PierreMesure/open-sfs huggingface dataset:
Förordning (1985:781) om ersättning till gode män vid fastighetsbildningsförrättning m.m. 

1 § Arvode, reseersättning och traktamente enligt denna förordning
betalas till gode män som biträder vid förrättning enligt
fastighetsbildningslagen (1970:988), lagen (1971:1037) om
äganderättsutredning och legalisering, ledningsrättslagen (1973:1144),
anläggningslagen (1973:1149) eller enligt den upphävda lagen (1925:334)
om rätt i vissa fall för nyttjanderättshavare att inlösa under
nyttjanderätt upplåtet område.

2 § Arvodet är 300 kronor för varje tjänstgöringsdag. Samma arvode
betalas för resdagar, när restiden överstiger åtta timmar mellan klockan
6 och 24. Förordning (1989:286).

3 § Om en god man får vidkännas löneavdrag eller annan
inkomstförlust på grund av uppdraget, får för varje dag som den
gode mannen har rätt till arvode för uppdraget betalas ett
tilläggsbelopp för den del av inkomstförlusten som inte täcks
av arvodet.

Tilläggsbeloppet beslutas av Lantmäteriet. Det beräknas med
ledning av uppgifter om löneavdrag eller, när det inte kan ske,
med utgångspunkt i uppgifter om beräknad årsinkomst.

Tilläggsbeloppet ska bestämmas för ett år i sänder. Om en
förändring har inträffat som i väsentlig utsträckning påverkar
den gode mannens rätt till tillläggsbelopp, får dock
Lantmäteriet ändra beloppet.

Arvodet och tilläggsbeloppet får tillsammans inte överstiga
1 000 kronor. Förordning (2008:684).

4 § Reseersättning och traktamente ska betalas enligt de
bestämmelser om reseförmåner som enligt kollektivavtal gäller
för en arbetstagare vid Lantmäteriet.

Om flera ska resa till samma förrättning bör de samåka, om det
innebär att kostnaderna sammanlagt blir lägre.
Förordning (2008:684).

5 § Ersättning enligt denna förordning betalas ut av
Lantmäteriet. Tjänstgöringen ska styrkas genom intyg av
förrättningslantmätaren. Förordning (2008:684).

6 § I 40 § förvaltningslagen (2017:900) finns bestämmelser 
om överklagande till allmän förvaltningsdomstol.
Förordning (2018:948).
Förordning (1985:782) om försöksverksamhet beträffande skolväsendet i vissa kommuner och landstingskommuner

Inledande föreskrifter

1 § Försöksverksamhet beträffande skolväsendet enligt denna förordning
får bedrivas i de kommuner och landstingskommuner (försökskommuner) som
får bedriva försöksverksamhet enligt lagen (1984:382) om
försöksverksamhet med en friare kommunal nämndorganisation.

Försöksverksamheten får avse praktisk arbetslivsorientering enligt 24 §.
Förordning (1991:970).

2 § Beslut om försöksverksamhet enligt denna förordning fattas av
kommunfullmäktige eller landstinget i försökskommunen. Denna skall
översända beslutet till statens skolverk. Innan kommunen fattar beslut
bör samråd ske med skolverket om när försöksverksamheten lämpligen skall
starta.

Försöksverksamhet som har inletts får inte avbrytas under
försöksperioden, om inte regeringen medger det. Förordning (1991:970).

3 § I den mån försöksverksamhet innebär att en föreskrift som regeringen
har meddelat inte skall tillämpas i försökskommunen, skall inte heller
sådana föreskrifter som en förvaltningsmyndighet har meddelat för
verkställigheten av regeringens föreskrift gälla.

4 § har upphävts genom förordning (1991:970).

5 § har upphävts genom förordning (1991:970).

6 § har upphävts genom förordning (1991:970).

7 § har upphävts genom förordning (1991:970).

7 a § har upphävts genom förordning (1991:970).

7 b § har upphävts genom förordning (1991:970).

8 § har upphävts genom förordning (1990:1228).

9 § har upphävts genom förordning (1991:970).

9 a § har upphävts genom förordning (1991:970).

10 § har upphävts genom förordning (1990:1228).

11 § har upphävts genom förordning (1990:1228).

12 § har upphävts genom förordning (1990:1228).

13 § har upphävts genom förordning (1990:1228).

14 § har upphävts genom förordning (1989:638).

15 § har upphävts genom förordning (1991:970).

16 § har upphävts genom förordning (1991:970).

17 § har upphävts genom förordning (1991:970).

18 § har upphävts genom förordning (1991:970).

19 § har upphävts genom förordning (1991:970).

20 § har upphävts genom förordning (1991:970).

21 § har upphävts genom förordning (1991:970).

22 § har upphävts genom förordning (1991:970).

23 § har upphävts genom förordning (1991:970).

Praktisk arbetslivsorientering

24 § Försöksverksamhet får bedrivas med avvikelser från föreskrifterna
angående praktisk arbetslivsorientering i 1980 års läroplan för
grundskolan såvitt avser orienteringens fördelning på tre
arbetslivssektorer.

25 § har upphävts genom förordning (1991:970).

Övergångsbestämmelser

1985:782

Denna förordning träder i kraft två veckor efter den dag då förordningen
enligt uppgift på den utkom från trycket i Svensk författningssamling och
gäller till utgången av år 1991.
Förordning (1985:792) om tillämpning i fråga  om Sydafrika av lagen (1971:176) om vissa internationella sanktioner 

Lagen (1971:176) om vissa internationella sanktioner skall tillämpas i 
fråga om Sydafrika i följande omfattning, nämligen 

1. 3 §, 4 § 1--3 samt 5 § med anledning av resolution nr 418 som 
Förenta Nationernas säkerhetsråd antagit den 4 november 1977, 

2. 3 § med anledning av resolution nr 569 som Förenta Nationernas 
säkerhetsråd antagit den 26 juli 1985.
Förordning (1985:793) om förbud mot införsel av Krugerrand 

1 § Krugerrand ur tulltaxenr 71.13 lagen (1977:975) med tulltaxa 
får inte föras in i landet. 

Förbudet omfattar inte införsel under sådana omständigheter som för en 
tullpliktig vara medför tullfrihet enligt 7 § tullförordningen 
(1973:979). 

