Lag (1995:1571) om insättningsgaranti

Inledande bestämmelser

1 § Denna lag innehåller bestämmelser om garanti för
insättningar hos banker, kreditmarknadsföretag och vissa
värdepappersföretag.

Frågor om insättningsgarantin handläggs av den myndighet som
regeringen bestämmer. Lag (2007:1433).

Definitioner

2 § I denna lag betyder

betalningsåtaganden: detsamma som i artikel 2.1.13 i 
Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/49/EU av den 16 
april 2014 om insättningsgarantisystem (omarbetning), i den 
ursprungliga lydelsen,

EES: Europeiska ekonomiska samarbetsområdet,

garantimyndigheten: den myndighet som handlägger frågor om 
insättningsgarantin,

institut: en svensk bank, ett utländskt bankföretag, ett 
svenskt kreditmarknadsföretag, ett utländskt kreditföretag 
samt ett svenskt värdepappersbolag och ett utländskt 
värdepappersföretag, om de har tillstånd att ta emot kunders 
medel på konto, 

insättare: den som har en insättning i ett institut, 

insättning: tillgodohavande som avser inlåning på konto, 

insättningsgarantidirektivet: Europaparlamentets och rådets 
direktiv 2014/49/EU av den 16 april 2014 om 
insättningsgarantisystem (omarbetning), i den ursprungliga 
lydelsen, och

resolutionsmyndigheten: den myndighet som handlägger frågor 
om resolution enligt lagen (2015:1016) om resolution.
Lag (2016:625).

Insättningar som omfattas av garantin

3 § En insättning omfattas av garantin, om insättningen finns 
hos ett svenskt institut här i landet eller hos en filial i 
ett annat EES-land till ett svenskt institut och inte något 
annat framgår av 3 a §.

Garantimyndigheten får besluta att garantin också ska omfatta 
insättningar som finns hos

1. en filial i ett land utanför EES till ett svenskt 
institut, eller

2. en filial här i landet till ett utländskt institut.

Om insättningsgarantin i ett annat EES-land, där det finns en 
filial till ett svenskt institut, har ett mer omfattande 
skydd eller ger högre ersättning än vad som följer av 4 c §, 
får garantimyndigheten besluta att garantin ska omfatta även 
detta skydd, om inte det andra landets insättningsgaranti 
erbjuder filialen sådant skydd.

Beslut enligt andra och tredje styckena meddelas efter 
ansökan av institutet. Lag (2016:625).

3 a § Om resolutionsmyndigheten överför en insättning som har 
gjorts i ett institut som försatts i resolution till någon 
annan i enlighet med 17 eller 18 kap. lagen (2015:1016) om 
resolution, gäller följande.

Insättningen omfattas inte längre av den insättningsgaranti 
som gäller för insättningar gjorda i institutet i resolution, 
om insättningen har överförts i sin helhet eller till en del 
som motsvarar det belopp som omfattas av garantin enligt 4 §. 

Om överföringen bara omfattar en del av insättningen och 
beloppet understiger det belopp som omfattas av garantin 
enligt 4 §, uppgår garantin för den del av insättningen som 
är kvar i institutet i resolution till skillnaden mellan det 
belopp som omfattas av garantin enligt 4 § och det överförda 
beloppet. Lag (2015:1026).

Prövning av kontovillkor

3 b § Ett institut ska ansöka om garantimyndighetens prövning
av om villkoren för varje kontoslag som används för att ta emot
insättningar innebär att kontoslaget omfattas av
insättningsgarantin. En sådan ansökan ska även göras när
institutet avser att ändra villkoren för kontoslaget, om det
inte är uppenbart att villkorsändringen saknar betydelse för
frågan om kontoslaget omfattas av insättningsgarantin.

Ett utländskt institut som tar emot insättningar som inte
omfattas av insättningsgarantin enligt denna lag behöver inte
ansöka om prövning. Lag (2015:1026).

