PierreMesure/open-sfs huggingface dataset:
Förordning (2001:17) om förrättningsavgifter för vissa besiktningsorgan på fordonsområdet

1 § För de förrättningar som utförs med stöd av fordonslagen
(2002:574) får besiktningsorganen ta ut avgifter i enlighet med
vad som sägs i denna förordning. Förordning (2002:944).

2 § Transportstyrelsen får meddela föreskrifter om avgifternas
storlek.

Avgifterna ska vara kostnadsbaserade och beräknade så att full
kostnadstäckning vid effektivt resursutnyttjande uppnås i
respektive besiktningsorgans verksamhet. Verksamheten ska på
längre sikt varken ge överskott eller underskott. Avgifterna
ska vara lika över hela landet. Förordning (2008:1136).

3 § Om en kund som har bokat tid uteblir från förrättningen,
får besiktningsorganet ta ut hälften av avgiften för
förrättningen, dock högst 1 000 kronor exklusive
mervärdesskatt.

4 § Innan Transportstyrelsen meddelar föreskrifter om
avgifternas storlek ska styrelsen samråda med
Ekonomistyrningsverket och med det berörda besiktningsorganet.

Ekonomistyrningsverket får besluta om undantag från
skyldigheten att samråda med verket. Förordning (2008:1136).

5 § Ett besiktningsorgan skall på begäran av Transportstyrelsen
eller Ekonomistyrningsverket lämna uppgifter om sin verksamhet
samt om de förrättningar som organet tar ut eller avser att ta
ut avgifter för och om hur kostnaderna för förrättningarna
beräknats. Förordning (2008:1136).

6 § För Transportstyrelsens samråd med Ekonomistyrningsverket
enligt 4 § skall besiktningsorganet betala en avgift till
Ekonomistyrningsverket. Regeringen fastställer avgiftens
storlek. Förordning (2008:1136).

7 § Ekonomistyrningsverket får meddela de föreskrifter som
behövs för tillämpningen av denna förordning.

Övergångsbestämmelser

2001:17

1. Denna förordning träder i kraft den 1 mars 2001, då
förordningen (1997:844) om förrättningsavgifter för
Aktiebolaget Svensk Bilprovning skall upphöra att gälla.

2. Den äldre förordningen skall tillämpas till dess att
Vägverkets föreskrifter enligt den nya förordningen har trätt i
kraft och även därefter för förrättningar som har påbörjats
dessförinnan.

2002:944

1. Denna förordning träder i kraft den 1 maj 2003.

2. Äldre föreskrifter gäller för förrättningar som har
påbörjats före ikraftträdandet.

2010:439

Den upphävda förordningen gäller fortfarande för besiktningar 
som utförs av sådana besiktningsorgan som avses i punkt 2 i 
övergångsbestämmelserna till lagen (2010:39) om ändring i 
fordonslagen (2002:574), dock längst till och med den 31 
december 2010 eller den tidpunkt som avses i punkt 3 i samma 
övergångsbestämmelser.
Förordning (2001:204) med instruktion för Expertgruppen för  EU-frågor 

Uppgifter

1 § Expertgruppen för EU-frågor skall bedriva och främja
forskning, utvärdering, analys och studier i Europapolitiska
frågor. Verksamheten skall inriktas på att självständigt och
objektivt fördjupa och bredda underlaget för sådana
ställningstaganden som har betydelse för utvecklingen av
Europeiska unionen (EU) och för Sveriges EU-politik, främst
inom områdena ekonomi och handel, statsvetenskap och juridik.

2 § Expertgruppen skall särskilt

1. initiera och behandla förslag till utvärderings- och
forskningsprojekt,

2. göra eller låta göra utredningar och utvärderingar,

3. följa utvecklingen och hålla kontakt med forskare inom och
utom landet,

4. publicera och sprida rapporter om verksamheten.

Myndighetens ledning

3 § Expertgruppen leds av en styrelse som består av högst 13
personer. En av ledamöterna är ordförande och en är vice
ordförande. Förordning (2001:726).

Organisation

4 § Expertgruppen har ett kansli som leds av en chef.

5 § Expertgruppen får inrätta beredande och rådgivande organ.

6 § I en arbetsordning eller i särskilda beslut skall
expertgruppen meddela de närmare bestämmelser som behövs om
myndighetens organisation och formerna för myndighetens
verksamhet.

Verksförordningens tillämpning

7 § Följande bestämmelser i verksförordningen (1995:1322) skall
tillämpas på expertgruppen:

26 § om vem som får begära in upplysningar och yttranden,

29 § om inhämtande av uppgifter,

31 § om myndighetens beslut, och

35 § om överklagande.

8 § Styrelsen har det ansvar för verksamheten och de uppgifter
som anges i 6-9 §§ verksförordningen (1995:1322).

Ärendenas handläggning

9 § Ärendena avgörs av styrelsen. Den är beslutför när
ordföranden och minst hälften av de andra ledamöterna är
närvarande.

När ärenden av större vikt handläggs skall om möjligt samtliga
ledamöter vara närvarande.

10 § Ärenden som inte behöver avgöras av styrelsen får avgöras
av ordföranden ensam eller av chefen för kansliet. Hur detta
skall ske anges i arbetsordningen eller i särskilda beslut.

11 § Ärendena avgörs efter föredragning. I arbetsordningen
eller i särskilda beslut får det dock medges att ärenden som
avgörs enligt 10 § inte behöver föredras.

Anställningar m.m.

12 § Regeringen utser ordförande och andra ledamöter i
styrelsen. Förordnandena ges för en bestämt tid.

Styrelsen utser inom sig vice ordförande.

13 § Chef för kansliet och annan personal anställs genom beslut
av expertgruppen.
Förordning (2001:22) om den europeiska flyktingfonden 

1 § Denna förordning gäller förvaltningen av den europeiska
flyktingfonden som inrättats enligt rådets beslut 2000/596/EG
av den 28 september 2000 om inrättande av en europeisk
flyktingfond.

2 § Frågor om stöd till insatser som avses i artikel 4 i rådets
beslut om inrättande av en europeisk flyktingfond skall prövas
av Migrationsverket efter att verket har hört
Integrationsverket.

3 § Migrationsverket skall betala ut stöd som beslutats enligt
2 §.

4 § Migrationsverket skall i enlighet med vad som anges i
rådets beslut om inrättande av en europeisk flyktingfond vidta
de åtgärder som behövs för kontroll, övervakning och
utvärdering av de insatser som fått stöd enligt denna
förordning.

