Lag (1960:409) om förbud i vissa fall mot verksamhet på hälso- och sjukvårdens område 

1 § Denna lag äger tillämpning på den som mot ersättning undersöker
annans hälsotillstånd eller behandlar annan för sjukdom eller därmed
jämförligt tillstånd genom att vidtaga eller föreskriva åtgärd i
förebyggande, botande eller lindrande syfte.

Bestämmelserna i lagen gälla dock ej den som innehar behörighet att
utöva läkaryrket eller som eljest är i sin verksamhet på hälso- och
sjukvårdens område ställd under socialstyrelsens tillsyn. Lag
(1971:624).

2 § Under utövning av verksamhet som avses i 1 § första stycket må ej
någon

a) behandla sådana smittsamma sjukdomar som enligt smittskyddslagen
(1988:1472) utgör samhällsfarliga sjukdomar;

b) behandla kräfta och andra elakartade svulster, sockersjuka, epilepsi
eller sjukliga tillstånd i samband med havandeskap eller förlossning;

c) undersöka eller behandla barn, innan det fyllt åtta år;

d) utan personlig undersökning av den som sökt honom lämna skriftliga
råd eller anvisningar för hans behandling; eller

e) utprova eller tillhandahålla kontaktlinser. Lag (1989:292).

3 § Ej må någon under utövning av verksamhet som avses i 1 § första
stycket undersöka eller behandla annan under allmän bedövning eller
under lokal bedövning genom injektion av bedövningsmedel eller under
hypnos, ej heller behandla annan med användande av radiologiska metoder.

4 § har upphävts genom lag (1992:1563).

5 § har upphävts genom lag (1992:1563).

6 § I lagen (1984:542) om behörighet att utöva yrke inom hälso- och
sjukvården m.m. finns bestämmelser om ansvar för den som obehörigen
använder yrkestitel eller betecknar sig legitimerad yrkesutövare inom
hälso- och sjukvården eller tandvården. Lag (1984:544).

7 § Den som bryter mot någon av bestämmelserna i 2 eller 3 § eller under
utövning av verksamhet, som i 1 § första stycket sägs, uppsåtligen eller
av oaktsamhet tillfogar den undersökte eller behandlade skada, som inte
är ringa, eller framkallar fara för sådan skada, vare sig skadan eller
faran orsakats av olämplig behandling eller genom avbrott i eller
dröjsmål med läkarvård, döms, om gärningen inte är belagd med straff
enligt 10 § lagen (1984:542) om behörighet att utöva yrke inom hälso-
och sjukvården m. m., för hälsofarligt kvacksalveri till böter eller
fängelse i högst ett år.

Den omständigheten att gärningsmannen på grund av brist i utbildning och
erfarenhet ej kunnat inse sjukdomens natur eller förutse skadan eller
faran befriar honom ej från ansvar. Lag (1991:279).

8 § har upphävts genom lag (1992:1563).

9 § Har någon genom dom, som vunnit laga kraft, övertygats om
hälsofarligt kvacksalveri, äger socialstyrelsen meddela förbud för honom
att under viss tid eller för alltid utöva verksamhet som avses i 1 §
första stycket. Lag (1971:624).

10 § Den som bryter mot förbud som meddelats jämlikt 9 § straffes såsom
för hälsofarligt kvacksalveri.

11 § Socialstyrelsens beslut enligt 9 § får överklagas hos allmän
förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till
kammarrätten.

Förbud som avses i 9 § skall gälla omedelbart, om inte något annat
beslutas. Lag (1995:16).

Övergångsbestämmelser

1960:409

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1961.

Förekommer i lag eller författning hänvisning till sådant lagrum i lagen
den 21 september 1915 (nr 362) om behörighet att utöva läkarkonsten som
ersatts genom bestämmelse i denna lag, skall i stället den bestämmelsen
tillämpas.

1971:624

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1972.

Äldre bestämmelser gäller fortfarande i fråga om talan mot beslut som
meddelats före den 1 januari 1972.

1995:16

Denna lag träder i kraft den 1 april 1995. Beslut som har meddelats
före ikraftträdandet överklagas enligt äldre bestämmelser.