PierreMesure/open-sfs huggingface dataset:
Förordning (1991:447) för Stockholms stadsarkiv när det fullgör sina uppgifter som landsarkiv

1 § I denna förordning ges bestämmelser om Stockholms stadsarkiv när det
fullgör sina uppgifter som landsarkiv.

2 § Stockholms stadsarkiv är under Riksarkivet arkivmyndighet för
statliga myndigheter, med undantag för sådana som lyder under
Försvarsdepartementet, samt för myndigheter och sådana organ
som avses i 2 § arkivlagen (1990:782) vilkas verksamhetsområde
utgörs av Stockholms län. Förordning (1993:1100).

3 § När stadsarkivet fullgör uppgifter som landsarkiv skall det, vid
tillämpning av arkivlagen (1990:782) och arkivförordningen (1991:446)
anses som statlig arkivmyndighet.

4 § Bestämmelserna i 11-14 §§ förordningen (2007:1179) med
instruktion för Riksarkivet och landsarkiven ska tillämpas på
stadsarkivet. Förordning (2008:558).

5 § Personal som handhar landsarkivsuppgifter vid stadsarkivet skall ha
den behörighet och kompetens som krävs för att fullgöra uppgifterna.
Förordning (1991:448) för stadsarkivet i Malmö när det fullgör sina uppgifter som landsarkiv 

1 § I denna förordning ges bestämmelser om stadsarkivet i Malmö när det 
fullgör sina uppgifter som landsarkiv.

2 § Stadsarkivet i Malmö är under riksarkivet arkivmyndighet för 
statliga myndigheter, med undantag för sådana som lyder under 
försvarsdepartementet, samt för kyrkokommunala myndigheter och sådana 
organ som avses i 2 § 2 arkivlagen (1990:782) vilkas verksamhetsområde 
utgörs av Malmö kommun.

3 § När stadsarkivet fullgör uppgifter som landsarkiv skall det, vid 
tillämpning av arkivlagen (1990:782) och arkivförordningen (1991:446) 
anses som statlig arkivmyndighet. 

4 § Bestämmelserna i 23--26 §§ förordningen (1991:731) med instruktion 
för riksarkivet och landsarkiven skall tillämpas på stadsarkivet. 
Förordning (1991:973).

5 § Personal som handhar landsarkivsuppgifter vid stadsarkivet skall ha 
den behörighet och kompetens som krävs för att fullgöra uppgifterna.
Lag (1991:453) om tillstånd till ingripande mot svenskt fartyg

Efter framställning av annan stat får regeringen medge den
staten att ingripa mot ett svenskt fartyg utanför svenskt
territorium i enlighet med

1. Förenta nationernas konvention den 19 december 1988 mot
olaglig hantering av narkotika och psykotropa ämnen,

2. tilläggsprotokollet mot människosmuggling land-, luft- och
sjövägen till Förenta nationernas konvention den 15 november
2000 mot gränsöverskridande organiserad brottslighet, eller

3. Förenta nationernas konvention den 10 mars 1988 för
bekämpande av brott mot sjöfartens säkerhet med dess
protokoll den 14 oktober 2005.

Ett sådant medgivande får dock lämnas endast om det finns
skälig anledning att anta att fartyget används för
brottslighet som begås på den främmande statens territorium
eller som är avsedd att fullbordas där eller som annars
riktar sig mot den statens intressen samt att brottsligheten
motsvarar brott för vilket enligt svensk lag är föreskrivet
fängelse i ett år eller mer.

Regeringen får förena ett medgivande med de villkor som anses
behövliga.

För skada med anledning av ett medgivande enligt denna lag är
staten ansvarig i enlighet med 3 kap. 2 § skadeståndslagen
(1972:207) utan den begränsning som föreskrivs i 3 kap. 7 §
samma lag. Lag (2014:437).
Lag (1991:482) om införande av folkbokföringslagen (1991:481)

1 § Denna lag och folkbokföringslagen (1991:481) träder i kraft den 1
juli 1991 då folkbokföringslagen (1967:198) skall upphöra att gälla med
de begränsningar som följer av denna lag.

Den gamla lagen gäller fortfarande i fråga om förhållanden som avser tid
före ikraftträdandet.

2 § Ett kyrkobokföringsärende hos pastorsämbetet som inte har avslutats
före ikraftträdandet skall prövas av skattemyndigheten.

3 § I fråga om överklagande och underställning av ett beslut i ett
kyrkobokföringsärende som har meddelats före ikraftträdandet gäller
äldre bestämmelser.

4 § Den som är kyrkobokförd enligt den gamla lagen skall på motsvarande
sätt anses som folkbokförd enligt den nya lagen.

5 § har upphävts genom lag (1992:354).

6 § har upphävts genom lag (1992:354).

7 § har upphävts genom lag (1992:354).

8 § Bestämmelsen i 62 § gamla lagen får tillämpas efter ikraftträdandet
i ärenden om kyrkobokföring och mantalsskrivning som avser tid före
ikraftträdandet.

9 § Intill den 1 januari 1992 skall straffet för brott som avses i 40 §
nya lagen i stället för penningböter vara böter, högst femhundra kronor.

10 § har upphävts genom lag (1999:307).
Förordning (1991:580) med bemyndigande för  Riksskatteverket att medge att fond för återanskaffning  av fastighet övertas, m.m. 

Skattemyndigheten prövar frågor om

1. övertagande av fond för återanskaffning av fastighet och
förlängning av fristen att ta fonden i anspråk enligt 5 § respektive
7 § första stycket lagen (1967:752) om avdrag vid inkomsttaxeringen
för avsättning till fond för återanskaffning av fastighet och enligt
övergångsbestämmelserna till lagen (1990:689) om upphävande av
lagen (1967:752) om avdrag vid inkomsttaxeringen för avsättning
till fond för återanskaffning av fastighet och

2. övertagande av eldsvådefond enligt 10 § lagen (1981:296) om
eldsvådefonder och enligt övergångsbestämmelserna till lagen
(1990:690) om upphävande av lagen (1981:296) om
eldsvådefonder.

Skattemyndighetens beslut får överklagas hos Riksskatteverket.
Riksskatteverkets beslut får inte överklagas. Förordning (1994:828).

Övergångsbestämmelser

1991:1827

Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1992.

Ärenden enligt 1. och 2. som kommit in till riksskatteverket före den
1 juli 1992, men då ännu inte avgjorts, handläggs enligt äldre föreskrifter.

