PierreMesure/open-sfs huggingface dataset:
Kungörelse (1940:72) med vissa föreskrifter i fråga om redovisning av förrättningsakt m.m. rörande förrättning enligt lagen den 3 september 1939 (nr 608) om enskilda vägar

Kungl. Maj:t har i anledning av stadgandet i 39 § lagen om enskilda
vägar den 3 september 1939 funnit gott förordna som följer:

Har annan än lantmäteristyrelsen underlydande befattningshavare
förordnats att verkställa förrättning enligt lagen om enskilda vägar
och underlåter den förordnade att vederbörligen redovisa
förrättningsakt eller eftersätter han eljest vad honom enligt nämnda
lag åligger, äge den länsstyrelse, som meddelat förordnandet, genom
lämpligt vite tillhålla honom att fullgöra sin skyldighet.

Vite, som av länsstyrelsen ådömes, tillfaller kronan.

Den, som icke åtnöjes med länsstyrelsens beslut, som i första stycket
sägs, äger att hos Kungl. Maj:t söka ändring genom besvär, vilka skola
hava inkommit till vederbörande statsdepartement före klockan 12 å
trettionde dagen efter den, då klaganden erhållit del av beslutet.
Lag (1940:79) om utsträckning  av tiden för upptagande av  växelprotest m.m. vid krig eller  krigsfara 

Vid krig eller krigsfara, vari riket befinner sig, äger regeringen,
efter hörande av fullmäktige i riksbanken, meddela förordnande om
utsträckning av tiden för uppvisande av växel och upptagande av protest
till bevarande av växelfordran samt för uppvisande av check och
företagande av annan åtgärd till bevarande av återgångsfordran på grund
av check.

Sådant förordnande må avse antingen hela riket eller ock viss del av
riket, såvitt angår åtgärd som där skall vidtagas. Lag (1989:242).
Förordning (1940:860) om rätt att använda  försvarsobligation såsom betalningsmedel  vid erläggande av arvsskatt, m.m. 

1 § Obligation tillhörande svenska statens försvarslån av den 1 maj  
1940 /k/ (försvarsobligation) /-k/ skall till nominella  
kapitalbeloppet gälla såsom betalningsmedel vid erläggande av  
arvsskatt, dock högst för det belopp vartill skatten av myndighet, som 
verkställer stämpelbeläggning eller eljest uppbär arvsskatt, beräknas  
uppgå. Betalning medelst försvarsobligation må ej ske, då arvsskatt  
uttages i exekutiv ordning. 

Med försvarsobligation skall, i den mån Kungl. Maj:t därom förordnar,  
i förevarande hänseende likställas av riksgäldskontoret utfärdat  
certifikat över inskrivning i statsskuldboken, avseende nyssnämnda  
lån. 

Försvarsobligation skall för att kunna mottagas såsom likvid vara  
försedd med samtliga till betalning icke förfallna räntekuponger.  
Ingivaren av obligationen gottgöres i särskild ordning upplupen ränta  
till dagen för ingivandet, dock ej när nämnda ränta understiger 25  
öre. Räntan må lyftas utan avlämnande av sådan uppgift varom förmäles  
i 42 § 3 mom. taxeringslagen. (Jämför 1974:773 ö.b.) 

2 § Har vid inbetalning av arvsskatt denna beräknats för högt eller  
skall på grund av domstols eller annan myndighets beslut arvsskatt  
återbäras, skall även i fall då försvarsobligation mottagits såsom  
likvid vid skattens erläggande återbetalning av för mycket erlagd  
skatt ske i reda penningar. 

3 § Har försvarsobligation använts såsom betalningsmedel vid  
erläggande av arvsskatt, skall belopp, varmed obligationens inköpspris 
må hava understigit nominella värdet, icke vid taxering till kommunal  
inkomstskatt eller statlig inkomst- och förmögenhetsskatt anses utgöra 
skattepliktig inkomst. 

4 § För tillämpning av denna förordning erforderliga föreskrifter  
utfärdas av Kungl. Maj:t.
Förordning (1941:164) om rätt att använda  obligationer med 4 procent ränta tillhörande svenska statens andra försvarslån såsom  betalningsmedel vid erläggande av arvsskatt 

Kungl. Maj:t har, med riksdagen, funnit gott förordna, att vad i  
förordningen den 4 oktober 1940 (nr 860) om rätt att använda  
försvarsobligation såsom betalningsmedel vid erläggande av arvsskatt,  
m.m. är stadgat beträffande obligation tillhörande svenska statens  
försvarslån av den 1 maj 1940 skall gälla jämväl sådan till svenska  
statens andra försvarslån av den 15 januari 1941 hörande obligation,  
som löper med 4 procent ränta.
Kungörelse (1941:206) med vissa  bestämmelser angående marknader 

1 § Det åligger länsstyrelse att beslut i ärenden om tillstånd att hålla 
marknad och om indragning av marknad samt årligen för varje marknad 
bestämma dag för dess hållande. Kungörelse (1951:657).

2 § Marknad må ej utsättas att hållas å dag näst efter söndag eller 
annan helgdag eller, där fråga är om marknad som pågår allenast en dag, 
å dag näst före söndag eller annan helgdag, med mindre vederbörande 
länsstyrelse med avseende å förhållanden inom orten finner sådant utan 
olägenhet kunna och lämpligen böra ske.

3 § har upphävts genom förordning (1977:908).

4 § har upphävts genom kungörelse (1951:657).

Övergångsbestämmelser

1990:1184

Enligt riksdagens beslut föreskrivs att kungörelsen (1941:206) med vissa 
bestämmelser angående marknader skall upphöra att gälla vid utgången av 
mars 1991.

Sådana tillstånd som har meddelats med stöd av kungörelsen och som avser 
marknader som får hållas fram till utgången av år 1991 gäller 
fortfarande.
Brev (1941:756) till  medicinalstyrelsen  angående rätt för legitimerade läkare och medicine kandidater att vid befordran på  läkarbanan åtnjuta tjänstårsberäkning för  viss tjänstgöring vid armén, marinen eller flygvapnet 

Med anledning av en av medicinalstyrelsen den 18 juli 1941 gjord  
framställning i fråga om viss tjänstårsberäkning vid befordran på 
läkarbanan, över vilken framställning arméförvaltningens  
sjukvårdsstyrelse den 30 augusti 1941 avgivit utlåtande, medgiver Kungl. 
Maj:t - med upphävande av Sitt beslut i ämnet den 2 februari 1940 - att 
legitimerad läkare eller medicine kandidat, som varit inkallad till 
tjänstgöring såsom läkare vid armén, marinen eller flygvapnet, må för 
nämnda tjänstgöring äga rätt till tjänstårsberäkning lika med civila 
läkare i statens tjänst, under villkor att han hos medicinalstyrelsen 
gör anmälan om tjänstgöringen och därvid företer vederbörande militära  
myndighets kommendering eller förordnande med därå tecknat bevis  
rörande den tid, under vilken tjänstgöringen fullgjorts. Sådan  anmälan 
bör göras inom tre månader efter tjänstgöringens avslutande.
Kungörelse (1941:846) om förbud mot  förorening av vattensystemen inom vissa nationalparker 