2 § En vara som avses i 1 § första stycket får inte sändas mellan 
orter inom tullområdet, förvaras på tullager eller i frihamn eller tas 
om hand på sätt som anges i 3 § andra stycket tullagen (1973:670). I 
övrigt gäller lagen (1973:980) om transport, förvaring och förstöring 
av införselreglerade varor, m.m.
Förordning (1985:827) om belopp för år 1984 enligt 4 § förordningen (1983:944) om statsbidrag till social hemhjälp

Regeringen fastställer att det belopp som avses i 4 § förordningen
(1983:944) om statsbidrag till social hemhjälp skall vara 250 kronor
för år 1984.
Förordning (1985:832) om inställande av  inskrivningsdagar m.m. i samband med  införandet av lagen (1984:649) om företagshypotek 

1 § Inskrivningsdagarna den 18 och 27 december 1985 skall ställas in 
såvitt avser ärenden om företagsinteckning. 

2 § Handlingarna i ärenden om företagsinteckning som inte slutligen 
har handlagts senast på inskrivningsdagen den 11 december 1985 eller 
som anhängiggörs därefter skall sändas till inskrivningsmyndigheten 
för företagsinteckning. Sökanden skall underrättas om åtgärden. 

3 § Inskrivningsmyndigheterna skall senast den 16 december 1985 till 
inskrivningsmyndigheten för företagsinteckning sända kopia av bestyrkt 
dagbok över samtliga ärenden om företagsinteckning som har handlagts 
på inskrivningsdagen den 11 december 1985. 

4 § Inskrivningsmyndigheternas arkiv såvitt avser handlingar i ärenden 
om företagsinteckning skall avslutas den 31 december 1985. 

5 § Beslutas enligt 4 § lagen (1984:650) om införande av lagen 
(1984:649) om företagshypotek att företagsinteckning skall stå kvar i 
inskrivningsboken, skall inskrivningsmyndigheterna till 
inskrivningsmyndigheten för företagsinteckning lämna över upplägget i 
inskrivningsboken tillsammans med handlingarna i akten.
Förordning (1985:837) om PCB m.m. 

1 § Med PCB- och PCT-produkt avses i denna förordning en
kemisk produkt (kemiskt ämne eller beredning) vars hälso- eller
miljöfarliga egenskaper beror på att PCB (polyklorerade
bifenyler) resp. PCT (polyklorerade terfenyler) ingår i
produkten.

Med PCB- och PCT-vara avses i denna förordning en sådan vara
som innehåller eller har behandlats med PCB eller PCT.

I fråga om PCB- och PCT-produkter samt PCB- och PCT-varor
gäller utöver förordningen (1998:941) om kemiska produkter och
biotekniska organismer bestämmelserna i denna förordning.
Ytterligare bestämmelser finns i förordningen (1998:122) om
bortskaffande av PCB m.m. Förordning (1998:924).

2 § En PCB- eller PCT-produkt samt en PCB- eller PCT-vara
får inte tillverkas, bearbetas, saluföras, överlåtas för användning
eller återanvändas.

Produkten eller varan får inte importeras från eller exporteras till
länder som inte är medlemmar i Europeiska unionen.

Trots detta får produkten eller varan läggas upp på tillfälliga lager, i
frizon, i frilager eller återutföras. Kemikalieinspektionen
bestämmer i övrigt hur det skall förfaras med en produkt eller vara
som importerats i strid mot denna förordning. Förordning (1995:1095).

3 § Transformator eller sådan kondensator som har högre effekt
än två kilovoltampere (reaktivt) får inte tas i bruk om den
innehåller PCB.

Sådan transformator och kondensator som avses i första stycket får
inte användas efter den 31 december 1994. Förordning
(1993:1054).

4 § har upphävts genom förordning (1993:1054).

5 § Kemikalieinspektionen får, om det finns synnerliga skäl, i
enskilda fall medge undantag från förbudet i 2 §. Förordning
(1995:1095).

6 § har upphävts genom förordning (1993:1054).

7 § Förpackning eller annat emballage till PCB- eller PCTprodukt
och sådan PCB-vara som avses i 3 § skall vara tydligt märkt med
uppgift om dess innehåll av PCB och PCT. Detsamma gäller PCB-
och PCT-produkt samt sådan vara som avses i 3 §, om den inte är
förpackad eller på annat sätt emballerad.

Kemikalieinspektionen får, om det finns särskilda skäl, i enskilda
fall medge undantag från märkningsskyldigheten enligt första
stycket. Förordning (1995:1095).

8 § I förordningen (1998:900) om tillsyn enligt miljöbalken
och förordningen (1998:940) om avgifter för prövning och
tillsyn enligt miljöbalken finns bestämmelser om tillsyn och
avgifter. Förordning (1998:924).

9 § I 29 kap. miljöbalken finns bestämmelser om straff och
förverkande. Förordning (1998:924).

10 § I 19 kap. 1 § miljöbalken finns bestämmelser om
överklagande. Förordning (1998:924).

1993:1054

Denna förordning träder i kraft den 1 november 1993.
Förordning (1985:839) om kadmium 

1 § I fråga om kadmiumämnen gäller utöver förordningen (1985:835) om
kemiska produkter bestämmelserna i denna förordning.

Med kadmiumämne avses i denna förordning metallen kadmium eller en
kemisk förening vari metallen ingår.

2 § Kadmiumämne får inte användas för ytbehandling eller
som stabilisator eller som färgämne.

Varor som har ytbehandlats med ett kadmiumämne eller som
innehåller ett sådant ämne som stabilisator eller som färgämne får
inte yrkesmässigt saluföras eller överlåtas. Varorna får inte
yrkesmässigt importeras från länder som inte är medlemmar i
Europeiska unionen.

Gödselmedel hänförliga till tulltaxenr 25.10, 28.09, 28.35, 31.03
och 31.05 som innehåller högre halt kadmium än 100 g per ton
fosfor får inte saluföras eller överlåtas. Förordning (1994:1601).

3 § Kemikalieinspektionen får meddela föreskrifter om avsteg från eller
för särskilt fall medge undantag från föreskrifterna i 2 § första och
andra stycket, om användningen av ämnen eller varor som där avses är av
väsentlig betydelse från allmän synpunkt eller, beträffande varor som
tillverkas utomlands, om endast en liten del av varan behandlats med
eller innehåller kadmiumämne eller när det annars föreligger särskilda
skäl.

Kemikalieinspektionen får medge undantag från 2 § tredje stycket, om det
finns särskilda skäl.

I fråga om hanteringen av en oförtullad vara som har ytbehandlats med
eller innehåller kadmiumämne gäller lagen (1973:980) om transport,
förvaring och förstöring av införselreglerade varor, m.m. Kan
försäljning som avses i 3 § lagen inte ske, bestämmer
Kemikalieinspektionen hur det skall förfaras med varan.
Förordning (1995:1094).

