PierreMesure/open-sfs huggingface dataset:
Förordning (1979:1181) med instruktion  för delegationen för strukturfrågor inom  vissa branscher 

Uppgifter

1 § Delegationen för strukturfrågor inom vissa branscher har till
uppgift att pröva frågor om lån eller lånegarantier som har beviljats
med stöd av förordningen (1977:1123) om statligt stöd till
strukturåtgärder inom specialstålindustrin m.m. samt att i övrigt
fullgöra de uppgifter som enligt förordningen ankommer på delegationen 
i fråga om sådana lån eller lånegarantier.

Organisation

2 § Delegationen består av ordförande och två andra ledamöter, som 
utses av regeringen för en tid av högst tre år.

3 § I mån av behov och tillgång på medel får delegationen anlita
utomstående för särskilda uppdrag. Delegationens beslut verkställs
av den som delegationen utser.

Ärendenas handläggning

4 § Delegationen sammanträder på kallelse av ordföranden så ofta som
denne finner omständigheterna föranleda det.

5 § Delegationen är beslutför när ordföranden och minst en ytterligare
ledamot är närvarande.

Delegationen får överlåta åt ordföranden att handlägga ärenden som inte
är av sådant slag att de behöver prövas av delegationen i dess helhet.
Förordning (1986:817).

6 § Ärendena avgörs efter föredragning som ankommer på den som
delegationen bestämmer.

Ärenden som handläggs enligt 5 § tredje stycket  får avgöras utan
föredragning.

Ordföranden får överta föredragningen av ett ärende.

7 § Är ett ärende så brådskande att delegationen inte hinner sammanträda
för behandling av ärendet, får ordföranden besluta i närvaro av den
föredragande till vars uppgifter ärendet hör. Ett ärende, som avgörs på
detta sätt, skall anmälas vid nästa sammanträde.

8 § Vid delegationens sammanträden skall föras protokoll. Protokollet
justeras av ordföranden. Förordning (1986:817).

9 § Enligt ordförandens bestämmande får den han utser fordra in
förklaringar, upplysningar eller yttranden i ärenden hos delegationen.

Övriga bestämmelser

10 § I skrivelser från delegationen till regeringen eller
departementschef skall anges vem som har fattat det beslut skrivelsen
avser eller i övrigt har närvarit vid den slutliga handläggningen av
ärendet och vem som har varit föredragande. Har skiljaktig mening
framkommit, skall den anges i skrivelsen eller framgå av
protokollsutdrag som bifogas.
Förordning (1979:1194) om bevarande av allmänna  fastighetsdeklarationer avgivna till ledning vid 1981 års allmänna fastighetstaxering, m.m. 

Med avvikelse från vad i 3 kap. 7 § fastighetstaxerings-
förordningen (1979:1193) är stadgat skall allmänna
fastighetsdeklarationer och andra uppgifter som avlämnats till
ledning vid 1981 års allmänna fastighetstaxering bevaras för
framtiden. Detsamma skall gälla angående sådan fastighets-
taxeringsavi som avses i 4 kap. 12 § fastighetstaxerings-
förordningen och som enligt 6 kap. 4 § nämnda förordning skall
förvaras tillsammans med deklarationen.
Förordning (1979:1196) med bemyndigande enligt jordbruksbokföringslagen (1979:141) 

Regeringen bemyndigar riksskatteverket att meddela anvisningar för hur
redovisningsskyldigheten enligt jordbruksbokföringslagen (1979:141)
skall fullgöras.
Riksrevisionsverkets Kungörelse (1979:1211) om ändring i  verkets föreskrifter för verkställigheten av förordningen  (1975:1318) om dröjsmålsränta på statliga fordringar  

Riksrevisionsverket föreskriver att punkten 5 verkets föreskrifter
den 17 december 1975 för verkställigheten av förordningen (1975:1318)
om dröjsmålsränta på statliga fordringar skall ha nedan angivna
lydelse.

5. Enligt anvisningarna till 14 § lagen (1978:430) om mervärdeskatt
skall dröjsmålsränta inte inräknas i vederlaget.
_______

Denna kungörelse träder i kraft två veckor efter den dag, då
kungörelsen enligt uppgift på den utkommit från trycket i
Svensk författningssamling.

Den ändrade lydelsen av punkten 5 gäller dock i fråga om ränta som
erlagts efter utgången av juni månad 1979 och avser leverans efter
utgången av april månad 1979.
Statistiska centralbyråns kungörelse (1979:124) om procenttal för ändring av vissa underhållsbidrag 

Med stöd av kungörelsen (1967:63) om fastställande av procenttal enligt 
3 § andra stycket lagen den 16 december 1966 (nr 680 med senaste ändring 
1978:859) om ändring av vissa underhållsbidrag m.m. förordnar 
statistiska centralbyrån beträffande underhållsbidrag som avses i nyss 
angivna lag dels att bidragsbelopp till eget eller annans barn skall 
höjas med fem procent fr.o.m. den 1 april 1979, dels att bidragsbelopp 
till övriga, dvs. make, förutvarande make, fader eller moder, skall 
höjas med sju procent fr.o.m. samma datum. Ändringarna gäller inte 
bidragsbelopp som bestämts under tiden januari-mars 1979. 

Bidrag, vars belopp efter ändringen slutar på öretal, skall enligt nyss 
nämnda lag utgå med närmast lägre krontal.
Förordning (1979:126) om kriskoppling 

1 § Byggnadsnämnden utövar tillsyn över efterlevnaden av lagen
(1976:296) om kriskoppling och de föreskrifter som har meddelats med
stöd av lagen.

2 § Byggnadsnämnden får medge undantag från kravet på
regleringsanordning i 1 § lagen (1976:296) om kriskoppling, om
kostnaden för ensådan anordning är oskäligt hög med hänsyn till
byggnadens återstående användningstid eller om det på grund av
varmvattensystemets konstruktion inte kan krävas att sådan
regleringsanordning skall installeras.

Byggnadsnämnden får också medge undantag från detta krav för en viss
tid, om regleringsanordningen lämpligen bör installeras i samband med
någon annan förestående åtgärd som rör fastighetens
uppvärmningsanordning. En sådan åtgärd kan till exempel bestå i att
fastigheten skall anslutas till en fjärrvärmeanläggning eller att
fastighetens rörinstallationer skall ändras eller kompletteras.