Ersättning från garantin

4 § Om en insättning omfattas av garantin, har insättaren rätt 
till ersättning motsvarande dels insättningens belopp, dels 
upplupen ränta till den dag då ersättningsrätt inträder.

Ersättningen, tillsammans med eventuell utdelning i 
institutets konkurs för en förlust som enligt denna lag är 
ersättningsgill, får dock för varje institut uppgå till 
sammanlagt högst det belopp i svenska kronor som följer av 
artikel 6.1 och 6.5 i insättningsgarantidirektivet, om inte 
något annat följer av 4 c §. Regeringen eller den myndighet 
som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om det 
högsta ersättningsbeloppet.

I fråga om insättningar i en filial i ett annat EES-land till 
ett svenskt institut får det högsta ersättningsbeloppet som 
avses i andra stycket vara 100 000 euro eller, om landet har 
fastställt beloppet i nationell valuta i enlighet med 
artikel 6.5 i insättningsgarantidirektivet, det belopp i den 
nationella valutan som motsvarar 100 000 euro.

Beloppet ska betalas ut i svenska kronor eller i valutan i det 
land inom EES där kontot finns. Om ett belopp ska räknas om 
mellan olika valutor, ska den valutakurs tillämpas som gällde 
dagen för ersättningsrättens inträde. Lag (2020:177).

4 a § Om den insättning som ersättningen avser är pantsatt,
skall panthavaren ha panträtt i ersättningen. Lag (2000:95).

4 b § Ett krav avseende tillgångar som enligt en
lagakraftvunnen dom har varit föremål för brott enligt 9 kap.
6 eller 7 § brottsbalken eller 3, 4, 5 eller 6 § lagen
(2014:307) om straff för penningtvättsbrott, ska inte ge rätt
till ersättning från insättningsgarantin.

Om åtal har väckts för brott som avses i första stycket
avseende en viss insättning och ersättning begärs för
insättningen, ska garantimyndigheten besluta att ersättning
tills vidare inte ska betalas ut. Lag (2014:310).

4 c § Ersättning utöver vad som följer av 4 § får betalas ut 
från garantin med sammanlagt högst fem miljoner kronor 
(tilläggsbelopp), om insättaren på ett tillförlitligt sätt 
visar att insättningarna avser medel som hänförs till

1. avyttring av privatbostad,

2. ersättning för skada på sådan egendom som avses i 1,

3. upphörande av anställning, bodelning, pension, sjukdom, 
invaliditet eller dödsfall, 

4. utbetalning av försäkringar, eller

5. ersättning för skada till följd av 

a) brott, 

b) felaktig dom, eller 

c) fel eller försummelse vid myndighetsutövning. 

Utbetalning av ersättning enligt första stycket får dock bara 
avse insättningar som har gjorts högst tolv månader från den 
tidpunkt då beloppet krediterades på insättarens konto eller 
från och med den tidpunkt då det blev rättsligt möjligt att 
överföra sådana insättningar. Lag (2016:625).

5 § Följande insättare, eller utländska motsvarigheter, kan 
inte få ersättning enligt garantin: 

1. en bank, 

2. ett kreditmarknadsföretag, 

3. ett värdepappersbolag, 

4. ett försäkringsföretag, 

5. ett återförsäkringsföretag, 

6. ett tjänstepensionsföretag,

7. en understödsförening, 

8. ett finansiellt institut enligt lagen (2004:297) om bank- 
och finansieringsrörelse,

9. en värdepappersfond eller en alternativ investeringsfond, 

10. en pensionsfond,

11. en region, en kommun eller en statlig myndighet, eller

12. en insättare som inte har identifierats enligt lagen 
(2017:630) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av 
terrorism. Lag (2019:893).

6 § Om en insättning hos en filial här i landet till ett utländskt
institut också omfattas av en garanti i ett annat land, svarar den
svenska garantin bara för skillnaden mellan vad som kan betalas ut
enligt den utländska garantin, i förekommande fall före avdrag för
institutets motfordringar mot insättaren, och vad som kan betalas ut
enligt den svenska garantin.