4 § Bestämmelserna i 26--28 §§ förordningen (1985:835) om kemiska
produkter skall tillämpas i fråga om tillsyn över efterlevnaden av denna
förordning. Förordning (1995:1094).

5 § Bestämmelser om ansvar och förverkande på grund av överträdelser av
denna förordning och föreskrifter som har meddelats med stöd av
förordningen finns i lagen (1985:426) om kemiska produkter.

6 § Bestämmelserna i 33--35 §§ förordningen (1985:835) om kemiska
produkter om överklagande skall tillämpas i ärenden som avses i denna
förordning.
Förordning (1985:840) om vissa hälso- och  miljöfarliga produkter m.m. 

Allmänna bestämmelser

1 § I fråga om vissa hälso- och miljöfarliga produkter och varor gäller
utöver förordningen (1985:835) om kemiska produkter bestämmelserna i
denna förordning.

2 § Bestämmelserna i 26--28 §§ förordningen (1985:835) om kemiska
produkter skall tillämpas i fråga om tillsyn över efterlevnaden av denna
förordning. Förordning (1988:718).

3 § Bestämmelser om ansvar och förverkande på grund av överträdelser av
denna förordning och föreskrifter som har meddelats med stöd av
förordningen finns i lagen (1985:426) om kemiska produkter.

4 § Bestämmelserna i 33--35 §§ förordningen (1985:835) om kemiska
produkter om överklagande skall tillämpas i ärenden som avses i denna
förordning.

Särskilda bestämmelser

5 § Följande varor får inte saluhållas eller överlåtas

1. tändstickor i vars tändmassa ingår vit eller gul fosfor,

2. varor för rensning av avlopp, om varan innehåller syra till en halt
som överstiger tio viktprocent eller bas (lut) i flytande form till en
halt som överstiger två viktprocent,

3. motorkylarvätska, spolarvätska eller andra bilvårdsmedel som
innehåller metanol, såvida medlet inte samtidigt innehåller etanol och
metanolhalten uppgår till högst fem viktprocent av mängden etanol.

6 § Varor av följande slag får inte saluhållas eller överlåtas, om de
innehåller eller har behandlats med en kemisk produkt och därigenom kan
befaras medföra skada på människor, nämligen

1. sjukvårds- och sanitetsartiklar,

2. klädesplagg och material till sådana,

3. barnleksaker,

4. hushållsgods.

7 § Kemikalieinspektionen får medge undantag från 5 eller 6 §, om
särskilda skäl föreligger.

8 § I fråga om spridning av kalk eller annat ämne för att motverka
försurning i sjöar eller vattendrag får länsstyrelsen meddela
föreskrifter om

1. de försiktighetsmått som skall iakttas vid spridningen,

2. de kontrollåtgärder som i övrigt behövs.

En kopia av länsstyrelsens beslut skall sändas till den eller de
kommunala nämnder som fullgör uppgifter inom miljö- och
hälsoskyddsområdet. Förordning (1991:1632).

9 § har upphävts genom förordning (1988:718).

10 § En kemisk produkt som är avsedd för att bekämpa olja som har kommit
lös i eller invid ett vattenområde eller för sanering med anledning av
sådant utflöde får endast användas enligt föreskrifter som statens
naturvårdsverk meddelar.

11 § Avloppsslam för jordbruksändamål får saluhållas och överlåtas endast
om metallhalten inte överstiger vad som framgår av följande:

Metall  			mg/kg torrsubstans

Bly  				100

Kadmium    			  2

Koppar  			600

Krom  				100

Kvicksilver    			  2,5

Nickel   			 50

Zink  				800

Trots första stycket får värdet för bly, koppar, kadmium och
kvicksilver överskridas med det dubbla till utgången av år 1997.

Statens naturvårdsverk får, med iakttagande av Sveriges av
riksdagen godkända åtaganden enligt avtalet om Europeiska
ekonomiska samarbetsområdet, medge undantag från vad som sägs
i första och andra styckena, om särskilda skäl föreligger.
Förordning (1993:1271).
Förordning (1985:842) om spridning av  bekämpningsmedel över skogsmark 

1 § Skogsstyrelsen skall meddela allmänna råd till ledning för 
skogsvårdsstyrelsernas tillämpning av 2 § lagen (1983:428) om spridning 
av bekämpningsmedel över skogsmark. 

2 § Kemikalieinspektionen får medge undantag från 1 § lagen (1983:428) 
om spridning av bekämpningsmedel över skogsmark, om det behövs för 
vetenskaplig prövning.
Förordning (1985:856) om statligt stöd till viss datakommunikation

1 § För att stimulera sådan verksamhet som i Gällivare, Kiruna och 
Pajala kommuner drivs av företag, vars huvudsakliga inriktning är 
uppdragsverksamhet av datateknisk natur, kan i mån av tillgång på 
anslagna medel statligt stöd lämnas enligt denna förordning. 

2 § Stöd lämnas till företag som avses i 1 § för att kompensera för de 
merkostnader för telekommunikationer som kan uppstå vid 
datakommunikation över långa avstånd. 

3 § Stödet lämnas i form av bidrag till sådana kostnader som hänför 
sig till viss telekommunikation och som av televerket debiteras 
företagen. 

Bidrag lämnas med den andel av kostnaderna som transportrådet 
bestämmer. 

4 § Frågor om bidrag enligt denna förordning prövas av transportrådet 
efter ansökan av företaget. 

5 § Ytterligare föreskrifter i de frågor som avses i denna förordning 
meddelas av transportrådet efter samråd med televerket. 

6 § Transportrådet får föreskriva de avvikelser som behövs i fråga om 
förfarandet i bidragsärenden enligt denna förordning. 

7 § Beslut av transportrådet enligt denna förordning får inte 
överklagas. 
 
Övergångsbestämmelser

1991:348

Den upphävda förordningen gäller dock till utgången av december 1991 i 
fråga om statsbidrag som avser tiden före utgången av juni 1991. Vad som 
i den upphävda förordningen sägs om transportrådet skall i stället avse 
närings- och teknikutvecklingsverket. Förordning (1991:1231).
Förordning (1985:876) om försöksverksamhet i fråga om tillståndsprövning enligt naturvårdslagen (1964:822), m.m.

1 § Försöksverksamhet får bedrivas i fråga om tillstånd och 
förelägganden som avser skyltar och jämförliga anordningar enligt 22 § 
naturvårdslagen (1964:822).

Försöksverksamheten skall bedrivas i den eller de kommuner som får 
bedriva försöksverksamhet enligt lagen (1984:382) om försöksverksamhet 
med en friare kommunal nämndorganisation och som skriftligen har 
underrättat länsstyrelsen om att de åtar sig att delta i denna 
verksamhet. Förordning (1988:1427).

