Förordning (1984:1013) om sjukvård m.m. i statligt reglerade anställningar

Tillämpningsområde m.m.

1 § I denna förordning finns föreskrifter om handläggningen av frågor
om sjukvård m.m. för arbetstagare i statligt reglerade anställningar.

Förordningen gäller dock inte arbetstagare vid affärsverken.

Föreskrifter om myndigheternas skyldigheter att lämna vissa uppgifter
till försäkringskassorna finns i förordningen (1984:1014) om
myndigheternas uppgiftsskyldighet till de allmänna försäkringskassorna,
m.m. Förordning (1990:1175).

2 § I denna förordning avses med

statligt reglerad anställning  sådan statlig eller annan
anställning där avlöningsförmånerna fastställs under medverkan av
regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer,

försäkringskassa den allmänna försäkringskassa där
arbetstagaren är inskriven,

sjukledighet tjänstledighet för sjukdom,

arbetsgivarinträde att arbetsgivaren enligt 3 kap. 16 § lagen
(1962:381) om allmän försäkring uppbär den sjukpenning som enligt
lagen tillkommer arbetstagaren. Förordning (1989:525).

Integritet

3 § En myndighet skall så långt möjligt begränsa den krets av
anställda hos myndigheten som tar del av uppgifter om arbetstagarnas
sjukdomsförhållanden.

Läkare

4 § har upphävts genom förordning (1988:1142).

5 § har upphävts genom förordning (1988:1142).

6 § För att en statlig myndighet i ökad omfattning skall få genom
anställning eller uppdrag anlita en läkare för att ombesörja sjukvård
eller företagshälsovård bland arbetstagarna hos myndigheten krävs
medgivande av regeringen.

En begäran om sådant medgivande görs efter samråd med Statshälsan.

Första stycket tillämpas inte på läkarundersökningar som avser intyg om
hälsotillstånd i ärenden om avgångsskyldighet på grund av sjukdom m.m.
Förordning (1988:1142).

Tjänstebefrielse

7 §  En arbetstagare skall befrias från tjänstgöring, om det behövs för

1. besök på en läkar- eller sköterskemottagning för öppen vård anordnad
av staten, av en landstingskommun eller av en kommun eller på en
företagshälsovårdscentral dit arbetstagarna är hänvisade,

2. besök i andra fall än enligt 1 hos en läkare som avses i 6 § första
eller tredje stycket,

3. besök i andra fall än enligt 1 eller 2 hos en legitimerad läkare, om
denne har sin mottagning på arbetstagarens tjänstgöringsort, bostadsort
eller någon närbelägen ort,

4. läkarbesök, tandläkarbesök, undersökning eller behandling, allt
enligt remiss från en läkare som avses i 1--3 eller från en legitimerad
tandläkare,

5. besök hos en läkare som avses i 13 kap. 2 § andra stycket lagen
(1976:600) om offentlig anställning eller i 22 §
anställningsförordningen (1965:601),

6. besök hos en personalkonsulent hos staten, en landstingskommun, en
kommun eller företagshälsovården,

7. hälsoundersökning som anordnas av staten, en landstingskommun, en
kommun eller företagshälsovården,

8. besök för kontroll eller undersökning på en mödravårdscentral.
Förordning (1988:1142)

8 § En arbetstagare skall befrias från tjänstgöring för blodgivning på
en landstingskommunal eller kommunal blodcentral eller blodbuss, om
myndighetens verksamhet medger det. Förordning (1988:1142).

Sjukledighet

Sjukanmälan

9 § En arbetstagare som på grund av sjukdom är förhindrad att tjänstgöra
skall snarast möjligt anmäla detta till den myndighet där han är
anställd.

Beslut om sjukledighet

10 § Den som har anmält sig sjuk enligt 9 § är sjukledig utan att
myndigheten behöver meddela något särskilt beslut om det.

Är en arbetstagare frånvarande från arbetet och är det uppenbart att
frånvaron beror på sjukdom, trots att arbetstagaren inte har anmält sig
sjuk, får myndigheten meddela beslut om sjukledighet, om det kan antas
att arbetstagarens underlåtenhet att göra sjukanmälan beror på sjukdomen
eller på andra särskilda omständigheter.

11 § Sjukledighet förutsätter att arbetstagaren följer föreskrifterna i
12--16 §§.

