Lag (2005:395) om arbetstid vid visst vägtransportarbete

Tillämpningsområde

1 § Denna lag ska tillämpas på arbete som utförs av mobila
arbetstagare som är anställda av företag etablerade i en
medlemsstat och av förare som är egenföretagare under
förutsättning att arbetstagaren eller egenföretagaren deltar i
vägtransporter, vid vilka följande ska tillämpas:

– Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 561/2006 av
den 15 mars 2006 om harmonisering av viss sociallagstiftning
på vägtransportområdet och om ändring av rådets förordningar
(EEG) nr 3821/85 och (EG) nr 2135/98 samt om upphävande av
rådets förordning (EEG) nr 3820/85, eller

– Europeiska överenskommelsen om arbetsförhållanden för
fordons-besättningar vid internationella vägtransporter
(AETR).

I fråga om förare finns bestämmelser om körtider samt om
raster och viloperioder i Europaparlamentets och rådets
förordning (EG) nr 561/2006 och AETR.

I arbetstidslagen (1982:673) finns bestämmelser om arbetstid
vid arbete som inte omfattas av denna lag. Om arbetstagaren
för samma arbetsgivare både utför arbete som omfattas av denna
lag och arbete som omfattas av arbetstidslagen, ska
arbetstiden läggas samman vid tillämpning av denna lag.
Lag (2012:229).

1 a § Med mobil arbetstagare avses i denna lag varje
arbetstagare som ingår i den del av personalstyrkan som
förflyttar sig och som är anställd av ett företag som utför
person- eller varutransporter på väg för andras eller egen
räkning. Lag (2012:229).

1 b § Med förare som är egenföretagare avses i denna lag en
person vars huvudsakliga yrkesverksamhet består i att utföra
person- eller varutransporter på väg mot ersättning, i
enlighet med ett sådant gemenskapstillstånd som regleras i
förordning (EG) nr 1072/2009 eller förordning (EG) nr
1073/2009 eller ett yrkestrafiktillstånd enligt
yrkestrafiklagen (2012:210), och

a) som har rätt att arbeta för egen räkning och inte utför
arbete för en arbetsgivares räkning,

b) är fri att organisera den aktuella verksamheten,

c) vars inkomster är direkt beroende av den förtjänst som
görs, och

d) är fri att, självständigt eller i samarbete mellan
egenföretagare, ha affärsförbindelser med flera kunder.

För den förare som inte uppfyller samtliga dessa kriterier ska
samma skyldigheter och rättigheter gälla som för mobila
arbetstagare enligt denna lag.

Med arbetstid avses, när det gäller egenföretagare, inte tid
som används för allmänt administrativt arbete som inte direkt
hänger samman med transporten i fråga. Lag (2012:229).

Avvikelser genom kollektivavtal

2 § Genom ett kollektivavtal som har slutits eller godkänts av 
en central arbetstagarorganisation får undantag göras från 
bestämmelserna i 5-9 §§, 12 § andra stycket samt 15 §. Det är 
också tillåtet att genom ett sådant kollektivavtal göra 
avvikelser från 16 §, under förutsättning att avtalet 
respekterar det övergripande skydd för arbetstagare som avses 
i Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2019/1152 av den 
20 juni 2019 om tydliga och förutsägbara arbetsvillkor i 
Europeiska unionen, i den ursprungliga lydelsen. 

Genom ett sådant kollektivavtal får också 

1. tidsperioden för beräkning av den högsta tillåtna 
sammanlagda arbetstiden enligt 12 § första stycket utsträckas 
till högst sex månader, och

2. en annan period av natten än som anges i 14 § bestämmas, 
dock inte före kl. 0.00 eller efter kl. 7.00. 

Genom ett sådant kollektivavtal som avses i första stycket får 
det också bestämmas i vilken omfattning perioder av väntan ska 
räknas som arbetstid. Perioder av väntan innebär att 
arbetstagaren inte fritt kan disponera över sin tid utan måste 
befinna sig på sitt arbetsställe beredd att utföra arbete, 
enligt bestämmelserna i 12 § tredje stycket, 15 § andra 
stycket och 18 § tredje stycket. 