3 § Föreskrifter om konstruktion och utförande av sådana
regleringsanordningar som avses i 1 § lagen (1976:296) om kriskoppling
samt deytterligare föreskrifter som behövs för verkställigheten av
lagen och denna förordning meddelas av statens planverk efter samråd
med överstyrelsen för ekonomiskt försvar.

4 § Byggnadsnämndens beslut enligt denna förordning får överklagas hos
länsstyrelsen genom besvär.

Länsstyrelsens beslut får överklagas hos kammarrätten genom besvär.

Beslut av statens planverk enligt denna förordning får överklagas hos
regeringen genom besvär.
Förordning (1979:131) om beräkning av folkpension i vissa fall

Pension enligt utländsk lagstiftning likställs vid beräkning av
folkpensionsförmån enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring med
tilläggspension enligt samma lag.

Övergångsbestämmelser

1. Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1979, då kungörelsen
(1967:209) om avdrag från folkpension i vissa fall skall upphöra
att gälla.

2. Omräkning av pension med tillämpning av denna förordning får ej
medföra minskning av det pensionsbelopp som utgår vid förordningens
ikraftträdande.

Övergångsbestämmelser

2002:965

De upphävda författningarna gäller dock fortfarande för förmån som
avser tid före utgången av december 2002.
Förordning (1979:146) om el-, vatten- och värmemätare 

1 § Anordning som leverantör använder för att mäta 

1. lågspänningsabonnenters förbrukning av elektrisk energi (elmätare), 

2. hushållsförbrukning av vatten (vattenmätare) eller 

3. hushållsförbrukning av värmeenergi (värmemätare) 

skall ha en mätnoggrannhet som kan anses rimlig med hänsyn till 
kostnader och teknisk utveckling samt vara lätt att avläsa. 

I fråga om elmätare får Elsäkerhetsverkets meddela de föreskrifter 
om utförande, beskaffenhet eller egenskaper som är påkallade för att 
tillvarata abonnenternas intressen. Beträffande vatten- eller 
värmemätare gäller detsamma för Boverket. Förordning 
(1992:1236). 

2 § Genom provning eller kontroll skall undersökas om mätare till sin 
typ uppfyller föreskrivna krav beträffande utförande, beskaffenhet 
eller egenskaper (typkontroll). 

Uppfyller mätare dessa krav, skall typgodkännande utfärdas. 

I fråga om mätare som har blivit typgodkänd skall genom stickprov 
undersökas om enskilda exemplar av mätaren överensstämmer med den 
godkända typen (typefterkontroll). 

3 § Mätare får användas endast om den är typgodkänd och överensstämmer 
med den godkända typen. 

Om särskilda skäl föreligger, får Elsäkerhetsverkets i fråga om viss 
typ av elmätare medge undantag från bestämmelsen i första stycket. 
Beträffande vatten- eller värmemätare gäller detsamma för statens 
planverk. Förordning (1992:1236). 

4 § Det åligger leverantör av elektrisk energi, vatten eller 
värmeenergi att tillse att mätare, som har tagits i drift, uppfyller 
föreskrivna krav i fråga om utförande, beskaffenhet eller egenskaper. 

5 § Genom stickprovsundersökningar skall kontrolleras att 
leverantörerna använder mätare som uppfyller föreskrivna krav. 
Undersökningarna skall huvudsakligen avse leverantörernas 
egenkontroll. Förordning (1981:1353). 

6 § Leverantör skall med vissa tidsintervall se över mätare. Närmare 
föreskrifter härom meddelas i fråga om elmätare av Elsäkerhetsverket och i fråga om vatten- och värmemätare av statens 
planverk. 

Underlåter leverantör att se över mätare inom föreskriven tid, har 
abonnenten rätt att på leverantörens bekostnad få den utbytt. 
Förordning (1992:1236). 

7 § Till böter döms den som uppsåtligen eller av oaktsamhet 

1. använder mätare som inte uppfyller vad som har föreskrivits i fråga 
om utförande, beskaffenhet eller egenskaper, 

2. använder mätare som inte är typgodkänd eller som inte 
överensstämmer med den godkända typen såvitt inte undantag har 
medgivits enligt 3 § andra stycket eller 

3. bryter mot föreskrift om översyn av mätare. 

8 § Ytterligare föreskrifter för verkställighet av denna förordning 
meddelas i fråga om elmätare av Elsäkerhetsverket och i fråga om 
vatten- och värmemätare av Boverket. Förordning (1983:544).
Förordning (1979:239) om länsrätternas  kansliorter 

Länsrätterna är de som anges i nedanstående uppställning. De skall ha
kanslier i de orter som anges i uppställningen.

---------------------------------------------------------------------
Länsrätt                               Kansliort
---------------------------------------------------------------------
Länsrätten i Stockholms län            Stockholm
Länsrätten i Uppsala län               Uppsala
Länsrätten i Södermanlands län         Nyköping
Länsrätten i Östergötlands län         Linköping
Länsrätten i Jönköpings län            Jönköping
Länsrätten i Kronobergs län            Växjö
Länsrätten i Kalmar län                Kalmar
Länsrätten i Gotlands län              Visby
Länsrätten i Blekinge län              Karlskrona
Länsrätten i Skåne län		       Malmö
Länsrätten i Hallands län              Halmstad
Länsrätten i Göteborgs och Bohus län   Göteborg
Länsrätten i Älvsborgs län             Vänersborg
Länsrätten i Skaraborgs län            Mariestad
Länsrätten i Värmlands län             Karlstad
Länsrätten i Örebro län                Örebro
Länsrätten i Västmanlands län          Västerås
Länsrätten i Dalarnas län	       Falun
Länsrätten i Gävleborgs län            Gävle
Länsrätten i Västernorrlands län       Härnösand
Länsrätten i Jämtlands län             Östersund
Länsrätten i Västerbottens län         Umeå
Länsrätten i Norrbottens län           Luleå
---------------------------------------------------------------------
Förordning (1996:1255).
Riksarkivets och krigsarkivets Cirkulär (1979:277) angående plan till förteckning över centrala ämbetsverks m.fl. arkiv (upphävd genom riksarkivets författningssamling 1991:1)

Med stöd av 23 § tredje stycket allmänna arkivstadgan (1961:590)
fastställer riksarkivet och krigsarkivet följande förteckningsplan att
gälla för arkiven hos centrala ämbetsverk. Förteckningsplanen skall även
gälla för arkiven hos de övriga myndigheter, för vilka riksarkivet är
arkivmyndighet.

