Förordning (1989:974) om miljöfarliga  batterier 

Allmänna bestämmelser

1 § Syftet med denna förordning är att förhindra utsläpp i miljön av
kadmium, kvicksilver och bly från batterier. Förordning (1990:1333).

2 § Med miljöfarliga batterier avses i denna förordning batterier och
ackumulatorer med mer än

1. 25 milligram kvicksilver per cell, utom när det gäller alkaliska
brunstensbatterier,

2. 0,025 viktprocent kadmium, eller

3. 0,4 viktprocent bly.

Med miljöfarliga batterier avses även alkaliska brunstensbatterier
som innehåller mer än 0,025 viktprocent kvicksilver.
Förordning (1996:1574).

3 § Det är främst tillverkare och importörer som skall
-- vidta de åtgärder som behövs för en övergång till batterier och
ackumulatorer som inte är miljöfarliga enligt denna förordning, och
-- iaktta de försiktighetsmått som är nödvändiga för att hindra eller
motverka skador på människor eller i miljön till följd av
hanteringen av miljöfarliga batterier. Förordning (1993:1204).

Förbud

4 § Andra miljöfarliga alkaliska brunstensbatterier än sådana av
knappcellstyp får inte överlåtas yrkesmässigt.

Om det finns särskilda skäl får Statens naturvårdsverk medge
undantag från överlåtelseförbudet. Förordning (1993:1204).

4 a § Varor med inbyggda miljöfarliga batterier får överlåtas
yrkesmässigt endast om batterierna med lätthet kan avlägsnas av
konsumenten när de är förbrukade. Detta gäller dock inte de varor som
anges i bilaga 2. Förordning (1996:1574).

Märkning

5 § Ett miljöfarligt batteri eller batteripaket får överlåtas
yrkesmässigt endast om det har märkts tydligt av tillverkaren
eller importören på ett sådant sätt som anges i bilaga 1 till
denna förordning. Märkningsskyldigheten gäller även andra varor
än sådana som avses i bilaga 2 och där miljöfarliga batterier är
inbyggda, om inte batterierna med lätthet kan avlägsnas av
användaren när batterierna är förbrukade.

En sådan vara som avses i bilaga 2 med inbyggda batterier som
inte med lätthet kan avlägsnas av användaren skall åtföljas av
information om att miljöfarliga batterier ingår och hur dessa
kan avlägsnas på ett säkert sätt.

I stället för skyldigheten att märka batteriet gäller i fråga
om enstaka knappceller att förpackningen till ett sådant batteri
skall vara tydligt märkt på ett sådant sätt som anges i bilaga
1.

Om det finns synnerliga skäl får Statens naturvårdsverk medge
undantag från märkningsskyldigheten. Förordning (1997:213).

5 a § Om Statens naturvårdsverk har medgett undantag från
överlåtelseförbudet enligt 4 §, skall beslutet om undantag förenas
med villkor om att märkning skall göras i enlighet med vad som gäller
enligt denna förordning. Förordning (1996:1574).

Insamling m. m.

6 § Miljöfarliga batterier som är förbrukade skall lämnas till
mottagare som anges i 7 § eller på den plats som kommunen anvisar och
får inte ingå i eller förvaras tillsammans med hushållsavfall. Detta
gäller även förbrukade varor med inbyggda miljöfarliga batterier.
Förordning (1996:1574).

7 § Den som för förbrukning yrkesmässigt överlåter miljöfarliga
batterier är skyldig att ta emot förbrukade sådana batterier. Detta
gäller även förbrukade varor med inbyggda miljöfarliga batterier.

I samband med yrkesmässig överlåtelse skall överlåtaren informera om
att förbrukade miljöfarliga batterier eller varor med inbyggda
miljöfarliga batterier kan lämnas på ett inköpsställe eller på någon
annan plats som kommunen anvisar.