Undantag från 8 § andra och tredje styckena får göras även med 
stöd av kollektivavtal som har slutits av en lokal 
arbetstagarorganisation. Sådana undantag gäller dock under 
högst en månad, räknat från den dag då avtalet ingicks.
Lag (2022:451).

3 § En arbetsgivare som är bunden av kollektivavtal som avses i
2 § får tillämpa avtalet även på arbetstagare som inte är
medlemmar i den avtalsslutande arbetstagarorganisationen men
som sysselsätts i sådant arbete som avses med avtalet.

4 § Ett kollektivavtal är ogiltigt i den mån det innebär att
mindre förmånliga regler skall tillämpas för arbetstagarna än
som följer av denna lag.

Ordinarie arbetstid, övertid och mertid

Ordinarie arbetstid

5 § Den ordinarie arbetstiden får uppgå till högst 40 timmar i
veckan.

När det behövs med hänsyn till arbetets natur eller
arbetsförhållandena i övrigt, får arbetstiden uppgå till 40
timmar i veckan i genomsnitt under högst fyra veckor.

Veckan räknas från och med måndag, om inte annan beräkning
tillämpas på arbetsstället.

Övertid

6 § Med övertid avses arbetstid som överstiger ordinarie
arbetstid enligt 5 §. Om annan ordinarie arbetstid gäller på
grund av kollektivavtal som avses i 2 § första stycket, eller
på grund av medgivande om undantag av Transportstyrelsen enligt
21 §, ska med övertid i stället avses arbetstid som vid
heltidsarbete överstiger ordinarie arbetstid enligt avtalet
eller medgivandet.

Vid beräkning av övertid ska ledighet som förläggs till
arbetstagarens ordinarie arbetstid likställas med fullgjord
ordinarie arbetstid. Lag (2010:1570).

7 § När det finns ett särskilt behov av ökad arbetstid, får
övertid tas ut med högst 200 timmar under ett kalenderår
(allmän övertid).

8 § Har en natur- eller olyckshändelse eller annan liknande
omständighet som inte har kunnat förutses av arbetsgivaren
vållat avbrott i verksamheten eller medfört överhängande fara
för sådant avbrott eller för skada på liv, hälsa eller egendom,
får övertid tas ut för arbete i den utsträckning som
förhållandena kräver (nödfallsövertid).

Om det för arbetsstället finns en lokal arbetstagarorganisation
inom vars avtalsområde arbetet faller, får nödfallsövertid tas
ut endast under förutsättning att arbetsgivaren snarast
underrättar organisationen om övertidsarbetet.

Nödfallsövertid får inte tas ut under längre tid än två dygn
från arbetets början utan att tillstånd till arbetet har sökts
hos Transportstyrelsen. Lag (2010:1570).

Mertid

9 § Med mertid förstås sådan arbetstid som vid
deltidsanställning överstiger arbetstagarens ordinarie
arbetstid enligt anställningsavtalet. Bestämmelsen om beräkning
av övertid i 6 § andra stycket skall tillämpas även vid
beräkning av mertid.

När det finns särskilt behov av ökad arbetstid, får mertid tas
ut med högst 200 timmar under ett kalenderår (allmän mertid).
Mertid får också tas ut med tillämpning av de villkor för
nödfallsövertid som anges i 8 §.

Begränsning av den sammanlagda arbetstiden

10 § Med sammanlagd arbetstid avses summan av de timmar under
vilka en arbetstagare har utfört arbete som denna lag är
tillämplig på, oavsett om arbetet har utförts för en eller
flera arbetsgivare. Detsamma gäller för egenföretagare oavsett
om arbetet utförts för en eller flera kunder.

Om en person utfört vägtransportarbete i egenskap av såväl
arbetstagare som egenföretagare utgör summan av arbetstiderna
den sammanlagda arbetstiden. Lag (2012:229).