Förteckningsplan

A PROTOKOLL OCH FÖREDRAGNINGSLISTOR

Till denna huvudavdelning förs serier av myndighetens överläggnings- och
beslutsprotokoll (med bilagor), andra protokoll över sammanträden hos
myndigheten (t.ex. förhandlingsprotokoll) och föredragningslistor med
påtecknade beslut.

Hit kan också föras konferensprotokoll och förrättningsprotokoll
(protokoll över av myndigheten utförda inspektioner, inventeringar,
syner m.m.), såvida de arkivlagts för sig och bildar särskilda serier.
Sådana protokoll kan även arkivläggas som inkomna handlingar
(huvudavdelning E) eller i dossi eer (huvudavdelning F).

Till huvudavdelning A förs också koncept- och memorialprotokoll, där
sådana bevarats. Om ljudupptagningar gjorts vid sammanträden eller
konferenser, förs de likaledes hit. Även arkivexemplar av tryckta
protokoll redovisas här./n1/

//1 Protokollet finns inte med här.//
Förordning (1979:28) om avgifter för den statliga kontrollen av läkemedel m.m. 

För att täcka kostnaderna för den statliga kontrollen av läkemedel
m.m. för tiden den 1 juli 1978 - den 30 juni 1979 skall avgifter
erläggas i enlighet med vad nedan anges.

Avgifterna skall erläggas på tid och sätt som socialstyrelsen
bestämmer. För farmacevtiska specialiteter och diabetestest skall den
årliga avgiften utgå från och med budgetåret näst efter det då
specialiteten respektive testet registrerades till och med det då
registreringen upphör. För naturmedel och fabrikssteriliserade
engångsartiklar skall den årliga avgiften utgå från och med budgetåret
näst efter det då anmälan gjordes till och med det då saluföringen
upphör.

Om särskilda skäl föreligger, får socialstyrelsen beträffande
farmacevtiska specialiteter och fabrikssteriliserade engångsartiklar
medge nedsättning av eller befrielse från avgift.
Djurskyddsförordning (1979:287) 

Avlivning av djur

1 § Lantbruksstyrelsen meddelar föreskrifter om avlivning av djur i de
fall som avses i 7 § andra stycket lagen (1944:219) om djurskydd.

Användning av hästar i ridskoleverksamhet

2 § Den som yrkesmässigt eller på annat sätt i större omfattning
upplåter hästar eller använder hästar i ridskoleverksamhet skall göra
anmälan om verksamheten till miljö- och hälsoskyddsnämnden enligt de
närmare föreskrifter som meddelas av lantbruksstyrelsen. Förordning
(1983:629).

3 § har upphävts genom förordning (1985:344).

Transport av djur

4 § Lantbruksstyrelsen meddelar närmare föreskrifter om transport av
djur.

Styrelsen skall därvid samråda med

trafiksäkerhetsverket i fråga om transporter med motorfordon och
släpvagn,

statens järnvägar i fråga om transporter på järnväg,

sjöfartsverket i fråga om transporter med fartyg samt

luftfartsverket i fråga om transporter med luftfartyg. Förordning
(1981:272).

Ansvar m.m.

5 § Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot 2 § eller mot
föreskrift som lantbruksstyrelsen har meddelat med stöd av denna
förordning döms till böter, om inte gärningen är belagd med straff
enligt brottsbalken. Förordning (1985:344).

6 § har upphävts genom förordning (1985:344).
Förordning (1979:288) om införsel av djursperma m.m. 

1 § Levande sperma av djur, befruktade ägg av djur för överföring mellan 
hondjur samt juvenila stadier och ägg av bin får inte föras in i landet 
utan tillstånd av statens jordbruksverk. Förordning (1991:1313).

2 § Oförtullad vara som avses i 1 § får inte utan medgivande av 
jordbruksverket tas om hand på sådant sätt som avses i 8 § första 
stycket 2 tullagen )1987:1065). I övrigt gäller lagen (1973:980) om 
transport, förvaring och förstöring av införselreglerade varor, m. m. 
Förordning (1991:1313).

3 § Om påföljd för olovlig införsel av sperma och ägg, som avses i 1 §, 
och för försök därtill finns bestämmelser i lagen (1960:418) om straff 
för varusmuggling. 

Gods som förklarats förverkat enligt lagen om straff för varusmuggling 
skall förstöras genom åklagarens eller tullmyndighetens försorg. 

4 § Jordbruksverkets beslut enligt denna förordning får överklagas hos 
kammarrätten. Förordning (1991:1313).

Övergångsbestämmelser

1990:851

Denna förordning träder i kraft den 1 augusti 1990.

I fråga om överklagande av beslut som har meddelats före ikraftträdandet 
gäller äldre föreskrifter.
Förordning (1979:291) om tolktaxa

1 § Ersättning till en tolk vid allmän domstol, allmän 
förvaltningsdomstol, Arbetsdomstolen, arrendenämnd, 
hyresnämnd, åklagarmyndighet, Polismyndigheten, 
Säkerhetspolisen och Kronofogdemyndigheten ska betalas enligt 
taxa. Taxan fastställs av Domstolsverket efter att 
Åklagarmyndigheten, Polismyndigheten, Säkerhetspolisen och 
Kronofogdemyndigheten har getts tillfälle att yttra sig.

Första stycket gäller inte ersättning för skriftlig 
översättning. Förordning (2016:232).
Förordning (1979:293) om befrielse från eller återbetalning av viss stämpelskatt

1 § Kammarkollegiet prövar frågor som avses i 42 § lagen
(1984:404) om stämpelskatt vid inskrivningsmyndigheter, med
undantag av stämpelskatt för förvärv av skepp och inteckning i
skepp eller luftfartyg.

Kammarkollegiets beslut enligt första stycket får överklagas
till regeringen. Förordning (2006:1355).

2 § har upphävts genom förordning (1984:408).

3 § Om en fråga som avses i 1 § är av principiell betydelse,
skall kammarkollegiet överlämna ärendet med eget yttrande till
regeringen för avgörande. Förordning (1984:408).
Förordning (1979:300) med instruktion för växtförädlingsnämnden

1 § Växtförädlingsnämnden har till uppgift

att fördela medel till växtförädlingsprojekt, som är angelägna från
allmän synpunkt och som inte kan förväntas komma till stånd utan
särskilt stöd,

att fortlöpande följa utvecklingen inom växtförädlingens område samt

att verka för en ökad nordisk samverkan inom detta område.

2 § Nämnden består av sju ledamöter, som utses av regeringen för högst
tre år i sänder. Bland ledamöterna utser regeringen ordförande och
vice ordförande.

