ifrån sitt missbruk. Lag (2005:467).

Beredande av vård

4 § Tvångsvård skall beslutas om,

1. någon till följd av ett fortgående missbruk av alkohol,
narkotika eller flyktiga lösningsmedel är i behov av vård för
att komma ifrån sitt missbruk,

2. vårdbehovet inte kan tillgodoses enligt socialtjänstlagen
(2001:453) eller på något annat sätt, och

3. han eller hon till följd av missbruket

a) utsätter sin fysiska eller psykiska hälsa för allvarlig
fara,

b) löper en uppenbar risk att förstöra sitt liv, eller

c) kan befaras komma att allvarligt skada sig själv eller någon
närstående.

Om någon för kortare tid ges vård med stöd av lagen (1991:1128)
om psykiatrisk tvångsvård hindrar detta inte ett beslut om
tvångsvård enligt denna lag. Lag (2005:467).

5 § Förvaltningsrätten beslutar om beredande av tvångsvård.
Lag (2009:800).

6 § Myndigheter som i sin verksamhet regelbundet kommer i
kontakt med missbrukare är skyldiga att genast anmäla till
socialnämnden om de får kännedom om att någon kan antas vara i
behov av vård enligt denna lag. Detta skall dock inte gälla
myndigheter inom hälso- och sjukvården i vidare mån än som
följer av andra stycket.

En läkare skall genast göra anmälan till socialnämnden, om han
eller hon i sin verksamhet kommer i kontakt med någon som kan
antas vara i behov av omedelbart omhändertagande enligt 13 §
eller vård enligt denna lag och läkaren bedömer att denne inte
kan beredas tillfredsställande vård eller behandling genom
läkarens egen försorg eller i övrigt inom hälso- och
sjukvården. Lag (2005:467).

7 § Socialnämnden skall inleda utredning, när den genom anmälan
enligt 6 § eller på något annat sätt har fått kännedom om att det kan
finnas skäl att bereda någon tvångsvård.

Myndigheter som avses i 6 § första stycket är skyldiga att lämna
socialnämnden alla uppgifter som kan vara av betydelse för en
sådan utredning. Lag (1994:96).

8 § Har upphävts genom lag (2005:467).

9 § När utredningen har inletts skall socialnämnden, om det inte är
uppenbart obehövligt, besluta om läkarundersökning av
missbrukaren samt utse en läkare för undersökningen. Läkaren
skall i ett intyg ange missbrukarens aktuella hälsotillstånd.
Lag (1994:96).

10 § Av socialnämndens utredning skall framgå missbrukarens
förhållanden samt tidigare vidtagna och planerade åtgärder. Av
utredningen skall också framgå i vilket hem intagning kan ske och
vilken vård utanför hemmet som planeras, om intagning sker.
Lag (1994:96).

11 § Anser socialnämnden efter utredning att det finns skäl att
bereda någon tvångsvård, skall nämnden ansöka om sådan vård hos
förvaltningsrätten.

Till ansökan skall fogas den utredning nämnden gjort och ett
sådant läkarintyg som avses i 9 §.

Om ansökan inte innehåller läkarintyg eller om det behövs av
något annat skäl, får rätten besluta om läkarundersökning.
Lag (2009:800).

12 § Har rätten beslutat om tvångsvård skall socialnämnden se
till att beslutet verkställs genom att missbrukaren bereds vård
i ett hem som avses i 22 § eller, i fall som avses i 24 §
första stycket, på sjukhus.

Rättens beslut upphör att gälla, om vården inte har påbörjats
inom fyra veckor från den dag då beslutet vann laga kraft.

Beslutet upphör också att gälla om, sedan vården har påbörjats,
den tid som enligt 21 § inte skall räknas som vårdtid, uppgår
till sammanlagt minst sex månader i följd. Lag (2001:464).

Omedelbart omhändertagande

13 § Socialnämnden får besluta att en missbrukare omedelbart
skall omhändertas, om

1. det är sannolikt att missbrukaren kan beredas vård med stöd
av denna lag, och

2. rättens beslut om vård inte kan avvaktas på grund av att
missbrukaren kan antas få sitt hälsotillstånd allvarligt
försämrat, om han eller hon inte får omedelbar vård, eller på
grund av att det finns en överhängande risk för att
missbrukaren till följd av sitt tillstånd kommer att allvarligt
skada sig själv eller någon närstående.