2 § I kommun, där försöksverksamhet bedrivs enligt 1 §, skall frågor om 
tillstånd och förelägganden som avses i 22 § naturvårdslagen (1964:822) 
prövas av den kommunala nämnd som kommunen bestämmer, om det inte för 
anordningen krävs tillstånd även enligt väglagen (1971:948). 

3 § I fråga om prövningen gäller 25 § första stycket, 26 § första 
stycket och 27 § naturvårdsförordningen (1976:484) med följande 
avvikelser. 

Yttrande enligt 26 § första stycket naturvårdsförordningen behöver inte 
inhämtas, om prövningen ankommer på byggnadsnämnden. 

Prövningsmyndigheten skall snarast möjligt sända en avskrift av ett 
tillståndsbeslut till statens naturvårdsverk, länsstyrelsen, 
vägförvaltningen och fastighetsbildningsmyndigheten.
Förordning (1985:877) om försöksverksamhet i fråga om anmälningar om miljöfarlig verksamhet

1 § Försöksverksamhet får bedrivas i fråga om anmälningar om miljöfarlig 
verksamhet enligt 16 § miljöskyddsförordningen (1981:574). 

Försöksverksamheten skall bedrivas i den eller de av följande kommuner 
som skriftligen har underrättat länsstyrelsen om att de åtar sig att 
delta i denna verksamhet, nämligen Haninge, Tyresö, Gnosjö, Helsingborg, 
Varberg, Ale, Örebro, Sandviken och Bräcke. 

2 § I kommun, där försöksverksamhet bedrivs enligt 1 §, skall 
anmälningar enligt 16 och 17 §§ miljöskyddsförordningen (1981:574) göras 
till miljö- och hälsoskyddsnämnden i stället för till länsstyrelsen. 
Nämnden skall snarast möjligt sända ett exemplar av 
anmälningshandlingarna till statens naturvårdsverk och länsstyrelsen.
Förordning (1985:879) om foder 

1 § Termer och begrepp som används i lagen (1985:295) om foder har
samma betydelse i denna förordning.

2 § Statens jordbruksverk meddelar föreskrifter som anger vilka
varor och ämnen som får användas som fodertillsatser. Förordning
(1993:1135).

3 § Foder som innehåller antibiotika eller kemoterapeutiska medel
får säljas eller användas endast efter förskrivning av veterinär i
varje särskilt fall.

Jordbruksverket får meddela föreskrifter om importen, tillverkningen,
försäljningen, användningen eller hanteringen i övrigt av sådant
foder som avses i första stycket. Förordning (1993:1135).

4 § Lantbruksstyrelsen får meddela föreskrifter, förbud eller villkor
angående hanteringen av foder m. m. enligt 6 och 8 §§ lagen (1985:295)
om foder.

5 § Föreskrifter om avgifter som avses i 16 § lagen (1985:295) om
foder meddelas av Jordbruksverket efter samråd med Riksrevisionsverket.

Föreskrifter om skyldighet att betala avgift för annan än den som
importerar, tillverkar eller i övrigt hanterar foder eller
fodertillsatser för att släppas ut på marknaden får endast avse
kostnaden för sådan kontroll som utvisar att gällande föreskrifter
om foder eller fodertillsatser inte har följts. Förordning (1993:1135).

6 § har upphävts genom förordning (1993:1135).

7 § har upphävts genom förordning (1993:1135).

8 § Jordbruksverkets beslut i ett särskilt fall enligt föreskrifter
som har meddelats med stöd av lagen (1985: 295) om foder får
överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs
vid överklagande till kammarrätten. Förordning (1995:227).

9 § Ytterligare föreskrifter för verkställigheten av lagen (1985:295) om
foder och denna förordning meddelas av lantbruksstyrelsen.

Övergångsbestämmelser

1990:865

Denna förordning träder i kraft den 1 augusti 1990.

I fråga om överklagande av beslut som har meddelats före ikraftträdandet
gäller äldre föreskrifter.

1995:227

Denna förordning träder i kraft den 1 april 1995. Beslut som har
meddelats före ikraftträdandet överklagas enligt äldre bestämmelser.

1998:213

Beslut om tillstånd, undantag eller godkännande som har meddelats
med stöd av den äldre förordningen får återkallas, om beslutet
är oförenligt med den nya förordningen.
Förordning (1985:884) om behörighet till  vissa tjänster inom folktandvården och om tillsättning av sådana tjänster 

Inledande bestämmelser

1 § I denna förordning ges föreskrifter om behörighet till vissa
tjänster inom folktandvården och om tillsättning av sådana tjänster.

Vad som sägs i förordningen om landsting gäller också kommuner som inte
ingår i ett landsting. Förordning (1991:1773).

Behörighet till tjänst

2 § Behörig till en tjänst för tandläkare under
specialiseringstjänstgöring är den som har legitimation som
tandläkare och som har utövat allmän tandläkarpraktik under minst två
år. Förordning (1996:918).

3 § har upphävts genom förordning (1996:918).

Tillsättning av tjänst

4 § Tjänst för tandläkare under specialiseringstjänstgöring tillsätts
genom förordnande för högst sex månader utöver den beräknade tid som
behövs för att uppnå de kunskaper, färdigheter och förhållningssätt
som föreskrivits för den sökta specialiteten.

Tjänst för tandläkare, i vars arbetsuppgifter ingår att i väsentlig
omfattning medverka i den grundläggande högskoleutbildningen på
tandläkarlinjen, tillsätts genom förordnande tills vidare, dock
längst för tre år. Förordning (1996:918).

5 § Vid tillsättning av tjänst som chef vid en enhet för
specialisttandvård skall landstinget fästa avseende främst vid
skickligheten för tjänsten. Förordning (1991:1773).

6 § har upphävts genom förordning (1991:1773).

7 § har upphävts genom förordning (1991:1773).

8 § har upphävts genom förordning (1991:1773).

Övergångsbestämmelser

1985:884

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1986, då
folktandvårdskungörelsen (1973:637) skall upphöra att gälla.

Vid tillsättning av tjänster som avses i denna förordning och som har
kungjorts lediga till ansökan före utgången av år 1985 gäller äldre
bestämmelser.

Den som vid utgången av år 1985 innehar en tjänst som avses i denna
förordning är behörig till en annan motsvarande tjänst.

1991:1773

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1992. Vid tillsättning av
tjänst som chef vid en enhet för specialisttandvård som har kungjorts
ledig till ansökan före utgången av år 1991 gäller äldre bestämmelser.