Vid handläggning av ärende som rör trädgårdsnäringen ingår i nämnden
ytterligare en av regeringen utsedd ledamot.

3 § Som rådgivande organ har nämnden ett vetenskapligt råd. Ledamöter
av rådet utses av regeringen.

4 § Nämnden sammanträder på kallelse av ordföranden så ofta
omständigheterna föranleder det eller när minst två av nämndens övriga
ledamöter begär det.

5 § Hos nämnden finns en sekreterare, som utses av nämnden.  För
kansliuppgifter i övrigt svarar lantbruksstyrelsen.

6 § Nämnden är beslutför när ordföranden eller vice ordföranden och
minst tre andra ledamöter är närvarande.

Ordföranden, sekreteraren eller de tjänstemän hos lantbruksstyrelsen
som ordföranden bestämmer får begära in förklaringar, upplysningar
eller yttranden i ärenden hos nämnden samt pröva frågor om utlämnande
av allmän handling eller överklagande av nämndens beslut. Förordning
(1986:791).

7 § Vid nämndens sammanträden förs protokoll om beslut fattas eller
protokoll behövs av annan orsak.

8 § Nämndens beslut att bevilja anslag eller att avslå ansökan om
anslag får inte överklagas. Förordning (1985:485).

Övergångsbestämmelser

1985:485

Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1985. Den nya 8 § skall
inte tillämpas i fråga om beslut som har meddelats före den 1 juli
1985.
Förordning (1979:305) med bemyndigande för  Riksskatteverket att meddela föreskrifter i  fråga om mervärdeskatt i visst fall 

Regeringen bemyndigar riksskatteverket att meddela föreskrifter för
tillämpningen av punkt 14 i övergångsbestämmelserna till lagen
(1979:304) om ändring i lagen (1968:430) om mervärdeskatt.
Förordning (1979:321) om ändring av vissa underhållsbidrag

1 § De procenttal med vilka bidragsbelopp skall ändras enligt
4 § lagen (1966:680) om ändring av vissa underhållsbidrag
fastställs av Försäkringskassan. Förordning (2004:949).

2 § Försäkringskassan ska, så snart det har fastställts ett
nytt prisbasbelopp enligt 2 kap. 6 och 7 §§
socialförsäkringsbalken, pröva om bidragsbeloppen ska ändras.
Förordning (2010:1657).

3 § Försäkringskassan ska underrätta Skatteverket och
Kronofogdemyndigheten om sitt beslut.
Förordning (2010:225).
Förordning (1979:330) om ersättning för  kostnader i mål om handräckning enligt  konsumentkreditlagen (1977:981) m.m. 

1 § Ersättning enligt 17 § femte stycket konsumentkreditlagen (1977:981) 
och 9 § femte stycket lagen (1978:599) om avbetalningsköp mellan 
näringsidkare m. fl. lämnas med högst trehundratio kronor, om det inte 
finns särskilda skäl till annat. Förordning (1990:1004).

2 § I mål om handräckning enligt 10 § lagen (1915:219) om 
avbetalningsköp får säljaren räknas till godo ersättning för 

1. utsökningsavgift,

2. eget arbete med anledning av målet samt arvode till ombud eller 
biträde,

3. utgift för inställelse vid förrättning, om inställelsen har varit 
påkallad för tillvaratagande av säljarens rätt,

4. kostnad för transport av godset.

Ersättning enligt första stycket 2 bestäms till skäligt belopp, dock 
högst trehundratio kronor, om det inte finns särskilda skäl till annat. 
När ersättning bestäms enligt första stycket 3 tillämpas bestämmelserna 
om beräkning av ersättning av allmänna medel till vittne. Ersättning 
enligt första stycket 4 bestäms till skäligt belopp.

I mål om verkställighet av dom, varigenom köparen har förpliktats att 
utge gods som sålts genom avbetalningsköp enligt lagen (1915:219) om 
avbetalningsköp, räknas säljaren till godo ersättning för kostnad enligt 
vad kronofogdemyndigheten bestämmer. Förordning (1990:1004).

Övergångsbestämmelser 

1984:267 

Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1984. I fråga om handräckning 
som har sökts före ikraftträdandet tillämpas äldre bestämmelser. 

1985:778 

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1986. I fråga om 
handräckning som har sökts före ikraftträdandet tillämpas äldre 
bestämmelser. 

1987:875

Denna förordning träder i kraft den 1 oktober 1987. I fråga om 
handräckning som har sökts före ikraftträdandet tillämpas äldre 
bestämmelser.

1989:38

Denna förordning träder i kraft den 1 april 1989. I fråga om 
handräckning som har sökts före ikraftträdandet tillämpas äldre 
bestämmelser.

1990:178

Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1990. I fråga om handräckning 
som har sökts före ikraftträdandet tillämpas äldre föreskrifter.

1990:1004

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1991. I fråga om 
handräckning som har sökts före ikraftträdandet tillämpas äldre 
föreskrifter.
Förordning (1979:349) om kvicksilverbetning  av utsäde 

1 § I fråga om betning av utsäde med kvicksilverhaltigt
bekämpningsmedel gäller utöver förordningen (1985:835) om kemiska
produkter och förordningen (1985:836) om bekämpningsmedel
bestämmelserna i denna förordning. Förordning (1985:846).

2 § Betning av utsäde med kvicksilverhaltigt bekämpningsmedel får inte
ske utan tillstånd.

Tillstånd får meddelas endast om utsädet är så angripet av
parasitsvamp att godtagbart skörderesultat inte kan påräknas utan
betning med kvicksilverhaltigt bekämpningsmedel.

3 § Frågor om tillstånd enligt 2 § prövas av Statens
utsädeskontroll. Förordning (1995:260).

4 § Lantbruksstyrelsen får efter samråd med statens naturvårdsverk
meddela föreskrifter om undantag från 2 §. Förordning (1985:846).

5 § Den som betar utsäde med kvicksilverhaltigt bekämpningsmedel skall
föra anteckningar om verksamheten enligt föreskrifter som meddelas av
lantbruksstyrelsen.

6 § Statens utsädeskontroll utövar tillsyn över efterlevnaden av denna
förordning.

Ytterligare bestämmelser om tillsyn och bestämmelser om ansvar och
förverkande på grund av brott mot denna förordning finns i lagen
(1985:426) om kemiska produkter. Förordning (1985:846).

7 § Ett beslut i frågor som avses i 2 § får överklagas hos
Jordbruksverket.