5 § Migrationsverket får efter att ha hört Integrationsverket
meddela föreskrifter för verkställigheten av denna förordning.

6 § Beslut enligt denna förordning får inte överklagas.

Övergångsbestämmelser

2005:203

1. Denna förordning träder i kraft den 1 maj 2005.

2. Genom förordningen upphävs förordningen (2001:22) om den
europeiska flyktingfonden. Den upphävda förordningen skall dock
fortsätta att tillämpas i fråga om ärenden enligt den
förordningen.
Förordning (2001:240) med instruktion för Valmyndigheten 

Inledande bestämmelse

1 § Valmyndigheten är central förvaltningsmyndighet för frågor
om val och folkomröstning.

Uppgifter

2 § Valmyndigheten skall

- ansvara centralt för genomförandet av allmänna val och
folkomröstningar, och

- i övrigt fullgöra de uppgifter som den centrala
valmyndigheten har enligt lag eller förordning.

3 § Valmyndigheten får meddela de närmare föreskrifter som behövs
för verkställighet av

1. lagen (2001:183) om behandling av personuppgifter i verksamhet
med val och folkomröstningar,

2. folkomröstningslagen (1979:369), och

3. annan lag med föreskrifter om rådgivande folkomröstning i hela
landet. Förordning (2005:851).

4 § Valmyndigheten leds av en nämnd som ansvarar för
verksamheten. Nämnden består av en ordförande och fyra andra
ledamöter. För ordföranden och övriga ledamöter skall det
finnas ersättare. Förordning (2002:72).

5 § Vid Valmyndigheten finns ett kansli som leds av en
kanslichef. Kanslichefen ansvarar för och leder den löpande
verksamheten enligt de direktiv och riktlinjer som nämnden
beslutar.

Verksförordningens tillämpning

6 § Följande bestämmelser i verksförordningen (1995:1322) skall
tillämpas på Valmyndigheten:

- 2 § om behörighet att företräda staten vid domstol,

- 16 § om medverkan i EU-arbetet,

- 18 § om myndighetens organisation,

- 26 § om ärendenas handläggning,

- 27 och 28 §§ om myndighetens föreskrifter,

- 30 § om ärendeförteckning,

- 31 § om myndighetens beslut, och

- 35 § om överklagande.

7 § Nämnden har det ansvar för verksamheten och de uppgifter
som avses i 6-9, 13 och 15 §§ verksförordningen (1995:1322).

Ärendenas handläggning

8 § Nämnden är beslutför när ordföranden och minst två av de
andra ledamöterna är närvarande.

När ärenden av större vikt handläggs skall om möjligt samtliga
ledamöter vara närvarande.

9 § Nämnden får i arbetsordning eller i särskilda beslut lämna
över till någon som tjänstgör vid kansliet att avgöra
brådskande ärenden eller ärenden som är av sådant slag att de
inte behöver prövas av nämnden. Sådana beslut skall i den
utsträckning nämnden bestämmer anmälas vid nästa sammanträde
med nämnden.

10 § Ärendena avgörs efter föredragning. I arbetsordning eller
i särskilda beslut får det medges att ärenden som avgörs enligt
9 § inte behöver föredras.

Anställningar m.m.

11 § Regeringen utser nämndens ledamöter och deras ersättare
för en bestämd tid.

Kanslichefen anställs av regeringen.

Valmyndigheten anställer övrig personal.
Lag (2001:25) om försöksverksamhet med videokonferens i allmän förvaltningsdomstol

1 § Vid handläggningen av mål i de allmänna
förvaltningsdomstolar som regeringen eller, efter regeringens
bemyndigande, Domstolsverket bestämmer, får videokonferens
användas på försök i enlighet med vad som föreskrivs i denna
lag.

2 § Sökande eller klagande och den som har att svara i målet
får delta i muntlig förhandling i allmän förvaltningsdomstol
genom videokonferens

1. om det är lämpligt med hänsyn till ändamålet med partens
inställelse och övriga omständigheter, eller

2. om den muntliga förhandlingen annars skulle medföra
kostnader eller olägenheter som inte står i rimligt förhållande
till betydelsen av att parten inställer sig i rättssalen.

3 § Bevisning får tas upp genom videokonferens

1. om det är lämpligt med hänsyn till bevisningens art och
övriga omständigheter, eller

2. om bevisupptagning enligt reglerna i
förvaltningsprocesslagen (1971:291) skulle medföra kostnader
eller olägenheter som inte står i rimligt förhållande till
betydelsen av att bevisningen tas upp på ett sådant sätt.

4 § I fråga om den som kallas till muntlig förhandling genom
videokonferens gäller inte bestämmelserna i
förvaltningsprocesslagen (1971:291) om kallelser och
förelägganden och om påföljder vid utevaro. Kallelse till
muntlig förhandling genom videokonferens skall ske på det sätt
som rätten finner lämpligt.

Den som har kallats att delta i en muntlig förhandling genom
videokonferens men som motsätter sig att delta på detta sätt,
har rätt att inställa sig i rättssalen.

Den som deltar i en muntlig förhandling genom videokonferens
med stöd av denna lag skall anses ha inställt sig inför rätten.

5 § Den som har kallats till en muntlig förhandling genom
videokonferens har rätt till ersättning i enlighet med vad som
sägs i förvaltningsprocesslagen (1971:291).

6 § Utan hinder av det förbud mot fotografering som följer av
16 § förvaltningsprocesslagen (1971:291) får videokonferens
användas i enlighet med vad som föreskrivs i denna lag.
Förordning (2001:254) om gruppundantag enligt 17 §  konkurrenslagen (1993:20) för specialiseringsavtal 

1 § Denna förordning tillämpas på följande avtal som ingås
mellan två eller flera företag (avtalsparterna) om villkoren
för deras produktspecialisering (specialiseringsavtal):

1. Avtal om ensidig specialisering, varigenom den ena
avtalsparten åtar sig att upphöra med eller avstå från
tillverkning av vissa produkter och att köpa dessa av ett
konkurrerande företag, medan det sistnämnda företaget åtar sig
att tillverka och leverera produkterna i fråga.

2. Avtal om ömsesidig specialisering, varigenom två eller flera
avtalsparter ömsesidigt åtar sig att upphöra med eller avstå
från tillverkning av vissa olika produkter och att i stället
köpa dessa från de andra avtalsparterna som åtar sig att
leverera dem.

3. Avtal om gemensam produktion, varigenom två eller flera
avtalsparter åtar sig att gemensamt tillverka vissa produkter.