1992:65

1. Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1992.

2. Äldre föreskrifter gäller fortfarande för tandläkare som har påbörjat
sin specialistutbildning före ikraftträdandet.

1996:918

1. Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1997.

2. Äldre föreskrifter om allmäntjänstgöring som tandläkare gäller
fortfarande i fråga om tandläkare som skall fullgöra sådan
tjänstgöring för att få legitimation för tandläkare.
Förordning (1985:885) om försöksverksamhet vid tillsättning av vissa tjänster inom folktandvården

1 § Utan hinder av 5--8 §§ förordningen (1985:884) om behörighet till 
vissa tjänster inom folktandvården och om tillsättning av sådana 
tjänster får de landstingskommuner som får bedriva försöksverksamhet 
enligt lagen (1984:382) om försöksverksamhet med en friare kommunal 
nämndorganisation tillsätta tjänster som chef vid en enhet för 
specialisttandvård på följande sätt. Vad som i denna förordning sägs om 
landstingskommuner gäller även kommuner som inte ingår i någon 
landstingskommun. Förordning (1988:1421).

2 § Tjänsten tillsätts efter förslag av en sakkunnig som utses av 
landstingskommunen för varje tillsättningsärende. Den sakkunnige skall 
inneha specialistkompetens inom den specialitet som den lediga tjänsten 
avser. 

3 § Den sakkunnige skall i ett skriftligt beslut på förslag föra upp de 
fyra sökande som anses främst i fråga om förtjänst och skicklighet. 

Landstingskommunen skall anslå beslutet på landstingskommunens 
anslagstavla med uppgift om den dag då beslutet anslogs. 

En av de föreslagna sökandena skall förordnas på tjänsten. 

4 § Den sakkunniges beslut om tjänsteförslag får överklagas hos 
socialstyrelsen genom besvär. Besvärshandlingen skall ha kommit in till 
socialstyrelsen inom tre veckor från den dag då beslutet anslogs. 

Socialstyrelsens beslut får inte överklagas.
Förordning (1985:890) om utbetalningen av försäkringsbelopp enligt reglementet (1962:698) angående statens grupplivförsäkning m.m.

Tillämpningsområde

1 § Denna förordning innehåller föreskrifter om utbetalningen av
försäkringsbelopp enligt reglementet (1962:698) angående statens
grupplivförsäkring (grupplivreglementet) och om kostnaderna för
försäkringen.

Försäkringen administreras av statens löne- och pensionsverk.

Utbetalningen av försäkringsbelopp

2 § Försäkringsbelopp enligt grupplivreglementet betalas ut av statens
löne- och pensionsverk från inkomsttiteln Statliga pensionsavgifter,
netto, utgiftsposten Personalpensionsförmåner, m. m.

Huvudmän som själva svarar för kostnaderna

3 § Följande huvudmän svarar själva för kostnaderna för
grupplivförsäkringen som avser arbetstagarna hos dem, om inte något
annat sägs:

postverket,

televerket,

statens järnvägar,

domänverket,

statens vattenfallsverk,

affärsverket FFV,

luftfartsverket,

kammarkollegiet för präster och andra kyrkomusiker än skolkantorer,

arbetsmarknadsstyrelsen för personer som deltar i
arbetsmarknadsutbildning enligt arbetsmarknadskungörelsen (1966:368)
eller är inskrivna vid arbetsmarknadsinstitut,

exportkreditnämnden,

Trafikaktiebolaget Grängesberg--Oxelösunds järnvägar,

AB Tipstjänst,

Sveriges riksbank för arbetstagare vid riksdagens verk eller hos
riksdagen.

4 § De huvudmän som avses i 3 § skall på det sätt som statens löne- och
pensionsverk bestämmer slutligt betala försäkringsersättningen enligt
grupplivreglementet. Ersättningen skall föras till inkomsttiteln
Statliga pensionsavgifter, netto.

Huvudmän som betalar avgifter

5 § Följande huvudmän betalar avgifter för försäkringen som avser
arbetstagare hos dem, om inte något annat sägs:

riksmarskalksämbetet för arbetstagare vid kungl. hovstaten,

de allmänna försäkringskassorna med undantag för arvodesanställda
lokalvårdare,

Allmänna barnhuset för arbetstagare vid barnhusets expedition,

GDG Biltrafik AB för arbetstagare med lön enligt kollektivavtal för
tjänstemän,

Ericastiftelsen,

stiftelsen Svenska kyrkan i utlandet för stiftelsens sekreterare samt
för präster och assistenter i utlandstjänst,

hushållningssällskap med undantag för hushållningssällskap vars
arbetstagare omfattas av särskilda kollektivavtal,

Svenska jägareförbundet,

riksdagens förvaltningskontor för riksdagens ledamöter.

6 § Avgifterna enligt 5 § betalas till statens löne- och pensionsverk
och förs till inkomsttiteln Statliga pensionsavgifter, netto.
Riksrevisionsverkets cirkulär (1985:891) angående allmänna leveransbestämmelser (MONTAGE 85) 

Riksrevisionsverket rekommenderar härmed till användning de allmänna 
bestämmelserna av år 1985 för leverans, innefattande montage, av gods 
till den offentliga sektorn (MONTAGE 85). Bestämmelserna har utarbetats 
efter samråd mellan riksrevisionsverket, Svenska kommunförbundet, 
Landstingsförbundet, Sveriges Industriförbund och Sveriges 
Grossistförbund. 

De nya bestämmelserna kan rekvireras från Liber Distribution, 
Förlagsorder, 162 89 STOCKHOLM.
Förordning (1985:900) om försöksverksamhet i Stockholms kommun med utmärkning av vissa parkeringsplatser

1 § Utan hinder av 3, 21, 24 och 31 §§ vägmärkesförordningen (1978:1001) 
får Stockholms kommun utmärka parkeringsplatser enligt denna förordning. 

2 § Vid avvikelse från ett annars gällande förbud mot stannande eller 
parkering får den punkt där avvikelsen upphör att gälla utmärkas enbart 
med tilläggstavla 1.11.9.2 enligt 31 § vägmärkesförordningen 
(1978:1001). Förbudet gäller därefter åter utan att något förbudsmärke 
eller zonmärke sätts upp igen. 

3 § Om en parkeringsplats är högst 10 meter lång, får den utmärkas genom 
att vägmärke 1.4.31 enligt 24 § vägmärkesförordningen (1978:1001) i 
miniatyr avbildas på en sådan stolpe som bär upp skylt med hänvisning 
till en biljettautomat. Begränsningar i eller villkor för rätten att 
parkera skall också anges på stolpen.
Lag (1985:903) om uppdragsutbildning i  anslutning till det kommunala skolväsendet m.m. 