Kan socialnämndens beslut om omhändertagande inte avvaktas, får
beslut om omhändertagande fattas av nämndens ordförande eller
någon annan ledamot som nämnden har förordnat. Beslutet skall
anmälas vid nämndens nästa sammanträde.

När socialnämnden har ansökt om tvångsvård, får även rätten på
någon av de grunder som anges i första stycket besluta att
missbrukaren omedelbart skall omhändertas. Lag (2005:467).

14 § Har upphävts genom lag (1994:96).

15 § Har socialnämnden beslutat om omedelbart omhändertagande,
skall beslutet utan dröjsmål och senast dagen efter beslutet
underställas förvaltningsrätten eller, om beslutet har fattats
efter det att nämnden har ansökt om tvångsvård, den rätt som
prövar frågan om vård.

Av underställningen skall de förhållanden framgå som legat till
grund för beslutet om omedelbart omhändertagande och de övriga
omständigheter som är av betydelse för rättens prövning av om
omhändertagandet skall bestå. Handlingarna i ärendet skall
fogas till underställningen. Lag (2009:800).

16 § I samband med att ett beslut om omedelbart omhändertagande
underställs rätten skall socialnämnden, om det är möjligt, låta
den omhändertagne få del av handlingarna i ärendet samt
underrätta honom eller henne om sin rätt att

1. yttra sig skriftligt till rätten inom en viss angiven tid,

2. begära muntlig förhandling vid rätten, och

3. av rätten få offentligt biträde.

Socialnämnden skall också upplysa den enskilde om att rätten
kan komma att avgöra målet även om det inte lämnas något
yttrande. Lag (2005:467).

17 § Rätten skall så snart det kan ske och senast inom fyra dagar från
det att beslutet underställdes rätten eller, om beslutet inte är
verkställt när det underställs, från det att beslutet verkställdes,
pröva om omhändertagandet skall bestå. Denna tid får förlängas till en
vecka, om det på grund av någon särskild omständighet är nödvändigt.

Om det inte finns skäl för omhändertagande, skall rätten genast upphäva
beslutet.

18 § Om omhändertagande har beslutats enligt 13 § första eller
andra stycket, skall ansökan om tvångsvård ha kommit in till
förvaltningssrätten inom en vecka från det att
förvaltningsrätten meddelade beslut att omhändertagandet skulle
bestå. Lag (2009:800).

18 a § Ett beslut om omedelbart omhändertagande upphör att
gälla

1. om beslutet inte har underställts förvaltningsrätten inom
den tid som anges i 15 §,

2. om ansökan om vård inte har gjorts inom den tid som anges i
18 §,

3. när rätten avgör frågan om vård, eller

4. om den omhändertagne häktas. Lag (2009:800).

18 b § Om det inte längre finns skäl för ett omhändertagande,
skall socialnämnden genast besluta att detta genast skall
upphöra. Ett sådant beslut får meddelas också av rätten.
Lag (2005:467).

19 § Socialnämnden skall se till att den som är omhändertagen enligt
13 § utan dröjsmål bereds vård i ett hem som avses i 22 § eller, i
fall som avses i 24 § första stycket, på sjukhus.

Vårdtid

20 § Tvångsvården skall upphöra så snart syftet med vården är uppnått
och senast när vården har pågått i sex månader (vårdtid). Vården skall
anses påbörjad när missbrukaren på grund av beslut om omedelbart
omhändertagande eller tvångsvård inställt sig vid eller förts till ett
hem som avses i 22 § eller ett sjukhus. Vården upphör genom beslut om
utskrivning enligt 25 §.

21 § Som vårdtid räknas inte den tid då missbrukaren

1. olovligen vistas utanför ett hem som avses i 22 § eller

2. är häktad eller intagen i kriminalvårdsanstalt.

Vården

22 § Tvångsvård lämnas genom hem som är särskilt avsedda att
lämna vård enligt denna lag (LVM-hem). Lag (2001:464).

23 § För missbrukare som behöver stå under särskilt noggrann
tillsyn skall det finnas LVM-hem som är anpassade för sådan
tillsyn. Lag (1993:3).

24 § Vården skall inledas på sjukhus, om förutsättningar för
sjukhusvård är uppfyllda och det anses lämpligt med hänsyn till
den planerade vården i övrigt.