2000:942

Den upphävda förordningen gäller dock fortfarande i fråga om 1998
och tidigare års taxeringar.
Lag (1991:606) om dubbelbeskattningsavtal mellan Sverige och Belgien

1 § Det avtal för att undvika dubbelbeskattning och förhindra
skatteflykt beträffande skatter på inkomst och på förmögenhet som
Sverige och Belgien undertecknade den 5 februari 1991 skall gälla som
lag här i landet. Avtalets innehåll framgår av bilaga till denna lag.

2 § Avtalets beskattningsregler skall tillämpas endast i den mån dessa
medför inskränkning av den skattskyldighet i Sverige som annars skulle
föreligga.

3 § Om en person som är bosatt i Sverige förvärvar inkomst som
enligt bestämmelserna i artikel 8 punkt 1, artikel 13 punkt 3
eller artikel 19 punkterna 1 och 2 i avtalet beskattas endast
i Belgien ska följande iakttas. Beskattas personen i fråga
till statlig inkomstskatt för annan inkomst som är att hänföra
till förvärvsinkomst uträknas först den statliga inkomstskatt
som skulle ha påförts om den skattskyldiges hela
förvärvsinkomst beskattats endast i Sverige. Därefter
fastställs hur stor procent den sålunda uträknade skatten
utgör av hela den beskattningsbara inkomst på vilken skatten
beräknats. Med den därmed erhållna procentsatsen tas skatt ut
på den förvärvsinkomst som ska beskattas i Sverige.
Förfarandet ska användas endast om detta leder till högre
skatt. Lag (2011:1341).

4 § Bestämmelserna i punkt 10 andra stycket av anvisningarna till 53 §
kommunalskattelagen (1928:370) gäller inte i fråga om delägare i sådan
utländsk juridisk person som avses i b i angivna stycke och som är
hemmahörande i Belgien. För delägares inkomst i sådan i Belgien
hemmahörande utländsk juridisk person medges inte avdrag enligt 6 § 1
mom. d lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt.

5 § Utan hinder av bestämmelserna i artikel 23 punkt 2 a i avtalet skall
utdelning från bolag med hemvist i Belgien till bolag med hemvist i
Sverige undantas från beskattning i Sverige i den mån utdelningen skulle
ha varit undantagen från beskattning enligt svensk lag om båda bolagen
varit svenska bolag. Sådan skattebefrielse medges dock endast om

a) den vinst av vilken utdelningen betalas har, i Belgien eller någon
annanstans, underkastats en beskattning som är jämförlig med den
inkomstbeskattning som skulle ha skett om inkomsten hade förvärvats av
svenskt bolag, eller

b) utdelningen, utöver sådan som avses i a, utgörs av inkomst som hade
varit skattebefriad i Sverige om den hade förvärvats direkt av bolaget
med hemvist i Sverige.

Övergångsbestämmelser

1991:606

1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 1991 och tillämpas från de
tidpunkter som regeringen bestämmer i den mån inte annat följer av
punkterna 2 och 3 nedan.

2. Bestämmelserna i 4 § tillämpas i fråga om beskattningsår som påbörjas
den 1 juli 1991 eller senare.

3. Bestämmelserna i 5 § tillämpas på utdelning som blivit tillgänglig
för lyftning efter utgången av år 1990.
Tillkännagivande (1991:613) av uppgift om Riksbankens diskonto

Fullmäktige i riksbanken ger till känna att riksbankens diskonto 
från och med den 31 maj 1991 är nio procent/n2/.
Förordning (1991:659) om ändring av namnet på vissa myndigheter inom jordbrukets område

Regeringen föreskriver att efter utgången av juni 1991 skall 
bestämmelser i förordning om 

1. statens jordbruksnämnd och lantbruksstyrelsen avse statens 
jordbruksverk, och

2. lantbruksnämnden avse länsstyrelsen.
Riksgäldskontorets Föreskrifter (1991:683) om gällande räntesats för allemanssparandet

Riksgäldskontoret föreskriver följande med stöd av 9 § lagen (1983:890) 
om allemanssparande samt 1 § förordningen (1989:248) med instruktion för 
riksgäldskontoret.

På de medel som satts in på ett allemanssparkonto utgår från och med den 
25 juni 1991 och tills vidare årlig ränta med 9,5 procent. Räntan skall 
dock utgå med lägst den procentsats som motsvarar det av riksbanken 
fastställda vid varje tid gällande diskontot minskat med tre 
procentenheter.
Förordning (1991:7) om frisläpp av  investeringsreserver 

1 § Belopp som har avsatts till allmän investeringsreserv enligt lagen
(1979:610) om allmän investeringsreserv får tas i anspråk för

1. kostnader för reparations- och andra underhållsarbeten på en här i
riket belägen byggnad som inte utgör lagertillgång eller är avsedd att
användas som bostad och för avskrivning av ny-, till- eller ombyggnad av
en sådan byggnad om arbetena påbörjas den 10 januari 1991 eller senare,

2. avskrivning av inventarier som, om de inte utgör transportmedel i
internationell trafik, är avsedda att användas här i riket om
inventarierna anskaffas den 10 januari 1991 eller senare,

3. kostnader för främjande av skogsbruk eller för reparations- och andra
underhållsarbeten på en här i riket belägen markanläggning som inte
utgör lagertillgång och för avskrivning av sådan markanläggning om
arbetena påbörjas den 10 januari 1991 eller senare.

2 § Investeringsreserven får inte tas i anspråk för att anskaffa
begagnade inventarier, föremål avsedda för utsmyckning, båtar som avses
i 1 kap. 2 § sjölagen (1994:1009), järnvägsvagnar samt containrar och
liknande anordningar för befordran av gods.

I fråga om inventarier som den skattskyldige har förvärvat från
näringsidkare med vilken han har väsentlig ekonomisk intressegemenskap
får investeringsreserven tas i anspråk endast om inventarierna har
tillverkats under beskattningsåret.

I fråga om anskaffning av personbil som avses i vägtrafikkungörelsen
(1972:603) får investeringsreserven tas i anspråk endast om bilen är
avsedd för yrkesmässig trafik. Förordning (1995:179).

3 § Allmän investeringsreserv får tas i anspråk endast för avskrivning
eller kostnad i den förvärvskälla till vilken avsättningen hänför sig.