1 § Kommuner och landstingskommuner som är huvudmän för kommunal 
vuxenutbildning (komvux), kommunal högskoleutbildning inom vårdområdet 
eller gymnasieskola får i anslutning till sådan verksamhet bedriva 
uppdragsutbildning enligt bestämmelserna i denna lag. 

2 § I anslutning till komvux får bedrivas uppdragsutbildning som i 
fråga om art och nivå har anknytning till den verksamhet som får 
förekomma i huvudmannens komvux. 

3 § I anslutning till gymnasieskolan får bedrivas uppdragsutbildning 
som i fråga om art och nivå har anknytning till verksamheten i 
huvudmannens gymnasieskola, dock inte uppdragsutbildning som motsvarar 
någon linje. 

4 § I anslutning till kommunal högskoleutbildning inom vårdområdet får 
bedrivas uppdragsutbildning som i fråga om art och nivå har anknytning 
till huvudmannens högskoleutbildning inom detta område, dock inte 
uppdragsutbildning som motsvarar någon allmän utbildningslinje. 

5 § Deltagare i uppdragsutbildning som motsvarar kurser i komvux, 
påbyggnadsutbildningar eller andra specialkurser i gymnasieskolan 
eller påbyggnadslinjer, lokala utbildningslinjer eller enstaka kurser 
i kommunal högskoleutbildning inom vårdområdet får ges betyg eller 
annat kompetensbevis enligt bestämmelserna för sådan utbildning under 
de förutsättningar som anges i föreskrifter som meddelas av regeringen 
eller den myndighet som regeringen bestämmer. 

Även i andra frågor som rör förhållandet till komvux, gymnasieskola 
eller högskoleutbildning meddelas föreskrifter av regeringen eller den 
myndighet som regeringen bestämmer. 

6 § Kommuner och landstingskommuner som är huvudmän för 
statsunderstödda folkhögskolor får bedriva uppdragsutbildning vid 
sidan av den statsunderstödda verksamheten vid skolorna.
Förordning (1985:907) om dubbelbeskattningsavtal mellan Sverige och Schweiz beträffande skatter på kvarlåtenskap och arv m.m.

1 § Det avtal för undvikande av dubbelbeskattning beträffande skatter
på kvarlåtenskap och arv som Sverige och Schweiz undertecknade den 7
februari 1979 skall gälla för Sveriges del. Avtalets innehåll framgår
av bilaga till denna förordning.

2 § I fråga om ansökan om skattelindring gäller 2 § kungörelsen
(1967:721) om förfarandet rörande eftergift av arvsskatt eller
gåvoskatt vid dubbelbeskattning.

3 § Anstånd enligt 3 § kungörelsen (1967:721) om förfarandet rörande
eftergift av arvsskatt eller gåvoskatt vid dubbelbeskattning får
medges enligt det av följande alternativ som ger det lägsta beloppet,
nämligen

1. den skatt som erlagts eller kan antas komma att erläggas i Schweiz
för egendom som enligt avtalet får beskattas där, eller

2. den del av den svenska skatten som vid en proportionell fördelning
belöper på samma egendom.

Om skatt inte erlagts i Schweiz och uppgift saknas om hur mycket skatt
som kan komma att erläggas där, får anstånd medges med skäligt belopp,
dock högst med ett belopp som motsvarar den del av den svenska skatten
som vid en proportionell fördelning belöper på egendom som enligt
avtalet får beskattas i Schweiz.

4 § Om en person anser att det vidtagits någon åtgärd som för honom
medfört eller kommer att medföra en beskattning som strider mot
bestämmelserna i avtalet eller om han underkastats gåvoskatt,
kvarlåtenskapsskatt eller arvsskatt på gåva eller förskott på arv både
i Sverige och Schweiz, kan han hos regeringen ansöka om rättelse
enligt artikel 12 punkt 1 i avtalet respektive begära att åtgärder
vidtas för att lösa frågan om dubbelbeskattning enligt artikel 12
punkt 4 i avtalet.

Övergångsbestämmelser

1985:907

1. Denna förordning träder i kraft två veckor efter den dag då
förordningen enligt uppgift på den utkom från trycket i Svensk
författningssamling.

2. Förordningen tillämpas på kvarlåtenskap efter person som avlidit
den 11 november 1985 eller senare.

3. Genom förordningen upphävs kungörelsen (1967:725) om tillämpning av
avtal den 16 oktober 1948 mellan Sverige och Schweiziska Edsförbundet
för undvikande av dubbelbeskattning beträffande skatter på
kvarlåtenskap.

4. Den upphävda kungörelsen tillämpas fortfarande på kvarlåtenskap
efter person som avlidit före den 11 november 1985, eller, i fall då
större skattelättnad skulle ha medgivits enligt den upphävda
kungörelsen, på kvarlåtenskap efter person som avlidit före
förordningens ikraftträdande.
Förordning (1985:93) om återbetalning i vissa fall av skatt på bensin, m.m. 

1 § har upphävts genom förordning (1990:710).

2 § Återbetalning medges med belopp som svarar mot den skatt
som belöpt på bränslet enligt lagen (1957:262) om allmän
energiskatt, lagen (1961:372) om bensinskatt, lagen (1990:582) om
koldioxidskatt och lagen (1992:1438) om dieseloljeskatt och
användning av vissa oljeprodukter. Förordning (1993:1037).

2 a § Vid inköp av bränsle som beskattas enligt i 2 § angivna lagar
medges även återbetalning med belopp som svarar mot den skatt som belöpt
på bränslet enligt lagen (1968:430) om mervärdeskatt. Förordning
(1990:798).

3 § har upphävts genom förordning (1990:710).

4 § Ansökan om återbetalning görs skriftligen av chef för en
beskickning eller ett konsulat eller av den som i Sverige äger
företräda sådan internationell organisation som avses i 27 §
första stycket 1 lagen (1957:262) om allmän energiskatt, 6 §
första stycket 1 lagen (1961:372) om bensinskatt, 3 § första
stycket lagen (1990:582) om koldioxidskatt eller 7 § första
stycket lagen (1992:1438) om dieseloljeskatt och användning av
vissa oljeprodukter.

En särskild ansökan skall ges in för beskickningen, konsulatet eller
organisationen och för varje person som är berättigad till
återbetalning.