7 § Om ett institut försätts i resolution enligt lagen 
(2015:1016) om resolution, ska ersättning enligt denna lag 
betalas ut i de fall som anges i andra och tredje styckena. 
Ersättningen ska betalas till den som resolutionsmyndigheten 
anvisar.

Vid skuldnedskrivning enligt 21 kap. lagen om resolution ska 
ersättning betalas med ett belopp som motsvarar det som de 
garanterade insättningarna skulle ha skrivits ned med enligt 
21 kap. 13 § första stycket 1 samma lag, om de inte hade 
varit undantagna från skuldnedskrivning.

Om resolutionsmyndigheten överför en insättning i enlighet 
med 17–19 kap. lagen om resolution, ska ersättning betalas 
med ett belopp som motsvarar det som de garanterade 
insättningarna skulle ha burit om förlusterna hade fördelats 
mellan borgenärerna enligt förmånsrättsordningen.
Lag (2015:1026).

7 a § Om skuldnedskrivningsverktyget enligt 21 kap. lagen 
(2015:1016) om resolution tillämpas, får medel som omfattas 
av 15 § tillföras vid en kapitalisering av ett institut i 
resolution i den utsträckning garanterade insättningar skulle 
ha konverterats till eget kapital enligt 21 kap. 13 § första 
stycket 2 om de inte hade varit undantagna från konvertering. 
I utbyte ska kapitalinstrument erhållas till ett värde som 
motsvarar de tillförda medlen. Lag (2015:1026).

7 b § De medel som insättningsgarantin får bidra med enligt 7 
och 7 a §§ får uppgå till högst 200 procent av målnivån 
enligt 15 a §. Lag (2016:625).

7 c § De kapitalinstrument som erhålls i utbyte enligt 7 a § 
ska föras till insättningsgarantin.

Sådana tillgångar behöver inte säljas för att 
garantimyndigheten ska få låna medel i Riksgäldskontoret. 

Den ersättning som garantimyndigheten får när tillgångar 
säljs ska tillgodoräknas behållna avgiftsmedel.
Lag (2016:625).

Ersättningsrättens inträde

8 § Är det fråga om en insättning som omfattas av garantin 
enligt 3 § första stycket eller andra stycket 1, inträder rätt 
till ersättning när

1. Finansinspektionen genom ett beslut har funnit att 

a) en insättning som har förfallit till betalning inte har 
återbetalats av institutet enligt de rättsliga och 
avtalsmässiga villkor som är tillämpliga och

b) oförmågan att betala beror på institutets finansiella 
situation och inte endast är tillfällig, eller

2. institutet försätts i konkurs.

Är det fråga om en insättning som omfattas av garantin enligt 
3 § andra stycket 2, inträder rätt till ersättning när en 
behörig myndighet i institutets hemland förklarar att 
insättningar hos institutet är indisponibla.

Ett beslut enligt första stycket 1 ska meddelas inom fem 
arbetsdagar från det att Finansinspektionen har funnit att de 
förutsättningar som anges i 1 a är uppfyllda. Lag (2020:177).

9 § Ersättning enligt garantin betalas av garantimyndigheten.

Ersättningar ska, om inget annat följer av 9 a eller 9 b §, 
göras tillgängliga för insättarna inom sju arbetsdagar från 
det att 

1. Finansinspektionen meddelar ett sådant beslut som avses i 
8 § första stycket 1,

2. institutet försätts i konkurs, eller 

3. en myndighet som avses i 8 § andra stycket förklarat att 
insättningar hos institutet är indisponibla.