2 § Under de villkor som föreskrivs i denna förordning gäller
för specialiseringsavtal gruppundantag enligt 17 §
konkurrenslagen (1993:20) från förbudet i 6 § samma lag.

Undantaget gäller i den mån som specialiseringsavtalen
innehåller konkurrensbegränsningar som omfattas av 6 §
konkurrenslagen.

3 § I fråga om avtalen tillämpas vad som anges i kommissionens
förordning (EG) nr 2658/2000 av den 29 november 2000 om
tillämpning av artikel 81.3 i fördraget på grupper av
specialiseringsavtal2 på motsvarande sätt, med undantag av
artiklarna 1.1 samt 7-9.

Dock skall i artikel 3-5 "artikel 1" bytas mot "2 § i förening
med 1 §".

Övergångsbestämmelser

2001:254

1. Denna förordning träder i kraft den 1 juli 2001 och gäller
till utgången av december 2010.

2. För tiden intill utgången av juni 2002 skall förordningen
(1996:343) om gruppundantag enligt 17 § konkurrenslagen
(1993:20) för specialiseringsavtal, som gäller till utgången av
juni 2001, fortfarande tillämpas på avtal som gäller vid
ikraftträdandet av denna förordning, om avtalet inte uppfyller
villkoren i den här förordningen men villkoren i den äldre
förordningen.
Förordning (2001:255) om gruppundantag enligt 17 §  konkurrenslagen (1993:20) för avtal om forskning och utveckling 

1 § Denna förordning tillämpas på avtal som ingås mellan två
eller flera företag (avtalsparterna) om villkoren för hur de
skall bedriva

1. gemensam forskning och utveckling avseende varor eller
metoder och gemensamt utnyttjande av resultaten av detta,

2. gemensamt utnyttjande av resultaten av sådan forskning och
utveckling avseende produkter eller metoder som bedrivits
gemensamt inom ramen för ett tidigare ingånget avtal mellan
samma parter, eller

3. gemensam forskning och utveckling avseende varor eller
metoder utan gemensamt utnyttjande av resultaten.

2 § Under de villkor som föreskrivs i denna förordning gäller
för avtal om forskning och utveckling gruppundantag enligt 17 §
konkurrenslagen (1993:20) från förbudet i 6 § samma lag.

Undantaget gäller i den mån som avtalen innehåller
konkurrensbegränsningar som omfattas av 6 § konkurrenslagen.

3 § I fråga om avtalen tillämpas vad som anges i kommissionens
förordning (EG) nr 2659/2000 av den 29 november 2000 om
tillämpning av artikel 81.3 i fördraget på grupper av avtal om
forskning och utveckling2 på motsvarande sätt, med undantag av
artiklarna 1.1, 4.2 samt 7-9.

Dock skall i artikel 3-5 "artikel 1" bytas mot "2 § i förening
med 1 §". Vidare skall i artikel 5.1 e, g och i-j uttrycken "på
den inre marknaden" och "inom den inre marknaden" ersättas med
"i landet" samt i punkt j "gemenskapen" ersättas med "landet".
Slutligen skall i artikel 4.1 "Om de deltagande företagen inte
är konkurrerande företag, skall undantag enligt artikel 1"
ersättas med "Undantaget enligt artikel 1 skall".

Övergångsbestämmelser

2001:255

1. Denna förordning träder i kraft den 1 juli 2001 och gäller
till utgången av december 2010.

2. För tiden intill utgången av juni 2002 skall förordningen
(1996:344) om gruppundantag enligt 17 § konkurrenslagen
(1993:20) för avtal om forskning och utveckling, som gäller
till utgången av juni 2001, fortfarande tilllämpas på avtal som
gäller vid ikraftträdandet av denna förordning, om avtalet inte
uppfyller villkoren i den här förordningen men villkoren i den
äldre förordningen.
Förordning (2001:309) med instruktion för Statens  folkhälsoinstitut 

Uppgifter

1 § Statens folkhälsoinstitut har till uppgift att främja hälsa
och förebygga sjukdomar och skador. Särskild vikt skall fästas
vid insatser för de grupper som är utsatta för de största
hälsoriskerna. Verksamheten skall stå på vetenskaplig grund.

Statens folkhälsoinstitut skall ansvara för sektorsövergripande
uppföljning och utvärdering av insatser inom folkhälsoområdet,
vara nationellt kunskapscentrum för metoder och strategier på
området och ansvara för övergripande tillsyn inom alkohol-,
narkotika- och tobaksområdena.

2 § Statens folkhälsoinstitut skall särskilt

1. analysera utvecklingen av folkhälsan med utgångspunkt i de
faktorer som påverkar denna,

2. förse regeringen med information och med underlag för
beslut,

3. ställa samman och till kommuner och landsting sprida
forskningsresultat om metoder och strategier inom
folkhälsoområdet,

4. samarbeta med myndigheter som har uppgifter inom institutets
ansvarsområden,

5. svara för tillståndsgivning, tillsyn och föreskrifter i
enlighet med vad som anges i alkohollagen (1994:1738) och lagen
(1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga varor,

6. bevaka och utreda behovet av narkotikaklassificering av
sådana varor som inte utgör läkemedel samt behovet av kontroll
av varor enligt lagen om förbud mot vissa hälsofarliga varor,

7. svara för tillsyn och föreskrifter i enlighet med vad som
anges i tobakslagen (1993:581),

8. främja tillgången på statistik av god kvalitet inom alkohol-,
narkotika- och tobaksområdena,

9. följa och aktivt medverka i det internationella
folkhälsoarbetet.

Statens folkhälsoinstitut skall ha ansvar för kontrollen av
dokument m.m. och meddela föreskrifter, som har anknytning till
kontrollen, för vintransporter i enlighet med vad som anges i
förordningen (1999:1148) om EG:s förordningar om
jordbruksprodukter.

Statens folkhälsoinstitut skall vara nationell enhet för
Europeiska centrumet för kontroll av narkotika och
narkotikamissbruk (ECNN). Förordning (2006:155).

Verksförordningens tillämpning

3 § Verksförordningen (1995:1322) skall tillämpas på Statens
folkhälsoinstitut med undantag av 4, 11-14, 22, 33 och 35 §§.

Myndighetens ledning

4 § Generaldirektören är chef för myndigheten.

Personalföreträdare

5 § Personalföreträdarförordningen (1987:1101) skall tillämpas
på Statens folkhälsoinstitut.

Överklagande

6 § Statens folkhälsoinstituts beslut i ärenden om fördelning
av bidrag eller annat ekonomiskt stöd får inte överklagas. I
övrigt gäller 35 § verksförordningen (1995:1322).
Tobaksförordning (2001:312) 

1 § Denna förordning ansluter till tobakslagen (1993:581). De
uttryck och benämningar som används i lagen har samma betydelse
i denna förordning.