Övergångsbestämmelser

2000:941

Den upphävda förordningen gäller dock fortfarande i fråga om 2001
och tidigare års taxeringar.
Lag (1991:703) om sänkning av den allmänna löneavgiften intill utgången av december 1992 

1 § Allmän löneavgift skall, i stället för vad som sägs i 3 § första 
stycket lagen (1982:423) om allmän löneavgift, tas ut med 0,16 procent 
av avgiftsunderlaget i fråga om

1. ersättning som omfattas av 1 § nämnda lag och som utges under 
perioden juli 1991--december 1992 samt

2. inkomst av annat förvärvsarbete som avses i 11 kap. 3 § lagen 
(1962:381) om allmän försäkring och som hänför sig till perioden juli 
1991--december 1992.

2 § Omfattar ett beskattningsår såväl perioden juli 1991--december 1992 
eller del därav som annan tid, skall -- om den avgiftsskyldige inte 
visar annat -- så stor del av beskattningsårets inkomst anses hänförlig 
till perioden juli 1991--december 1992 eller del därav som svarar mot 
förhållandet mellan den del av beskattningsåret som infaller under 
ifrågavarande period och hela beskattningsåret. 

Övergångsbestämmelser

1991:1854

Enligt riksdagens beslut föreskrivs att lagen (1991:703) om sänkning av 
den allmänna löneavgiften intill utgången av december 1992 skall upphöra 
att gälla vid utgången av år 1991. Lagen tillämpas fortfarande i fråga 
om förhållanden som hänför sig till tiden före den 1 januari 1992.
Förordning (1991:708) om statsbidrag till invandrar- och flyktingbarn i förskolan

1 § Statsbidrag lämnas till kommunerna för invandrar- och flyktingbarn 
som är inskrivna i daghem, kommunalt familjedaghem eller deltidsgrupp 
under förutsättning att barnet har ett annat språk än svenska som 
dagligt umgängesspråk i hemmet. Detsamma skall gälla för samiska, 
tornedalsfinska och zigenska barn.

Statsbidrag enligt första stycket lämnas för adoptivbarn med annat 
modersmål än svenska även om barnet inte har ett annat språk än svenska 
som dagligt umgängesspråk.

2 § Statsbidraget per barn beräknas genom att 40 000 000 kronor delas 
med det för samtliga kommuner sammanräknade antal barn som enligt 1 § 
berättigar till bidrag.

3 § Frågor om statsbidrag prövas av socialstyrelsen, som också betalar 
ut beviljade bidrag. Bidraget betalas ut i efterskott för varje 
kalenderår.

Ansökan om statsbidrag ges in till socialstyrelsen.

4 § På socialstyrelsens eller riksrevisionsverkets begäran är kommunen 
skyldig att tillhandahålla det underlag som behövs för dessa 
myndigheters granskning.

5 § Socialstyrelsens beslut enligt denna förordning får inte överklagas.

6 § Socialstyrelsen får meddela de föreskrifter som behövs för 
verkställigheten av denna förordning. 

1991:708

1. Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1991. Genom förordningen 
upphävs, med det undantag som anges i punkten 2, förordningen (1977:628) 
om statsbidrag till hemspråksträning i förskolan.

2. För kalenderåret 1991 lämnas statsbidrag

dels enligt den äldre förordningen med ett halvt årsbelopp,

dels enligt den nya förordningen beräknat på så sätt att 40 000 000 
kronor minskat med utgivet statsbidrag enligt den äldre förordningen 
delas med det för samtliga kommuner sammanräknade antal barn som enligt 
1 § i den nya förordningen berättigar till bidrag.
Förordning (1991:712) om tillfälligt anordningsbidrag inom missbrukar- och ungdomsvården

1 § Statligt anordningsbidrag lämnas för sådana nya platser som tas i 
bruk under åren 1991 och 1992 i särskilda ungdomshem enligt 12 § lagen 
(1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga eller hem som avses 
i 23 § lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall. Bidrag 
lämnas inom en total ram av 150 000 000 kronor för åren 1991 och 1992, 
dock med högst 75 000 000 kronor för år 1991. Bidrag lämnas med 500 000 
kronor per plats i sluten avdelning och 250 000 kronor per plats i öppen 
avdelning, dock med högst hälften av de faktiska ny-, till- eller 
ombyggnadskostnaderna.

2 § Frågor om anordningsbidrag prövas av socialstyrelsen, som också 
betalar ut beviljade bidrag.

3 § Ansökan om anordningsbidrag görs av landstingskommunen eller 
kommunen och ges in till socialstyrelsen.

4 § På socialstyrelsens eller riksrevisionsverkets begäran är 
landstingskommunen eller kommunen skyldig att tillhandahålla det 
underlag som behövs för dessa myndigheters granskning.

5 § Socialstyrelsens beslut enligt denna förordning får inte överklagas.

6 § Socialstyrelsen får meddela de föreskrifter som behövs för 
verkställigheten av denna förordning. 

1991:712

Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1991 och gäller till utgången 
av år 1992. Bidrag enligt förordningen lämnas dock för tid från och med 
den 1 januari 1991.
Förordning (1991:713) om belopp per ålders- och förtidspensionär för år 1990 enligt förordningen  (1983:944) om statsbidrag till kommunerna för  stöd och hjälp i boendet 

Regeringen fastställer att det belopp, som avses i 4 § förordningen 
(1983:944) om statsbidrag till kommunerna för stöd och hjälp i boendet i 
paragrafens lydelse före den 1 januari 1989, skall vara 250 kronor för 
år 1990.
Förordning (1991:751) om underrättelse  om medlemskap i Svenska kyrkan 

1 § Den som anmäler utträde ur svenska kyrkan skall genast få bevis om
sin anmälan.

2 § Pastors underrättelser enligt 18 § andra stycket religionsfrihetslagen
(1951:680) till svenska kyrkans centralstyrelse skall innehålla uppgift om
personnummer för person som inträtt i eller utträtt ur svenska kyrkan samt
tidpunkten då detta skedde.

3 § Svenska kyrkans centralstyrelses underrättelser enligt 18 § sista stycket
religionsfrihetslagen (1951:680) till skatteförvaltningen skall lämnas högst
tre gånger om året vid tillfällen som riksskatteverket bestämmer.

Underrättelserna skall innehålla uppgifter om personnummer för personer som är
medlemmar i svenska kyrkan vid en viss tidpunkt. Vid ett av de tillfällen som
avses i första stycket skall underrättelserna också innehålla uppgifter om i
vilka län personerna är folkbokförda.
Förordning (1991:806) om avräkning av  ingående mervärdeskatt på statsbudgeten 

utfärdad den 6 juni 1991.



