Förordning (1985:733) om frivillig sjukpenningförsäkring hos Försäkringskassan 

1 § Frivillig sjukpenningförsäkring enligt 21 kap. lagen
(1962:381) om allmän försäkring beviljas, efter skriftlig
ansökan om det, av Försäkringskassan. Förordning (2004:1076).

2 § Har frivillig sjukpenningförsäkring beviljats skall
försäkringen gälla från och med den fjortonde dagen efter den
då ansökan kom in till Försäkringskassan. Förordning (2004:1076).

3 § Ersättning på grund av försäkringen får inte lämnas för sjukdom som
har inträffat innan försäkringen blivit gällande. Ett anmält
sjukdomsfall under försäkringens giltighetstid anses ha samband med
sjukdom som inträffat innan försäkringen blivit gällande endast om
sambandet är uppenbart. Samband skall inte anses föreligga om den
försäkrade har varit normalt arbetsför under minst två år i följd.

4 § Med de begränsningar som följer av 21 kap. 1 § lagen
(1962:381) om allmän försäkring får den som innehar frivillig
sjukpenningförsäkring, efter framställning om det, ändra
omfattningen av sin försäkring.

En ändring enligt första stycket får verkan från och med den
fjortonde dagen efter den då framställningen gjordes hos
Försäkringskassan. Bestämmelserna i 3 § har motsvarande
tillämpning vid övergång från mindre till mer omfattande
försäkring. Förordning (2004:1076).

5 § Om en försäkrad säger upp sin försäkring skall den, om
inte annat angetts, upphöra att gälla från och med dagen efter
den då uppsägningen gjordes hos Försäkringskassan.
Förordning (2004:1076).

6 § Har upphävts genom förordning (2004:1076).

7 § Avgifter enligt 21 kap. 2 § lagen (1962:381) om allmän
försäkring fastställs av Försäkringskassan. Avgifterna skall
vara så avvägda att de täcker de beräknade kostnaderna för
sjukpenning och sjukpenningtillägg samt kostnaderna för
administration av försäkringen. Förordning (2004:1076).

8 § Om fastställd avgift inte betalas skall försäkringen
upphöra att gälla med verkan från början av den
betalningstermin som avgiften avser. Försäkringen skall dock
bestå om avgiften betalas inom tre månader efter utgången av
den månad då betalningen skulle ha skett. Ersättning på grund
av försäkringen får inte lämnas innan avgift har betalats för
den tid som anspråket på ersättning avser.

Efter framställning av den försäkrade får Försäkringskassan
medge anstånd med betalningen av avgiften om särskild anledning
finns till det. Förordning (2004:1076).

9 § Har upphävts genom förordning (2004:1076).

10 § Vad som föreskrivs i lagen (1962:381) om allmän försäkring skall i
tillämpliga delar gälla i fråga om den frivilliga
sjukpenningförsäkringen. Förordning (1987:363).

11 § Försäkrade som avses i 3 kap. 15 § första stycket lagen (1962:381)
om allmän försäkring skall, efter framställning om det, befrias från
avgift till den frivilliga sjukpenningförsäkringen för varje dag som de
med hänsyn till nämnda lagrum inte har haft rätt att uppbära ersättning
från den frivilliga försäkringen.

12 § I ärenden rörande frivillig sjukpenningförsäkring skall tillämpas
även de bestämmelser i förvaltningslagen (1986:223) som enligt sin
lydelse endast gäller ärenden som avser myndighetsutövning mot någon
enskild. Förordning (1986:878).

13 § Försäkringskassan får meddela de ytterligare föreskrifter
som behövs för verkställigheten av denna förordning.
Förordning (2004:1076).

Övergångsbestämmelser

1985:733

1. Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1986, då kungörelsen
(1962:402) om frivillig sjukpenningförsäkring hos allmän
försäkringskassa skall upphöra att gälla.

2. Frivillig sjukpenningförsäkring enligt denna förordning som beviljats
före ikraftträdandet gäller från och med den 1 januari 1986. Om ansökan
kommer in till försäkringskassan före utgången av år 1985 men
försäkringen beviljas efter ikraftträdandet skall försäkringen ändå
gälla från och med den 1 januari 1986.

3. Den som vid ikraftträdandet är frivilligt sjukpenningförsäkrad för en
sjukpenning som understiger 20 kronor per dag får behålla denna
försäkring på villkor i övrigt som följer av förordningen. Motsvarande
gäller i fråga om den som är frivilligt försäkrad för ett
sjukpenningtillägg, som tillsammans med den sjukpenning som han är
berättigad till enligt den obligatoriska sjukpenningförsäkringen
understiger 20 kronor.

4. För den som vid utgången av år 1985 är frivilligt
sjukpenningförsäkrad anpassas försäkringen med verkan från och med
ikraftträdandet efter den försäkrades val till bestämmelserna om
karenstid i 21 kap. 1 § tredje stycket lagen (1962:381) om allmän
försäkring. För försäkrad som vid ikraftträdandet fyllt 55 år får därvid
förkortning ske endast till närmast kortare karenstid. Har frivilligt
försäkrad med annan karenstid än tre dagar inte före utgången av år 1985
gjort framställning beträffande karenstiden skall denna med verkan från
och med ikraftträdandet ändras till närmast kortare karenstid enligt
nämnda lagrum. 1987:363

1987:363

Denna förordning träder i kraft den 1 december 1987. Äldre
bestämmelser gäller dock fortfarande i fråga om sjukdomsfall
som inträffat före ikraftträdandet.

1987:1324

Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1988. Äldre föreskrifter
gäller fortfarande när fråga om ändring uppkommit före ikraftträdandet.

2007:1430

Regeringen föreskriver att förordningen (1985:733) om frivillig
sjukpenningförsäkring hos Försäkringskassan ska upphöra att
gälla vid utgången av december 2007. Den upphävda förordningen
gäller dock fortfarande för pågående försäkringsfall som har
inträffat före upphävandet.