11 § Arbetsgivaren skall av arbetstagaren skriftligen begära
uppgifter om arbete som denne har utfört för en annan
arbetsgivares räkning. Arbetstagaren skall tillhandahålla
arbetsgivaren dessa uppgifter skriftligen.

12 § En arbetstagares sammanlagda arbetstid får uppgå till
högst 48 timmar per vecka i genomsnitt under en
beräkningsperiod om högst fyra månader. Detsamma ska gälla för
egenföretagare.

Den sammanlagda arbetstiden får dock inte under någon vecka
överstiga 60 timmar, med undantag för de fall som avses i
artikel 8.6 a i Europaparlamentets och rådets förordning (EG)
nr 561/2006 och artikel 8.6 b i AETR.

Vid beräkningen av den sammanlagda arbetstiden ska till den
läggas sådana perioder av väntan när arbetstagaren eller
egenföretagaren inte fritt kan disponera över sin tid utan
måste befinna sig på sitt arbetsställe beredd att utföra
arbete. Sådan tid när arbetstagaren eller egenföretagaren
skulle ha arbetat men i stället varit frånvarande på grund av
semesterledighet eller sjukdom ska likställas med fullgjord
arbetstid. Lag (2012:229).

13 § Med vecka avses vid tillämpningen av 12 § den period som
börjar måndag kl. 0.00 och slutar söndag kl. 24.00.

Nattarbete

14 § Med nattarbete avses arbete under någon del av perioden
som börjar kl. 1.00 och slutar kl. 5.00.

15 § Om det ingår nattarbete i en 24-timmarsperiod som
påbörjas efter sådan avslutad vila som avses i artikel 8 eller
9 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 561/2006,
artikel 8 i AETR eller 13 eller 14 § arbetstidslagen
(1982:673), får arbetstiden under den perioden inte överstiga
tio timmar.

Vid tillämpningen av bestämmelserna i första stycket ska i
arbetstiden inräknas sådana perioder av väntan när
arbetstagaren eller egenföretagaren inte fritt kan disponera
över sin tid utan måste befinna sig på sitt arbetsställe
beredd att utföra arbete.

Undantag från begränsningen av arbetstiden vid nattarbete i
första stycket får göras tillfälligtvis, om det föranleds av
något särskilt förhållande som inte hade kunnat förutses av
arbetsgivaren eller egenföretagaren. Lag (2012:229).

Information om arbetstidens förläggning

16 § En arbetsgivare som anlitar arbetstagare till arbete annat
än tillfälligtvis skall informera arbetstagarna om ändringar i
den ordinarie arbetstidens förläggning minst två veckor i
förväg. Sådan information får dock lämnas kortare tid i förväg,
om verksamhetens art eller händelser som inte hade kunnat
förutses ger anledning till det.

Viloperioder för lärlingar och praktikanter

17 § För de lärlingar och praktikanter som är mobila
arbetstagare enligt 1 a § gäller de viloperioder som anges i
artikel 8 och 9 i Europaparlamentets och rådets förordning
(EG) nr 561/2006. Om bestämmelser i arbetsmiljölagen
(1977:1160) eller arbetstidslagen (1982:673) eller
föreskrifter meddelade med stöd av någon av dessa lagar ger
ett för den enskilde förmånligare skydd ska dock dessa
bestämmelser tillämpas. Lag (2012:229).

Raster och pauser

18 § Arbete får aldrig utföras längre tid än sex timmar i
följd utan rast. Rasten ska uppgå till minst 30 minuter, om
arbetstiden omfattar mellan sex och nio timmar. Om arbetstiden
överstiger nio timmar, ska rasten uppgå till minst 45 minuter.
Rasten får delas upp på flera perioder om minst 15 minuter
vardera.

Raster under sådan körtid som avses i Europaparlamentets och
rådets förordning (EG) nr 561/2006 och AETR ska förläggas i
enlighet med förordningen eller överenskommelsen och räknas
som rast även enligt denna lag.

Rast som tas under perioder av väntan, när arbetstagaren eller
egenföretagaren inte fritt kan disponera över sin tid utan
måste befinna sig på sitt arbetsställe beredd att utföra
arbete, räknas även som arbetstid. Lag (2012:229).