Särskilda skyldigheter för arbetstagarna

12 § Under en sjukledighet får en arbetstagare inte

-- utföra förvärvsarbete,

-- vägra att ta emot den som för sjukkontroll söker honom på uppdrag av
myndigheten,

-- medvetet eller av grov vårdslöshet lämna oriktiga eller vilseledande
uppgifter om förhållanden av betydelse för att bedöma rätten till
sjukledighet.

Försäkran

13 § En arbetstagare som har varit sjukledig skall omedelbart efter
ledighetens slut lämna myndigheten en försäkran om att han har varit
sjuk och i vilken omfattning som han inte har kunnat arbeta på grund av
sjukdomen.

Om myndigheten begär det, skall arbetstagaren redan under sjukledigheten
lämna en sådan försäkran för den förflutna delen av ledigheten.
Förordning (1988:1142).

Läkarintyg m.m.

14 § Sjukledighet som omfattar högst sju dagar skall i regel anses
tillfredsställande styrkt genom en försäkran enligt 13 §.

Sjukledighet som omfattar mer än sju dagar skall för tiden från och med
den åttonde dagen styrkas genom ett intyg av en läkare eller tandläkare.

Om myndigheten begär det, skall arbetstagaren under sjukledigheten
styrka ledigheten genom ett intyg av en läkare eller tandläkare från och
med en tidigare dag än som gäller enligt andra stycket. En sådan begäran
får göras bara om det finns särskilda skäl för det. Förordning
(1988:1142).

15 § Om myndigheten begär det, skall en arbetstagare lämna läkarintyg
eller tandläkarintyg för tiden från och med den första dagen av varje
sjukledighet. För varje begäran skall denna skyldighet gälla under högst
tolv månader.

En sådan begäran får göras bara om det finns särskilda skäl för det.
Förordning (1988:1142).

16 § Om myndigheten begär det, skall intyg som avses i 14 och 15 §§
vara utfärdade av den läkare eller tandläkare som myndigheten
bestämmer.

En sådan begäran får göras bara om det finns särskilda skäl för det.
Förordning (1988:1142).

Återgång till arbetet

17 § Är en statsanställd arbetstagare sjukledig längre än 14 dagar i
följd, skall myndigheten i samråd med honom överväga vilka åtgärder
som kan behövas för att underlätta för honom att återgå till arbetet,
om det inte är uppenbart att några sådana åtgärder inte behövs.

Arbetstagarens medverkan i samrådet är frivillig.

18 § För att få underlag för överväganden enligt 17 § skall myndigheten
rådfråga företagshälsovården, om arbetstagaren medger det.

19 § Föreskrifter om rehabiliteringsutredning m. m. finns i
rehabiliteringsförordningen (1987:221). Förordning (1988:1142).

20 § har upphävts genom förordningen (1989:525).

Adressanmälan

21 § En arbetstagare skall till myndigheten anmäla sin adress under
sjukledigheten om adressen är en annan än den vanliga bostadsadressen.
En sådan anmälan behöver dock inte göras när arbetstagaren under
ledigheten vistas på en annan adress under högst tre dagar.
Förordning (1988:1142).

Utbetalning av sjukvårdsförmåner

22 § Sådana sjukvårdsförmåner som en arbetstagare enligt kollektivavtal
har rätt till av arbetsgivaren betalas ut tillsammans med lönen eller
arvodet. Därvid används det löneuträkningssystem som myndigheten
tillämpar.

En myndighet får till en arbetstagare, som är stationerad utomlands,
betala ut lämpligt förskott på förmånen.

23 § Statens löne- och pensionsverk fastställer efter samråd med
statens arbetsgivarverk formulär som kan användas vid handläggningen
av frågor enligt 22 § första stycket. Förordning (1988:1142).

Överklagande m.m.

24 § En myndighets beslut i frågor om tjänstebefrielse som avses i
denna förordning får överklagas hos statens arbetsgivarverk.
Arbetsgivarverkets beslut får inte överklagas. Förordning (1988:1142).

25 § En myndighets beslut om läkarintyg, tandläkarintyg eller frågor om
sjukledighet som avses i denna förordning får överklagas hos statens
trygghetsnämnd. Trygghetsnämndens beslut får inte överklagas.
Förordning (1988:1142).

26 § En myndighets beslut enligt 14 § tredje stycket, 15 eller 16 §
gäller omedelbart, om inte statens trygghetsnämnd bestämmer något annat
när beslutet har överklagats. Förordning (1988:1142).

Övergångsbestämmelser

1991:1745

Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om överklagande av beslut
som har meddelats före den 1 juli 1992.