2 § Folkhälsomyndigheten får meddela föreskrifter om

1. varningstexter och innehållsdeklaration på förpackningar
till tobaksvaror enligt 9 § tobakslagen (1993:581),

2. gränsvärden för sådana skadliga ämnen som tobaksvaror får
innehålla eller ge upphov till enligt 18 § tobakslagen,

3. mätning och övervakning av gränsvärden enligt 18 §
tobakslagen, och

4. hur kontrollköp ska genomföras enligt 22 a § tobakslagen.
Förordning (2014:832).

3 § Tillverkare och importörer av tobaksvaror ska årligen
till Folkhälsomyndigheten lämna en förteckning för varje
märke och typ av tobaksvara över alla ingredienser och
kvantiteter av dessa som används vid tillverkningen av varan.
Varje ingrediens som ingår i varan ska anges i förteckningen
i fallande viktordning. Förteckningen ska åtföljas av

1. en förklaring med skälen till att sådana ingredienser
ingår i denna tobaksvara,

2. en förklaring om ingrediensernas funktion och kategori,
samt

3. de toxikologiska uppgifter som är tillgängliga för
tillverkaren eller importören när det gäller dessa
ingredienser i deras förbrända eller oförbrända form,
särskilt när det gäller deras effekter på hälsan, och med
beaktande bland annat av de beroendeframkallande
effekterna.

Folkhälsomyndigheten ska sprida den information
som avses i första stycket till konsumenter. Uppgift som
utgör företagshemlighet ska inte spridas.
Förordning (2013:898).

4 § Folkhälsomyndigheten ska årligen till Europeiska
kommissionen översända sådan information som avses i 3 §
första stycket. Förordning (2013:898).

5 § Sådana rum som avses i 6 § andra stycket tobakslagen
(1993:581) skall vara så utformade och ventilerade att rök inte
sprids till övriga delar av serveringsstället.
Förordning (2004:972).
Lag (2001:331) om upphävande av vissa av Riksskatteverkets  föreskrifter och bindande förklaringar 

Vid utgången av juni 2001 upphör följande föreskrifter och
bindande förklaringar från Riksskatteverket att gälla:

1. Riksskatteverkets meddelande (RSV Du 1971:5) om preskription
av skatt för vars uttagande handräckning begärts i Sverige
enligt gällande handräckningsavtal med Finland.

2. Riksskatteverkets meddelande (RSV Du 1971:8) Ansökan från
Föreningen Sweden Models, Malmö, om förklaring rörande frågan
om skyldighet för föreningen att verkställa skatteavdrag vid
utbetalning av lön.

3. Riksskatteverkets meddelande (RSV Du 1972:3) om beskattning
av s.k. gränsgångare mellan Sverige och Norge.

4. Riksskatteverkets meddelande (RSV Du 1972:13) om bindande
förklaring angående skatteavdrag för semesterlön för s.k.
privilegierad frånvaro.

5. Riksskatteverkets meddelande (RSV Du 1972:16) om
föreskrifter rörande beräkning och debitering av skatt för
fysiska personer och dödsbon.

6. Riksskatteverkets meddelande (RSV Du 1973:7) om bindande
förklaring angående avdrag för preliminär A-skatt för vissa
ersättningar till arbetstagare.

7. Riksskatteverkets meddelande (RSV Du 1973:10) om bindande
förklaring angående skatteavdrag på vissa pantförskrivna
livräntor.

8. Riksskatteverkets meddelande (RSV Du 1975:13) om bindande
förklaring beträffande skatteavdrag vid utbetalning av lön till
vissa stuveriarbetare i Stockholm.

9. Riksskatteverkets föreskrifter (RSFS 1977:8) om skatteavdrag
på semesterersättning, utbetalad genom Glasmästeriförbundets
Semesterkassa, m.m.

10. Riksskatteverkets föreskrifter (RSFS 1979:11) om
skatteavdrag på garantibelopp enligt lagen om statlig
lönegaranti vid konkurs.

11. Riksskatteverkets bindande förklaring (RSFS 1980:58)
beträffande utländskt företags skyldighet att göra skatteavdrag
på lön till anställda.

12. Riksskatteverkets föreskrifter (RSFS 1983:14) om förfrågan
till myndighet vid offentlig upphandling.

13. Riksskatteverkets föreskrifter m.m. (RSFS 1983:16) om
avräkning av skatter och avgifter i samband med återbetalning
av mervärdeskatt.

14. Riksskatteverkets föreskrifter m.m. (RSFS 1984:47) om
avdrag för kostnad för resor mellan bostad och arbetsplats.

15. Riksskatteverkets föreskrifter (RSFS 1991:39) om särskilt
postgirokonto för inbetalning av mervärdeskatt.
Lag (2001:332) om upphävande av vissa av Centrala  Folkbokförings- och uppbördsnämndens bindande förklaringar 

Vid utgången av juni 2001 upphör följande bindande förklaringar
från Centrala Folkbokförings- och uppbördsnämnden (CFU) att
gälla:

1. CFU 1965:4 Fråga om skatteavdrag på semestermedel, som
utbetalas av en av Taxi Intresseförening i Stockholm förvaltad
semesterkassa.

2. CFU 1965:11 Skatteavdrag å landstingsanställda läkares
inkomst av öppen vård m.m.

3. CFU 1966:7 Fråga om skatteavdrag på semesterersättning, som
betalas genom EA:s semesterkassa.

4. CFU 1966:8 Angående skatteavdrag för gift utlänning med
arbetsanställning i Sverige men familjen kvarboende i
hemlandet.

5. CFU 1967:10 Angående skatteavdrag, då utländskt företag mot
ersättning ställer arbetskraft till svenskt företags
förfogande.

6. CFU 1968:7 Skatteavdrag på ersättning, som utbetalas till
korttidsanställda stuveriarbetare.

7. CFU 1968:15 Angående arbetstagares skyldighet att för
arbetsgivare styrka att han själv inbetalat kvarstående skatt.

8. CFU 1969:23 Fråga om artistskatt på ersättning till sångare
m.fl. vid jordfästning.

9. CFU 1969:27 Angående skyldighet att i visst fall erlägga
artistskatt.

10. CFU 1970:4 Fråga om arbetsgivare - arbetstagareförhållande
i visst fall.

11. CFU 1970:6 Förlängning av anstånd enligt 48 § 1 mom.
uppbördsförordningen.
Tillkännagivande (2001:352) om rådets förordning (EG) nr  1348/2000 om delgivning i medlemsstaterna av handlingar i mål  och ärenden av civil eller kommersiell natur 

Rådets förordning (EG) nr 1348/2000 om delgivning i
medlemsstaterna av handlingar i mål och ärenden av civil eller
kommersiell natur träder i kraft den 31 maj 2001. Förordningen,
som gäller mellan EU:s medlemsstater med undantag av Danmark,
finns publicerad i Europeiska gemenskapernas officiella tidning
(EGT L 160, 30.6.2000, s. 37).