Kungl. Maj:t har, med stöd av 8 kap. 2 § första punkten och 37 §
andra stycket vattenlagen, funnit gott meddela förbud mot all
förorening genom industriellt avloppsvatten, eller annat
industriellt avfall, av vattendrag eller sjöar inom Abisko, Stora
Sjöfallets, Peljekaise, Töfsingsdalens och Hamra nationalparker,
vare sig det sker genom utsläppande eller utkastande direkt i
nämnda vattendrag eller sjöar eller i deras tillflöden eller på
annat sätt.
Lag (1941:881) med vissa  bestämmelser om dödande av handlingar  som förstörts under krig m.m. 

1 § Vid krig eller krigsfara, vari riket befinner sig, eller eljest
under utomordentliga, av krig föranledda förhållanden äger Konungen
förordna att, med avvikelse från vad i lagen om dödande av förkommen
handling stadgas, följande särskilda bestämmelser skola tillämpas.

2 § Förutom de handlingar som enligt ovannämnda lag kunna bliva
föremål för dödning må ock obligation, som kan antagas hava blivit
förstörd eller eljest förkommit, dödas efter därom gjord ansökan.

3 § Kungörande av inkomna ansökningar om dödning skall äga rum å tid
och på sätt Konungen bestämmer. Konungen må ock bestämma tid för
fullföljd av inkomna ansökningar om dödning.

4 § Visar den som gjort ansökan om dödning sannolika skäl att
handlingen för honom förstörts eller eljest förkommit, äge rätten
eller domaren, efter att hava berett gäldenären eller, i fråga om
aktiebrev, bolaget tillfälle att yttra sig, för tiden intill dess
ärendet blivit genom laga kraftägande beslut avgjort berättiga
sökanden att tidigast tre månader från förfallodagen lyfta ej uppburen
avkastning å handlingen såsom om han innehade denna. Beslut som nu
sagts må jämväl avse förfluten tid.

Beslutet må när som helst återkallas. Det åligge rätten eller domaren
att genast underrätta gäldenären eller bolaget, när återkallelse
skett.

Beslut som avses i första och andra styckena skall, såvitt ej
annorlunda förordnas, omedelbart lända till efterrättelse. Beslut om
återkallelse må dock ej åberopas mot gäldenären eller bolaget förrän
det kommit gäldenären eller bolaget till handa.

5 § Avser ansökan om dödning allenast kuponger som utfärdats till
skuldebrev eller aktiebrev, må beslut som i 4 § sägs meddelas med
avseende å kupongerna såsom om ansökningen gällt jämväl
huvudförbindelsen eller aktiebrevet.

6 § Konungen äger förordna, att vad i handling, som kan dödas enligt
lagen om dödande av förkommen handling eller enligt denna lag, må vara
bestämt om betalning hos annan än gäldenären eller, i fråga om
aktiebrev, bolaget tills vidare ej må åberopas eller att bestämmelsen
tills vidare skall vara underkastad den jämkning som Konungen
bestämmer.

7 § Vad i 3-5 §§ stadgas skall, om Konungen så bestämmer, gälla ändå
att ansökan inkommit innan förordnande enligt 1 § trätt i kraft.

8 § Konungen bestämmer viss tid, då ansökan senast skall hava ingivits
till rätten för att bestämmelserna i denna lag skola tillämpas därå.
Kungörelse (1941:895) angående plats  för hållande av tingspredikan 

Kungl Maj:t har, efter inhämtande av kyrkomötets yttrande, funnit
gott förordna, att tingspredikan vid häradsrätt må, där domkapitlet på
framställning av domhavanden det medgiver, förrättas i tingshuset, ändå
att sådant fall icke föreligger, som avses i 2 kap. 13 § kyrkolagen och
punkt VII i Kungl. Maj:ts resolution och förklaring på prästerskapets
besvär den 17 december 1697.

Kyrkomötets skrivelse 1941:4.
Brev (1941:939) till direktionen för Abraham Rydbergs Stiftelse till danande av skickliga sjömän angående fastställelse av nytt reglemente för stiftelsen

Kungl. Maj:t fastställer följande
Reglemente
för Abraham Rydbergs stiftelse till danande av skickliga sjömän.
-------------------------------------------------------------------
Kungl. Maj:t förordnar tillika, att detta reglemente skall träda i
kraft den 1 januari 1942, från och med vilken dag reglementet den 4
maj 1850 (nr 27) för Abraham Rydbergs stiftelse till danande av
skicklige sjömän skall upphöra att gälla.
Lag (1942:117) med vissa bestämmelser  om kungörande i kyrka m.m. 

1 § Är i lag eller författning föreskrivet att kungörelse skall 
uppläsas i kyrka, skall i stället anslag ske på sätt och plats som 
Konungen föreskriver. 

Vad här ovan stadgas äger icke tillämpning å kungörelse, om vars 
uppläsande bestämmelse meddelas i kyrkohandboken. Lag (1968:687). 

2 § Utan hinder av vad i 1 § sägs äger Konungen förordna, att 
kungörelse som rör kyrkliga angelägenheter även skall uppläsas i 
kyrkan. 

Församlingen äger medgiva, att enskildas tillkännagivanden må på 
begäran uppläsas i kyrkan, såvida icke i särskilda fall prästen, på 
grund av sådant tillkännagivandes innehåll eller avfattning, finner 
det vara olämpligt att det uppläses. Lag (1968:687). 

3 § Närmare bestämmelser rörande tillämpningen av denna lag meddelar 
Konungen.
Kungörelse (1942:155) angående förbud mot försäljning av vissa kemikalier 

1 § Kaliumklorat, kaliumperklorat, natriumperklorat och 
ammoniumperklorat må tills vidare ej försäljas annat än mot 
rekvisition av statlig eller kommunal myndighet eller, så vitt angår 
enskilda, mot av polismyndighet godkänd rekvisition. 

Utan hinder av det sålunda stadgade förbudet må dock distribution av 
nämnda kemikalier äga rum från fabrikant eller grossist till 
hittillsvarande återförsäljare. 

2 § Bryter någon mot det i 1 § första stycket stadgade förbudet, 
straffes med dagsböter eller fängelse i högst sex månader. 