Ansökan skall ges in till utrikesdepartementet och omfatta inköpen
under ett kalenderkvartal. Ansökan skall vara åtföljd av faktura
eller jämförlig handling i original eller kopia. Sådan handling skall
innehålla uppgift om säljarens och köparens namn och adress,
leveransdagen, volymen eller vikten, priset samt, om handlingen
avser bensin eller motorbrännolja, fordonets registreringsnummer.

Utrikesdepartementet överlämnar ansökningen till Skattemyndigheten i
Kopparbergs län med uppgift huruvida förvärvet har gjorts av någon
som har rätt till återbetalning enligt 27 § första stycket 1 lagen
(1957:262) om allmän energiskatt, 6 § första stycket 1 lagen (1961:372)
om bensinskatt, 3 § första stycket lagen (1990:582) om koldioxidskatt
eller 7 § första stycket lagen (1992:1438) om dieseloljeskatt och
användning av vissa oljeprodukter. Förordning (1993:1037).

5 § Beslut om återbetalning meddelas för kalenderkvartal.

6 § Riksskatteverket får meddela de ytterligare föreskrifter som
behövs för verkställigheten av denna förordning.

Övergångsbestämmelser

1985:93

Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1985 och gäller inköp av
bränslen som gjorts efter utgången av juni månad 1985.

1990:798

Denna förordning träder i kraft den 1 augusti 1990 och gäller inköp av
bränslen som gjorts efter utgången av juli månad 1990.
Förordning (1985:949) om tillämpning av en konvention den 10 april 1985 mellan Sverige och Kanada om social trygghet

Den konvention mellan Sverige och Kanada om social trygghet som har
undertecknats den 10 april 1985 jämte en samma dag undertecknad
överenskommelse om tillämpning av konventionen skall gälla här i riket
från och med den 1 januari 1986.

Konventionen och tillämpningsöverenskommelsen bifogas denna förordning
som bilagorna 1--2.

Med behörig myndighet i artiklarna V och XII i konventionen avses för
Sveriges del riksförsäkringsverket.
Förordning (1985:953) om central valmyndighet 

Riksskatteverket skall vara central valmyndighet enligt 1 kap.
15 § vallagen (1997:157). Förordning (1999:906).
Förordning (1985:96) om särskilda bestämmelser i fråga om vissa arbetsmarknadspolitiska åtgärder i Uddevallaregionen

1 § Denna förordning innehåller föreskrifter om särskilda bestämmelser
i fråga om vissa arbetsmarknadspolitiska åtgärder i
Uddevallaregionen.

2 § De som är inskrivna vid den särskilt inrättade arbetsförmedlingen
i Uddevalla kommun skall vid tillämpningen av

1. 4 § förordningen (1983:992) om rekryteringsstöd och 57 § andra
stycket arbetsmarknadskungörelsen (1966:368) anses som
långtidsarbetslösa och

2. 2 § förordningen (1984:523) om försöksverksamhet med bidrag till
arbetslösa som startar egen rörelse anses som arbetslösa.

3 § Vid tillämpningen av 22 § förordningen (1984:518) om bidrag till
arbetsmarknadsutbildning i företag skall i fråga om utbildning som
avses i 3 § 1 nämnda förordning arbetsgivare som anställer den som
anvisas av den särskilt inrättade arbetsförmedlingen i Uddevalla
kommun anses ha fullgjort en motprestation av arbetsmarknadspolitisk
betydelse.

4 § Arbetsmarknadsstyrelsen meddelar de ytterligare föreskrifter som
behövs för verkställigheten av denna förordning.
Förordning (1985:972) om statsbidrag för  budgetåret 1985/86 till anordnande av  daghem och fritidshem 

1 § Statsbidrag lämnas till anordnande av lokaler för kommunala daghem
och fritidshem som är berättigade till bidrag enligt förordningen
(1983:943) om statsbidrag till kommunal barnomsorg. För varje
avdelning där minst 12 barn avses skrivas in lämnas bidrag med 300 000
kr. vid nybyggnation eller med 50 procent av kostnaden, dock högst 300
000 kr., vid ombyggnation.

Byggnadsarbetena skall ha igångsatts under tiden 1 juli 1985--30 juni
1986 och slutförts senast den 31 december 1986. Arbetena får påbörjas
först efter hörande av arbetsförmedlingen.

2 § Ansökan om anordningsbidrag görs av kommunen och ges in till
socialstyrelsen. Anordningsbidrag beviljas och betalas ut av
socialstyrelsen. Av beviljade bidrag får 50 procent betalas ut som
förskott när byggnadsarbetena påbörjats. Återstoden betalas ut när
byggnadsarbetena slutförts.

Om ett daghem eller fritidshem som anordnats med stöd av bidrag enligt
denna förordning läggs ned eller används för annat ändamål, skall
bidraget betalas tillbaka, om inte socialstyrelsen för visst fall
medger befrielse från detta.

3 § Socialstyrelsens beslut enligt denna förordning får överklagas hos
regeringen genom besvär.
Lag (1985:988) om immunitet för vissa  vittnen m.fl.

I den mån det har avtalats i en överenskommelse på privaträttens område 
som Sverige har ingått med annan stat, får den som efter kallelse i 
enlighet med överenskommelsen har rest in i Sverige från den andra 
staten för att höras som vittne eller sakkunnig inte lagföras, berövas 
sin frihet eller på annat sätt underkastas inskränkning i denna på grund 
av dom eller gärning som härrör från tiden före inresan i Sverige. 

Immuniteten upphör om vittnet eller den sakkunnige stannar kvar i 
Sverige trots att han haft möjlighet att lämna landet under en 
sammanhängande tid av femton dagar från det att han har fått besked från 
domstolen om att hans närvaro inte längre påfordras, eller om han, efter 
att ha lämnat landet, återvänder hit.

Innehåller överenskommelsen bestämmelse att immuniteten skall ha mindre 
omfattning än som nu angivits, gäller i stället den bestämmelsen.
Lag (1991:438).
Förordning (1985:997) om anmälningsskyldighet beträffande asbest i ventilationsanläggningar 

1 § I fråga om ventilationsanläggningar som innehåller asbest
eller asbesthaltigt material gäller bestämmelserna i denna
förordning utöver förordningen (2008:245) om kemiska produkter
och biotekniska organismer. Förordning (2008:248).

2 § Med asbest avses i denna förordning de fibrösa, kristallina
silikatmineralen krysotil (vit asbest), krokidolit (blå asbest),
amosit (brun asbest), antofyllit, tremolit och aktinolit. Med
asbesthaltigt material avses material som innehåller mer än en
viktprocent asbest.