Utbetalning får göras på det sätt som garantimyndigheten anser 
är lämpligt. Garantimyndigheten får i detta syfte öppna ett 
konto i insättarens namn i ett kreditinstitut eller hämta 
uppgifter från ett kreditinstitut eller ett clearingbolag om 
konto i ett kreditinstitut till vilket utbetalning av 
ersättning kan göras. Lag (2024:117).

9 a § Ersättningar som omfattas av artikel 7.3 i 
insättningsgarantidirektivet ska betalas ut så snart som 
möjligt och senast tre månader efter ersättningsrättens 
inträde enligt 8 §. Lag (2016:625).

9 b § Garantimyndigheten får skjuta upp utbetalningen av 
ersättningen om

1. det är ovisst om en person har rätt till ersättningen, 

2. insättningen är föremål för en rättstvist, 

3. insättningen är föremål för restriktiva åtgärder som har 
beslutats av nationella regeringar eller internationella 
organ,

4. insättningen innefattar ett tilläggsbelopp enligt 4 c §,

5. inga transaktioner har förekommit på kontot under de 
senaste 24 månaderna (kontot är vilande), eller 

6. ersättningen ska betalas ut för ett annat 
insättningsgarantisystems räkning i enlighet med artikel 14.2 
i insättningsgarantidirektivet. Lag (2016:625).

9 c § Ersättning ska inte betalas ut, om

1. det inte har förekommit några transaktioner på kontot 
under de senaste 24 månaderna före ersättningsrättens inträde 
enligt 8 §, och

2. ersättningen understiger garantimyndighetens 
administrativa kostnader för utbetalningen.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får 
meddela föreskrifter om sådana administrativa kostnader som 
avses i första stycket. Lag (2016:625).

10 § Den som har en insättning i ett svenskt institut förlorar sin
rätt till ersättning, om han inte gör anspråk på ersättningen innan
han har förlorat sin rätt till utdelning i institutets konkurs.

Information

11 § Svenska institut samt utländska institut som tar emot 
insättningar hos en filial här i landet ska informera den som 
har gjort eller avser att göra en insättning om

1. huruvida insättningen omfattas av en garanti eller inte,

2. för det fall insättningen omfattas av insättningsgarantin 
enligt denna lag, resultatet av den prövning som gjorts 
enligt 3 b § första stycket,

3. den ersättningsnivå som gäller för garantin, och

4. formerna för utbetalning av ersättning från garantin.

Information enligt första stycket ska lämnas vid 
marknadsföring av ett erbjudande. 

Innan ett avtal om mottagande av insättningar ingås ska 
insättaren få information enligt första stycket och 
information med ett innehåll enligt bilaga 1 till 
insättningsgarantidirektivet och med uppgift om 
garantimyndighetens webbplats. Insättaren ska bekräfta att 
denna information tagits emot. Informationen ska 
tillhandahållas insättaren minst en gång varje år. 
Informationen ska vidare under avtalstiden framgå av 
kontoutdrag och liknande material som rör 
fordringsförhållandet. Informationen ska lämnas i pappersform 
om insättaren begär det.

Informationen enligt första stycket ska göras tillgänglig på 
det språk som insättaren och institutet enades om när avtalet 
om mottagande av insättningar ingicks eller på det eller de 
officiella språken i det EES-land där filialen är inrättad.
Lag (2016:625).

11 a § Om ett institut åsidosätter informationsplikten i 11 §,
när den gäller insättningar från konsumenter, ska
marknadsföringslagen (2008:486) tillämpas. Ett sådant
åsidosättande ska anses utgöra otillbörlig marknadsföring
enligt 10 § samma lag. Ett åsidosättande av 11 § kan medföra
marknadsstörningsavgift enligt bestämmelserna i 29-36 §§
marknadsföringslagen.

Om ett institut åsidosätter informationsplikten i 11 §, när den
gäller insättningar från bara andra än konsumenter, ska
garantimyndigheten underrätta Finansinspektionen enligt 20 §
denna lag. Lag (2008:497).