Utdömda böter tillfalla kronan.
Kungörelse (1942:158) angående  ändring i rikets indelning i stift 

Härnedan under A) och B) angivna, till Uppsala och Strängnäs stift
hörande församlingar skola från och med den 1 juli 1942 frånskiljas
nämnda stift och tillsammans med de under domkapitlet för Stockholms
stad lydande församlingarna bilda ett särskilt stift med benämning
Stockholms stift och med biskopssäte i Stockholm.

A) Samtliga till Roslags västra, Svartsjö och Roslags östra kontrakt av
Uppsala stift hörande församlingar, nämligen

Sollentuna, Ed, Vallentuna, Sundbyberg, Spånga, Järfälla, Fresta,
Hammarby, Össeby-Garn, Vada, Angarn,

Sånga, Skå, Färentuna, Hilleshög, Ekerö, Adelsö, Munsö, Lovö,

Täby, Danderyd, Lidingö, Östra Ryd, Österåker, Vaxholm, Solna, Värmdö,
Möja, Djurö, Nämdö, Gustavsberg, Ingarö, Bo,

samt till Sjuhundra kontrakt av samma stift hörande Ljusterö församling.

B) Följande till Södertörns kontrakt av Strängnäs stift hörande
församlingar, nämligen

Botkyrka, Huddinge, Nacka, Saltsjöbaden, Tyresö, Dalarö, Ornö, Utö,
Västerhaninge, Muskö, Österhaninge
Lag (1942:263) om preskription av rätt till medel som innestå hos offentlig myndighet 

1 § Hava medel, i annat fall än som avses i lagen om gälds betalning 
genom penningars nedsättande i allmänt förvar, enligt lag eller 
författning inbetalats till offentlig myndighet för att utgivas till den 
som finnes berättigad därtill, och äro medlen, då tjugu år förflutit 
från inbetalningen, fortfarande innestående, utan att rätten att 
utbekomma dem är beroende av framtida händelse, äge den som inbetalt 
medlen lyfta beloppet jämte upplupen ränta, om anledning ej finnes till 
antagande att fråga om rätt till medlen är beroende på prövning och han 
anmäler sig inom natt och år. Vad nu sagts om den som inbetalt medel 
till offentlig myndighet skall, där medel uttagits genom exekutiv 
förrättning, gälla den, hos vilken förrättningen ägt rum. 

Den, som vill lyfta nedsatt fullföljdsavgift, vare pliktig att anmäla 
sig inom tjuguett år från det nedsättningen skett. 

2 § Göres ej anmälan, som i 1 § sägs, tillfalla melen kronan. 

3 § Har i lag meddelats bestämmelse, som avviker från vad ovan stadgas, 
skall den lända till efterrättelse. 

Övergångsbestämmelser 

1942:263 

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1942; dock vare ej den, för vars 
räkning visst belopp inbetalts, eller den, som inbetalt beloppet, på 
grund av vad i lagen stadgas förlustig sin rätt, om han före den 1 juli 
1944 anmäler sig för lyftning av medlen. 

Genom denna lag upphäves vad i kungl. brev den 10 augusti 1763 till övre 
borgrätten och kungl. brev den 8 oktober 1828 till statskontoret stadgas 
om nedsatta medel.
Cirkulär (1942:664) till domstolarna  i riket rörande adoption av finska barn 

Kungl. Maj:t vill härmed anbefalla domstolarna i riket att i ärende
rörande tillstånd att adoptera den, som är finsk medborgare och ej
fyllt aderton år, tills vidare anlita utrikesdepartementets
rättsavdelning för inhämtande av sådant yttrande från barnavårds
myndighet i Finland, som avses i förordningen den 31 december 1931
(nr 429) om vissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskap,
adoption och förmynderskap, samt att, sedan beslut meddelats i dylikt
ärende, skyndsamt insända meddelande därom till rättsavdelningen.
Lag (1942:723) om skyddsympning inom försvarsväsendet 

1 § Till förekommande av smittsam sjukdom eller annan 
infektionssjukdom äger Konungen i enlighet med vad i denna lag stadgas 
förordna, att personal, som är anställd vid eller tjänstgör inom 
försvarsväsendet, skall vara pliktig undergå ympning med ympämne eller 
serum (skyddsympning). 

Beträffande ympning mot smittkoppsjukdom (skyddskoppympning) gäller 
vad därom är särskild stadgat. 

2 § Ympningsplikt må i den omfattning som prövas nödig påbjudas 
under krig eller krigsfara; 

vid inträffad eller hotande epidemi; samt 

därest skydd mot icke smittsam infektionssjukdom av svårartad natur 
finnes erforderligt. 

3 § Från ympning skall den undantagas, som vederbörande ympare finner 
till följd av sjukdom eller sjukdomsanlag eller allmän svaghet kunna 
komma att erhålla men av ympningen. 

4 § Den som underlåter att fullgöra ympningsplikt enligt denna lag döms 
till penningböter. Rätten får vid vite förelägga honom att fullgöra sin 
ympningsplikt. Lag (1991:260).
Kungörelse (1942:725) med närmare föreskrifter angående tillämpning av lagen den 18 juli 1942 (nr 723) om skyddsympning inom försvarsväsendet

1 § Försvarsmakten skall anmäla till regeringen om det finns 
behov av skyddsympning. Förordning (1994:384).

2 § Skyddsympning får endast utföras av den som är behörig att
utöva läkaryrket eller av annan sjukvårdspersonal efter 
delegering av läkare. Förordning (1994:384).

3 § Har upphävts genom förordning (1993:455).

4 § Folkhälsomyndigheten får, efter att ha gett Försvarsmakten 
tillfälle att yttra sig, meddela föreskrifter om hur 
skyddsympningen ska verkställas. Förordning (2017:787).

5 § Försvarsmakten får meddela föreskrifter om hur en 
beslutad skyddsympning ska anordnas och kontrolleras.
Förordning (2017:787).
Kungörelse (1942:816) angående  stadfästande av ny svensk kyrkohandbok 

I ordningen för "Ungdomens konfirmation" får följande ord utelämnas:

"Från denna stund ägen I, med församlingen, tillträde till Herrens
heliga nattvard, vilket jag härmed tillsäger eder, i Guds, Faderns och
Sonens och den Helige Andes, namn." Förordning (1979:675).

I ordningen för "En annan form av ungdomens konfirmation" får
följande ord utelämnas:

"Från denna stund ägen I, med församlingen, tillträde till Herrens
heliga nattvard, vilket jag härmed tillsäger eder, i Guds, Faderns och
Sonens och den Helige Andes, namn. Amen." Förordning (1979:675).

