Oljekrislag (1975:197)

Inledande bestämmelse

1 § Denna lag tillämpas för att säkerställa fullföljandet av Sveriges
åtaganden i det avtal om ett internationellt energiprogram (IEP) som
undertecknades i Paris den 18 november 1974.

Ransonering

2 § Skall Sverige fullgöra skyldighet att begränsa oljekonsumtionen
enligt artiklarna 13 och 14 i det avtal som anges i 1 §, får
regeringen föreskriva, att bestämmelserna i 6-9 §§ ransoneringslagen
(1978:268), helt eller delvis, skall äga tillämpning under viss tid,
högst ett år varje gång.

Föreskrift som avses i första stycket skall inom en månad
underställas riksdagen för dess prövning huruvida föreskriften skall
bestå. Underlåtes detta eller godkänner riksdagen ej föreskriften
inom två månader från det underställningen har skett, är föreskriften
förfallen. Lag (1994:1637).

Förfogande

3 § Skall Sverige fullgöra tilldelningsskyldighet enligt artiklarna
13-15 och 17 i det avtal som anges i 1 §, får regeringen eller myndighet
som regeringen bestämmer besluta att ägare eller innehavare av råolja
eller oljeprodukter skall avstå förnödenheten till staten eller annan.
Sådant beslut får också innebära att ägare eller innehavare av
förnödenhet som har sagts nu eller av fastighet, anläggning,
transportmedel eller annan egendom ålägges att utöva den verksamhet som
har samband med produktion, iståndsättande eller användning av egendomen
inom ramen för hans vanliga verksamhet eller med transport av egendomen.


4 § Kan beslut enligt 3 § antagas bli behövligt för viss egendom, får
regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer i avvaktan på
beslutet förbjuda egendomens ägare eller innehavare att överlåta,
förbruka, skada eller förflytta egendomen. Meddelas ej beslut enligt 3 §
inom 30 dagar därefter, upphör förbudet att gälla. Om särskilda skäl
föreligger, kan tiden förlängas med högst 30 dagar.

5 § Ägare eller innehavare av egendom som avses med beslut enligt 3
eller 4 § är skyldig att upplägga, förvara och vårda egendomen samt att
avlämna den på tid och plats som föreskrives av regeringen eller
myndighet som regeringen bestämmer.

6 § Vid beslut enligt 3 eller 4 § skall tillses att den vars rätt
beröres av beslutet icke lider större förfång än som är nödvändigt.

Ersättning

7 § I fråga om ersättning för egendom som tages i anspråk enligt denna
lag äger 19-21 §§ och 22 § första stycket ransoneringslagen (1978:268)
samt 17 § andra stycket, 36 § och 41-44 §§ förfogandelagen (1978:262)
motsvarande tillämpning. Lag (1978:269).

8 § Ersättning bestäms av en nämnd, oljekrisnämnden, som består av
ordförande och fyra andra ledamöter. Ordföranden och ytterligare en
ledamot skall vara eller ha varit ordinarie domare.

För varje ledamot finns en eller flera ersättare. Bestämmelserna i
övrigt om ledamot gäller även ersättare.

Mot nämndens beslut enligt denna lag får talan ej föras. Lag (1988:209).

9 § Ledamöterna i oljekrisnämnden utses för viss tid av regeringen. Lag
(1978:269).

10 § Ledamot skall vara svensk medborgare. Den som är underårig eller i
konkurstillstånd eller som har förvaltare enligt 11 kap. 7 §
föräldrabalken får ej utöva befattning som ledamot.

Innan ledamot börjar tjänstgöra i oljekrisnämnden, skall han ha avlagt
domared. Lag (1988:1297).

11 § Bestämmelserna i 4 kap. rättegångsbalken om jäv mot domare skall
tillämpas på ledamot i oljekrisnämnden. Lag (1978:269).

12 § Oljekrisnämnden är beslutför när ordföranden och minst tre andra
ledamöter är närvarande.

I fråga om omröstning i nämnden skall 16 kap. rättegångsbalken gälla i
tillämpliga delar. Lag (1978:269).

13 § Uppkommer fråga om skyldighet för staten att utge ersättning,
bevakas statens rätt inför nämnden av ombud som regeringen utser.

Uppgiftsskyldighet

14 § Regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer meddelar de
föreskrifter om uppgiftsskyldighet som behövs för uppfyllandet av
Sveriges åligganden beträffande det informationssystem rörande den
internationella oljemarknaden som anges i kapitel V i det i 1 § angivna
avtalet.

15 § Myndighet som regeringen bestämmer får förelägga uppgiftsskyldig
att enligt meddelade anvisningar tillhandahålla avtal, handelsböcker,
korrespondens och andra handlingar. Uppgiftsskyldig får även kallas att
inställa sig inför myndighet.

16 § Efterkommes ej anmaning att lämna föreskriven uppgift får den
försumlige föreläggas vid vite att fullgöra sin skyldighet. Vite får
också utsättas vid meddelande av föreläggande eller kallelse enligt 
15 §.

17 § Den som efter kallelse enligt 15 § inställer sig inför myndighet
har rätt till ersättning för inställelsen enligt grunder som fastställes
av regeringen.

18 § Har upphört att gälla genom lag (1980:227).

Ansvarsbestämmelser m.m.

19 § Till böter eller fängelse i högst sex månader dömes den som
uppsåtligen eller av oaktsamhet, som ej är ringa,

1. underlåter att efterkomma beslut enligt 3 eller 4 §, om ej gärningen
är belagd med straff i brottsbalken,

2. underlåter att fullgöra skyldighet som åligger honom enligt 5 §,

3. underlåter att följa föreskrift som har meddelats enligt 14 §,

4. lämnar osann uppgift vid fullgörande av uppgiftsskyldighet, om
åtgärden innebär fara i bevishänseende.

Företagare ansvarar för gärning som begås i hans rörelse, om han haft
eller bort ha vetskap om gärningen.

20 § Har upphävts genom lag (1975:197).

21 § Vägrar eller försummar någon att på föreskrivet sätt
eller i rätt tid tillhandahålla egendom, som omfattas av
beslut enligt 3–5 §§, får Polismyndigheten lämna det biträde
som behövs. Lag (2014:718).

22 § Förekommer vid domstol mål om utdömande av vite, som har utsatts
enligt denna lag, eller om brott enligt lagen, och kan målets offentliga
handläggning medföra skada för någon genom yppande av affärs- eller
driftförhållande, får domstolen förordna att målet skall handläggas inom
stängda dörrar.

23 § Beslut enligt 3–5 och 14–16 §§ får överklagas till
regeringen. Sådana beslut gäller omedelbart om inte annat
anges.

Beslut om ersättning enligt 17 § får överklagas till allmän
förvaltningsdomstol.

Prövningstillstånd krävs vid överklagande till
kammarrätten. Lag (2013:87).

Övergångsbestämmelser

1975:197

Denna lag träder i kraft den 1 juni 1975.

Lagens 20 § upphör att gälla vid utgången av år 1975.

2013:87

1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 2013.

2. Äldre föreskrifter gäller för beslut som har meddelats
före ikraftträdandet.