3 § Fastighetsägare eller annan, som ansvarar för yrkesmässig användning
av en ventilationsanläggning, skall anmäla asbestförekomst i denna till
den eller de kommunala nämnder som fullgör uppgifter inom miljö- och
hälsoskyddsområdet i den kommun där anläggningen finns.

Anmälningsskyldigheten gäller sådan ventilationsanläggning, som är
försedd med anordningar för att på mekanisk väg tillföra luft till en
byggnad och som innehåller asbest eller asbesthaltigt material, vilket
kan komma i direkt beröring med den luft som tillförs. Förordning (
1991:1618).

4 § Anmälan enligt 3 § skall göras senast den 31 december 1986 och
skall innehålla uppgifter om var i ventilationsanläggningen det
asbesthaltiga materialet finns.

5 § I förordningen (1998:900) om tillsyn enligt miljöbalken och
förordningen (1998:940) om avgifter för prövning och tillsyn
enligt miljöbalken finns bestämmelser om tillsyn och avgifter.
Förordning (1998:919).

6 § Bestämmelser om ansvar på grund av överträdelser av denna
förordning finns i 29 kap. miljöbalken. Förordning (1998:919).

7 § Bestämmelserna i 33--35 §§ förordningen (1985:835) om kemiska
produkter om överklagande skall tillämpas i ett ärende som avses i
denna förordning.
Lag (1986:1020) om tullfrihet under viss tid för oraffinerade vegetabiliska fetter och feta oljor

Enligt riksdagens beslut föreskrivs att tull enligt lagen (1977:975)
med tulltaxa inte skall utgå vid import av oraffinerade vegetabiliska
fetter och feta oljor, ur tulltaxenr 15.07 C.1. samt tulltaxenr 15.07
C.2.a., under tiden den 1 januari--den 31 december 1987.
Lag (1986:1026) om dubbelbeskattningsavtal mellan Sverige och Tyska Demokratiska Republiken

1 § Det avtal för att undvika dubbelbeskattning beträffande skatter på 
inkomst och förmögenhet som Sverige och Tyska Demokratiska Republiken 
undertecknade den 26 juni 1986 skall gälla för Sveriges del. Avtalets 
innehåll framgår av bilaga till denna lag. 

2 § Avtalets beskattningsregler skall tillämpas endast i den mån dessa 
medför inskränkning av den skattskyldighet i Sverige som annars skulle 
föreligga. 

3 § Om en person anser att det vidtagits någon åtgärd som för honom 
medfört eller kommer att medföra en beskattning som strider mot 
bestämmelserna i avtalet, kan han ansöka om rättelse enligt artikel 24 
punkt 1 i avtalet. 

4 § Även om en skattskyldigs inkomst eller förmögenhet enligt avtalet 
skall vara helt eller delvis undantagen från beskattning i Sverige, 
skall den skattskyldige lämna alla de uppgifter till ledning för 
taxeringen som han annars skulle ha varit skyldig att lämna. 

Övergångsbestämmelser

1990:1458 

Enligt riksdagens beslut föreskrivs att lagen (1986:1026) om 
dubbelbeskattningsavtal mellan Sverige och Tyska Demokratiska Republiken 
samt förordningen (1981:749) om överenskommelse mellan Sverige och Tyska 
Demokratiska Republiken angående ömsesidig skattebefrielse för 
luftfartsföretag skall upphöra att gälla vid utgången av år 1990. Den 
upphävda lagen och den upphävda förordningen skall dock fortfarande 
tillämpas

a) i fråga om skatter på inkomst, som tas ut på inkomst som förvärvas 
före den 1 januari 1991 och

b) i fråga om svensk förmögenhetsskatt, på skatt som påförs vid 1991 
eller tidigare års taxering.
Lag (1986:1027) om dubbelbeskattningsavtal mellan Sverige och Folkrepubliken Kina

1 § Det avtal för att undvika dubbelbeskattning och förhindra 
skatteflykt beträffande skatter på inkomst som Sverige och 
Folkrepubliken Kina undertecknade den 16 maj 1986 tillsammans 
med det protokoll som är fogat till avtalet, i den lydelse 
detta har genom de protokoll om ändring i avtalet som 
undertecknades den 18 november 1999 respektive den 5 juni 
2017, ska gälla som lag här i landet. 

Avtalet och protokollet är avfattade på kinesiska, svenska 
och engelska. Den svenska och den engelska texten, efter de 
ändringar som nämns i första stycket, framgår av bilagan till 
denna lag. Lag (2017:1282).

2 § Avtalets och protokollets beskattningsregler skall tillämpas
endast i den mån dessa medför inskränkning av den skattskyldighet i
Sverige som annars skulle föreligga.

3 § Om en person som är bosatt i Sverige förvärvar inkomst som
enligt bestämmelserna i avtalet beskattas endast i Folkrepubliken
Kina, skall sådan inkomst inte tas med vid beskattningen i Sverige.
Lag (1995:1342).

4 § Vid tillämpning av artikel 3 punkt 1 a) i avtalet skall
uttrycket "Kina" inte omfatta Hong Kong. Lag (1995:1342).

Övergångsbestämmelser

1995:1342

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1996 och tillämpas på
inkomst som förvärvas den 1 januari 1996 eller senare.

2. Genom lagen upphävs förordningen (1986:1083) om
dubbelbeskattningsavtal mellan Sverige och Folkrepubliken Kina dock
att vad som i förordningen sägs om ikraftträdande av lagen
fortfarande skall gälla.

2000:211

1. Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

2. Denna lag skall tillämpas

a) när det gäller källskatter: på belopp som betalats eller
tillgodoräknats den 1 januari 1997 eller senare,

b) när det gäller andra skatter på inkomst: på beskattningsår
som börjar den 1 januari det kalenderår som följer närmast
efter den dag då lagen träder i kraft eller senare, såvida inte
annat särskilt föreskrivs i avtalet. Vid tillämpning av artikel
23 punkt 2 a i avtalets äldre lydelse skall dock bestämmelsen i
artikel 23 punkt 4 i avtalets nya lydelse tillämpas på ränta
och royalty som förvärvats fr.o.m. 1 januari 1997.

2017:1282

1. Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. 

2. Lagen tillämpas från dagen för ikraftträdandet.


Bilaga /inte med här. Senast ändrad genom lag (2017:1282)./
Förordning (1986:1028) om fortsatt tillämpning av allmänna prisregleringslagen (1956:236)

Regeringen föreskriver att 2--4, 6, 8 och 9 §§ allmänna
prisregleringslagen (1956:236), som enligt förordning (1985:1012)
skall tillämpas till och med den 20 december 1986, skall fortsätta att
tillämpas till och med den 20 december 1987.