I ordningen för "Vuxnas konfirmation" får följande ord utelämnas:

"Från denna stund äger du, med församlingen, tillträde till Herrens
heliga nattvard, vilket jag härmed tillsäger dig i Guds, Faders och
Sonens och den Helige Andes, namn." Förordning (1979:675).
Kungörelse (1942:841) om efterspaning av värnpliktiga m.fl. för överlämnande av militär order eller andra militära  meddelanden 

1 § Skall genom polismyndighets försorg order eller annat
meddelande från Försvarsmakten eller Värnpliktsverket lämnas
värnpliktig eller annan som tillhör Försvarsmakten, skall, där inte
för särskilt fall är annorlunda stadgat, framställning därom göras på
efterspaningssedel, som avses i hämtningskungörelsen (1942:840).
Förordning (1994:702).

2 § Beträffande handläggningen av efterspaningsärende, som i denna
kungörelse avses, skall vad i hämtningskungörelsen stadgas i
tillämpliga delar äga motsvarande tillämpning samt därjämte iakttagas
följande.

2 § a) Översändes efterspaningssedel jämlikt 6 § andra stycket
hämtningskungörelsen till statens kriminaltekniska anstalt, skall den
handling, för vars överlämnande efterspaningen påkallats, kvarbliva
hos Försvarsmakten eller Värnpliktsverket för att, sedan den efterspanade
anträffats, tillställas den myndighet, genom vars försorg handlingen
kan överlämnas till den efterspanade. Förordning (1994:702).

2 § b) Då efterspanad tillställts handling, för vars överlämnande
efterspaningen påkallats, skall bevis därom sändas till den myndighet,
som påkallat efterspaningen. Har handlingen tillställts den
efterspanade, sedan efterspaningssedeln översänts till
kriminaltekniska anstalten, skall den myndighet, som påkallat
efterspaningen, hos anstalten återkalla ärendet.
Kungörelse (1942:886) om vissa  inskränkningar vid krig eller krigsfara  i rätten att begagna för allmän trafik  avsedda transportmedel m.m. 

1 § Vid krig eller krigsfara, vari riket befinner sig, åligger det 
trafikmyndighet att efter framställning från myndighet, som Kungl. 
Maj:t bestämmer, meddela föreskrifter om de inskränkningar i rätten 
att begagna för allmän trafik avsedda transportmedel, om den 
övervakning av resande och gods samt om de åtgärder i övrigt med 
avseende å trafiken, som finnas erforderliga för att förhindra att 
krigsunderrättelser överbringas till obehöriga eller som eljest 
påkallas av hänsyn till rikets försvar eller säkerhet. 

Med trafikmyndighet avses i denna kungörelse i fråga om järnvägstrafik 
och därtill ansluten tågfärjetrafik järnvägsstyrelsen, i fråga om 
spårvägs- och vägtrafik vederbörande länsstyrelse, i fråga om 
fartygstrafik kommerskollegium samt i fråga om lufttrafik 
luftfartsmyndigheten. 

2 § Det åliger såvitt angår staten tillhörigt trafikföretag 
vederbörande förvaltningsmyndighet samt i fråga om annat trafikföretag 
dess ägare (i fråga om partrederi huvudredare) eller innehavare att 
genom trafikföretagets personal tillse, att enligt 1 § första stycket 
meddelade föreskrifter behörigen iakttagas. 

3 § Misstänkes den, vilken medföljer eller har för avsikt att medfölja 
eller för godstransport begagna för allmän trafik avsett 
transportmedel, att taga obehörig befattning med krigsunderrättelser 
eller att eljest utöva verksamhet till men för rikets försvar eller 
säkerhet, skall anmälan därom skyndsamt göras till befattningshavare, 
som må hava särskilt utsetts att taga befattning med dylikt ärende, 
eller närmaste polisman eller militäre befälhavare. Det åligger 
trafikföretagets personal tillika att, såvitt ske kan, hålla uppsikt 
över den misstänkte intill dess anmälan föranlett åtgärd eller uppsikt 
icke längre behöves.  

Gods, vars befordran anses kunna medföra fara för obehörigt spridande 
av krigsunderrättelser, skall tillsvidare omhändertagas. Underrättelse 
om sådan åtgärd skall skyndsamt lämnas sådan särskilt utsedd 
befattningshavare, som i första stycket sägs, eller närmaste 
polisman. 

4 § Vid trafikföretag anställd befattningshavare må av vederbörande 
trafikmyndighet efter samråd med den av  Kungl. Maj:t bestämda 
myndighet, som avses i 1 § första stycket, meddelas befogenhet att vid 
utövande av åliggande enligt denna kungörelse verkställa visitation av 
resande och av dem medförd egendom ävensom av gods, som avlämnats för 
befordran. 

5 § Vid fullgörande av uppdrag, som avses i denna kungörelse, åtnjuter 
trafikföretags personal polismans skydd. 

6 § I 1-5 §§ meddelade bestämmelser skola träda i tillämpning, då 
Kungl. Maj:t därom förordnar. 

7 § Det åligger den av Kungl. Maj:t bestämda myndighet, som avses i 
1 § första stycket, att i samråd med överbefälhavaren och 
trafikmyndigheterna redan i fredstid uppgöra planer och vidtaga de 
förberedande åtgärder i övrigt, som kunna erfordras med anledning av 
bestämmelserna i denna kungörelse.
Förordning (1942:92) om rätt att använda  obligationer med 3 procent ränta tillhörande  svenska statens tredje försvarslån såsom  betalningsmedel vid erläggande av arvsskatt 

Kungl. Maj:t har, med riksdagen, funnit gott förordna, att vad i  
förordningen den 4 oktober 1940 (nr 860) om rätt att använda  
försvarsobligation såsom betalningsmedel vid erläggande av arvsskatt,  
m.m. är stadgat beträffande obligation tillhörande svenska statens  
försvarslån av den 1 maj 1940 skall gälla jämväl sådan till svenska  
statens tredje försvarslån av den 15 augusti 1942 hörande obligation,  
som löper med 3 procent ränta.
Förordning (1942:926) om fornminnen 

1 § Innan länsstyrelsen i ärende enligt lagen (1942:350) om fornminnen
fattar beslut som kan föranleda ersättningsskyldighet eller annat beslut
av vikt, skall länsstyrelsen samråda med riksantikvarieämbetet och
statens historiska museer.

Länsstyrelsen skall genast tillställa riksantikvarieämbetet och statens
historiska museer kopia eller avskrift av beslut som länsstyrelsen
meddelar enligt lagen om fornminnen.

Länsstyrelsen skall genast underrätta kommunen om beslut enligt 3 §
andra stycket, 4 §, 6 § första stycket eller 15 § tredje stycket lagen
om fornminnen. Om ett beslut enligt 3 eller 4 § lagen om fornminnen
avser en fornlämning inom verksamhetsområdet för en kommunal
fastighetsregistermyndighet, skall även denna underrättas. Förordning
(1987:311).

2 § Riksantikvarieämbetet och statens historiska museer skall utse
ombud att mottaga anmälningar om fornfynd och omhändertaga föremålen.