11 b § Vid fusion eller annan form av ombildning av ett 
institut, som kan påverka insättarens rätt till ersättning, 
ska institutet informera insättaren minst en månad innan 
rättsverkningarna av ombildningen inträder.

Garantimyndigheten får tillåta en kortare tidsfrist, om det 
är motiverat av hänsyn till finansiell stabilitet eller 
skyddet för företagshemligheter.

Insättaren har rätt att ta ut eller till ett annat institut 
överföra insättningar och upplupen ränta till den del som 
överstiger ersättningsbeloppet enligt 4 §, om det görs inom 
tre månader från det att insättaren har informerats om 
ombildningen. Insättaren har rätt att vidta dessa åtgärder 
utan att drabbas av någon sanktion. Lag (2016:625).

11 c § Ett institut eller en filial som lämnar eller utesluts 
från insättningsgarantin enligt denna lag ska informera 
berörda insättare inom en månad från det att institutet eller 
filialen lämnade garantin. Lag (2016:625).

Skyldighet att ta emot garanterade insättningar

11 d § Ett institut som erbjuder sig att ta emot insättningar
enligt definitionen i 2 § är skyldigt att ta emot sådana
insättningar av var och en, om det inte finns särskilda skäl
mot det. Lag (2016:625).

Avgifter

12 § Varje institut som omfattas av garantin ska betala 
en årlig avgift till garantimyndigheten. Avgiften för ett år 
grundas på institutens insättningar vid utgången av närmast 
föregående år, till den del insättningarna omfattas av 
garantin.

Institutens sammanlagda avgifter för ett år ska uppgå till 
ett belopp som motsvarar 0,1 procent av insättningarna.

Andra stycket behöver inte tillämpas när avgiften för ett 
enskilt institut

1. bestäms enligt 14 § första och andra styckena,

2. bestäms genom ändring av beslut enligt 37–39 §§ 
förvaltningslagen (2017:900), eller

3. efter överklagande bestäms av allmän 
förvaltningsdomstol. Lag (2018:804).

13 § Garantimyndigheten ska årligen 
bestämma hur stort belopp varje institut ska betala i avgift. 
Avgiften ska betalas inom en månad från dagen för beslutet.

Avgiften ska baseras på institutets sammanlagda insättningar 
vid utgången av närmast föregående år, till den del de 
omfattas av garantin. Avgiften ska bestämmas med hänsyn till 
institutets risknivå.

Dröjsmålsränta ska tas ut på avgifter som inte betalas i rätt 
tid, om det inte finns särskilda skäl mot det. Dröjsmålsränta 
ska beräknas för år enligt en räntefot som motsvarar den av 
Riksbanken fastställda, vid varje tid gällande referensräntan 
enligt 9 § räntelagen (1975:635) med ett tillägg av åtta 
procentenheter.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får 
meddela föreskrifter om beräkningen av avgifter för garantin 
enligt denna lag. Lag (2016:625).

13 a § Om behållna avgiftsmedel inte är tillräckliga för att 
betala ut ersättning vid ersättningsrättens inträde enligt 
8 §, ska garantimyndigheten besluta om en extra avgift. 
Avgiften får motsvara högst 0,5 procent av institutens 
sammanlagda insättningar vid utgången av närmast föregående 
år, till den del insättningarna omfattas av garantin.

Om det finns synnerliga skäl får garantimyndigheten, efter 
samråd med Finansinspektionen, besluta om en högre avgift.
Lag (2016:625).

13 b § Om betalning av en extra avgift enligt 13 a § skulle 
hota ett instituts likviditet eller solvens, får 
garantimyndigheten efter ansökan av institutet bevilja 
anstånd med betalning av avgiften.

Anstånd får beviljas med högst sex månader i taget.

Avgiften ska betalas när förutsättningarna för anstånd inte 
längre är uppfyllda. Lag (2016:625).