Regeringen föreskriver följande.


1 § Denna förordning gäller för de statliga myndigheter som
riksrevisionsverket bestämmer.

2 § En myndighet som omfattas av denna förordning får avräkna
ingående mervärdeskatt mot inkomsttiteln 1411 Mervärdeskatt.

3 § Avräkning mot inkomsttiteln sker i samband med bokföring av den
utgift som den ingående mervärdeskatten hänför sig till.

För myndigheter med räntekonto i riksgäldskontoret gäller särskilda
bestämmelser om avräkning.

4 § Riksrevisionsverket får medge undantag från bestämmelserna i 3 §
första stycket.

5 § Högskoleenheter samt museer och övriga kulturmyndigheter inom
utbildningsdepartementets verksamhetsområde som omfattas av denna
förordning och som erhåller externa icke statliga medel för sin
verksamhet och avkastning från fonder skall löpande, till inkomsttiteln
1411 Mervärdeskatt, tillföra 8 procent av erhållet belopp, motsvarande
beräknad mervärdeskatt.

6 § Riksrevisionsverket meddelar de föreskrifter som behövs för
verkställigheten av denna förordning.

Övergångsbestämmelser

1991:806

Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1991 och tillämpas endast på
varor som levererats och tjänster som utförts efter ikraftträdandet.
Riksgäldskontorets Föreskrifter (1991:808) om gällande inlåningsränta i ungdomsbosparandet

Riksgäldskontoret föreskriver följande med stöd av 10 § lagen (1988:846) 
om ungdomsbosparande samt 1 § förordningen (1989:248) med instruktion 
för riksgäldskontoret.

På medel som står inne på ett konto anslutet till ungdomsbosparandet 
skall den bank eller sparkassa som för kontot betala lägst 8,75 procent 
årlig ränta.

För den kalendermånad, då insättning eller uttag sker, får på det 
insatta respektive uttagna beloppet betalas en lägre årlig ränta än som 
sägs i första stycket, dock lägst 2 procent.
Förordning (1991:836) om visering för sydafrikanska medborgare 

1 § Vid prövning av ansökningar om visering för sydafrikanska medborgare 
skall 2 och 3 §§ tillämpas, om det inte finns skäl att vägra visering 
enligt annars gällande grunder för viseringsprövningen.

2 § Visering skall vägras om besöket

a) avser deltagande i sport- och idrottsevenemang,

b) sker inom ramen för sådan affärsverksamhet som avses i förordningen 
(1987:477) om förbud mot handel med Sydafrika eller i lagen (1985:98) om 
investeringar i Sydafrika,

c) avser krigsmateriel eller liknande materiel enligt förordningen 
(1977:1127) om vissa sanktioner mot Sydafrika eller enligt förordningen 
(1983:870) om förbud mot införsel av krigsmateriel, eller

d) har samband med framtagande eller utveckling av nukleär teknologi.

3 § Utan hinder av föreskrifterna i 2 § får visering beviljas om tungt 
vägande skäl talar för det.
Lag (1991:852) om betalningsföreläggande för fordringar i arbetstvister

1 § Ansökan om betalningsföreläggande enligt lagen (1990:746) om
betalningsföreläggande och handräckning får göras hos
kronofogdemyndigheten trots att tvist om anspråket skall handläggas
enligt lagen (1974:371) om rättegången i arbetstvister.

2 § Har ansökan om betalningsföreläggande gjorts av en medlem i en
arbetsgivar- eller arbetstagarorganisation och uppkommer fråga om
överlämnande av målet till tingsrätt med stöd av 36 § lagen (1990:746)
om betalningsföreläggande och handräckning eller därför att återvinning
sökts, skall organisationen, om den enligt 2 kap. 1 § och 4 kap. 5 §
lagen (1974:371) om rättegången i arbetstvister kan föra sökandens talan
vid arbetsdomstolen, beredas tillfälle att uppge om den vill föra talan
där. Detsamma gäller när ansökan om betalningsföreläggande har gjorts i
kollektivavtalstvist av någon som har varit medlem i en arbetsgivar-
eller arbetstagarorganisation som har slutit avtalet. Förklarar
organisationen att den vill föra talan vid arbetsdomstolen, skall
kronofogdemyndigheten överlämna målet dit.

Om arbetsdomstolen finner sig inte vara behörig att handlägga målet,
skall domstolen överlämna detta till en tingsrätt som enligt vad som
framgår av handlingarna är behörig. Detta gäller dock inte om det är
högsta domstolen som har överlämnat målet till arbetsdomstolen.

3 § Har upphävts genom lag (2015:685).

4 § Har Kronofogdemyndigheten överlämnat ett mål till 
Arbetsdomstolen hindrar 24 § delgivningslagen (2010:1932) 
inte att svaranden delges handlingar genom förenklad 
delgivning om denne under handläggningen hos 
Kronofogdemyndigheten har fått information om att sådan 
delgivning kan komma att användas i målet i Arbetsdomstolen. 
Lag (2015:685).

Övergångsbestämmelser

1991:852

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer, då lagen
(1974:372) om lagsökning och betalningsföreläggande för fordringsanspråk
i anställningsförhållanden och lagen (1976:841) om
betalningsföreläggande för fordringar som skall prövas av statens
va-nämnd skall upphöra att gälla. Äldre föreskrifter gäller fortfarande
i fråga om mål om lagsökning och betalningsföreläggande där talan väckts
före ikraftträdandet.

2010:1960

1. Denna lag träder i kraft den 1 april 2011.

2. Äldre bestämmelser gäller om en handling har skickats eller
lämnats före den 1 april 2011.
Tillkännagivande (1991:86) av uppgift om Riksbankens diskonto

Fullmäktige i riksbanken ger till känna att riksbankens diskonto från 
och med den 1 februari 1991 är elva procent.
Riksgäldskontorets Föreskrifter (1991:87) om gällande räntesats för allemanssparandet

Riksgäldskontoret föreskriver följande med stöd av 9 § lagen (1983:890) 
om allemanssparande samt 1 § förordningen (1989:248) med instruktion för 
riksgäldskontoret.