Polismyndighet är skyldig att mottaga anmälningar om fornfynd och
omhändertaga föremål som upphittaren vill överlämna till myndigheten.
Förordning (1976:443).

3 § Ombud, som från enskild person har mottagit anmälan om fornfynd,
skall genast underrätta riksantikvarieämbetet och statens historiska
museer.

När fornfynd har anmälts hos polismyndighet, skall
riksantikvarieämbetet och statens historiska museer eller ombud för
denna myndighet genast underrättas. Mottager ombud sådan underrättelse
från polismyndighet, åligger det ombudet att genast underrätta
riksantikvarieämbetet och statens historiska museer. Förordning
(1976:443).

4 § Underrättelse, som i 3 § sägs, bör innehålla kortfattad
beskrivning av föremålet och fyndplatsen jämte uppgift om upphittarens
namn och adress. Har upphittaren avgivit närmare berättelse angående
omständigheterna vid fyndet, skall den ock bifogas.

5 § Omhändertages föremålet av riksantikvarieämbetet och statens
historiska museer eller ombud för denna myndighet eller av
polismyndighet, skall bevis därom lämnas upphittaren. Förordning
(1976:443).

6 § Är anledning till antagande, att ägare finnes till föremål, som
har anmälts hos riksantikvarieämbetet och statens historiska museer
eller ombud för denna myndighet, skall framställning göras hos
polismyndigheten om att fyndet kungöres enligt vad om hittegods är
stadgat.

Har anmälan om fyndet gjorts hos polismyndighet, skall myndigheten,
förutom att lämna underrättelse enligt 3 § andra stycket, pröva
huruvida fyndet skall kungöras enligt vad nyss sagts. Förordning
(1976:443).

7 § Riksantikvarieämbetet och statens historiska museer skall
underrätta länsstyrelsen innan myndigheten företager undersökning
eller annan åtgärd enligt 5 eller 15 § lagen (1942:350) om
fornminnen. Förordning (1976:443).

8 § Länsstyrelsen meddelar föreskrifter som avses i 15 c § tredje
stycket lagen (1942:350) om fornminnen. Förordning (1985:482).
Brev (1942:927) till riksantikvarieämbetet angående register över vissa kulturhistoriskt märkliga byggnader 

GUSTAF etc. Vår ynnest etc. Kungl. Maj:t, som den 12 juni 1942 utfärdat 
lag om skydd för kulturhistoriskt märkliga byggnader, finner gott att 
med stöd av 19 § nämnda lag fastställa bilagda formulär /n1/ , för 
register, som avses i 6 § samma lag, så ock föreskriva, att avskrifter 
av verkställda införingar i registret skola tillställas 
byggnadsstyrelsen å sådant formulär omedelbart efter utgången av vart 
halvår. För ny anteckning i anslutning till äldre införing äger 
riksantikvarieämbetet återbekomma tidigare översänt blad.

//n1// Formuläret har här uteslutits.

Bladen i riksantikvarieämbetets register skola numreras i följd och 
sammanhäftas i skruvliggare.
Förordning (1942:929) om vården av vissa kyrkliga inventarier 

1 § I kyrka, gravkor eller eljest i kyrkas hus eller förvaringsrum
befintliga inventarier, såsom skrudar, rökelsekar, klenoder och kärl,
brev, skrifter och böcker, altartavlor, bilder, kors och krucifix,
dopfuntar, andra målningar och konstarbeten, avlatsskrin, fattigbössor,
ljuskronor och ljusstakar, gravstenar och andra minnesvårdar, epitafier,
vapensköldar, banér, sorgfanor, vapen, rustningar, votivskepp och
kyrkklockor, vilka tjäna att bevara minnet av äldre tiders bruk och
konstfärdighet och icke tillhöra enskild person eller släkt, må icke
utan regeringens tillstånd överlåtas till annan.

Vad i denna kungörelse sägs om inventarier i kyrkas hus skall ock gälla
föremål som uppställts å kyrkogård. Förordning (1976:501).

2 § I varje församling skall finnas förteckning över sådana föremål som
avses i 1 §. Vid kyrkoherdeombyte och visitation bör noggrant
undersökas, att allt finnes i enlighet med inventarieförteckningen. Ej
må något föremål avföras ur förteckningen utan att riksantikvarieämbetet
och statens historiska museer samtyckt därtill. Om så finnes lämpligt,
må inventarieförteckning som nu sagts ingå i annan
inventarieförteckning, därest tydligt utmärkes vad som anses vara
föremål som avses i 1 §.

Kyrkoherden och kyrkvärdar skola tillse, att egendomen väl vårdas.
Beträffande skyldigheten att vårda kyrkans lösa egendom i
domkyrkoförsamlingar stadgas i kyrkolagen.

Även föremål, som icke längre användes, skall förvaras på lämpligt sätt.
Förordning (1976:501).

3 § Riksantikvarieämbetet och statens historiska museer äger efter
tillsägelse till kyrkoherden låta verkställa besiktning av föremål som
avses i 1 §. Finnes anledning till anmärkning, skall myndigheten göra
anmälan därom hos biskopen. Förordning (1976:501).

4 § Föremål som avses i 1 § må ej utan samtycke av riksantikvarieämbetet
och statens historiska museer repareras eller förändras eller flyttas
från byggnad eller kyrkogård till vilken det av gammalt hör. Vad nu
sagts skall dock icke gälla vanlig reparationsåtgärd av obetydlig
beskaffenhet.

Finnes föremål som avses i 1 § vara utsatt för överhängande fara att
skadas, äger riksantikvarieämbetet och statens historiska museer efter
samråd med biskopen omhändertaga detsamma för vård på annan plats tills
vidare eller vidtaga annan särskild åtgärd som finnes erforderlig till
föremålets skydd. Angående överlämnande av arkivhandlingar till
landsarkiven och med dem jämförliga arkivdepåer är särskilt stadgat.
Förordning (1976:501).

5 § har upphävts genom kungörelse (1967:338).
Brev (1942:981) till vetenskapsakademien angående fastställande av gränsen för Muddus nationalpark inom Gällivare och Jokkmokks socknar av Norrbottens län m.m. 

I en till riksdagen den 6 februari 1942 avlåten proposition, nr 48,
föreslog Kungl. Maj:t riksdagen medgiva, att såsom nationalpark
finge i huvudsaklig överensstämmelse med vad chefen för
ecklesiastikdepartementet i det vid propositionen fogade utdraget
av statsrådsprotokollet över ecklesiastikärenden för samma dag
förordnat avsättas viss del, omfattande omkring 40,030 hektar, av
det s.k. Muddusområdet i Gällivare och Jokkmokks socknar av
Norrbottens län.