14 § Om garantin för ett institut börjar gälla under ett 
löpande kalenderår ska avgiften för det året fastställas med 
hänsyn till den tid garantin gällt. Avgiften ska grundas på 
summan av institutets insättningar vid årets utgång och i 
övrigt beräknas på samma sätt som anges i 13 § andra 
stycket.

Om garantin för ett institut upphör att gälla under ett 
löpande kalenderår ska avgiften för det året fastställas med 
hänsyn till den tid garantin gällt. Avgiften ska i övrigt 
beräknas på samma sätt som anges i 12 och 13 §§.

Om ett institut helt eller delvis övergår till att omfattas 
av ett annat insättningsgarantisystem inom EES, ska de 
avgifter som institutet har betalat in enligt 13 § under de 
senaste tolv månaderna före övergången överföras till det 
andra insättningsgarantisystemet. Om övergången avser en del 
av verksamheten, ska avgifter överföras i proportion till 
överförda insättningar som omfattas av garantin.

En överföring av avgifter ska inte ske om institutet har 
uteslutits från garantin enligt denna lag. Lag (2018:1395).

14 a § Garantimyndigheten får ta ut avgifter för prövningen av
en ansökan enligt 3 a §.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får
meddela föreskrifter om avgifterna. Lag (2011:829).

15 § Garantimyndigheten ska placera inbetalda avgifter på 
räntebärande konto i Riksgäldskontoret eller i 
skuldförbindelser utfärdade av staten. Från de inbetalda 
avgifterna ska myndigheten dock räkna av de 
förvaltningskostnader som den haft för garantin.

I den utsträckning behållna avgiftsmedel inte räcker till för 
att betala ut ersättningar får garantimyndigheten låna medel 
i Riksgäldskontoret. Lag (2016:625).

Målnivå på behållna medel

15 a § De behållna avgiftsmedlen ska uppgå till ett belopp 
som motsvarar minst 0,8 procent av institutens sammanlagda 
insättningar som omfattas av garantin (målnivå).

Om de behållna avgiftsmedlen minskar till mindre än två 
tredjedelar av den nivå som anges i första stycket, ska nivån 
återställas inom sex år. Avgiften får då fastställas till ett 
högre belopp än vad som följer av 12 § andra stycket.

För att uppnå beloppet enligt första stycket får 
garantimyndigheten godta betalningsåtaganden från instituten. 
Andelen betalningsåtaganden får inte överstiga 30 procent av 
behållna avgiftsmedel. Lag (2016:625).

Uppgiftsskyldighet

16 § Ett institut som omfattas av garantin ska lämna de 
uppgifter till garantimyndigheten som den behöver för att 
fastställa institutets avgift. De uppgifter som myndigheten 
behöver för att fastställa ett instituts avgift ska ha 
granskats av en revisor som utsetts av institutet i enlighet 
med 4 a kap. 1 § sparbankslagen (1987:619), 9 kap. 8 § 
aktiebolagslagen (2005:551) eller 8 kap. 8 § lagen (2018:672) 
om ekonomiska föreningar.

Institutet ska också utan dröjsmål lämna garantimyndigheten de 
uppgifter den behöver om insättare och deras insättningar samt 
de uppgifter den i övrigt behöver för sin verksamhet.

Garantimyndigheten får, när den anser att det är nödvändigt, 
genomföra en undersökning hos institutet. Lag (2020:668).

16 a § Ett institut som avser att helt eller delvis övergå 
till att omfattas av ett annat insättningsgarantisystem 
enligt insättningsgarantidirektivet ska underrätta 
garantimyndigheten om detta senast sex månader före 
övergången. Lag (2016:625).

17 § Har ersättningsrätt inträtt enligt 8 §, ska institutet 
eller konkursförvaltaren lämna de uppgifter till 
garantimyndigheten som den behöver för att betala ut 
ersättning till insättarna, samt även i övrigt lämna 
myndigheten det biträde som den behöver för utbetalning av 
ersättning. 