1 § Regeringen har utsett Justitiedepartementet till mottagande
organ enligt artikel 2.2 i förordningen, med behörighet att ta
emot handlingar i mål och ärenden från en annan medlemsstat.

2 § Sändande organ enligt artikel 2.3 i förordningen är
domstolar, kronofogdemyndigheter samt andra svenska myndigheter
som skall delge handlingar i mål och ärenden av civil eller
kommersiell natur.

3 § Översändande av handlingar till Sverige kan ske genom post,
bud eller telefax eller, efter överenskommelse i det enskilda
fallet, på annat sätt.

4 § Standardformulär som används för framställningar till
Sverige kan fyllas i på svenska eller engelska.

5 § Regeringen har utsett Justitiedepartementet till central
enhet enligt bestämmelser i artikel 3 i förordningen, med
ansvar för att ge information till de sändande organen, att
söka lösningar på svårigheter som kan uppstå när handlingar
översänds för delgivning samt att, i undantagsfall och på
begäran av sändande organ, vidarebefordra en framställning om
delgivning till behörigt mottagande organ.

6 § Sverige tillämpar inte bestämmelsen i artikel 9.2 i
förordningen om dag för delgivning.

7 § Svenska myndigheter är inte skyldiga att biträda vid
delgivning om handlingar översänds av enskilda personer enligt
artikel 15.1 i förordningen.
Lag (2001:372) om särskild uppbörd av fordonskatt år 2001 

1 § För fordon med slutsiffra fem i registreringsnumret gäller,
i stället för bestämmelserna i 11 § fordonsskattelagen
(1988:327), att det skatteår som börjar under år 2001 skall
bestå av tretton på varandra följande kalendermånader. För det
skatteåret skall fordonsskattens storlek vara tretton
tolftedelar av de belopp som framgår av bilaga 1 till
fordonsskattelagen. För den första skatteperioden det
skatteåret skall skatten vara fem tolftedelar av de belopp som
framgår av nämnda bilaga.

2 § Bestämmelserna i fordonsskatteförordningen (1993:1028)
tillämpas vid uppbörd m.m. enligt denna lag.
Förordning (2001:38) om försöksverksamhet med videokonferens i allmän förvaltningsdomstol

1 § Försöksverksamhet enligt lagen (2001:25) om
försöksverksamhet med videokonferens i allmän
förvaltningsdomstol får bedrivas vid följande domstolar:

Regeringsrätten

Kammarrätten i Stockholm

Kammarrätten i Göteborg

Kammarrätten i Sundsvall

Kammarrätten i Jönköping

Länsrätten i Stockholms län

Länsrätten i Uppsala län

Länsrätten i Södermanlands län

Länsrätten i Gotlands län

Länsrätten i Västmanlands län

Länsrätten i Skåne län

Länsrätten i Hallands län

Länsrätten i Göteborg

Länsrätten i Värmlands län

Länsrätten i Gävleborgs län

Länsrätten i Jämtlands län

Länsrätten i Västerbottens län

Länsrätten i Norrbottens län

Länsrätten i Östergötlands län

Länsrätten i Jönköpings län

Länsrätten i Kronobergs län

Länsrätten i Kalmar län

Länsrätten i Blekinge län

Länsrätten i Örebro län
Förordning (2007:1444).

2 § Domstolar och andra statliga myndigheter som har utrustning
för videokonferens skall, om arbetets behöriga gång och
förhållandena i övrigt tillåter det, ställa utrustning och
lokaler till förfogande för den som skall delta i en muntlig
förhandling genom videokonferens.

Den domstol som låter en person delta i en muntlig förhandling
genom videokonferens skall på lämpligt sätt förvissa sig om
deltagarens identitet och om att reglerna för att delta i ett
domstolsförfarande följs.

3 § Domstolar vid vilka försöksverksamhet bedrivs skall lämna
uppgifter om verksamheten till Domstolsverket enligt de
föreskrifter som verket meddelar.
Förordning (2001:386) om inställande av vissa inskrivningsdagar  enligt lagen (1984:649) om företagshypotek 

Regeringen föreskriver i fråga om inskrivningsmyndigheten
enligt 4 kap. 2 § lagen (1984:649) om företagshypotek att
inskrivningsdagarna den 2 och 3 juli 2001 skall ställas in.

Denna förordning träder i kraft den 1 juli 2001 och gäller till
den 6 juli 2001.
Lag (2001:394) med kompletterande bestämmelser till Bryssel  II-förordningen 

1 § Denna lag kompletterar rådets förordning (EG) nr 1347/2000
av den 29 maj 2000 om domstols behörighet och om erkännande och
verkställighet av domar i äktenskapsmål och mål om
föräldraansvar för makars gemensamma barn2 (Bryssel II-
förordningen).

2 § Vid den handläggning som avses i artiklarna 22 - 24 skall
hovrätten bestå av en lagfaren domare.

För det förfarande som avses i artikel 26 gäller
rättegångsbalkens regler om överklagande av tingsrätts beslut i
tillämpliga delar, om inte förordningen föreskriver något
annat. En sådan ansökan om ändring som avses i artikel 26.4
skall göras skriftligen. Den skall ha kommit in till hovrätten
inom fyra veckor från den dag då beslutet meddelades.

En domare som har handlagt ett mål enligt artiklarna 22 - 24 är
jävig att handlägga mål om samma sak enligt artikel 26.

3 § För det förfarande som avses i artikel 27 gäller
rättegångsbalkens regler om överklagande av hovrätts beslut i
tillämpliga delar, om inte förordningen föreskriver något
annat. Talan får inte komma under Högsta domstolens prövning
utan att Högsta domstolen har meddelat sökanden
prövningstillstånd enligt 54 kap. 10 § rättegångsbalken.

4 § Om en ansökan om verkställbarhetsförklaring bifalls, får
det utländska avgörandet verkställas enligt 21 kap.
föräldrabalken. Ett avgörande om rättegångskostnader verkställs
dock enligt utsökningsbalken.