19 § Arbetsgivaren skall ordna arbetet så att arbetstagarna kan
ta de pauser som behövs utöver rasterna.

Om arbetsförhållandena kräver det, får i stället särskilda
arbetspauser läggas ut. Arbetsgivaren skall i så fall på
förhand ange arbetspausernas längd och förläggning så noga som
omständigheterna medger.

Pauser räknas in i arbetstiden.

Registrering av arbetstid

20 § Arbetsgivare och egenföretagare ska registrera all 
arbetstid som omfattas av denna lag. Registren ska bevaras hos 
arbetsgivaren eller egenföretagaren i minst två år efter den 
tidsperiod som arbetet omfattar. 

Arbetsgivaren ska på begäran av arbetstagaren lämna denne en 
kopia av den registrerade arbetstiden. Även fackliga 
organisationer som företräder arbetstagare på arbetsstället 
har rätt att på begäran få en sådan kopia.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får 
meddela föreskrifter om registrering enligt första stycket.
Lag (2022:464).

Dispens

21 § Om kollektivavtal som avses i 2 § inte träffas eller om
det är fråga om en egenföretagare, får Transportstyrelsen
medge sådana undantag (dispens) som avses i den bestämmelsen,
förutsatt att det finns särskilda skäl.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får
meddela föreskrifter om sådana undantag som avses i 2 § i
fråga om sammanlagd arbetstid och nattarbete för
egenföretagare.

Ytterligare övertid eller mertid, utöver allmän övertid
respektive allmän mertid, får medges med högst 150 timmar
under ett kalenderår. Lag (2012:229).

Tillsyn

22 § Transportstyrelsen ska se till att lagen följs och har
rätt att av arbetsgivaren och egenföretagaren på begäran få de
upplysningar och handlingar som behövs för tillsynen.

För att kunna utöva tillsynen har Transportstyrelsen rätt att
få tillträde till arbetsställena. Lag (2012:229).

23 § Polismyndigheten ska lämna den hjälp som behövs för att
Transportstyrelsen ska kunna utöva sin tillsyn. Begäran om
sådan hjälp får dock göras endast om

1. det på grund av särskilda omständigheter kan befaras att
åtgärden inte kan utföras utan att en polismans särskilda
befogenheter enligt 10 § polislagen (1984:387) behöver
tillgripas, eller

2. det annars finns synnerliga skäl.
Lag (2014:739).

24 § Transportstyrelsen får meddela de förelägganden eller
förbud som behövs för att denna lag ska följas. Förelägganden
och förbud får förenas med vite. Lag (2010:1570).

Straffbestämmelser m.m.

25 § Till böter eller fängelse i högst ett år döms den
arbetsgivare eller den egenföretagare som uppsåtligen eller av
oaktsamhet bryter mot ett föreläggande eller ett förbud som
har meddelats med stöd av 24 §. Detta gäller dock inte om
föreläggandet eller förbudet har förenats med vite.
Lag (2012:229).

26 § Till böter döms den arbetsgivare som uppsåtligen eller av
oaktsamhet

1. förlägger arbetet så att

a) arbetstagarens arbetstid överstigit vad som är tillåtet
enligt bestämmelserna i denna lag,

b) raster inte kunnat tas enligt vad som föreskrivs i 18 §
första stycket,

2. inte uppfyller sina skyldigheter enligt 16 §, utan att
undantag har gjorts enligt 2 eller 21 §, eller sina
skyldigheter enligt 20 §, eller

3. lämnar oriktiga uppgifter om förhållanden av vikt, när
Transportstyrelsen har begärt upplysningar eller handlingar
enligt 22 § första stycket. Lag (2010:1570).