Om någon behöver sjukhusvård under vårdtiden, skall han eller
hon ges tillfälle till sådan vård.

Verksamhetschefen för den sjukhusenhet där missbrukaren vistas
skall se till att socialnämnden eller Statens
institutionsstyrelse genast underrättas, om missbrukaren önskar
lämna eller redan har lämnat sjukhuset. Verksamhetschefen skall
besluta att missbrukaren skall hindras från att lämna sjukhuset
under den tid som behövs för att säkerställa att missbrukaren
kan föras över till ett LVM-hem. Lag (2005:467).

25 § Om beslut har fattats om tvångsvård eller omedelbart 
omhändertagande enligt denna lag ska Statens 
institutionsstyrelse efter anmälan av socialnämnden anvisa 
plats i ett LVM-hem. I akuta situationer ska Statens 
institutionsstyrelse omedelbart anvisa en sådan plats.

Statens institutionsstyrelse beslutar om intagning i och om 
utskrivning från ett LVM-hem.

Statens institutionsstyrelse får besluta att en intagen ska 
flyttas till ett annat LVM-hem, om det anses lämpligt från 
vårdsynpunkt. Lag (2018:651).

26 § Statens institutionsstyrelse skall fortlöpande hålla
socialnämnden underrättad om hur vården framskrider och samråda
med nämnden i alla frågor av vikt. Före överflyttning till ett
annat hem och före utskrivning skall samråd alltid ske.
Lag (2005:467).

26 a § Får någon som tillhör hälso- och sjukvårdspersonalen och
är verksam vid ett LVM-hem kännedom om att en intagen har en
sådan smittsam sjukdom som enligt 1 kap. 3 § andra stycket
smittskyddslagen (2004:168) utgör allmänfarlig sjukdom, skall
Statens institutionsstyrelse underrättas, om det inte står
klart att det inte finns risk för smittspridning.
Lag (2005:467).

27 § Statens institutionsstyrelse skall, så snart det kan ske
med hänsyn till den planerade vården, besluta att den intagne
skall beredas tillfälle att vistas utanför LVM-hemmet för vård
i annan form.

Socialnämnden skall se till att sådan vård anordnas.

Om det inte längre finns förutsättningar för vård i annan form,
får Statens institutionsstyrelse besluta att missbrukaren skall
hämtas tillbaka till hemmet. Lag (2005:467).

28 § Innan vård i annan form påbörjas skall socialnämnden, i
samråd med den intagne och Statens institutionsstyrelse,
upprätta en plan för den fortsatta vården. Lag (2005:467).

29 § Har upphävts genom lag (2005:467).

30 § Socialnämnden skall aktivt verka för att den enskilde
efter vårdtiden får bostad och arbete eller utbildning samt se
till att han eller hon får personligt stöd eller behandling för
att varaktigt komma ifrån sitt missbruk. Lag (2005:467).

30 a § Statens institutionsstyrelse skall följa upp
verksamheten enligt denna lag. Uppföljningen skall omfatta
tiden såväl under som efter avslutad vård.

Socialnämnden skall till Statens institutionsstyrelse lämna de
uppgifter om enskilda som Statens institutionsstyrelse behöver
för att fullgöra den skyldighet som följer av första stycket.
Lag (2005:467).

Särskilda befogenheter

31 § Den som vårdas enligt denna lag i ett LVM-hem får inte
inneha alkoholhaltiga drycker, narkotika, flyktiga
lösningsmedel, sådana medel som avses i lagen (1991:1969) om
förbud mot vissa dopningsmedel eller sådana varor som omfattas
av lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga varor eller
injektionssprutor, kanyler eller andra föremål som är särskilt
ägnade att användas för missbruk av eller annan befattning med
narkotika. Han eller hon får inte heller inneha något annat som
kan vara till men för vården eller ordningen vid hemmet. Om
sådan egendom påträffas, skall den omhändertas. Lag (2005:467).

32 § Om det behövs, får den som vårdas enligt denna lag 
kroppsvisiteras eller ytligt kroppsbesiktigas, vid ankomsten 
till LVM-hemmet, för kontroll av att denne inte bär på sig 
något som han eller hon enligt 31 § inte får inneha. Detsamma 
gäller om det under vistelsen i hemmet uppkommer misstanke 
att sådan egendom ska påträffas hos honom eller henne.