I 22 a § förvaltningslagen (1986:223) finns bestämmelser om
överklagande hos allmän förvaltningsdomstol.
Förordning (1998:1109).

Övergångsbestämmelser

1990:852

Denna förordning träder i kraft den 1 augusti 1990.

I fråga om överklagande av beslut som har meddelats före ikraftträdandet
gäller äldre föreskrifter.

1995:260

Denna förordning träder i kraft den 1 april 1995. Beslut som har
meddelats före ikraftträdandet överklagas enligt äldre bestämmelser.
Lag (1979:357) om yrkesmässig försäljning av dyrkverktyg

1 § Med dyrkverktyg avses i denna lag sådana föremål som är 
särskilt utformade för att ersätta nycklar vid öppnande av lås.

2 § Yrkesmässig försäljning av dyrkverktyg får bedrivas endast 
efter tillstånd. Sådan försäljning får ske endast till den som 
i sitt yrke eller annars har ett beaktansvärt behov av 
dyrkverktyg och skäligen kan antas inte komma att missbruka 
dem.

Tillstånd får ges åt den som har gjort sig känd för 
ordentlighet och pålitlighet och som kan antas komma att 
bedriva försäljningen i enlighet med vad som har sagts i första 
stycket. I fråga om juridiska personer ska det för verksamheten 
finnas en föreståndare som tillståndsmyndigheten har godkänt.

Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, 
Polismyndigheten får meddela närmare föreskrifter om
försäljningen. Lag (2014:585).

3 § Frågor om tillstånd prövas av Polismyndigheten.
Lag (2014:585).

4 § Tillstånd meddelas för viss tid eller tills vidare och kan
förbindas med särskilda villkor.

Tillstånd får återkallas, om tillståndshavaren har åsidosatt 
någon be stämmelse i denna lag eller en föreskrift eller ett 
villkor som har meddelats med stöd av lagen eller om 
förutsättningarna för tillståndet annars inte längre 
föreligger.

5 § Polismyndigheten utövar tillsyn över att denna lag och de
föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen efterlevs.

Tillsynen ska utövas så, att den inte vållar större kostnad
eller olägenhet än som är nödvändig. Lag (2014:585).

6 § Den som har tillstånd enligt denna lag är skyldig att på
begäran av Polismyndigheten lämna de upplysningar, handlingar, 
varuprov och liknande som behövs för tillsynen. Lag (2014:585).

7 § Till böter eller fängelse i högst sex månader döms den som
uppsåtligen eller av oaktsamhet

1. bedriver yrkesmässig försäljning av dyrkverktyg utan 
tillstånd eller utan att godkänd föreståndare finns,

2. bryter mot föreskrift som avses i 2 § tredje stycket eller 
mot villkor enligt 4 § första stycket,

3. underlåter att fullgöra skyldigheten enligt 6 § eller lämnar
oriktig uppgift vid fullgörandet.

I ringa fall döms inte till straff.

8 § Polismyndighetens beslut får överklagas till allmän
förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande 
till kammarrätten.

Beslut enligt denna lag som rör annat än återkallelse av 
tillstånd gäller omedelbart, om inte annat förordnas. Om det
finns särskilda skäl får det förordnas att beslut om 
återkallelse av tillstånd ska gälla omedelbart. Lag (2014:585).

9 § Har upphävts genom lag (1980:253).


Övergångsbestämmelser

1995:1704

Denna lag träder i kraft den 1 maj 1996 men tillämpas inte i de 
fall där det första beslutet i ärendet fattats dessförinnan.

2014:585

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2015.

2. Äldre föreskrifter gäller för överklagande av beslut som har 
meddelats före ikraftträdandet.
Förordning (1979:358) om yrkesmässig försäljning av dyrkverktyg

Polismyndigheten får meddela föreskrifter enligt 2 § tredje
stycket lagen (1979:357) om yrkesmässig försäljning av
dyrkverktyg och de ytterligare föreskrifter som behövs för
verkställigheten av lagen. Förordning (2014:1129).
Förordning (1979:38) om läkarintyg för sjöfolk

1 § Med läkarintyg för sjöfolk avses i denna förordning läkarintyg
enligt mönstringslagen (1983:929) eller fartygssäkerhetsförordningen
(2003:438). Förordning (2003:446).

2 § Läkarintyg för sjöfolk får i Sverige utfärdas av den som är behörig
att här utöva läkaryrket.

3 § Chefen för utrikesdepartementet utser de läkare som utom riket får
utfärda läkarintyg för sjöfolk och publicerar en förteckning över dessa
läkare.

4 § Vid läkarundersökning som skall ligga till grund för läkarintyg för
sjöfolk skall sjömannen lämna en skriftlig hälsodeklaration och därvid
på heder och samvete försäkra att uppgifterna i denna är riktiga. När
undersökningen bara gäller syn- och hörselförmågan behöver någon
hälsodeklaration dock inte lämnas.

5 § Närmare föreskrifter om läkarundersökningen får meddelas
av Transportstyrelsen efter samråd med Socialstyrelsen.
Transportstyrelsen fastställer efter samråd med
Socialstyrelsen formulär för läkarintyg för sjöfolk och
hälsodeklaration och tillhandahåller de blanketter som behövs.
Förordning (2008:1105).

6 § Ytterligare föreskrifter om kraven på syn- och
hörselförmåga får meddelas av Transportstyrelsen efter att
Socialstyrelsen har hörts.

Transportstyrelsen får i enskilda fall efter att
Socialstyrelsen har hörts besluta om undantag från
föreskrifter som meddelats enligt första stycket.
Transportstyrelsen får meddela föreskrifter om avgifter för
prövning av en ansökan om undantag. Avgifterna får bestämmas
upp till full kostnadstäckning. Förordning (2013:988).

7 § När föreskrifter utfärdas med stöd av 5 eller 6 § skall samråd också
ske med berörda organisationer för redare och ombordanställda.

8 § Bestämmelser om att i vissa fall godta andra dokument och
intyg i stället för läkarintyg enligt denna förordning finns i
2 kap. 1 § andra stycket förordningen (2007:237) om
behörigheter för sjöpersonal och i 3 och 3 a §§ förordningen
(1984:831) om mönstring av sjömän. Förordning (2007:240).

9 § Ett beslut av Transportstyrelsen enligt denna förordning
får överklagas hos regeringen. Förordning (2008:1105).

Övergångsbestämmelser

1989:921

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1990.