På de medel som satts in på ett allemanssparkonto utgår från och med den 
5 mars 1991 och tills vidare årlig ränta med 11 procent. Räntan skall 
dock utgå med lägst den procentsats som motsvarar det av riksbanken 
fastställda vid varje tid gällande diskontot minskat med tre 
procentenheter.
Förordning (1991:89) om medelvärde för år  1990 enligt förordningen (1983:944) om  statsbidrag till kommunerna för stöd och  hjälp i boendet 

Regeringen fastställer medelvärdet enligt 3 § förordningen (1983:944) om 
statsbidrag till kommunerna för stöd och hjälp i boendet till 179 100 
kronor för år 1990.
Förordning (1991:90) om medelvärde för år  1990 enligt övergångsbestämmelserna till  förordningen (1988:1203) om ändring i förordningen (1983:944) om statsbidrag  till social hemhjälp 

Vid tillämpningen av punkterna 2 och 3 i övergångsbestämmelserna till 
förordningen (1988:1203) om ändring i förordningen (1983:944) om 
statsbidrag till social hemhjälp skall medelvärdet enligt 3 § sistnämnda 
förordning i paragrafens lydelse före den 1 januari 1989 anses vara 
179 100 kronor för år 1990.
Lag (1991:901) om rätt för kommuner,  landsting och kyrkliga kommuner att lämna  internationell katastrofhjälp och annat  humanitärt bistånd 

1 § Kommuner, landsting, församlingar och kyrkliga samfälligheter får
lämna katastrofhjälp eller annat humanitärt bistånd till ett annat land,
om det där inträffar en katastrof eller på något annat sätt uppstår en
nödsituation.

Biståndet får ges i form av utrustning som de kan avvara. Utrustningen
skall lämnas direkt till det andra landet eller genom en internationell
hjälporganisation.

Sådan utrustning får också lämnas till en internationell hjälporganisation
för att användas om en nödsituation senare skulle inträffa.

2 § Kommuner, landsting, församlingar eller kyrkliga samfälligheter som
har beslutat att lämna bistånd med utrustning får i skälig omfattning
anvisa medel för iordningsställande och transport av utrustningen.

De får också tillhandahålla och svara för ersättning till personal som
behövs för att utrustningen skall kunna tas i bruk.

Övergångsbestämmelser

1991:901

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1992, då lagen (1975:494) om rätt
för kommun och landstingskommun att lämna internationell katastrofhjälp
skall upphöra att gälla.
Lag (1991:911) om uppgiftsskyldighet för näringsidkare inom livsmedelsområdet

1 § Med stöd av denna lag får uppgifter samlas in för att belysa 
förhållandena och följa effekterna av avregleringen på 
livsmedelsområdet.

2 § Regeringen bemyndigas att föreskriva att uppgifter om verksamheten 
skall lämnas av näringsidkare som tar befattning med sådana varor som 
avses i 1--12, 15--25, 28, 31, 35 och 38 kap. tulltaxelagen (1987:1068) 
eller levererar varor som används vid framställning av sådana varor.

Uppgifterna skall lämnas till den myndighet som regeringen bestämmer.

Regeringen får överlåta åt en förvaltningsmyndighet att meddela 
föreskrifter om uppgiftsskyldigheten.

3 § Uppgiftsskyldigheten får avse import, export, inköp och försäljning 
samt de uppgifter i övrigt som behövs för de ändamål som anges i 1 §.

4 § Den myndighet som en uppgift skall lämnas till får meddela de 
förelägganden som behövs för att föreskrifter som har meddelats med stöd 
av lagen skall följas. I beslut om föreläggande får myndigheten sätta ut 
vite.

5 § Till böter döms den som med uppsåt eller av oaktsamhet 

1. inte lämnar uppgift enligt föreskrifter som meddelats med stöd av 
lagen, eller

2. lämnar oriktig uppgift.

I ringa fall skall den skyldige inte dömas till ansvar. Detsamma gäller 
om den skyldige kan dömas till ansvar enligt brottsbalken.

Om ett vitesföreläggande har överträtts, döms inte heller till ansvar 
för gärning som omfattas av föreläggandet.

Allmänt åtal får väckas bara efter anmälan av den myndighet som 
uppgiften har eller skulle ha lämnats till.
Förordning (1991:916) om uppgiftsskyldighet för näringsidkare inom livsmedelsområdet

1 § Statens jordbruksverk bemyndigas att föreskriva att näringsidkare 
som tar befattning med sådana varor som avses i 1--12, 15--25, 28, 31, 
35 och 38 kap. tulltaxelagen (1987:1068) eller levererar varor som 
används vid framställning av sådana varor skall lämna uppgifter om 
verksamheten.

2 § Uppgiftsskyldigheten får avse import, export, inköp och försäljning 
samt de uppgifter i övrigt som behövs för att belysa förhållandena och 
följa effekterna av avregleringen på livsmedelsområdet.

3 § Jordbruksverkets beslut i ett särskilt fall enligt lagen (1991:911) 
om uppgiftsskyldighet för näringsidkare inom livsmedelsområdet eller 
enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen får överklagas 
hos kammarrätten.
Förordning (1991:93) om införande av OECD:s principer om god laboratoriesed 

1 § Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling
(OECD) har beslutat om vissa principer för god laboratoriesed
(Good Laboratory Practice, GLP) vid provning av kemikalier.
Beslutet innebär att medlemsländer där sådan provning utförs
till skydd för hälsa och miljö ska skapa en nationell
organisation genom vilken det kan säkerställas att
laboratorierna uppfyller krav på GLP. Förordning (2014:1317).

2 § I denna förordning avses med

GLP (Good Laboratory Practice) de principer som lagts fast av OECD för
organisationen av laboratorieundersökningar samt för planläggning,
utförande, kontroll, registrering och rapportering av sådana
undersökningar,

GLP-laboratorier laboratorier som vid opartisk bedömning visar sig
uppfylla krav på GLP,

GLP-myndighet en myndighet som prövar och fastställer att laboratorier
uppfyller kraven på GLP, utövar tillsyn över dessa GLP-laboratorier och
i övrigt fullgör de uppgifter som ankommer på GLP-myndighet.

3 § Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll är
GLP-myndighet. Förordning (2014:1317).

4 § Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll får
meddela föreskrifter om verksamheten vid laboratorierna och
om prövningen av deras kompetens samt om de avgifter för
prövning och tillsyn som GLP-laboratorierna ska betala till
myndigheten. Innan styrelsen meddelar föreskrifter om
avgifter ska den ge Ekonomistyrningsverket tillfälle att
yttra sig. Förordning (2014:1317).

