Lag (1967:919) om värdesäkring av yrkesskadelivräntor m.m.

1 § I fråga om livränta och sjukpenning på grund av obligatorisk
försäkring enligt

1) lagen den 17 juni 1916 (nr 235) om försäkring för olycksfall i
arbete,

2) lagen den 14 juni 1929 (nr 131) om försäkring för vissa
yrkessjukdomar,

3) lagen den 11 juni 1937 (nr 348) om krigsförsäkring för ombord å
fartyg tjänstgörande personer,

4) lagen den 14 maj 1954 (nr 243) om yrkesskadeförsäkring,

5) lagen den 14 maj 1954 (nr 246) om krigsförsäkring för sjömän m.fl.

skall följande bestämmelser gälla, i den mån ersättningen ej utgår av
statsmedel.

Bestämmelserna äger ej tillämpning på sådan del av livränta som bytts ut
mot engångsbelopp.

2 § Livränta höjes med tjugofem procent om skadan inträffat år 1961
eller tidigare, med tjugo procent om skadan inträffat något av åren
1962-1964 och med tio procent om skadan inträffat något av åren
1965-1967.

Har livräntan omreglerats enligt lagen den 17 juni 1955 (nr 469)
angående omreglering av vissa ersättningar enligt lagen den 17 juni 1916
(nr 235) om försäkring för olycksfall i arbete m.m. eller höjts enligt
lagen den 6 juni 1962 (nr 303) om förhöjning av vissa ersättningar i
anledning av yrkesskada m.m., lägges den omreglerade eller höjda
livräntan till grund för höjning enligt första stycket.

3 § Livränta utgår med belopp motsvarande produkten av det
för varje tid gällande prisbasbeloppet enligt 2 kap. 6 och
7 §§ socialförsäkringsbalken och det tal, beräknat med två
decimaler, som anger förhållandet mellan livräntans belopp
och basbeloppet enligt 1 kap. 6 § i den upphävda lagen
(1962:381) om allmän försäkring för januari månad 1968
eller, om skadan inträffat efter den 31 december 1968,
basbeloppet för januari månad det år då skadan inträffade.
Livräntebeloppet avrundas till närmast lägre hela krontal
som är jämnt delbart med tolv.

Har livräntan höjts enligt 2 §, lägges den höjda livräntan
till grund för beräkning enligt första stycket.

Tillämpning av bestämmelserna i första och andra styckena
får ej leda till att utgående förmån nedsättes.
Lag (2010:1208).

4 § Har livränta utgått, får hel sjukpenning som senare utgår i
anledning av samma skada icke understiga en trehundrasextiofemtedel av
den livränta, som efter värdesäkring enligt denna lag skulle ha utgått
till den skadade vid förlust av arbetsförmågan. Lag (1973:470).

5 § Föreskrift i lag eller annan författning om livränta eller
sjukpenning, som avses i denna lag, gäller även den höjning av
livräntan eller sjukpenningen som följer av 2–4 §§.

Belopp varmed livränta höjes enligt 2 § samt sådan höjning av
nämnda belopp, som föranledes av 3 §, får dock ej beaktas vid
tillämpning av 36 kap. 3 §, 69 kap. 2 § eller 85 kap. 3 §
socialförsäkringsbalken i fråga om den som vid utgången av år
1967 åtnjöt pension, vilken enligt 17 kap. 2 § i den upphävda
lagen (1962:381) om allmän försäkring minskats med hänsyn till
livräntan. Vad som nu sagts äger motsvarande tillämpning i
fråga om den som vid utgången av år 1967 uppbar sjukpenning i
anledning av skada för vilken livränta tidigare utgått.
Lag (2010:1208).

6 § Den kostnad för varje kalenderår, som föranledes av denna lag skall
bestridas genom den försäkringsavgift, som jämlikt 38 och 39 §§ lagen om
yrkesskadeförsäkring skall för året beräknas för arbetsgivaren. Lag
(1971:286).

7 § Närmare föreskrifter för tillämpningen av denna lag
meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen
bestämmer. Lag (2004:802).

Övergångsbestämmelser

1967:919

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1968 men äger icke tillämpning på
ersättning som belöper på tid dessförinnan.

1971:286

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1972. Äldre bestämmelser gäller
fortfarande i fråga om proportionellt tillägg som avser tid före
ikraftträdandet.