I skrivelse den 24 mars 1942, nr 96, anmälde riksdagen, under
åberopande av jordbruksutskottets av riksdagen godkända utlåtande
 nr 6, att riksdagen med ändring av omförmälda proposition samt
med bifall till de likalydande motionerna I: 195 och II: 256
megivit, att såsom nationalpark finge avsättas de delar av det
s.k. Muddusområdet, som låge söder om den under anläggning
varande vägen mellan Gällivare och Porjus, med en areal av cirka
49,175 hektar.

Genom nådigt - - - avgivit utlåtande.

Kungl. Maj:t föreskriver, att det i riksdagens ovannämnda skrivelse
omförmälda området, med den gräns, som finnes angiven å härvid
fogade karta, skall avsättas till nationalpark och benämnas
Muddus nationalpark.

Tillika förordnar Kungl. Maj:t, - - - att vad i 7-10 §§ reglementet
den 22 december 1911 (nr 156) rörande nationalparkers förvaltning
stadgats tills vidare intill dess annorlunda kan varda
förordnat skall tillämpas jämväl i fråga om Muddus nationalpark.

Detta meddelas - - - åtgärd ankommer.
Lag (1943:182) med särskilda bestämmelser om försäkring för olycksfall i arbete av vissa  tjänstepliktiga m.m. 

1 § Vid bestämmande av ersättning enligt lagen om försäkring för  
olycksfall i arbete eller lagen om försäkring för vissa yrkessjukdomar 
skall, där olycksfallet inträffat eller yrkessjukdomen ådragits under 
fullgörande av tjänsteplikt, varom förmäles i kungörelsen den 13 
november 1942 (nr 878) om tjänsteplikt för män, födda år 1923, den 
försäkrades årliga arbetsförtjänst anses icke understiga 
tvåtusentrehundra kronor. 

2 § Arbetsgivare är pliktig att till den försäkringsinrättning, i vilken 
hos honom anställda äro försäkrade jämlikt lagen om försäkring för 
olycksfall i arbete, erlägga det tillägg till försäkringsavgift, som må 
föranledas av vad i 1 § stadgats. 

Övergångsbestämmelser 

1943:182

Denna lag träder i kraft dagen efter den, då lagen enligt därå meddelad 
uppgift utkommit från trycket i Svensk författningssamling, men äger 
icke tillämpning om olycksfallet inträffat eller yrkessjukdomen yppats 
före lagens ikraftträdande.
Lag (1943:881) om polisens ställning under krig 

1 § En polisman är skyldig att under krig delta i rikets
försvar i den omfattning regeringen föreskriver.
Lag (2014:581).

2 § En polisman, som enligt särskilda bestämmelser ska delta
i rikets försvar, tillhör under krig Försvarsmakten.
Lag (2014:581).

3 § Har upphävts genom lag (2014:581).

4 § Har upphävts genom lag (1980:587).

5 § Regeringen meddelar närmare föreskrifter om tillämpningen
av denna lag. Lag (2014:581).
Lag (1944:181) om redovisningsmedel

Vad den som mottagit medel för annan, med skyldighet att redovisa för
dem, för sådant ändamål har innestående på räkning i bank eller
annorledes håller avskilt skall vara förbehållet huvudmannen, såvitt
beloppet avskilts utan dröjsmål. Samma lag vare i fråga om belopp som
avskilts senare, om den redovisningsskyldige ej var på obestånd, när
beloppet avskildes.

Vad den redovisningsskyldige har omedelbart tillgängligt för att
avskiljas vare ock förbehållet huvudmannen, såvitt dröjsmål med
avskiljandet ej föreligger.

Är bankräkning eller kassa avsedd för flera huvudmäns medel, njute de
inbördes lika rätt, envar i förhållande till sin redovisningsfordran.
Kungörelse (1944:271) med särskilda  föreskrifter angående inrättande  och förande av ny fastighetsbok  i fråga om vissa järnvägar 

Kungl. Maj:t har funnit gott att, med ändring av vad kungörelsen den
19 november 1880 (nr 48 s. 1) om särskilda föreskrifter angående
inrättande och förande av fastighetsbok i fråga om vissa järnvägar
innehåller häremot stridande, förordna som följer.

I fall då jämlikt vederbörligt förordnande ny fastighetsbok enligt
lösbladssystem upplägges för järnväg, som avses i förordningen den 15
oktober 1880 (nr 36), innefattande särskilda föreskrifter angående
lagfart, inteckning och utmätning av järnväg, så ock i fråga om
förvaltning av järnväg under konkurs, skall iakttagas:

att varje upplägg skall innehålla tre avdelningar, nämligen
fastighetsspalt, lagfartsspalt och inteckningsspalt;

att för fastighetsspalt skola användas blanketter i enlighet med
härvid fogat formulär; samt

att för lagfarts- och inteckningsspalter skola användas blanketter,
överensstämmande med de formulär, som fogats vid kungörelsen den 18
november 1932 (nr 519) med närmare föreskrifter huru nya
fastighetsböcker för landet skola inrättas och föras.
Lag (1944:302) om köpares rätt till märkt virke 

Ved eller annat virke, som någon tillhandlat sig, må, ändå att virket
är kvar i säljarens vård, ej tagas i anspråk för betalning av dennes
gäld, om virket i fråga blivit tydligt märkt för köparens räkning och
det vid köp av sådant virke är brukligt att genom märkning angiva vad
som tillkommer köparen.

Övergångsbestämmelser

1944:302

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1944.

Lagen äger ej tillämpning, där utmätning ägt rum eller konkurs
inträffat före nämnda dag.
Reglemente (1944:42) för handelsflottans pensionsanstalt 

/Författningens text finns bara i tryckt version/
Lag (1944:475) om arbetslöshetsnämnd 

1 § I varje kommun skall finnas en arbetslöshetsnämnd. Kommun får
tillsätta särskild arbetslöshetsnämnd eller uppdraga åt annan nämnd
att vara arbetslöshetsnämnd. Har så ej skett är kommunstyrelsen
arbetslöshetsnämnd.

2 § Arbetslöshetsnämnd har till uppgift att vidtaga eller på annat
sätt främja kommunala åtgärder för att förebygga arbetslöshet eller
minska verkningarna av arbetslöshet.

3 § Det åligger arbetslöshetsnämnd särskilt att

1. handlägga frågor om kommuns hjälpverksamhet vid
arbetslöshet,

2. samarbeta med myndigheter och enskilda vilkas verksamhet rör

sysselsättningsfrågor samt

3. omedelbart underrätta Arbetsförmedlingen om arbetskonflikt
som påverkar hjälpverksamhet inom kommunen. Lag (2007:397).

4 § Arbetslöshetsnämnd skall göra de framställningar till
kommunfullmäktige och kommunstyrelsen som behövs för nämndens
verksamhet. Nämnden får infordra yttranden och upplysningar från
kommunstyrelsen, annan nämnd, beredning eller tjänsteman hos kommunen.

