Förordning (1962:500) om brandfarliga varor som omhänderhas av försvarsmakten, m.m.

1 § Central förvaltningsmyndighet inom försvarsmakten får 
beträffande brandfarliga varor, som omhänderhas av 
försvarsmakten, ävensom anordningar för förvaring, hantering 
eller transport medelst rörledning av sådana varor föreskriva 
om undantag från förordningen (1961:568) om brandfarliga 
varor under fältmässig övning samt under provning i samband 
med tekniskt utvecklingsarbete. Förordning (1982:927). 

2 § Om det av hänsyn till krav på krigsmässig användning, 
militär beredskap eller utbildning eller av annat särskilt skäl är 
påkallat, får vederbörande centrala förvaltningsmyndighet inom 
försvarsmakten i fråga om anläggning, över vilken 
försvarsmakten förfogar, ävensom beträffande brandfarliga varor 
som omhänderhas av försvarsmakten, och anordning för 
förvaring, hantering eller transporter medelst rörledning av 
sådana varor, i samråd med sprängämnesinspektionen utfärda 
särskilda bestämmelser att träda i stället för föreskrifter, som 
sprängämnesinspektionen utfärdat jämlikt förordningen (1961:568) om 
brandfarliga varor. 

Den centrala förvaltningsmyndigheten får också i samråd med 
sprängämnesinspektionen meddela föreskrifter i fråga om andra 
transporter av brandfarliga varor som omhänderhas av 
försvarsmakten än som avses i 1 § eller 2 § första stycket om 
transporterna inte omfattas av lagen (1982:821) om transport 
av farligt gods. 

Kan den centrala förvaltningsmyndigheten och sprängämnesinspektionen 
inte enas, skall frågan hänskjutas till regeringens avgörande. 
Förordning (1982:927). 

3 § Särskilda bestämmelser avseende försvarsmaktens anläggningar 
och anordningar för brandfarlig vara samt försvarsmaktens befattning 
med dylik vara skola ges sådant innehåll att fara för skada genom 
brand eller annorledes förebygges i den utsträckning detta är möjligt 
utan att syftet med den åtgärd bestämmelen avser äventyras. Förordning 
(1981:497). 

4 § Myndighet inom försvarsmakten skall sträva efter att personalens 
befattning med brandfarlig vara under förhållanden då särskilda enligt 
1 och 2 §§ utfärdade bestämmelser gälla, så långt det utan 
eftersättande av försvarsmaktens uppgifter är möjligt, försiggår 
på lika betryggande sätt som är föreskrivet för enskilda personers 
och företags motsvarande befattning. 

Myndighet inom försvarsmakten bör, därest ej av särskild anledning 
hinder däremot föreligger, vid behandling av ärende om brandfarlig 
vara i erforderlig utsträckning samråda med de civila myndigheter, 
som skulle ha medverkat vid ärendets behandling, därest detta avsett 
enskild person eller enskilt företag. Central och regional myndighet 
inom försvarsmakten må därvid samråda direkt med central och regional 
civil myndighet. Förordning (1981:497). 

5 § Kommer riket i krig eller inträder beredskapstillstånd, äger 
vederbörande centrala förvaltningsmyndighet inom försvarsmakten, 
när så finnes påkallat, beträffande försvarsmaktens anläggningar 
och anordningar för brandfarlig vara samt försvarsmaktens befattning 
med dylik vara meddela ytterligare undantag från förordningen om 
brandfarliga varor samt utfärda särskilda bestämmelser utan föregående 
samråd med sprängämnesinspektionen. Förordning (1981:497).