En föreskrift eller ett beslut som har meddelats med stöd av äldre
bestämmelser och som gäller vid ikraftträdandet skall vid tillämpning av
denna förordning anses ha meddelats enligt denna.
Lag (1979:408) om vissa lokala organ i kommunerna

1 § Kommunfullmäktige får tillsätta institutionsstyrelser,
distriktsnämnder, kommundelsråd och andra lokala organ med uppgifter som
anges i 2 §, även om annat följer av kommunallagen (1977:179) eller av
annan författning. Om det i lag eller annan författning finns en
särskild bestämmelse om att en uppgift av ett visst närmare angivet slag
inte får handhas av ett lokalt organ, gäller dock den bestämmelsen. Lag
(1979:1167).

2 § Ett lokalt organ kan ha till uppgift att

1. för en del av kommunen eller för en eller flera anläggningar handha
förvaltning och verkställighet som kan handhas av en eller flera sådana
nämnder som avses i 3 kap. 13 § andra stycket kommunallagen (1977:179)
och att

2. för en del av kommunen handha förvaltning och verkställighet som
enligt lag eller annan författning eller enligt en statlig
förvaltningsmyndighets beslut med stöd av författning ankommer på
socialnämnden, miljö- och hälsoskyddsnämnden, byggnadsnämnden,
trafiknämnden och skolstyrelsen och som på grund av sin anknytning till
kommundelen och beskaffenhet i övrigt lämpar sig för handläggning i ett
lokalt organ. Lag (1988:135).

2 a § I en kommun som inte ingår i en landstingskommun får ett lokalt
organ sköta också sådan förvaltning och verkställighet som skall
fullgöras av hälso- och sjukvårdsnämnden, tandvårdsnämnden eller
omsorgsnämnden. Lag (1988:135).

3 § Fullmäktige bestämmer de lokala organens uppgifter och
verksamhetsområden.

Befogenhet som en statlig förvaltningsmyndighet med stöd av författning
har lämnat till en nämnd som avses i 2 § första stycket 2 får överföras
till ett lokalt organ endast om förvaltningsmyndigheten medger det. Lag
(1979:1167).

4 § För lokala organ som har uppgifter enbart enligt 2 § första stycket
1 denna lag gäller bestämmelserna i kommunallagen (1977:179) om nämnd
som avses i 3 kap. 13 § andra stycket nämnda lag med de undantag som
framgår av 5 § första och andra styckena denna lag.

För lokala organ som har uppgifter enligt 2 § första stycket 2 skall vad
i lag eller annan författning är föreskrivet om den särskilda nämnden
gälla det lokala organet med de undantag som framgår av 5 §. Lag
(1979:1167).

5 § Ett lokalt organ får väcka ärende hos fullmäktige endast om
fullmäktige har föreskrivit det.

Om ett lokalt organ handhar förvaltning och verkställighet inom ett
uppgiftsområde som för kommunen i dess helhet ankommer på en annan nämnd
än kommunstyrelsen, får fullmäktige föreskriva att det lokala organet
skall lämna sitt budgetförslag till nämnden inom tid som kommunstyrelsen
har bestämt. Nämnden skall i sådant fall med eget yttrande överlämna det
lokala organets budgetförslag till kommunstyrelsen.

Ledamöter och suppleanter i lokala organ som har uppgifter enligt 2 § 2
väljs för den tid som fullmäktige bestämmer. Lag (1988:135).

6 § Ett lokalt organ får inte bestämma rättigheter eller skyldigheter
för kommunen i ärenden där det lokala organet företräder kommunen som
part. Lag (1988:135).
Lag (1979:417) om utdebitering och utbetalning av skatt vid ändring i rikets indelning i kommuner och regioner

1 § Om en kommuns område ändras vid ingången av ett år, skall
vid bestämmande av skattesatsen för kommunens uttag av skatt
för detta år enligt 1 § lagen (1965:269) med särskilda
bestämmelser om kommuns och annan menighets utdebitering av
skatt, m.m. de sammanlagda beskattningsbara förvärvsinkomsterna
beräknas med hänsyn tagen till indelningsändringen. Motsvarande
skall gälla när en ny kommun bildas. Lag (1999:1246).

2 § Om en kommuns område har ändrats eller en ny kommun bildats
skall från och med det beskattningsår då indelningsändringen träder i
kraft preliminära kommunalskattemedel enligt 4 § andra stycket lagen
(1965:269) med särskilda bestämmelser om kommuns och annan menighets
utdebitering av skatt, m. m., när det är möjligt, beräknas med hänsyn
tagen till den förändring av skatteunderlaget i kommunen som
indelningsändringen medfört. I andra fall skall medlen beräknas med
hänsyn tagen till den förändring av invånarantalet i kommunen som
indelningsändringen medfört. Lag (1995:1520).

3 § I fråga om ett område som har överförts från en kommun till
en annan ska vid avräkning av preliminära kommunalskattemedel
som beräknats på grundval av besluten om slutlig skatt enligt
56 kap. 2 § skatteförfarandelagen (2011:1244) under året innan
indelningsändringen träder i kraft och det följande året
fordran hos eller skuld till staten påföras den kommun till
vilken området har hört enligt den äldre indelningen.

Om en kommun har delats, ska en sådan fordran eller skuld
påföras kommunerna enligt den nya indelningen i förhållande
till de olika delarnas andel av skatteunderlaget i den odelade
kommunen under det år besluten om slutlig skatt avser.

En fordran eller skuld, som avser en kommun som har lagts
samman med en annan kommun, ska påföras den kommun som bildats
genom sammanläggningen. Lag (2011:1308).

4 § Det som sägs i denna lag om kommun och kommunalskatt ska 
gälla också för regioner och regionskatt. Bestämmelserna i 1 § 
ska gälla också för begravningsavgift som ska betalas till 
kommun enligt begravningslagen (1990:1144). Lag (2019:855).


Övergångsbestämmelser

1992:1588

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1993. Äldre bestämmelser skall
fortfarande tillämpas i fråga om slutavräkning av kommunalskattemedel
för år 1992 samt i fråga om församlingar och församlingsskatt.

1995:1520

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1996. Äldre bestämmelser
skall fortfarande tillämpas i fråga om slutavräkning av
kommunalskattemedel för år 1995 och tidigare år samt i fråga om
församlingsskatt.

1999:299

Denna lag träder i kraft den 1 oktober 1999. Äldre bestämmelser
skall fortfarande gälla i fråga om församlingsskatt avseende
2000 och tidigare års taxeringar.

