Kungörelse (1974:270) om kontroll  vid införsel av livsmedel 

Allmänna bestämmelser

Införseltillstånd

1 § Statens livsmedelsverk får förordna att visst slag av livsmedel ej
får införas till riket utan livsmedelsverkets tillstånd.

Utan hinder av förordnande som avses i första stycket får livsmedel utan
tillstånd införas i följande fall, nämligen om livsmedlet

1. av gränsbo införs i sådan gränstrafik som avses i 21 §
tullfrihetsförordningen (1987:1289) om livsmedlet kan antas vara avsett
att förbrukas av den person för vars räkning införseln sker eller dennes
hushåll,

2. i annat fall än som avses vid 1 medföres från utlandet av resande för
egen eller hans hushålls räkning,

3. medföres på transportmedel i utrikes trafik, om livsmedlet är avsett
som proviant för besättning eller passagerare,

4. inkommer till enskild person såsom försändelse från utlandet, om
livsmedlets sammanlagda vikt uppgår till högst tio kilogram och
mottagaren på begäran av tullmyndigheten lämnar skriftlig försäkran att
livsmedlet är avsett att förbrukas av honom eller hans hushåll.

Bestämmelser om krav på tillstånd för att föra in livsmedel till landet
finns även i veterinära införselkungörelsen (1958:551). Förordning
(1989:807).

2 § Tillstånd enligt 1 § får förenas med de villkor som statens
livsmedelsverk finner påkallade med hänsyn till livsmedlets beskaffenhet
och de hygieniska förhållandena i tillverknings- eller ursprungslandet
eller under transporten till Sverige. Därvid får föreskrivas att
livsmedel skall härröra från anläggning som godkänts av verket.
Godkännande som nu sagts får ej meddelas förrän livsmedelsverket genom
undersökning i ursprungslandet eller på annat tillförlitligt sätt
inhämtat kännedom om landets livsmedelsbestämmelser, livsmedelskontroll
och produktionsförhållanden.

3 § Innan statens livsmedelsverk meddelar förordnande enligt 1 § första
stycket eller avslår ansökan om tillstånd att införa livsmedel, skall
verket samråda med statens jordbruksverk, om ärendet berör
jordbruksverkets verksamhetsområde. Finns anledning anta att förordnande
kan medföra handelshinder av väsentlig betydelse, skall
livsmedelsverket, om det inte finns synnerliga skäl, samråda med
kommerskollegium, innan verket meddelar förordnandet. Förordning
(1991:1310).

4 § I fråga om hantering av oförtullat livsmedel som enligt statens
livsmedelsverks förordnande ej får införas utan verkets tillstånd gäller
lagen (1973:980) om transport, förvaring och förstöring av
införselreglerade varor, m.m. Livsmedelsverket får föreskriva
begränsning av rätten att hantera oförtullad vara.

Kontroll m.m.

5 § Den eller de kommunala nämnder som fullgör uppgifter inom miljö- och
hälsoskyddsområdet i den ort där livsmedlet anmäls till förtullning
eller i den ort som statens livsmedelsverk i särskilt fall bestämmer
skall ombesörja undersökning, provtagning och annan kontroll av
livsmedlet i den utsträckning som livsmedelsverket bestämmer. Nämnden
skall utan dröjsmål underrätta tullmyndigheten om resultatet av sådan
kontroll.

Den som importerar livsmedlet skall i god tid före livsmedlets beräknade
ankomst underrätta den kommunala nämnden och därvid lämna uppgift om
livsmedlets slag, mängd och ursprungsland. Tullmyndigheten skall utan
dröjsmål underrätta nämnden när livsmedel som här avses anmälts till
förtullning. Förordning (1991:1310).

6 § Den som importerar livsmedel skall biträda den
kommunala nämnden vid sådan kontroll som avses i 5 § första
stycket.