Verkställigheten får ske först när den frist för att ansöka om
ändring som avses i artikel 26.5 har löpt ut eller när ett
beslut har meddelats med anledning av att ändring har sökts.

För verkställigheten gäller vad som är föreskrivet om
verkställighet av svensk domstols avgörande i motsvarande fall.
Förordning (2001:423) om vissa frågor rörande Skatteverkets handläggning enligt 20 kap. ärvdabalken

1 § Har upphävts genom förordning (2015:909).

Underrättelse till överförmyndare

2 § Om det framgår av bouppteckningen att någon som är
underårig eller som har förvaltare har del i ett dödsbo, skall
Skatteverket snarast sända en underrättelse om detta och
en kopia av bouppteckningen till överförmyndaren. Är
bouppteckningen omfattande, behöver kopian omfatta endast
sådana delar som överförmyndaren kan behöva.
Förordning (2003:1022).

3 § Om det framgår av bouppteckningen att det i ett dödsbo
finns en delägare för vilken en god man skall förordnas, skall
Skatteverket snarast sända en underrättelse om detta och
en kopia av bouppteckningen till den överförmyndare som skall
utöva tillsyn över godmanskapet. Är bouppteckningen omfattande,
behöver kopian omfatta endast sådana delar som överförmyndaren
kan behöva. Förordning (2003:1022).

Underrättelse till annan myndighet

4 § Har upphävts genom förordning (2011:986).

5 § Om det i den dödes tillgångar ingår fast egendom som är
taxerad som lantbruksenhet, skall Skatteverket underrätta
den tillsynsmyndighet som avses i 18 kap. 7 § andra stycket
ärvdabalken om dödsfallet. Förordning (2003:1022).

Ersättning till bouppteckningsförrättare

6 § Den som enligt 20 kap. 9 § första stycket ärvdabalken har
förordnats att föranstalta om bouppteckning har rätt till
skälig ersättning av allmänna medel för arbete, tidsspillan och
utlägg som uppdraget har krävt, om inte ersättning kan betalas
på annat sätt.

Skatteverket beslutar om och betalar ut ersättning.

Bestämmelserna i 20 § rättshjälpsförordningen (1997:404) om
kostnadsräkningar från rättshjälpsbiträden skall tillämpas för
den som begär ersättning enligt första stycket.
Förordning (2003:1022).

7 § Om en domstol efter ett överklagande bestämmer ersättning
enligt 6 § till ett lägre belopp än vad som har bestämts i det
överklagade beslutet, skall den som har fått för mycket snarast
betala tillbaka mellanskillnaden.

Om en domstol efter ett överklagande bestämmer ersättningen
till ett högre belopp än vad som har bestämts i det överklagade
beslutet, skall den tillkommande ersättningen betalas ut av
Skatteverket. Förordning (2003:1022).

Tilläggsbouppteckning

8 § Det som sägs i denna förordning om bouppteckning gäller
även tillläggsbouppteckning.

Övergångsbestämmelser

2001:423

1. Denna förordning träder i kraft den 1 juli 2001.

2. Om ett förordnande att föranstalta om bouppteckning har
getts av tingsrätten före ikraftträdandet, skall en begäran om
ersättning som görs därefter ges in till den skattemyndighet
som avses i 20 kap. 8 § första stycket ärvdabalken. För
skattemyndighetens handläggning gäller de nya bestämmelserna.
Riksbankens föreskrifter (2001:504) om minnesmynt på tvåhundra  kronor 

1 § Med anledning av Konung Carl XVI Gustafs och Drottning
Silvias silverbröllopsdag skall minnesmynt med nominellt värde
av tvåhundra kronor ges ut.

2 § Minnesmyntet skall tillverkas av en legering som består av
925 tusendelar silver och 75 tusendelar koppar samt ha en vikt
av 27,03 gram och en diameter av 36 mm. Avvikelsen från den
nominella vikten får vid uppvägning av etthundra mynt vara
högst 27 gram.

3 § Minnesmyntet skall ha följande prägel.

På framsidan Konung Carl XVI Gustafs och Drottning Silvias
porträtt i profil med omskriften "KONUNG • CARL • XVI • GUSTAF
• DROTT-NING • SILVIA".

På frånsidan stora riksvapnet, därunder omgivet av till vänster
"B" som är begynnelsebokstaven i riksbankschefens efternamn och
till höger "E" som anger myntningsorten samt texten "SVERIGE",
"1976 • 19 JUNI • 2001", "200 KR".

Randen skall vara slät.
Lag (2001:525) med särskild bestämmelse om bostadsbidrag för år  2001 

För år 2001 lämnas bostadsbidrag enligt lagen (1993:737) om
bostadsbidrag med följande avvikelse.

Vid beräkning av den bidragsgrundande inkomsten enligt 4 §
skall studiebidrag enligt studiestödslagen (1999:1395) ingå
till endast åttio procent.
Förordning (2001:526) om de statliga myndigheternas ansvar för genomförande av funktionshinderspolitiken

Genomförandet av de funktionshinderspolitiska målen

1 § Myndigheter under regeringen ska utforma och bedriva sin
verksamhet med beaktande av de funktionshinderspolitiska
målen.

Myndigheterna ska verka för att personer med
funktionsnedsättning ges full delaktighet i samhällslivet och
jämlikhet i levnadsvillkor. Myndigheterna ska särskilt verka
för att deras lokaler, verksamhet och information är
tillgängliga för personer med funktionsnedsättning. I detta
arbete ska konventionen om rättigheter för personer med
funktionsnedsättning vara vägledande. Förordning (2014:135).

Planering och samråd

2 § Myndigheterna ska i arbetet med att göra myndigheternas
lokaler, verksamhet och information mer tillgängliga för
personer med funktionsnedsättning genomföra inventeringar och
utarbeta handlingsplaner. Denna skyldighet gäller dock inte
om det är uppenbart att det inte behövs med hänsyn till
verksamhetens art. Förordning (2014:135).

3 § Myndigheterna ska, när det finns anledning till det,
samråda med Myndigheten för delaktighet om hur insatser
enligt denna förordning ska utformas. Förordning (2014:135).
Förordning (2001:638) om statsbidrag till utrustning för elektronisk kommunikation

1 § Statsbidrag till utrustning för elektronisk kommunikation
lämnas till landsting enligt denna förordning.

Vad som sägs i förordningen om landsting gäller också kommuner
som inte ingår i något landsting.

Om flera landsting samverkar och bildar ett kommunalförbund för
att tillhandahålla utrustning för personer som är dövblinda,
lämnas statsbidrag till det förbundet.