En kroppsvisitation eller ytlig kroppsbesiktning ska 
genomföras i närvaro av ett vittne om inte den intagne avstår 
från den rätten. 

All den hänsyn som omständigheterna medger ska iakttas vid 
kroppsvisitation och ytlig kroppsbesiktning.
Lag (2018:651). 

32 a § Den intagne är, om inte annat motiveras av 
medicinska eller liknande skäl, skyldig att vid ankomsten 
till LVM-hemmet lämna blod-, urin-, utandnings-, saliv- eller 
svettprov för kontroll av om han eller hon är påverkad av 
narkotika, alkoholhaltiga drycker, andra berusningsmedel, 
sådant medel som avses i 1 § lagen (1991:1969) om förbud mot 
vissa dopningsmedel eller sådan vara som omfattas av lagen 
(1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga varor. Den intagne 
får uppmanas att lämna prov endast om det finns anledning 
till det.

Första stycket första meningen gäller också om det under 
vistelsen i hemmet kan misstänkas att den intagne är påverkad 
av någon sådan dryck eller vara eller något sådant medel som 
anges i första stycket. Lag (2018:651).

32 b § Om det behövs för att genomföra vården eller 
upprätthålla ordningen vid hemmet, får den intagnes 
bostadsrum och andra slutna förvaringsställen som den intagne 
disponerar undersökas (rumsvisitation). En rumsvisitation får 
endast utföras för att söka efter föremål som den intagne 
enligt 31 § inte får inneha. 

En rumsvisitation ska genomföras i närvaro av ett vittne. All 
den hänsyn som omständigheterna medger ska iakttas.
Lag (2018:651).

32 c § Om det behövs för att genomföra vården eller 
upprätthålla ordningen vid hemmet, får säkerhetskontroll 
genomföras med metalldetektor eller annan liknande anordning 
på de LVM-hem som Statens institutionsstyrelse bestämmer. Det 
ska för varje LVM-hem anges i vilka situationer kontroller 
får genomföras på intagna som vårdas enligt denna lag. Sådan 
kontroll får bara genomföras för att söka efter föremål som 
den intagne enligt 31 § inte får inneha. Lag (2018:651).

33 § Bestämmelserna i 31, 32, 32 b och 32 c §§ ska gälla 
för alla som vårdas i ett LVM-hem, om det är nödvändigt för 
att genomföra vården och upprätthålla ordningen vid hemmet 
och regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, Statens 
institutionsstyrelse medger det. Lag (2018:651).

33 a § Den som vårdas enligt denna lag i ett LVM-hem har 
rätt att använda elektroniska kommunikationstjänster samt ta 
emot besök i den utsträckning det är lämpligt. Den intagnes 
rätt att använda elektroniska kommunikationstjänster och ta 
emot besök får dock vägras eller begränsas, om det kan 
äventyra vården eller ordningen vid hemmet.

Ett beslut om inskränkning i rätten att använda elektroniska 
kommunikationstjänster eller ta emot besök får gälla i högst 
14 dagar. När det inte längre finns förutsättningar för 
beslutet ska det upphävas.

I lagen (1996:981) om besöksinskränkningar vid viss 
tvångsvård finns bestämmelser om besök på vårdinstitutioner 
enligt denna lag. Lag (2018:651).

34 § Den som vårdas enligt denna lag i ett LVM-hem för 
särskilt noggrann tillsyn får hindras att lämna hemmet och i 
övrigt underkastas den begränsning i rörelsefriheten som är 
nödvändig för att vården ska kunna genomföras.

Den intagne får beredas vård vid en enhet inom hemmet som är 
låsbar eller på något annat sätt inrättad för särskilt 
noggrann tillsyn (vård vid låsbar enhet), 

1. om det är nödvändigt med hänsyn till den intagnes, övriga 
intagnas eller personalens säkerhet, eller

2. om det är nödvändigt för att förhindra att den intagne 
avviker eller för att i övrigt genomföra vården. 

Den som vårdas vid en låsbar enhet ska ges möjlighet att 
dagligen vistas utomhus och ges möjlighet att ägna sig åt 
fysisk aktivitet eller någon annan fritidssysselsättning.