5 § I 40 § förvaltningslagen (2017:900) finns bestämmelser 
om överklagande till allmän förvaltningsdomstol.
Förordning (2018:955).


Övergångsbestämmelser

1995:191

Denna förordning träder i kraft den 1 april 1995. Beslut som har
meddelats före ikraftträdandet överklagas enligt äldre bestämmelser.
Lag (1991:936) med anledning av Finansinspektionens inrättande

Enligt riksdagens beslut föreskrivs att bestämmelser i lag eller annan 
författning om bankinspektionen eller försäkringsinspektionen skall avse 
finansinspektionen.
Förordning (1991:975) om statsbidrag till ideella föreningars kulturprogram

1 § Ideella föreningar som inte är medlemmar i studieförbund
kan få statsbidrag till kulturprogram som avser föreläsning,
sång, musik, dans, dramatisk framställning, filmvisning eller
utställningsverksamhet.

Frågor om bidrag prövas av länsbildningsförbundet för det
område inom vilket verksamheten anordnas.

Folkbildningsförbundet fördelar mellan länsbildningsförbunden
de medel som är tillgängliga för ett kalenderår.
Förordning (2000:137).

2 § Statsbidrag lämnas för ett kalenderår i sänder.
Förordning (2000:137).

3 § Statsbidrag får inte lämnas till verksamhet som får andra
statsbidrag. Bidrag får inte heller lämnas till verksamhet som har
kommersiell anknytning. Verksamheten skall bedrivas i Sverige.

4 § Verksamhet till vilken statsbidrag lämnas skall stå under tillsyn av
statens kulturråd.

Den som har fått statsbidrag är skyldig att lämna de
redovisningshandlingar och den verksamhetsberättelse som kulturrådet
bestämmer.

5 § Statsbidrag betalas ut av kulturrådet.

6 § Beslut enligt denna förordning av kulturrådet,
Folkbildningsförbundet eller länsbildningsförbund får inte överklagas.
Förordning (1991:978) om statsbidrag till produktion av vissa läromedel

1 § Statsbidrag enligt denna förordning lämnas för produktion 
av läroböcker, andra läromedel och lärarhandledningar i ämnen 
och ämnesområden där det är brist på sådant material. 

Statsbidrag lämnas endast för produktion av 

1. läroböcker, andra läromedel och lärarhandledningar som är 
avsedda att användas vid 

a) modersmålsträning i förskolan för barn med annat modersmål 
än svenska, 

b) undervisning som står under tillsyn av Statens 
skolinspektion, 

2. tolkordlistor. Förordning (2024:266).

2 § Frågor om statsbidrag prövas av Statens skolverk, om inte
något annat följer av 3 §.

Ansökan om statsbidrag görs hos Skolverket.
Förordning (2008:615).

3 § Frågor om statsbidrag till produktion av läroböcker och 
andra läromedel för elever med funktionsnedsättning och till 
produktion av lärarhandledningar till sådana läroböcker och 
andra läromedel prövas av Specialpedagogiska skolmyndigheten. 

Ansökan om statsbidrag görs hos myndigheten. 
Förordning (2024:266).

4 § Statsbidrag får lämnas i form av

1. bidrag till hela produktionskostnaden eller en del av denna,

2. bidrag med återbetalningsskyldighet av hela eller en del av
bidraget,

3. garanti om stöd vid förlust. Förordning (1993:454).

5 § Beslut i ärenden om statsbidrag får inte överklagas. Förordning
(1993:454).

6 § Statens skolverk och Specialpedagogiska skolmyndigheten får
var och en inom sitt område meddela de föreskrifter som behövs
för verkställigheten av denna förordning.
Förordning (2008:615).


Övergångsbestämmelser

2008:395

Denna förordning träder i kraft den 1 juli 2008. Äldre
bestämmelser gäller fortfarande för bidrag som har beslutats
före ikraftträdandet.

2008:615

Denna förordning träder i kraft den 1 oktober 2008. Äldre
bestämmelser gäller fortfarande för bidrag som har beslutats
före ikraftträdandet.
Riksgäldskontorets Föreskrifter (1991:99) om gällande inlåningsränta i ungdomsbosparandet

Riksgäldskontoret föreskriver följande med stöd av 10 § lagen (1988:846) 
om ungdomsbosparande samt 1 § förordningen (1989:248) med instruktion 
för riksgäldskontoret.

På medel som står inne på ett konto anslutet till ungdomsbosparandet 
skall den bank eller sparkassa som för kontot betala lägst 10,5 procent 
årlig ränta.

För den kalendermånad, då insättning eller uttag sker, får på det 
insatta respektive uttagna beloppet betalas en lägre årlig ränta än som 
sägs i första stycket, dock lägst 2 procent.
Tillkännagivande (1992:1003) av uppgift om Riksbankens diskonto

Fullmäktige i Riksbanken ger till känna att Riksbankens diskonto från 
och med den 2 oktober 1992 är tio procent.
Förordning (1992:1007) om beräkning av basbeloppet enligt 1 kap. 6 § lagen (1962:381) om allmän försäkring

Till ledning för fastställande för år 1993 av det basbelopp som anges i 
1 kap. 6 § lagen (1962:381) om allmän försäkring skall Statistiska 
centralbyrån beräkna förhållandet mellan det allmänna prisläget i 
oktober 1992 och prisläget i oktober 1989. Beräkningen, som skall göras 
på grundval av konsumentprisindex, skall inbegripa avdrag för vissa 
prisförändringar enligt nämnda paragraf i dess lydelse från och med den 
1 januari 1991. Beräkningen skall därför göras enligt följande formel:


        konsumentprisindex för oktober 1990 
29 700                                          -- 0,0293 
        konsumentprisindex för oktober 1989 



        konsumentprisindex för oktober 1991 
                                                -- 0,0319 
        konsumentprisindex för oktober 1990 


        konsumentprisindex för oktober 1992 
        konsumentprisindex för oktober 1991 


Statistiska centralbyrån skall senast den 20 november 1992 till 
regeringen redovisa resultatet av beräkningen.
Riksgäldskontorets Föreskrifter (1992:1009) om gällande räntesats för allemanssparande

Riksgäldskontoret föreskriver följande med stöd av 9 § lagen (1983:890) 
om allemanssparande samt 1 § förordningen (1989:248) med instruktion för 
Riksgäldskontoret.