2 § Bidrag lämnas för

1. anskaffningskostnaden för utrustning som möjliggör en dialog
i realtid via ett kommunikationsnät och som skall användas av
personer som är döva, gravt hörselskadade, dövblinda,
talskadade eller språkstörda och inte, eller endast med
betydande svårighet, kan kommunicera utan sådan utrustning,

2. anskaffningskostnaden för sådan utrustning i de fall den
skall användas av närstående till personer som avses i första
punkten.

Med utrustning avses även datorprogram i maskinläsbar form.

3 § Bidrag lämnas även för kostnader som landstinget har för
nödvändig service och reparation samt nödvändigt byte av sådan
utrustning som anges i 2 §.

4 § Statsbidraget fördelas av Socialstyrelsen. Utan rekvisition
betalar Socialstyrelsen ut statsbidraget i början av januari,
april, juli och oktober med en fjärdedel av det beräknade
statsbidraget för det löpande kalenderåret.

5 § På Socialstyrelsens eller Riksrevisionens begäran är landstinget
skyldigt att tillhandahålla det underlag som behövs för dessa
myndigheters granskning. Förordning (2003:272).

6 § Socialstyrelsens beslut om fördelningen av statsbidraget
får inte överklagas.

7 § Socialstyrelsen skall meddela grunder för fördelningen av
statsbidraget.

Socialstyrelsen får meddela de föreskrifter som behövs för
verkställigheten av denna förordning.

Övergångsbestämmelser

1. Denna förordning träder i kraft den 1 oktober 2001, då
förordningen (1992:621) om statsbidrag till texttelefoner skall
upphöra att gälla.

2. Bidrag enligt denna förordning får dock lämnas för tid från
och med den 1 juli 2001.

3. Äldre föreskrifter gäller fortfarande för statsbidrag som
avser tid före ikraftträdandet om inte bidrag lämnas enligt
punkt 2.
Förordning (2001:647) om prisbasbelopp och förhöjt prisbasbelopp  för år 2002 

Regeringen fastställer prisbasbeloppet och det förhöjda
prisbasbeloppet enligt 1 kap. 6 § lagen (1962:381) om allmän
försäkring till 37 900 kronor respektive 38 700 kronor för år
2002.
Förordning (2001:681) om statligt stöd för utveckling av vuxnas  lärande 

Statsbidrag

1 § En kommun kan enligt denna förordning under år 2002 få
statsbidrag för utvecklingen av en infrastruktur för vuxnas
lärande. Bidrag lämnas i mån av tillgång på medel.

2 § Bidrag får lämnas till insatser som innebär en ökad
samverkan mellan lokala och regionala myndigheter,
organisationer, företag och andra aktörer inom
vuxenutbildningen. Bidrag får även lämnas till investeringar i
teknik, läromedel och miljöer som främjar ett flexibelt och
livslångt lärande.

3 § Statens skolverk fastställer för varje kommun det högsta
belopp som en kommun kan få i bidrag. Detta belopp består av
dels ett grundbidrag om 250 000 kronor, dels ett bidrag som
motsvarar kommunens andel av landets befolkning i åldern 25-64
år den 1 januari 2001.

Ansökan

4 § Bidrag lämnas efter ansökan. Kommunen skall i sin ansökan
redogöra för hur bidraget skall användas och vilket resultat
kommunen vill uppnå. Redogörelsen skall utformas så att
medelsanvändningen kan följas upp.

Ansökan ges in till Statens skolverk inom den tid verket
bestämmer.

Beslut om bidrag

5 § Statens skolverk beslutar om bidrag.

Bidraget får inte överstiga det enligt 3 § fastställda
beloppet.

Uppföljning och utvärdering

6 § Statens skolverk skall följa upp och utvärdera de insatser
som har gjorts med stöd av bidraget.

En kommun som har fått bidrag skall, om Statens skolverk begär
det, redovisa hur bidraget har använts.

Återkrav

7 § Statens skolverk får helt eller delvis återkräva bidrag, om
en kommun inte har genomfört de insatser för vilka bidrag
lämnats.

Bemyndigande

8 § Statens skolverk får meddela de ytterligare föreskrifter
som behövs för tillämpningen av denna förordning.

Överklagande

9 § Beslut enligt denna förordning får inte överklagas.

Övergångsbestämmelser

2001:681

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 2002 och gäller
till och med den 31 december 2002. Bestämmelsen i 7 § gäller
dock till och med den 31 december 2005. Förordning (2005:760).
Förordning (2001:706) om behandling av personuppgifter i Arbetsmiljöverkets informationssystem om arbetsskador 

Förordningens tillämpningsområde

1 § Denna förordning tillämpas vid behandling av
personuppgifter i Arbetsmiljöverkets informationssystem om
arbetsskador om behandlingen är helt eller delvis
automatiserad.

Förhållandet till personuppgiftslagen

2 § Personuppgiftslagen (1998:204) gäller vid behandling av
personuppgifter i informationssystemet, om inte annat följer av
denna förordning.

I lagen (2001:99) om den officiella statistiken och
förordningen (2001:100) om den officiella statistiken finns
bestämmelser om behandling av personuppgifter.

En registrerad har inte rätt att motsätta sig sådan behandling
som är tillåten enligt denna förordning.

Personuppgiftsansvar

3 § Arbetsmiljöverket är personuppgiftsansvarig för
behandlingen av personuppgifter i informationssystemet.

Ändamål

4 § Ändamålet med behandlingen av personuppgifter i
informationssystemet är att ge underlag för arbetet med att
förebygga arbetsskador.

Vilka personuppgifter som får behandlas

5 § De personuppgifter får behandlas som behövs för

- registrering av arbetsskador,

- bearbetning av uppgifter om registrerade arbetsskador,

- framställning av statistik,

- skadeutredningar,

- tillsynsverksamhet,

- forskning och undervisning,

- planering, uppföljning och utvärdering av förebyggande arbete
mot arbetsskador, och

- fullgörande av underrättelseskyldighet som följer av lag
eller annan författning.

Behandling av känsliga personuppgifter

6 § Bara sådana känsliga personuppgifter som rör hälsa får
behandlas och det får ske endast om behandlingen är
oundgängligen nödvändig för de ändamål som anges i 4 §.

Utan hinder av bestämmelsen i 13 § personuppgiftslagen
(1998:204) får uppgifter om språktillhörighet behandlas.

Rättelse och skadestånd

7 § Bestämmelserna i personuppgiftslagen (1998:204) om rättelse
och skadestånd gäller vid behandling av personuppgifter enligt
denna förordning.