Den intagne får vårdas inom en sådan enhet under högst två 
månader i följd. Om särskilda behandlingsskäl föranleder det, 
får dock vården vid enheten pågå längre tid, förutsatt att 
någon av de omständigheter som anges i andra stycket 
fortfarande gäller och att den intagne samtidigt ges 
möjlighet till vistelse i öppnare former eller utanför 
hemmet. Lag (2018:651).

34 a § Om det krävs med hänsyn till den intagnes speciella 
behov av vård, hans eller hennes säkerhet eller övriga 
intagnas säkerhet får en intagen hindras från att träffa 
andra intagna (vård i enskildhet).

Vård i enskildhet ska vara anpassad efter den intagnes 
individuella vårdbehov.

En fråga om vård i enskildhet ska prövas fortlöpande och 
alltid omprövas inom sju dagar från senaste prövning.
Lag (2018:651).

34 b § Om det är särskilt påkallat på grund av att den 
intagne uppträder våldsamt eller är så påverkad av 
berusningsmedel att han eller hon inte kan hållas till 
ordningen, får den intagne hållas i avskildhet. Han eller hon 
ska då stå under fortlöpande uppsikt av personalen. Den 
intagne får dock inte hållas i sådan avskildhet längre tid än 
vad som är oundgängligen nödvändigt och inte i något fall 
under längre tid än 24 timmar i följd. Lag (2018:651).

35 § Försändelser till den som vårdas enligt denna lag i ett LVM-hem för
särskilt noggrann tillsyn får kontrolleras, om det behövs med hänsyn
till ordningen vid hemmet eller till den intagnes särskilda
förhållanden. Om en ankommande försändelse innehåller egendom som inte
får innehas enligt 31 §, får egendomen omhändertas.

36 § Har alkoholhaltiga drycker, narkotika, flyktiga 
lösningsmedel, sådana medel som avses i lagen (1991:1969) om 
förbud mot vissa dopningsmedel eller sådana varor som omfattas 
av lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga varor 
omhändertagits enligt 31 eller 35 § eller påträffats inom ett 
LVM-hem utan att det finns någon känd ägare till dem, ska 
Statens institutionsstyrelse låta förstöra eller sälja 
egendomen enligt bestämmelserna om beslagtagen egendom i 2 § 1 
första stycket lagen (1958:205) om förverkande av alkohol m.m. 
Belopp som erhålls vid försäljning tillfaller staten.

Detsamma ska gälla i fråga om injektionssprutor, kanyler och 
andra föremål som är särskilt ägnade att användas för missbruk 
av eller annan befattning med narkotika. Lag (2019:357).

36 a § Tvångsåtgärder enligt 32-35 §§ får användas endast om de
står i rimlig proportion till syftet med åtgärden. Är mindre
ingripande åtgärder tillräckliga, skall de användas.
Lag (2005:467).

36 b § I 25, 27, 32 c, 33 och 36 §§ finns bestämmelser om 
att beslut fattas av Statens institutionsstyrelse. Härutöver 
fattas beslut enligt 31–32 b och 33 a–35 §§ av Statens 
institutionsstyrelse.

Beslut om överflyttning enligt 25 § tredje stycket får 
förordnas att gälla omedelbart, om det behövs från 
vårdsynpunkt. Andra beslut av Statens institutionsstyrelse 
gäller omedelbart om inte något annat förordnas.
Lag (2018:651).

Bestämmelser om handläggningen

37 § Mål och ärenden enligt denna lag skall handläggas skyndsamt.

38 § I mål om beredande av tvångsvård, där omhändertagande har
beslutats enligt 13 § första eller andra stycket, skall
förvaltningsrätten ta upp målet till avgörande inom en vecka
från den dag då ansökan om vård kom in eller, om beslutet om
omhändertagande har fattats efter det att socialnämnden har
ansökt om vård, inom en vecka från den dag då underställningen
skedde. Om ett beslut om omedelbart omhändertagande inte är
verkställt när det underställs eller om förvaltningsrätten har
beslutat om omedelbart omhändertagande enligt 13 § tredje
stycket, skall målet tas upp till avgörande inom en vecka från
den dag då beslutet verkställdes.

Förvaltningsrätten får förlänga dessa tider, om det behövs
ytterligare utredning eller om någon annan särskild
omständighet gör det nödvändigt. Lag (2009:800).