På de medel som satts in på ett allemanssparkonto utgår från och med den 
9 november 1992 och tills vidare årlig ränta med 11 procent. Räntan 
skall dock utgå med lägst den procentsats som motsvarar det av 
Riksbanken fastställda vid varje tid gällande diskontot minskat med tre 
procentenheter.
Lag (1992:101) om jämkning och återbetalning i vissa fall av preliminär skatt för inkomståret 1991

Vid tillämpning av bestämmelserna om jämkning i samband med sådan
återbetalning av för mycket betald preliminär skatt som avses i 45 § 2
mom. och anvisningarna till 45 § uppbördslagen (1953:272) skall vid
återbetalningar som avser inkomståret 1991 hänsyn också tas till
överskjutande ingående mervärdesskatt.

Om den överskjutande ingående mervärdesskatten beräknas överstiga den
skattskyldi ges slutliga skatt, skall det överskjutande beloppet efter
ansökan betalas ut till den skattskyldige. Därvid gäller bestämmelserna
i 45 § 2 mom. uppbördslagen i tillämpliga delar. Vid gottskrivning
enligt 27 § 2 mom. första stycket 4 uppbördslagen eller vid beräkning
av ö-skatteränta enligt 69 § 1 mom. samma lag medräknas inte skatt som
betalats ut enligt detta stycke. Lag (1992:686).

Övergångsbestämmelser

1992:101

Denna lag träder i kraft dagen efter den dag då lagen enligt uppgift på
den utkom från trycket.

1992:686

Denna lag träder i kraft dagen efter den dag då lagen enligt uppgift på
den utkom från trycket.
Förordning (1992:1010) om effektiv ränta vid konsumentkrediter

Den effektiva räntan enligt 6 § första stycket första meningen
konsumentkreditlagen (1992:830) skall beräknas i enlighet med en
matematisk formel, som bygger på att kreditbeloppet (A) är lika med
nuvärdet av alla betalningar som kredittagaren skall göra enligt
avtalet.

Om den effektiva räntan skall beräknas vid betalningsanstånd, eller om
den skall beräknas för lån där hela kreditbeloppet utbetalas vid ett
tillfälle, skall formeln vara

Formeln är inte med här.


Samma formel skall tillämpas när den effektiva räntan skall beräknas för
löpande krediter. Därvid gäller bestämmelserna i 6 § andra stycket
konsumentkreditlagen.

Om den effektiva räntan skall beräknas för lån där kreditbeloppet
utbetalas i flera poster, skall formeln vara:

Formeln är inte med här.

Anmärkningar

a) De belopp, som betalas av båda parter vid olika tidpunkter,
är inte nödvändigtvis lika stora och behöver inte ovillkorligen
betalas med lika stora intervall.

b) Begynnelsetidpunkten är tidpunkten för det första lånet.

c) Intervallen mellan de vid beräkningen använda tidpunkterna
anges i år eller delar av år. Ett år skall anses ha 365 dagar
eller 365,25 dagar eller (för skottår) 366 dagar, 52 veckor
eller 12 jämnlånga månader. En jämnlång månad anses ha 30,41666
dagar.

d) Resultatet av beräkningen skall uttryckas med åtminstone en
decimals exakthet. Vid avrundning till en särskild decimal
skall följande regel tillämpas: Om siffran i den decimal som
följer efter denna särskilda decimal är större än eller lika
med 5, skall siffran i denna särskilda decimal höjas med ett.

e) Vid tillämpningen av denna förordning gäller räkneexemplen i
bilaga 3 i rådets direktiv 90/88/EEG av den 22 februari 1990,
senast ändrat genom bilaga II i Europaparlamentets och rådets
direktiv 98/7/EG. Förordning (1999:917).
Förordning (1992:1013) om ersättning för kostnader i mål om handräckning enligt konsumentkreditlagen (1992:830) m.m.

1 § Ersättning enligt 27 § femte stycket konsumentkreditlagen (1992:830) 
och 9 § femte stycket lagen (1978:599) om avbetalningsköp mellan 
näringsidkare m. fl. lämnas med högst trehundratio kronor, om det inte 
finns särskilda skäl till annat.

2 § I mål om handräckning enligt 10 § lagen (1915:219) om 
avbetalningsköp får säljaren räknas till godo ersättning för 

1. utsökningsavgift,

2. eget arbete med anledning av målet samt arvode till ombud eller 
biträde,

3. utgift för inställelse vid förrättning, om inställelsen har varit 
nödvändig för att tillvarata säljarens rätt,

4. kostnad för transport av godset.

Ersättning enligt första stycket 2 bestäms till skäligt belopp, dock 
högst trehundratio kronor, om det inte finns särskilda skäl till annat. 
När ersättning bestäms enligt första stycket 3 tillämpas bestämmelserna 
om beräkning av ersättning av allmänna medel till vittne. Ersättning 
enligt första stycket 4 bestäms till skäligt belopp.

I mål om verkställighet av en dom där köparen har förpliktats att utge 
gods som sålts genom avbetalningsköp enligt lagen (1915:219) om 
avbetalningsköp, räknas säljaren till godo ersättning för kostnad enligt 
vad kronofogdemyndigheten bestämmer.

Övergångsbestämmelser

1992:1013

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1993, då förordningen  
(1979:330) om ersättning för kostnader i mål om handräckning enligt  
konsumentkreditlagen (1977:981) m. m. skall upphöra att gälla. De nya  
föreskrifterna skall tillämpas även i fråga om ersättning enligt 17 § 
femte  stycket konsumentkreditlagen (1977:981) när handräckning sker med 
tillämpning av den lagen.
Tillkännagivande (1992:1016) av ändring i EFTA-konventionen 

Regeringen ger till känna att bilaga B till konventionen angående
upprättandet av Europeiska frihandelssammanslutningen
(EFTA-konventionen) enligt beslut av frihandelssammanslutningens
råd har den ändrade lydelse som framgår av bilaga 2 till
frihandelsförordningen (1987:1185).
Tillkännagivande (1992:1017) av ändring i avtalet mellan Sverige och Europeiska ekonomiska gemenskapen 

Regeringen ger till känna att protokoll 3 i bilagan till kungörelsen 
(1972:698) om avtalet mellan Sverige och Europeiska ekonomiska 
gemenskapen/n1/ enligt beslut av blandade kommittén Sverige-EEC har den 
ändrade lydelse som framgår av bilaga 1/n2/ till frihandelsförordningen 
(1987:1185).
Förordning (1992:1019) med instruktion för Försvarsmaktens organisationsmyndighet 

Uppgifter

1 § Försvarsmaktens organisationsmyndighet har till uppgift att
förbereda och medverka vid inrättandet av den nya myndigheten
Försvarsmakten.