1999:1246

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000 och tillämpas
första gången i fråga om 2002 års taxering.

2011:1308

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2012.

2. Äldre bestämmelser gäller fortfarande för 2013 och tidigare
års taxeringar.
Förordning (1979:433) med godstaxa för  Trafikaktiebolaget Stockholm-Södra Lidingön 

Trafikaktiebolaget Stockholm-Södra Lidingön får ta ut avgift för
befordran på bolagets järnväg av vagnslastgods med 140 öre per 100
kilogram godsvikt, dock minst 230 kronor per vagn.

Bolaget svarar för att den tillämpliga taxan hålls tillgänglig för
allmänheten.
Förordning (1979:466) om prisreglering enligt  lagen (1902:71 s.1), innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar 

1 § Frågor om prisreglering enligt 2 § 7 mom. lagen (1902:71 s. 1),
innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar prövas av
statens energiverk.

Ansökan om prisreglering skall vara skriftlig och ges in till
energiverket. I ansökningen skall anges

1. sökandens namn och adress samt den fastighet från eller till vilken
strömmen levereras eller avses bli levererad,

2. motpartens namn och adress,

3. yrkandet och de omständigheter som sökanden vill åberopa till stöd
för ansökningen. Förordning (1987:1168).

2 § Uppfyller ansökningen inte vad som föreskrivs i 1 § eller är den i
övrigt ofullständig, skall statens energiverk förelägga sökanden att
inom viss tid avhjälpa bristen. Det behöver dock inte göras om rättelse
kan vinnas på annat sätt.

Efterkommer inte sökanden föreläggandet och är bristen så väsentlig att
ansökningen inte kan ligga till grund för prövning av ärendet, skall
energiverket avvisa ansökningen.

Föreläggandet skall innehålla erinran om att ansökningen kan avvisas om
bristen inte avhjälps. Föreläggandet skall delges. Förordning
(1983:558).

3 § Återkallas en ansökan skall statens energiverk avskriva ärendet.

Energiverket skall avslå de ansökningar som verket finner uppenbart
ogrundade.

Är omständigheterna sådana att ansökningen inte kan prövas skall den
avvisas av energiverket. Förordning (1983:558).

4 § Statens energiverk skall tillse att ärendet blir så utrett som dess
beskaffenhet kräver. Därvid får verket förelägga parterna att förebringa
den utredning som behövs. Förordning (1983:558).

5 § Är det uppenbart att förutsättningar för förlikning mellan parterna
saknas, får statens energiverk omedelbart företa ärendet till avgörande.
I annat fall skall verket överlämna ärendet till Svenska
elverksföreningens tariffkommission med begäran om att den söker förlika
parterna.

Kommer förlikning härigenom inte till stånd och finns anledning att anta
att ytterligare förlikningsförsök skulle bli gagnlösa, skall tvisten
omedelbart avgöras av verket.

Förliks parterna skall verket avskriva ärendet. Förordning (1983:558).

6 § har upphävts genom förordning (1988:526).

Övergångsbestämmelser

1994:1250

Denna förordning träder i kraft, i fråga om 11 § 1--3 samt 12--13 §§
den 1 oktober 1994, och i övrigt den 1 januari 1995, då
elförordningen (1982:548) och förordningen (1979:466) om
prisreglering enligt lagen (1902:71 s. 1), innefattande vissa
bestämmelser om elektriska anläggningar skall upphöra att gälla.
Sistnämnda förordning gäller dock fortfarande i ärenden om
prisreglering där ansökan har gjorts före den 1 januari 1995.
Lag (1979:468) om konto för  likviditetsutjämning 

1 § Svenska aktiebolag och svenska ekonomiska föreningar har rätt till
bonusränta och annan ränta på medel som står inne på ett särskilt
konto i riksbanken (konto för likviditetsutjämning). Varje företag får
inneha endast ett sådant konto.

Lagen omfattar inte bankaktiebolag, försäkringsföretag,
kreditaktiebolag och ekonomiska föreningar inom
jordbrukskasserörelsen. Den omfattar inte heller andra aktiebolag och
ekonomiska föreningar som har till huvudsakligt ändamål att lämna
eller förmedla krediter eller att medverka till finansiering genom att
förvärva fordringar eller upplåta lös egendom till nyttjande.

2 § Insättning på ett konto för likviditetsutjämning skall göras under
tiden den 1 juli-den 31 december 1979. Första insättningen skall uppgå
till minst 100 000 kronor och behållningen på kontot får därefter inte
understiga detta belopp. Insättning och uttag får i övrigt ske på de
villkor som riksbanken anger.

På medel som står inne på ett konto för likviditetsutjämning skall,
förutom bonusränta enligt 3 §, utgå den ränta som riksbanken
bestämmer.

3 § Bonusränta utgår under tiden den 1 juli 1979-den 31 mars 1981 med
2 procent för år på belopp som står inne på ett konto för
likviditetsutjämning. Bonusränta får dock inte i något fall beräknas
på behållning som överstiger behållningen på kontot den 31 mars 1981
och ej heller på behållning som överstiger två gånger summan av de
belopp som företaget i bokslut till ledning för 1979 och 1980 års
taxeringar har avsatt till investeringsfond enligt lagen (1955:256) om
investeringsfonder för konjunkturutjämning.

4 § Bonusränta utgör inte skattepliktig inkomst vid taxering enligt
kommunalskattelagen (1928:370) eller lagen (1947:576) om statlig
inkomstskatt.
Förordning (1979:477) om samråd i frågor  om vetenskaplig och teknisk  informationsförsörjning, m.m. 

1 § Statlig myndighet, annan statlig institution eller kommitté skall
samråda med delegationen för vetenskaplig och teknisk
informationsförsörjning i frågor som är av principiell karaktär eller av
större omfattning och som gäller information och dokumentation till
forskning och utvecklingsarbete och liknande verksamhet.

Samråd skall ske i fråga om beslut om

1. utvecklande och införande av nya informationssystem eller större
ändringar i befintliga system,

2. forskning och utvecklingsarbete,

3. viktigare organisatoriska frågor,

4. andra frågor av principiell betydelse eller av större omfattning.

2 § Samråd som avses i 1 § bör äga rum så tidigt som möjligt innan
myndigheten beslutar om förslag till regeringen eller åtgärd som
myndigheten själv avgör.
Förordning (1979:496) om fastställande av  formulär enligt 9 § förordningen (1927:321)  om skatt vid utskiftning av aktiebolags tillgångar 

Riksskatteverket skall fastställa formulär som avses i 9 § första
stycket förordningen (1927:321) om skatt vid utskiftning av
aktiebolags tillgångar.
Förordning (1979:536) om försäljning av  förverkad egendom och hittegods m.m. 