Överklagande

8 § I 22 a § förvaltningslagen (1986:223) finns bestämmelser om
överklagande hos allmän förvaltningsdomstol. Andra beslut än
beslut om rättelse enligt 7 § och om avslag på ansökan om
information enligt 26 § personuppgiftslagen (1998:204) får dock
inte överklagas.
Förordning (2001:707) om patientregister hos Socialstyrelsen 

Inledning

1 § Socialstyrelsen får föra hälsodataregister enligt 1 § lagen
(1998:543) om hälsodataregister i form av ett patientregister.

Personuppgiftsansvarig

2 § Av 1 § lagen (1998:543) om hälsodataregister följer att
Socialstyrelsen är personuppgiftsansvarig för behandlingen av
personuppgifter.

Ändamål för behandling av personuppgifter

3 § Personuppgifter i patientregistret får behandlas för
framställning av statistik, uppföljning, utvärdering och
kvalitetssäkring inom den slutna hälso- och sjukvården och inom
den del av den öppna vården som inte är primärvård samt
forskning och epidemiologiska undersökningar.

Personuppgifter som får behandlas

4 § Sådana personuppgifter får behandlas som rör 
patienter som 

1. vårdats inom den slutna hälso- och sjukvården, 

2. behandlats av läkare inom den öppna vården som inte är 
primärvård, eller

3. behandlats av annan hälso- och sjukvårdspersonal än läkare 
inom den psykiatriska öppenvården. 

Behandlingen får avse uppgifter om 

1. personnummer, kön, födelseår, bosättningsort, vårdenhet, 
diagnoser, åtgärder, att åtgärder vidtagits av viss kategori 
hälso- och sjukvårdspersonal, yttre orsaker till sjukdom 
eller skada, vårdkostnader, grund för psykiatrisk tvångsvård, 
tidpunkter för åtgärder och händelser, in- och 
utskrivningssätt, planerad vård, och

2. folkbokföringsort, fastighetskoordinater, födelsehemort 
eller födelseort, medborgarskap, civilstånd, inflyttning från 
och utflyttning till utlandet, personnummerförändringar och 
dödsdatum. Förordning (2017:69).

5 § Utan hinder av 4 § får de uppgifter behandlas som vid 
ikraftträdandet finns i Socialstyrelsens sjukvårdsregister.
Förordning (2017:69).

Uppgiftsskyldighet

6 § Den som bedriver verksamhet inom hälso- och sjukvården 
ska, för de ändamål som anges i 3 § lagen (1998:543) om 
hälsodataregister, lämna de uppgifter som avses i 4 § andra 
stycket 1 till patientregistret.

Statistiska centralbyrån ska lämna de personuppgifter som 
avses i 4 § andra stycket 2 till patientregistret.

Socialstyrelsen får utfärda föreskrifter om hur den 
uppgiftsskyldighet som avses i första stycket ska 
fullgöras. Förordning (2017:69).

Information

7 § Utöver vad som framgår av artiklarna 13 och 14 i 
Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/679 av den 
27 april 2016 om skydd för fysiska personer med avseende på 
behandling av personuppgifter och om det fria flödet av 
sådana uppgifter och om upphävande av direktiv 95/46/EG 
(allmän dataskyddsförordning) ska den som är 
personuppgiftsansvarig enligt denna förordning lämna 
information till den registrerade om

1. innebörden och omfattningen av det sekretess- och 
säkerhetsskydd som gäller för registret, och

2. vad som gäller i fråga om sökbegrepp, direktåtkomst och 
utlämnande på medium för automatiserad behandling.

Socialstyrelsen ska på lämpligt sätt informera allmänheten om 
registret. Förordning (2018:458).
Förordning (2001:709) om cancerregister hos Socialstyrelsen 

Inledning

1 § Socialstyrelsen får föra hälsodataregister enligt 1 § lagen
(1998:543) om hälsodataregister i form av ett cancerregister.

Personuppgiftsansvarig

2 § Av 1 § lagen (1998:543) om hälsodataregister följer att
Socialstyrelsen är personuppgiftsansvarig för behandlingen av
personuppgifter.

Ändamål för behandling av personuppgifter

3 § Personuppgifter i cancerregistret får behandlas för
framställning av statistik, uppföljning och utvärdering av
insatser för att förebygga cancersjuklighet, utvärdering av
hälsokontroller samt forskning och epidemiologiska
undersökningar inom cancerområdet.

Personuppgifter som får behandlas

4 § Sådana personuppgifter får behandlas som rör patienter som
diagnostiserats för tumörer eller tumörliknande tillstånd.
Behandlingen får avse uppgifter om

1. namn, personnummer, kön, hemortskod, vårdenhet, laboratorium
och andra tumördiagnostiserande enheter samt diagnos,
tumörutbredning, diagnosdatum, diagnosgrund och preparatnummer,

2. folkbokföringsort, fastighetskoordinater, födelsehemort
eller födelseort för den registrerade samt dennes föräldrar,
medborgarskap, civilstånd, inflyttning från och utflyttning
till utlandet, personnummerförändringar och dödsdatum.

5 § Utan hinder av 4 § får de uppgifter behandlas som vid
ikraftträdandet finns i Socialstyrelsens cancerregister.

Uppgiftsskyldighet

6 § Den som bedriver verksamhet inom hälso- och sjukvården
skall, för de ändamål som anges i 3 § lagen (1998:543) om
hälsodataregister, lämna de uppgifter som avses i 4 § 1 till
cancerregistret.

Statistiska centralbyrån skall lämna uppgift om namn samt de
personuppgifter som avses i 4 § 2 till cancerregistret.

Socialstyrelsen får utfärda föreskrifter om hur den
uppgiftsskyldighet som avses i första stycket skall fullgöras.

Information

7 § Utöver vad som framgår av artiklarna 13 och 14 i 
Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/679 av den 
27 april 2016 om skydd för fysiska personer med avseende på 
behandling av personuppgifter och om det fria flödet av 
sådana uppgifter och om upphävande av direktiv 95/46/EG 
(allmän dataskyddsförordning) ska den som är 
personuppgiftsansvarig enligt denna förordning lämna 
information till den registrerade om

1. innebörden och omfattningen av det sekretess- och 
säkerhetsskydd som gäller för registret, och

2. vad som gäller i fråga om sökbegrepp, direktåtkomst och 
utlämnande på medium för automatiserad behandling.

Socialstyrelsen ska på lämpligt sätt informera allmänheten om 
registret. Förordning (2018:460).