26 a § Till böter döms den som är egenföretagare och som
uppsåtligen eller av oaktsamhet

1. förlägger arbetet så att

a) arbetstiden överstigit vad som är tillåtet enligt
bestämmelserna i denna lag,

b) raster inte kunnat tas enligt vad som föreskrivs i 18 §
första stycket,

2. inte uppfyller sina skyldigheter enligt 20 § första
stycket, eller

3. lämnar oriktiga uppgifter om förhållanden av vikt, när
Transportstyrelsen har begärt upplysningar eller handlingar
enligt 22 § första stycket. Lag (2012:229).

27 § För en arbetsgivare som inte fullgör sina förpliktelser
enligt kollektivavtal som avses i 2 §, gäller vad som anges om
påföljd i avtalet eller i lagen (1976:580) om medbestämmande i
arbetslivet.

Övertidsavgifter

28 § Om en arbetsgivare har överträtt bestämmelserna i 7
eller 8 § utan att ha stöd i kollektivavtal enligt 2 §
eller ha fått dispens enligt 21 §, utgår en särskild
avgift (övertidsavgift). Avgiften tas ut av den fysiska
eller juridiska person som utövar den verksamhet i vilken
överträdelsen har begåtts.

Övertidsavgiften utgör för varje timme otillåten övertid
och för varje arbetstagare som har anlitats i strid mot 7
eller 8 §, en procent av det prisbasbelopp enligt 2 kap. 6
och 7 §§ socialförsäkringsbalken som gällde vid den
tidpunkt då överträdelsen begicks.

Avgiften kan sättas ned eller efterges om särskilda
omständigheter föreligger. Lag (2010:1293).

29 § Frågor om övertidsavgift prövas av allmän domstol efter
ansökan som skall göras av allmän åklagare inom två år från den
tidpunkt då överträdelsen begicks. I fråga om sådan ansökan
gäller bestämmelserna i rättegångsbalken om åtal för brott, på
vilket inte kan följa svårare straff än böter, och
bestämmelserna om kvarstad i brottmål. Sedan fem år har
förflutit från den tidpunkt då överträdelsen begicks, får
övertidsavgift ej tas ut. Övertidsavgifter tillfaller staten.

Ett beslut genom vilket någon har påförts en övertidsavgift
skall genast sändas till länsstyrelsen. Avgiften skall betalas
till länsstyrelsen inom två månader från det att beslutet vann
laga kraft. En upplysning om detta skall tas in i beslutet. Om
avgiften inte betalas inom denna tid, skall dröjsmålsavgift tas
ut enligt lagen (1997:484) om dröjsmålsavgift. Den obetalda
övertidsavgiften och dröjsmålsavgift skall lämnas för
indrivning. Regeringen får föreskriva att indrivning inte
behöver begäras för ett ringa belopp. Bestämmelser om
indrivning finns i lagen (1993:891) om indrivning av statliga
fordringar m.m. Indrivningsåtgärder får inte vidtas sedan fem
år har förflutit från det att beslutet vann laga kraft.

Överklagande m.m.

30 § Transportstyrelsens beslut enligt denna lag får överklagas
hos allmän förvaltningsdomstol.

Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten.
Lag (2010:1570).

31 § För att ta till vara arbetstagarnas intresse i ett ärende
enligt denna lag, får beslut som avses i 30 § överklagas av
huvudskyddsombud eller, om något sådant ombud inte finns, av
annat skyddsombud. Finns det inte något skyddsombud, får en
arbetstagarorganisation överklaga ett sådant beslut i den mån
saken rör medlemmarnas intresse och organisationen tidigare har
yttrat sig i ärendet.

32 § Transportstyrelsen får förordna att dess beslut ska gälla
omedelbart. Lag (2010:1570).

33 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer
får meddela föreskrifter om avgifter för tillsyn och
ärendehandläggning enligt denna lag och enligt föreskrifter som
har meddelats med stöd av lagen. Lag (2010:1570).

Övergångsbestämmelser

2008:299

1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 2008.

2. För beslut som meddelats av Arbetsmiljöverket före den 1
juli 2008 gäller 30 § i sin äldre lydelse.

2010:1570

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2011. Vid tillämpning av
7 a § förvaltningsprocesslagen (1971:291) ska
Transportstyrelsen vara den enskildes motpart.