39 § I mål om beredande av tvångsvård skall förvaltningsrätten
och kammarrätten hålla muntlig förhandling, om detta inte är
uppenbart obehövligt. I andra mål enligt denna lag prövar
rätten om det finns skäl att hålla muntlig förhandling.

Om någon part begär muntlig förhandling, skall sådan hållas.
Parterna skall upplysas om sin rätt att begära muntlig
förhandling.

Om en enskild part som har kallats vid vite att inställa sig
personligen till en förhandling uteblir, får rätten förordna
att han eller hon skall hämtas till rätten antingen omedelbart
eller till en senare dag. Lag (2009:800).

40 § Vid handläggning i kammarrätt av andra mål enligt denna lag än mål
om omedelbart omhändertagande skall nämndemän ingå i rätten.

41 § Vid delgivning med enskild i mål eller ärende enligt denna
lag får 34–38 och 47–51 §§ delgivningslagen (2010:1932) inte
tillämpas. Lag (2010:1954).

42 § I mål i allmän förvaltningsdomstol angående beredande av vård
enligt denna lag eller angående omedelbart omhändertagande enligt 13 §
skall offentligt biträde förordnas för den som åtgärden avser, om
det inte måste antas att behov av biträde saknas. Lag (1996:1645).

43 § Beslut om omhändertagande enligt 13 § gäller omedelbart.

Rätten får förordna att beslut som rätten har meddelat skall
gälla omedelbart. Lag (2005:467).

Bestämmelser om överklagande

44 § Beslut av Statens institutionsstyrelse enligt denna 
lag får överklagas av den enskilde till allmän 
förvaltningsdomstol, om beslutet

1. gäller överflyttning eller avslag på begäran om 
utskrivning enligt 25 §,

2. innebär inskränkningar i särskilt fall av rätten för den 
som vistas i hemmet att enligt 33 a § använda elektroniska 
kommunikationstjänster eller ta emot besök,

3. gäller vård i enskildhet enligt 34 a § eller avskildhet 
enligt 34 b §, eller

4. gäller förstörande eller försäljning av egendom enligt 
36 §.

Prövningstillstånd krävs vid överklagande till 
kammarrätten.

Andra beslut enligt denna lag av Statens 
institutionsstyrelse får inte överklagas.

Beslut om läkarundersökning enligt 9 § eller 11 § tredje 
stycket får inte överklagas.

Beslut om omhändertagande enligt 13 § första eller andra 
stycket får inte överklagas. Överklagande av rättens beslut 
om omhändertagande enligt 13 § tredje stycket är inte 
inskränkt till viss tid. Lag (2018:651).

Handräckning av Polismyndigheten och Kriminalvården

45 § Polismyndigheten eller, om det gäller transport av 
någon som är frihetsberövad, Kriminalvården ska lämna hjälp 
för att

1. på begäran av socialnämnden eller rätten föra en 
missbrukare till en beslutad läkarundersökning,

2. på begäran av socialnämnden föra den som ska beredas vård 
eller som är omedelbart omhändertagen enligt denna lag till 
ett LVM-hem eller sjukhus,

3. på begäran av verksamhetschefen i fall som avses i 24 § 
tredje stycket föra den som ska beredas vård eller som är 
omedelbart omhändertagen enligt denna lag till ett LVM-hem, 
samt

4. på begäran av Statens institutionsstyrelse efterforska, 
hämta eller förflytta någon som ska tas in i hemmet eller som 
vårdas där med stöd av denna lag.

En begäran enligt första stycket får göras endast om 

1. det på grund av särskilda omständigheter kan befaras att 
åtgärden inte kan utföras utan att de särskilda befogenheter 
som anges i 10 och 10 a §§ polislagen (1984:387) eller, om 
det gäller en transport som utförs av Kriminalvården, 4 kap. 
4 § och 10 § första stycket häkteslagen (2010:611) behöver 
tillgripas, eller

2. det annars finns synnerliga skäl.

Andra stycket gäller inte en begäran av rätten och inte 
heller en begäran av Statens institutionsstyrelse om 
efterforskning. Lag (2017:136).

45 a § Kriminalvården ska vid en transport enligt 45 § 
tillämpa följande bestämmelser i häkteslagen (2010:611):

– 4 kap. 4 § om kroppsvisitation,

– 4 kap. 10 § första stycket om användning av fängsel, och 

– 8 kap. 2 a § om möjligheten att i vissa fall begära hjälp 
av Polismyndigheten. Lag (2017:136).