Batterier eller förbrukade varor som har tagits emot av en
överlåtare enligt första stycket skall lämnas på den plats som
kommunen anvisar. Kommunen får föreskriva att ett miljöfarligt
batteri skall vara demonterat från varan med det inbyggda batteriet.
Förordning (1996:1574).

8 § Om inte annat framgår av andra stycket skall miljöfarliga
batterier forslas bort genom kommunens försorg till en anläggning för
bortskaffande eller återvinning. Statens naturvårdsverk får medge att
någon annan än kommunen forslar bort batteriavfall.

I fråga om transport av förbrukade blybatterier och
nickel-kadmiumbatterier gäller inte vad som föreskrivs i 12-21 §§
förordningen (1996:971) om farligt avfall.

I fråga om tillstånd till bortskaffande eller återvinning av
förbrukade miljöfarligt batterier gäller 22-30 §§ förordningen
(1996:971) om farligt avfall och för export och import av sådana
batterier förordningen (1995:701) om gränsöverskridande transporter
av avfall. Förordning (1996:975).

Uppgiftsskyldighet

9 § Den som yrkesmässigt tillverkar eller importerar andra
miljöfarliga batterier än sådana som avses i 4 § skall till Statens
naturvårdsverk lämna uppgifter om den mängd sådana batterier som
överlåtits eller importerats för eget bruk i yrkesmässig verksamhet.

Närmare föreskrifter om uppgiftsskyldigheten får meddelas av Statens
naturvårdsverk. Förordning (1996:1574).

Avgift

10 § Den som skall lämna uppgifter enligt 9 § skall betala en
avgift som motsvarar kostnaderna för

1. slutligt omhändertagande av batterierna,

2. den information som behöver spridas om de åtgärder som avses i
denna förordning,

3. i fråga om blybatterier, även insamling av batterierna,

4. i fråga om nickel-kadmiumbatterier, även Statens
naturvårdsverks handläggning av de uppgifter som skall lämnas.
Förordning (1994:865).

11 § För miljöfarliga batterier som överlåts på den svenska
marknaden eller importeras för eget bruk i yrkesmässig verksamhet
skall avgift tas ut med

1. 23 kronor per kilogram för alkaliska batterier och
kvicksilveroxidbatterier,

2. 46 kronor per kilogram för slutna nickel-kadmiumbatterier,

3. 40 kronor per blybatteri (startbatteri) som har en vikt av mer än
tre kilogram per styck. Förordning (1994:865).

12 § Avgiften skall betalas kvartalsvis efter beslut av Statens
naturvårdsverk som skall ta emot och redovisa betalningen.

Naturvårdsverket får meddela närmare föreskrifter om betalning
av avgiften. Förordning (1993:425).

13 § Om det finns särskilda skäl, får statens naturvårdsverk besluta att
avgiften skall nedsättas eller efterskänkas.

14 § Beslut om betalning av avgift får verkställas enligt
utsökningsbalken. Statens naturvårdsverk får förordna att ett sådant
beslut skall gälla omedelbart även om det överklagas.

Tillsyn, ansvar och överklagande

15 § Bestämmelserna i 26--28 §§ förordningen (1985:835) om kemiska
produkter gäller i fråga om tillsyn över efterlevnaden av denna
förordning. Vad som sägs om kemikalieinspektionen i 26 § förordningen om
kemiska produkter skall dock vid tillämpningen av denna förordning avse
statens naturvårdsverk.

16 § Bestämmelser om ansvar och förverkande på grund av överträdelser av
3 §, 4 §, 5 § första stycket och 9 § finns i lagen (1985:426) om kemiska
produkter.

Den som yrkesmässigt eller i större omfattning samlar in och forslar
bort batterier i strid mot 8 § första stycket skall dömas till böter.

17 § Ett beslut som Statens naturvårdsverk i ett särskilt fall har
meddelat enligt denna förordning får överklagas hos allmän
förvaltningsdomstol.

Prövningstillstånd krävs för överklagande till kammarrätten.
Förordning (1995:271).