5 § För en särskild arbetslöshetsnämnd gäller vad som är föreskrivet om 
nämnder i kommunallagen (2017:725). Lag (2017:726).
Kungörelse (1944:636) angående  överflyttande på civilförsvarsstyrelsen  av de uppgifter, som åvila luftskyddsinspektionen och statens  utrymningskommission 

Kungl. Maj:t, som denna dag beslutat, att civilförsvarsstyrelsens 
verksamhet skall taga sin början den 1 oktober 1944 men att 
civilförsvarslagen skall träda i kraft först den 1 december samma år, 
har funnit gott förordna, att civilförsvarsstyrelsen under oktober och 
november månader 1944 skall dels fullgöra de uppgifter, som enligt 
gällande författningar åvila luftskyddsinspektionen, dels ock vara 
central utrymningsmyndighet och i övrigt fullgöra de uppgifter, som 
enligt gällande författningar åvila statens utrymningskommission. 

Tillika förordnar Kungl. Maj:t, att instruktionen den 28 juni 1941 (nr 
638) för luftskyddsinspektionen och instruktionen den 13 april 1940 
(nr 297) för statens utrymningskommission skola upphöra att gälla från 
och med den 1 oktober 1944.
Förordning (1944:749) med vissa  föreskrifter angående trafik med  motorfordon och släpfordon vid utrymning 

1 § Har jämlikt 34 § civilförsvarslagen utrymning anbefallts eller 
uppmaning till utrymning skett, må, utan hinder av de i 
motorfordonsförordningen den 23 oktober 1936 (nr 561) meddelade 
bestämmelserna angående registrering av motorfordon och släpfordon, 
dylika fordon, som jämlikt 15 § 2 mom. samma förordning avförts ur 
automobilregistret, utan ny registrering brukas för genomförande av 
utrymningen. 

Vad sålunda stadgats skall dock icke äga tillämpning å motorfordon, 
som hållas till salu i yrkesmässigt bedriven handel med sådana 
fordon. 

2 § För ändamål som i 1 § avses må yrkesmässig automobiltrafik 
bedrivas med för sådan trafik godkänt fordon utan iakttagande av 
gällande föreskrifter om yrkesmässig trafik; dock att ersättning ej må 
utgå med högre belopp än som angives i tillämplig taxa för befordran i 
sådan trafik.
Kungörelse (1945:105) med vissa bestämmelser angående avvisning och förpassning enligt utlänningslagen 

Kungl. Maj:t har funnit gott att, med stöd av 54 § utlänningslagen den 
11 juni 1937 (nr 344), förordna, att statens utlänningskommission må, 
utan att vara bunden av de i 24 och 30 §§ utlänningslagen givna 
bestämmelserna, medgiva anstånd med verkställighet av avvisnings- eller 
förpassningsbeslut samt meddela föreksrift till vilket land utlänning, 
mot vilken sådant beslut föreligger, bör befordras.
Förordning (1945:625) om registrering m.m. vid försäljning av vissa fordon som är införda i det militära fordonsregistret

1 § Vid försäljning av motorfordon eller med gummihjul eller
band försedd traktor eller släpfordon eller terrängmotorfordon,
vilket fordon är infört i det militära fordonsregistret, skall
utdrag ur det militära fordonsregistret för fordonet, samt i
förekommande fall, bevis om tidpunkten för senast verkställd
kontrollbesiktning lämnas till den nye ägaren.

Bestämmelser om fordons avförande ur det militära
fordonsregistret finns i militära vägtrafikkungörelsen
(1974:97). Förordning (2002:927).

2 § Har upphävts genom förordning (2001:668).

3 § Har upphävts genom kungörelse (1972:697).

4 § Om den som har förvärvat ett fordon som avses i 1 §, utan
föregående registrering av fordonet, har förstört det eller vidtagit
någon annan åtgärd, så att det kan antas att fordonet inte längre
kommer att användas som registreringspliktigt fordon här i landet,
skall han så snart det kan ske och senast inom tre veckor därefter
anmäla detta till Försvarsmaken. Anmälan skall göras
skriftligen samt åtföljas av bevis om de meddelade uppgifternas
riktighet. Förordning (1998:4)).

5 § Föreskrifter i de frågor som avses i denna förordning får
meddelas av Transportstyrelsen efter samråd med Försvarsmakten.
Förordning (2008:1118).

6 § Den som underlåter att inom föreskriven tid göra anmälan enligt 4 §
döms till penningböter.

Den som i anmälan enligt 4 § uppsåtligen lämnar oriktig uppgift döms
till böter. Förordning (1991:1354).
Förordning (1946:167) av gallring av verifikationerna till länsstyrelsernas räkenskaper 

§ 1 Verifikationerna till länsstyrelsernas  kassaredogörelser samt 
verifikationerna till länsstyrelsernas bötes- och uppbördsredogörelser 
skola från och med årgången 1963/64 med nedan nämnda undantag förstöras, 
i den mån tio år förflutit från redogörelseårets utgång. Förordning 
(1976:272).

§ 2 Från den i § 1 föreskrivna gallringen skola för att bevaras för 
framtiden för varje redogörelseår undantagas dels av verifikationerna 
till kassaredogörelserna samtliga verifikationer till /k/ en /-k/ 
länsstyrelses kassaredogörelse, dels av verifikationerna till 
bötesredogörelserna en eller annan volym, dels ock av verifikationerna 
till uppbördsredogörelserna avkortnings- och avskrivningslängderna 
ävensom en eller annan volym av de övriga verifikationerna. Det ankommer 
på riksarkivet att efter riksräkenskapsverkets hörande utvälja dels den 
länsstyrelse, vars kassaverifikationer sålunda skola bevaras, dels ock 
de särskilda volymer av verifikationerna till bötes- och 
uppbördsredogörelserna, vilka likaledes skola undantagas från gallring.

Riksarkivet äger därjämte att av kassaverifikationerna från och med 
årången 1918 till och med årgången 1945/46 från gallring undantaga 
sådana grupper av verifikationer, vilka riksarkivet gemensamt med 
vederbörande ämbetsverk finner från förvaltningens eller forskningens  
synpunkt vara av mera betydande värde och därför böra bevaras. Stanna 
riksarkivet och vederbörande ämbetsverk i olika mening i fråga om 
undantagande från gallring av grupper av nu ifrågavarande 
verifikationer, skall ärendet hänskjutas till regeringens avgörande.
Förordning (1976:272).

§ 3 Det åligger länsstyrelserna att tillse att handlingar i original, 
vilka kunna i framtiden erfordras för styrkande av visst 
rättsförhållande, icke biläggas verifikationerna, utan bevaras hos 
länsstyrelserna. I den mån dylika handlingar erfordras för granskning av 
räkenskaperna, skola bestyrkta avskrifter av desamma bifogas 
verifikationerna.