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får 
meddela föreskrifter om 

1. sådana uppgifter som avses i 16 § och första stycket, och

2. att vissa uppgifter som enligt 16 § ska lämnas till 
garantimyndigheten i stället ska lämnas till 
Finansinspektionen. Lag (2020:180).

17 a § När Finansinspektionen har anledning att anta att
ersättningsrätten enligt 8 § kan inträda, ska inspektionen
informera garantimyndigheten om detta och lämna de uppgifter
till myndigheten som den behöver för sin verksamhet enligt
denna lag.

Riksbanken ska, på begäran av garantimyndigheten, lämna de
uppgifter till myndigheten som den behöver för sin verksamhet
enligt denna lag. Lag (2011:829).

Samarbete och utbyte av information

17 b § Garantimyndigheten, Finansinspektionen och 
resolutionsmyndigheten ska samarbeta och utbyta information 
med varandra, med motsvarande myndigheter i andra länder, med 
företrädare för utländska garantisystem och med Europeiska 
bankmyndigheten i den utsträckning som följer av 
insättningsgarantidirektivet och Sveriges medlemskap i EU.
Lag (2016:625).

17 c § Garantimyndigheten får hänskjuta frågor som rör avtal 
med andra insättningsgarantisystem till Europeiska 
bankmyndigheten för tvistlösning i enlighet med artikel 14.5 
i insättningsgarantidirektivet. Lag (2016:625).

Återbetalning av ersättning

18 § Om någon genom oriktiga uppgifter eller på annat sätt 
har orsakat att ersättning betalats ut obehörigt eller med 
för högt belopp, ska återbetalning ske av vad som har 
betalats ut för mycket tillsammans med ränta beräknad enligt 
6 § räntelagen (1975:635).

Sådan återbetalning ska ske också om någon i annat fall har 
tagit emot ersättning obehörigt eller med för högt belopp. 
Ränta ska i sådana fall tas ut beräknad enligt 5 § 
räntelagen.

Beslut enligt första och andra styckena fattas av 
garantimyndigheten och får verkställas enligt 
utsökningsbalken.

Om det finns särskilda skäl, får återbetalningsskyldighet 
enligt första och andra styckena efterges helt eller 
delvis. Lag (2016:625).

Övertagande av fordran

19 § I fråga om utbetalade ersättningar enligt garantin träder
staten in i insättarens rätt mot institutet med företrädesrätt
framför insättaren intill det utgivna beloppet.

När ett utländskt garantisystem har betalat ut ersättning med
anledning av att ett svenskt institut försatts i konkurs träder
det utländska garantisystemet in i insättarens rätt mot
institutet med företrädesrätt framför insättaren intill det
utgivna beloppet. Lag (1999:161).

Ingripanden m.m.

20 § Garantimyndigheten skall underrätta Finansinspektionen, om
ett institut som omfattas av garantin inte fullgör sina
skyldigheter enligt denna lag. Lag (2007:1433).

21 § Om insättningar hos ett institut omfattas av garantin till
följd av ett beslut enligt 3 § andra stycket men detta inte
utgör en förutsättning för tillstånd enligt 4 kap. 4 § första
stycket 3 lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse
eller 4 kap. 6 § andra stycket lagen (2007:528) om
värdepappersmarknaden, och institutet inte fullgör sina
skyldigheter enligt denna lag, får garantimyndigheten förelägga
institutet att vidta rättelse.

Om institutet inte har vidtagit rättelse inom ett år från
föreläggandet, får garantimyndigheten besluta att garantin inte
längre ska gälla beträffande insättningarna. Ett sådant beslut
får, när det är fråga om ett utländskt institut från ett EES-
land, meddelas endast om den behöriga myndigheten i institutets
hemland har samtyckt till beslutet. Är det fråga om ett
institut från ett land utanför EES, får beslut om att garantin
inte längre ska gälla meddelas endast om tillsynsmyndigheten i
institutets hemland har underrättats i förväg om beslutet.