45 b § Den som begär hjälp enligt 45 § ska utan hinder av 
sekretess lämna den verkställande myndigheten de uppgifter om 
missbrukaren som behövs för planeringen och genomförandet av 
åtgärden. Lag (2017:136).

45 c § Missbrukaren får tas i förvar, om det är nödvändigt 
för att en transport enligt 45 § ska kunna genomföras.
Lag (2017:136).

Åtalsprövning

46 § Är någon som har beretts vård med stöd av denna lag
misstänkt för brott, för vilket inte föreskrivs strängare
straff än fängelse i ett år och som hör under allmänt åtal,
samt har brottet begåtts innan vården påbörjades eller under
vårdtiden, skall åklagaren pröva om åtal lämpligen bör ske.
Statens institutionsstyrelse eller, om vården har upphört,
socialnämnden skall därvid höras om det inte är obehövligt.
Lag (2005:467).

Övriga bestämmelser

47 § Med socialnämnden avses i denna lag socialnämnden i den
kommun som enligt 2 a kap. socialtjänstlagen (2001:453) har
ansvaret för att den enskilde får det stöd och den hjälp som
han eller hon behöver. Att överflyttning av ärenden till en
annan socialnämnd kan ske i vissa fall framgår av 2 a kap. 10
och 11 §§ socialtjänstlagen.

Beslut om tvångsvård enligt 5 § och beslut med anledning av
omhändertagande enligt 13 § fattas av den förvaltningsrätt
inom vars domkrets den ansvariga kommunen är belägen. Den
förvaltningsrätt som meddelade beslutet om vård beslutar också
i frågor som avses i 44 § första stycket. Lag (2011:330).

48 § Har upphävts genom lag (1993:3).

Övergångsbestämmelser

1988:870

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1989, då lagen (1981:1243) om
vård av missbrukare i vissa fall skall upphöra att gälla.

2. Den gamla lagen gäller dock fortfarande när ansökan om vård med stöd
av den lagen har kommit in till länsrätten före den 1 januari 1989.

3. Har ett beslut fattats om omhändertagande enligt 8 § i den gamla
lagen och har ansökan om vård inte kommit in till länsrätten före den 1
januari 1989, skall beslutet anses som ett beslut enligt 13 § i den nya
lagen.

4. Om det i en lag eller i en författning som har beslutats av
regeringen hänvisas till den gamla lagen, skall hänvisningen i stället
avse denna lag. Hänvisas det till en föreskrift som har ersatts genom en
föreskrift i denna lag, skall den nya föreskriften tillämpas.

1993:3

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1993.

Äldre bestämmelser tillämpas i fråga om vård som lämnas under
tiden den 1 juli 1993--den 1 juli 1994. Har staten före den 1 juli
1994 med stöd av 23 a § socialtjänstlagen (1980:620) tagit över ett hem som
avses i 22 eller 23 § tillämpas dock de nya bestämmelserna i fråga om
vården från och med den dag övertagandet skedde.

1994:96

1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 1994.

2. Om ett ärende som har anhängiggjorts hos länsrätten före den 1
juli 1994 inte har avgjorts slutligt vid lagens ikraftträdande
tillämpas äldre bestämmelser.

2001:464

1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 2001.

2. Hänvisningar i denna lag till socialtjänstlagen (2001:453)
skall till utgången av år 2001 i stället avse motsvarande
bestämmelser i socialtjänstlagen (1980:620).

2005:467

1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 2005.

2. Beträffande beslut om omedelbart omhändertagande som fattats
före lagens ikraftträdande gäller bestämmelserna i 15, 16 och
18 §§ i sina tidigare lydelser. Bestämmelserna i 18 a § och
18 b § skall inte tillämpas på beslut om omedelbart
omhändertagande som fattats före lagens ikraftträdande.

3. Beslut som före lagens ikraftträdande fattats av den som
förestår vården vid ett LVM-hem skall vid tillämpningen av
denna lag anses fattade av Statens institutionsstyrelse.

2010:1954

1. Denna lag träder i kraft den 1 april 2011.

2. Äldre bestämmelser gäller om en handling har skickats eller
lämnats före den 1 april 2011.