Den kommunala nämndens kostnader för provtagning och
undersökning av prov skall i den utsträckning och enligt de villkor
Statens livsmedelsverk föreskriver ersättas av importören.
Ersättning tas ut enligt taxa som fastställs av kommunen efter
förslag av den kommunala nämnden. För prov som fordras för
nämndens kontroll lämnas inte gottgörelse.

Har Livsmedelsverket föreskrivit stickprovsundersökning av ett
visst varuslag, skall statens kostnad för en sådan undersökning
täckas genom en avgift som tas ut vid införsel av varor av det slaget
enligt en taxa som Livsmedelsverket fastställer efter samråd med
Riksrevisionsverket. Importören skall betala avgiften till en
tullmyndighet. Vad som sägs i 35 § tullagen (1987:1065) om tull och
annan skatt skall gälla i fråga om avgiften. För en sändning som
avvisas tas någon avgift inte ut.

Statens kostnader för uppföljning av prov som har lett till
anmärkning skall betalas av importören. Förordning (1993:1202).

7 § Visar det sig vid kontroll som avses i 5 § att livsmedel kan antas
vara otjänligt till människoföda, skall den kommunala nämnden besluta
vilka åtgärder som skall vidtas med livsmedlet. Kan varan genom särskild
behandling göras tjänlig som livsmedel, får efter förtullningen sådan
behandling ske under nämndens kontroll. I annat fall skall nämnden medge
att varan lämnas ut för annan användning eller på importörens bekostnad
låta förstöra den.

Beslut som avses i första stycket får ej verkställas förrän en vecka
förflutit efter det beslutet delgivits importören och tullmyndigheten
underrättats. Förordning (1991:1310).

Särskilda bestämmelser om köttvaror

Införselort

8 § Om ej statens livsmedelsverk medger annat, får köttvara införas
endast över ort där

1. hos den kommunala nämnden finns veterinär som livsmedelsverket
förordnat att utföra kontroll enligt denna kungörelse,

2. lokaler som livsmedelsverket godkänt finns till förfogande för
kontroll enligt denna kungörelse samt i övrigt för kontrollen vidtagits
åtgärder som verket finner ändamålsenliga.

Livsmedelsverket upprättar efter samråd med generaltullstyrelsen
förteckning över orter över vilka införsel enligt första stycket får
ske. Förteckningen offentliggöres en gång om året. Sker ändring i
förteckningen, skall verket offentliggöra ändringen utan dröjsmål.
Förordning (1991:1310).

9 § Tullmyndighet och sådan myndighet, som enligt 75 § andra stycket
tullförordningen (1987:1114) utövar tullkontroll över gods, skall
övervaka att köttvaror inte införs över någon annan ort än sådan som
finns upptagen i en förteckning som avses i 8 § andra stycket.
Förordning (1987:1292).

10 § Köttvaror som godkänts för införsel får hanteras utan
hinder av de föreskrifter om köttbesiktning som meddelats med
stöd av livsmedelslagen (1971:511). Förordning (1990:308).

Övriga bestämmelser

11 § Om ansvar för införsel av livsmedel i strid mot denna kungörelse
eller med stöd därav meddelade föreskrifter och för försök därtill finns
bestämmelser i lagen (1960:418) om straff för varusmuggling.

Har vara förklarats förverkad, åligger det tullverket att anmäla detta
till statens livsmedelsverk. Verket bestämmer vilka åtgärder som skall
vidtagas med varan.

12 § Beslut av en kommunal nämnd enligt denna kungörelse får överklagas
hos länsstyrelsen. Länsstyrelsens beslut i ett sådant fall får
överklagas hos kammarrätten.

Bestämmelser om överklagande av beslut som statens livsmedelsverk har
meddelat enligt denna kungörelse finns i livsmedelslagen (1971:511).
Förordning (1991:1310).

13 § Myndighet äger förordna att dess beslut skall lända till
efterrättelse utan hinder av förd talan.

14 § Närmare föreskrifter för tillämpningen av denna kungörelse meddelas
av statens livsmedelsverk.