Har garantimyndigheten beslutat att garantin inte längre ska
gälla beträffande insättningar hos en filial i ett land utanför
EES till ett svenskt institut, ska myndigheten underrätta
tillsynsmyndigheten i det land där filialen finns om beslutet.
Lag (2007:1433).

22 § I samtliga fall då garantimyndigheten har beslutat att
garantin inte längre skall gälla skall institutet informera
berörda insättare om beslutet. Lag (2007:1433).

23 § Ett beslut om att garantin inte längre ska gälla inverkar
inte på insättningar som omfattades av garantin innan beslutet
vann laga kraft. Motsvarande gäller när beslut har meddelats om
återkallelse av tillstånd eller filialtillstånd.
Lag (2011:829).

Överklagande

24 § Garantimyndighetens och Finansinspektionens beslut enligt 
denna lag får överklagas till allmän förvaltningsdomstol.

Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten.
Lag (2020:177).

Verkställighet

25 § Finansinspektionens beslut enligt 8 § första stycket 1 
gäller omedelbart. Lag (2020:177).

26 § Har upphävts genom lag (2016:625).

27 § Har upphävts genom lag (2016:625).

28 § Har upphävts genom lag (2016:625).

29 § Har upphävts genom lag (2016:625).

30 § Har upphävts genom lag (2016:625).


Övergångsbestämmelser

1995:1571

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1996.

2. I fråga om institut som omfattas av garantin alltifrån lagens
ikraftträdande skall avgiften för år 1996 bestämmas med utgångspunkt
i förhållandena vid utgången av år 1995.

2000:188

Denna lag träder i kraft den 1 juli 2000. Äldre föreskrifter
gäller för beräkning av ränta som avser tid före
ikraftträdandet.

2002:358

Denna lag träder i kraft den 1 juli 2002. För beräkning av
ränta som avser tid före ikraftträdandet gäller äldre
bestämmelser.

2007:1433

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2008.

2. De nya bestämmelserna ska även tillämpas på beslut som
Insättningsgarantinämnden har fattat och på ansökningar som har
gjorts före lagens ikraftträdande.

2008:811

1. Denna lag träder i kraft dagen efter den dag då lagen enligt
uppgift på den kommit ut från trycket i Svensk
författningssamling.

2. Lagen ska dock tillämpas för tid från och med den 6 oktober
2008. Den ska inte tillämpas för fall där rätten till
ersättning har inträtt före detta datum.

2009:698

Denna lag träder i kraft den 30 juni 2009. Den ska dock inte
tillämpas för fall då rätten till ersättning har inträtt före
ikraftträdandet.

2010:1865

Denna lag träder i kraft den 31 december 2010. Äldre
föreskrifter gäller fortfarande för fall då rätten till
ersättning har inträtt före ikraftträdandet.

2011:829

1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 2011.

2. Ett institut som tar emot eller avser att ta emot
insättningar som omfattas av denna lag ska ansöka om prövning
enligt 3 a § inom tre månader från ikraftträdandet.

2014:310

1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 2014.

2. Äldre bestämmelser gäller för krav som avser tillgångar
som varit föremål för brott som begåtts före ikraftträdandet.

2016:625

1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 2016.

2. Äldre föreskrifter gäller för årliga avgifter som beslutas 
under 2016.

2020:177

1. Denna lag träder i kraft den 1 maj 2020.

2. Det som sägs om det högsta ersättningsbeloppets storlek i 
4 § andra stycket i den äldre lydelsen ska gälla fram till 
dess att föreskrifter om beloppet som meddelats av regeringen 
eller den myndighet som regeringen bestämmer har trätt i 
kraft.

2020:668

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2021.

2. Äldre bestämmelser gäller dock fortfarande i fråga om 
medlemsbanker som är registrerade i bankregistret den 
31 december 2020 avseende det räkenskapsår som avslutas 
närmast efter detta datum.