Akter till regeringens, länsstyrelses eller annan myndighets beslut må 
ej bifogas verifikationerna. Förordning (1976:272).
Lag (1946:324) om skogsvårdsavgift 

1 § Skogsvårdsavgift skall betalas för jordbruksfastighet som vid
fastighetstaxeringen åsatts delvärdet skogsbruksvärde.

Avgiftsskyldig är ägaren till fastigheten eller den som enligt 1 kap. 5
§ fastighetstaxeringslagen (1979:1152) skall anses som ägare. Den som
innehar fastighet med åborätt eller eljest med ständig eller ärftlig
besittningsrätt och på grund av denna sin rätt inte får utöver
husbehovet tillgodogöra sig avkastning av skog på fastigheten påförs
dock inte någon avgift.

I fråga om handelsbolag och dödsbon som vid inkomsttaxeringen behandlas
som handelsbolag är delägarna avgiftsskyldiga. Lag (1986:491).

2 § Skogsvårdsavgiften är för varje beskattningsår 8 promille av
skogsbruksvärdet. Omfattar beskattningsåret kortare eller längre tid än
tolv månader eller har fastigheten förvärvats eller avyttrats under
beskattningsåret, skall underlaget för avgiften jämkas med hänsyn
härtill. Lag (1990:338).

3 § I fråga om förfarandet för att bestämma underlaget för
skogsvårdsavgift gäller bestämmelserna i taxeringslagen (1990:324).
Lag (1990:338).

4 § I fråga om debitering och uppbörd av skogsvårdsavgift gäller
bestämmelserna i uppbördslagen (1953:272). Lag (1986:491).

5 § Skogsvårdsavgift tillfaller staten. Lag (1986:491).

Övergångsbestämmelser

1983:1125

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1984. Äldre bestämmelser gäller
fortfarande i fråga om avgift på grund av 1984 och tidigare års
taxering. I fråga om 1985 års taxering utgör promilletalet 6,5. Till den
del beskattningsåret omfattar tid före den 1 januari 1984 beräknas
avgiften enligt äldre bestämmelser.

1984:1079

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1985 och tillämpas första gången
vid 1986 års taxering. Äldre bestämmelser skall dock fortfarande
tillämpas vid nämnda taxering i fråga om skattskyldiga som då taxeras
för beskattningsår som har påbörjats före den 1 januari 1985.

1990:338

Denna lag träder i kraft den 30 juni 1990 och tillämpas första gången
vid 1991 års taxering.

1991:1849

Enligt riksdagens beslut föreskrivs att lagen (1946:324) om
skogsvårdsavgift skall upphöra att gälla vid utgången av juni 1992.
Lagen tillämpas dock alltjämt i fråga om avgift som belöper på tiden
före dess upphävande i den mån annat inte anges nedan i fråga om
beräkning av skogsvårdsavgiften.

För beskattningsår som avslutas efter den 31 december 1991 gäller
följande. Skogsvårdsavgiften beräknas på grundval av 1991 års
skogsbruksvärde och är för helt år räknat

a) 8 promille till den del beskattningsåret omfattar tid före den 1
januari 1992 och

b) 4 promille för tiden därefter. Beskattningsår som avslutas efter den
30 juni 1992 anses ha gått ut denna dag.

Har skogsbruksvärdet inte bestämts för år 1991 uppskattas
skogsbruksvärdet enligt de grunder som då gällde för bestämmande av
skogsbruksvärdet. Om den skattskyldige så yrkar beräknas
skogsvårdsavgiften på grundval av det för år 1992 gällande
skogsbruksvärdet.
Instruktion (1946:412) för nämnden för utgivande av förvaltningsrättsliga publikationer 

1 § Nämnden för utgivande av förvaltningsrättsliga publikationer har 
till ändamål att främja tillkomsten av författningskommentarer, 
författningssamlingar och annan vägledande litteratur på 
förvaltningsrättens område och angränsande områden. 

2 § I den mån tillgängliga medel förslå, har nämnden att dels träffa 
avtal om utarbetande av manuskript till verk, som avses i 1 §, dels ock 
bevilja bidrag till utgivande av sådana verk av betydelse för 
kommunalförvaltningen. 

Där ej Kungl. Maj:t annat medgiver, skall avtal om utarbetande av 
manuskript innehålla, att författarrätten utan inskränkning överlåtes på 
staten. I avtalet bör dessutom stadgas skyldighet för den som uppburit 
avtalad ersättning att återgälda denna i den mån avtalet ej fullgöres. 

Efter prövning av manuskriptet skall nämnden antingen själv ombesörja 
eller med statlig myndighet överenskomma om verkets tryckning och 
försäljning för statens räkning eller avtala med förläggare om dess 
utgivande. I sistnämnda fall bör viss del av upplagan tillförsäkras 
staten kostnadsfritt. Kungörelse (1948:664). 

3 § Nämnden består av fem ledamöter. Av dessa skall en vara 
vetenskapsman inom förvaltningsrättens område eller angränsande områden 
ochde övriga äga erfarenhet från olika grenar av stats- och 
kommunalförvaltningen. 

Ledamöterna förordnas av Kungl. Maj:t, som jämväl utser en av dem att 
vara ordförande. 

4 § Nämnden utser inom sig vice ordförande samt tillsätter sekreterare. 

5 § Nämnden sammanträder på kallelse av ordföranden. 

Nämnden är beslutför då ordföranden eller dennes ersättare samt minst 
två andra ledamöter äro närvarande. Såsom nämndens beslut gäller den 
mening, varom de flesta förena sig. Vid lika röstetal har ordföranden 
utslagsröst. 

6 § Sekreteraren åligger att svara för diarieföring av inkommande 
ärenden, ombesörja utskrifter av nämndens protokoll och yttranden, föra 
protokoll vid nämndens sammanträden ävensom i allmänhet biträda 
ordföranden i hans tjänsteutövning. 

7 § Nämnden äger att av verk och myndigheter erhålla de upplysningar och 
det biträde, som för nämndens verksamhet erfordras och av vederbörande 
kunna lämnas. 

8 § Kungl. Maj:t bestämmer ersättning till nämndens ledamöter och 
sekreteraren. 

9 § Utgående expedition i ärende, som  handlagts vid sammanträde med 
nämnden, undertecknas av ordföranden eller den ledamot han därtill 
utser. 

10 § Det åligger nämnden att årligen dels före den 1 september till 
chefen för justitiedepartementet avgiva berättelse över nämndens 
verksamhet under senast förflutna budgetår, dels ock inom därför stadgad 
tid till riksräkenskapsverket för granskning överlämna räkenskaper jämte 
tillhörande verifikationer för senaste räkenskapsår.