2 § Organisationsmyndigheten skall särskilt, i den utsträckning som
frågorna inte skall avgöras av regeringen,

1. besluta om Försvarsmaktens organisation,

2. inrätta och tillsätta tjänster vid Försvarsmakten,

3. ha hand om administrativa frågor som rör Försvarsmakten, däri
inbegripet att besluta om verksamhet som huvudsakligen har
avseende på tiden efter den 1 juli 1994.

Organisationsmyndigheten får också till regeringen lämna förslag
till utnämning till överstes, kommendörs eller högre tjänstegrad
inom den nya myndigheten Försvarsmakten.
Organisationsmyndigheten skall besluta om utnämning i övriga fall
såvitt avser den nya myndigheten. Förordning (1993:91).

3 § Organisationsmyndigheten skall besluta i frågor om förflyttning av
arbetstagare till Försvarsmakten enligt 7 kap. 8 § första stycket första och
andra meningarna lagen (1976:600) om offentlig anställning. I sådana fall får
Organisationsmyndigheten inrätta fullmaktstjänster. Förordning (1993:91).

4 § Organisationsmyndigheten skall i övrigt utföra de uppgifter som
regeringen i särskilda beslut ålägger den.

Verksförordningens tillämpning

5 § Verksförordningen (1987:1100) skall tillämpas på
organisationsmyndigheten med undantag av 3 § andra stycket, 8,
11--13, 18--20 och 22--24 §§. Förordning (1993:1171).

Myndighetens ledning

6 § Organisationsmyndigheten leds av en chef.

Organisation

7 § För att bistå organisationsmyndighetens chef med de upplysningar och
synpunkter som kan vara av betydelse är ett råd knutet till myndigheten.

Rådet består av myndighetens chef som ordförande och högst tolv andra
ledamöter.

8 § Rådet sammanträder när ordföranden finner anledning till det eller
när någon annan ledamot begär det.

Personalföreträdare

9 § Personalföreträdarförordningen (1987:1101) skall tillämpas på
organisationsmyndigheten. Personalföreträdare får även den vara som är
anställd vid någon myndighet inom den nuvarande försvarsmakten.

Föreskrifter

10 § Organisationsmyndigheten får meddela de myndigheter inom den
nuvarande försvarsmakten, som bedriver verksamhet som helt eller delvis
skall ingå i den nya myndigheten Försvarsmakten, de föreskrifter som
behövs för att myndigheten skall kunna inrättas den 1 juli 1994.

Tjänstetillsättningar m. m.

11 § Organisationsmyndighetens chef och ledamöterna i rådet förordnas av
regeringen för en bestämd tid.

Övriga tjänster hos organisationsmyndigheten tillsätts av myndigheten.

Överklagande

12 § Organisationsmyndighetens beslut i ärenden om tjänstetillsättningar
får överklagas till Försvarets personalnämnd.

Övrigt

13 § De myndigheter inom den nuvarande försvarsmakten, som bedriver
verksamhet som helt eller delvis skall ingå i den nya myndigheten
Försvarsmakten, skall bistå organisationsmyndigheten med de resurser som
den behöver.
Förordning (1992:1024) med vissa bestämmelser om prisnedsättning för receptfria läkemedel enligt  lagen (1981:49) om begränsning av läkemedelskostnader, m.m. 

1 § Receptfria läkemedel inom läkemedelsgrupper som anges i bilaga till 
denna förordning omfattas av prisnedsättning enligt 3 § lagen (1981:49) 
om begränsning av läkemedelskostnader, m. m.

2 § Ett receptfritt läkemedel som inte finns upptaget i förteckningen i 
bilagan till denna förordning får omfattas av prisnedsättning enligt 3 § 
lagen (1981:49) om begränsning av läkemedelskostnader, m. m. om 
läkemedlet behövs för kontinuerlig behandling av långvarig sjukdom.

Första stycket tillämpas inte i fråga om

1. läkemedel som utgör näringspreparat med angiven ATC-kod V06D A,

2. läkemedel som utgör medel vid rökavvänjning.


Bilaga
 
/r2/ Förteckning över receptfria läkemedel och läkemedelsgrupper som 
omfattas av prisnedsättning enligt 3 § lagen (1981:49) om begränsning av 
läkemedelskostnader, m. m.

1. Medel mot muntorrhet (Mucidan)
2. Antacida och natriumbikarbonat (ATC A02A)
3. Medel vid gastroesofagal reflux (ATC A02E)
4. Gallsyror (ATC A05A A)
5. Bulklaxantia (ATC A06A C) och osmotiskt aktiva laxantia (ATC 
A06A D)
6. Digestionsenzymer (ATC A09)
7. Läkemedel innehållande ett av följande ämnen som enda aktiva 
beståndsdel

a. vitamin B|

b. järn

c. folsyra

d. kalcium

e. kalium

f. zink (peroralt)
8. Medel vid psoriasis (ATC D05)
9. Mjukgörande salvor (ATC D02)
10. Glukokortikoider för utvärtes bruk (ATC D07)
11. Jodpreparat (ATC D08A G), medicinska förband (ATC D09) 
samt läkemedlet Debrisan för behandling av bensår
12. Östrogener för vaginalt bruk (ATC G03C)
13. Analgetika (ATC M0lA E och N02B)
14. Medel vid hyperkalemi (ATC V03A E)
15. Medel vid fenylketonuri (ATC V06C A)
16. Essentiella aminosyror för behandling av uremi (ATC V06D D)
17. Fluor och munvårdsmedel (ATC A01)
18. Antimykotika (ATC D01A)
Förordning (1992:1025) med bemyndigande för  Riksförsäkringsverket att meddela föreskrifter om  prisnedsättning för läkemedel i vissa fall 

1 § Riksförsäkringsverket får meddela föreskrifter om vilka läkemedel 
som beräkningen av prisnedsättning enligt 3 a § första stycket lagen 
(1981:49) om begränsning av läkemedelskostnader, m. m. skall gälla och 
om det pris som nedsättningen skall avse.

2 § Föreskrifter om verkställigheten av 3 § tredje stycket och 3 a § 
första stycket lagen (1981:49) om begränsning av läkemedelskostnader, m. 
m. får meddelas av Riksförsäkringsverket.