Regeringen föreskriver att sådan egendom som anges i 6 § lagen 
(1974:1066) om förfarande med förverkad egendom och hittegods m. m. 
skall säljas av Allmateriel i Solna Aktiebolag. Förordning (1990:1046).
Lag (1979:54) om beslutanderätt för stiftelse som har bildats för att främja tillkomst och utveckling av företag i u-länder

1 § Enligt de närmare föreskrifter som beslutats av regeringen
eller myndighet som regeringen bestämmer får stiftelse som har
bildats för att främja tillskott och utveckling av företag i u-
länder besluta om

1. finansiellt stöd till sådant företag,

2. bidrag till förinvesteringsstudier och andra studier som avser
förutsättningarna för företag i u-länder.

Finansiellt stöd kan lämnas till företag som ägs gemensamt av
eller drivs i samverkan mellan svenskt företag och företag eller
annan institution i världlandet. Stödet kan ha formen av
aktieteckning, lån eller lånegaranti. Lag (1983:11).

2 § Den som hos stiftelse som avses i 1 § har tagit befattning
med fråga som anges i paragrafen får ej obehörigen yppa vad
han därvid har erfarit om affärs- eller driftsförhållanden. Lag
(1979:54).
Lag (1979:545) om beslutanderätt för Sveriges exportråd beträffande projektexport 

1 § Regeringen får överlämna till Sveriges exportråd att pröva fråga
om stöd till systemleveranser till stora industri- och
anläggningsprojekt utomlands (projektexport).

2 § Den som hos Sveriges exportråd har tagit befattning med fråga som
anges i 1 § får ej obehörigen yppa vad han därvid har erfarit om
affärs- eller driftförhållanden.
Förordning (1979:546) om beslutanderätt för Sveriges exportråd beträffande projektexport

Regeringen bemyndigar Sveriges exportråd att pröva fråga om stöd till
systemleveranser till stora industri- och anläggningsprojekt utomlands
(projektexport).
Tillkännagivande (1979:550) rörande internationella oljeskadefonden

Regeringen ger följande tillkänna rörande den internationella 
konventionen om upprättandet av en internationell fond för ersättning 
av skada orsakad av förorening genom olja, vilken konvention enligt 
lagen (1973:1199) om ersättning från den internationella 
oljeskadefonden/n1/ i vissa delar gäller som svensk lag. 

Fondens församling har 

1. med stöd av konventionens artikel 4, sjätte stycket, fastställt det 
belopp som anges i artikel 4, fjärde stycket (a) och (b), till 675 
miljoner francs (Poincar efrancs) såvitt avser olyckor som inträffar 
efter den 20 april 1979, 

2. med stöd av konventionens artikel 5, fjärde stycket, beslutat att 
1972 års internationella sjövägsregler med verkan från den 1 juli 1979 
skall ersätta det instrument som anges i artikel 5, tredje stycket (a) 
(iv).
Lag (1979:552) om internationell adoptionshjälp 

1 § Internationell adoptionshjälp från enskild får lämnas endast av
ideell sammanslutning som är auktoriserad enligt denna lag. Vad som
har sagts nu gäller dock inte i fråga om hjälp i enstaka fall.

Med internationell adoptionshjälp avses sådan verksamhet som har till
syfte att förmedla kontakt mellan den som önskar adoptera ett
utländskt barn och myndigheter, organisationer eller enskilda personer
i barnets hemland samt att även i övrigt lämna den hjälp som behövs
för att adoption skall kunna genomföras.

2 § Den myndighet som regeringen föreskriver avgör frågor om
auktorisation och har tillsyn över de auktoriserade
sammanslutningarna. Lag (1981:580).

3 § Auktorisation får ges endast åt sammanslutning som har stadgar,
styrelse och revisorer. Auktorisation får ges endast om
sammanslutningen har till huvudsakligt syfte att lämna internationell
adoptionshjälp och om det står klart att den kommer att lämna hjälpen
på ett sakkunnigt och omdömesgillt sätt, utan vinstintresse och med
barnens bästa som främsta riktmärke.

4 § Auktorisationen skall vara tidsbegränsad. I beslutet om
auktorisation skall det anges vilka länder som sammanslutningens
verksamhet får avse. Auktorisationen får även förbindas med andra
villkor.

För att täcka kostnaderna för verksamheten får en auktoriserad
sammanslutning ta ut avgifter av dem som söker internationell
adoptionshjälp.

5 § Tillsynsmyndigheten skall i samband med ett beslut om
auktorisation utse minst två personer eller, om sammanslutningens
verksamhet kan antas bli av ringa omfattning, en person att företräda
allmänintresset i sammanslutningens arbete med internationell
adoptionshjälp (samhällsrepresentant). Samhällsrepresentanter skall ha
särskild erfarenhet av barn- och ungdomsvård i stat eller kommun.
Lag (1981:580).

6 § De auktoriserade sammanslutningarna är skyldiga att på begäran
tillhandahålla tillsynsmyndigheten de handlingar som rör verksamheten.
Lag (1981:580).

7 § Auktorisationen skall återkallas när de förutsättningar som anges
i 3 § inte längre föreligger. Detsamma gäller om sammanslutningen inte
uppfyller de villkor som kan ha uppställts för auktorisationen eller
underlåter att rätta sig efter vad tillsynsmyndigheten begär med stöd
av 6 §.

8 § När en auktoriserad sammanslutning beslutar om internationell
adoptionshjälp skall lämnas, skall minst en samhällsrepresentant
delta.

Om en samhällsrepresentant har en annan mening än sammanslutningen i
frågan om adoptionshjälp, skall frågan överlämnas till
tillsynsmyndigheten för avgörande.

Om sammanslutningen har vägrat adoptionshjälp i ett visst fall, får
tillsynsmyndigheten på begäran av den som söker adoptionshjälp uppdra
åt sammanslutningen att ändå lämna hjälpen. Lag (1984:1093).

9 § Den som lämnar internationell adoptionshjälp i strid med 1 § döms
till böter.

10 § Tillsynsmyndighetens beslut att vägra auktorisation eller
återkalla auktorisation överklagas hos regeringen genom besvär.

Tillsynsmyndighetens beslut i övrigt får inte överklagas.
Lag (1981:580).