18 § Ytterligare föreskrifter för verkställigheten av denna förordning
får meddelas av statens naturvårdsverk.

Bilaga 1

Vid märkning enligt 5 och 5 a §§ skall en av följande två symboler
användas.

(Symbolen inte med här)

Symbolen skall täcka tre procent av ytan på batteriets största sida.
För cylinderformade batterier skall symbolen täcka tre procent av
halva batteriets yta. Symbolen skall dock inte vara större än 55
cm. Om batteriet är så litet att tre procent av batteriets yta är
mindre än 0,50,5 cm skall en symbol med storleken 11 cm
placeras på förpackningen till batteriet.

Den som ansvarar för märkningen enligt 5 § första stycket skall
besluta om vilken av de båda symbolerna som skall användas.

Märkningen skall också upplysa om vilken tungmetall batteriet
innehåller genom en symbol som består av den kemiska
beteckningen för den aktuella tungmetallen; Hg, Cd eller Pb.
Symbolen skall placeras under symbolen för sopkärlet och vara
minst en fjärdedel så stor som den symbolen.

Märkningen skall vara väl synlig, läsbar och outplånlig.
Förordning (1994:865).

Bilaga 2

Förbudet i 4 a § gäller inte

1. om det av tekniska skäl är nödvändigt att använda miljöfarliga
batterier: apparater där batterierna är fastlödda, fastsvetsade eller
på något annat sätt permanent fästa vid kontaktpunkter för att
säkerställa en kontinuerlig strömförsörjning vid krävande industriell
användning och för att bevara minnes- och datafunktioner i
databehandlings- och kontorsutrustning,

2. om en oavbruten funktion är nödvändig och om batterierna endast
kan avlägsnas av kvalificerad personal: referensceller i utrustning
för vetenskapligt eller yrkesmässigt bruk samt miljöfarliga batterier
i medicinska anordningar avsedda att upprätthålla vitala funktioner
och i pacemaker,

3. om ett batteribyte som utförs av okvalificerad personal kan
medföra säkerhetsrisker för användaren eller påverka apparatens
funktion: bärbara apparater, eller

4. utrustning för yrkesmässig användning i mycket känslig omgivning,
exempelvis i närvaro av flyktiga ämnen. Förordning (1996:1574).

Övergångsbestämmelser

1989:974

1. Denna förordning träder i kraft i fråga om 5 § andra och tredje
styckena den 1 juli 1990 och i övrigt den 1 februari 1990.

2. Förordningen (1986:1236) om miljöfarliga batterier skall upphöra att
gälla vid utgången av januari 1990.

3. Märkning som avses i 5 § får till och med den 31 december 1992 även
ske enligt vad som föreskrivs i förordningen (1987:1049) om ändring i
förordningen (1986:1236) om miljöfarliga batterier.

4. Om det i en annan förordning hänvisas till bestämmelser som ersätts
genom bestämmelser i den nya förordningen, skall i stället de nya
bestämmelserna tillämpas.

1993:1204

Denna förordning träder i kraft, i fråga om 3, 6, 7 och 8 §§ samt
bestämmelsen i bilagan om att symbol får utformas som en cirkel
och ha mörkt gröna kanter den 1 januari 1994, i fråga om 4 a och
5 §§ den 1 januari 1995 och i övrigt den dag regeringen bestämmer.
(I kraft den 1 januari 1994, 1993:1646).

1994:865

1. Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1994.

2. Föreskrifterna i bilagan i sin äldre lydelse tillämpas vid sidan
av den nya lydelsen till och med den 31 december 1995.
Förordning (1994:1359).

1994:1131

Denna förordning träder i kraft i fråga om 8 § andra stycket den 1
januari 1995 och i övrigt den 1 oktober 1994.

1995:271

Denna förordning träder i kraft den 1 april 1995. Beslut som har
meddelats före ikraftträdandet överklagas enligt äldre bestämmelser.