Förordning (1959:348) med särskilda  bestämmelser om biografföreställningar m.m. 

1 § I fråga om offentlig förevisning av biograffilm
(biografföreställning) och offentlig förevisning av videogram skall,
utöver vad eljest finnes föreskrivet, gälla vad nedan stadgas.

Denna förordning gäller dock inte i fråga om radiosändning. Den gäller
inte heller i fråga om trådsändning, om

1. sändningen är en vidaresändning av en rundradiosändning eller av en
sändning från en satellit i fast trafik eller

2. sändningen är en egensändning som också sker till bostäder med stöd
av tillstånd enligt 5 § andra stycket radiolagen (1966:755) eller i
enlighet med bestämmelserna i lagen (1985:677) om lokala
kabelsändningar.

I förordningen förstås med radiosändning, rundradiosändning och
trådsändning detsamma som i radiolagen. Med vidaresändning och
egensändning förstås detsamma som i lagen om lokala kabelsändningar.

Vad som i förordningen föreskrivs om biografföreställning skall också
gälla offentlig förevisning av videogram. Vad som föreskrivs om film
skall, med undantag av bestämmelserna i 6 § 1 mom. andra stycket 2 och
3 samt 3 mom., också gälla videogram. Lag (1986:1210).

2 § Vid biografföreställning må ej förevisas film, som icke
dessförinnan godkänts av statens biografbyrå.

Till biografbyrån skall som rådgivande organ vara knutet ett
granskningsråd (statens filmgranskningsråd). Angående dess verksamhet
är särskilt stadgat.

3 § 1 mom. Biografbyrån må ej godkänna film eller del av film, vars
förevisande på grund av det sätt, varpå händelserna skildras, och det
sammanhang, vari de förekomma, kan verka förråande eller skadligt
upphetsande eller förleda till brott.

Biografbyrån äger även i annat fall vägra godkänna film eller del av
film, om biografbyrån finner förevisandet därav uppenbarligen strida
mot allmän lag. Lag (1985:990).

3 § 2 mom. Film eller del av film må ej godkännas till förevisning för
barn under sju år eller för barn, som fyllt sju men ej elva år, eller
för barn, som fyllt elva men ej femton år, i den mån den kan vålla
barn i sådan åldersgrupp psykisk skada. Lag (1977:1056).

3 § 3 mom. Biografbyrån må ej vägra godkänna film på andra grunder än
i denna paragraf är stadgat.

4 § 1 mom. Barn under femton år må ej lämnas tillträde till
biografföreställning, där förevisning äger rum av annan film än sådan
som biografbyrån godkänt för den åldersgrupp barnet tillhör.

Genom tydliga anslag skall utmärkas, i vad mån barn äga tillträde till
biografföreställning.

4 § 2 mom. har upphävts genom lag (1977:1056).

5 § Den som vill påkalla granskning av film skall göra skriftlig
anmälan därom till biografbyrån. I anmälan skola, där så kan ske,
filmens längd och produktionsfirma angivas. Uppgift skall vidare
lämnas, huruvida filmen önskas tillåten även för barn under sju år
eller för barn som fyllt sju men ej elva år, eller för barn, som fyllt
elva men ej femton år.

Anmälan skall vara åtföljd av fullständig förteckning över de texter,
med vilka filmen är avsedd att förevisas, ävensom av en redogörelse
för filmens innehåll. Från tillämpningen av denna bestämmelse kan
biografbyrån i särskilda fall medgiva befrielse.

Angående avgift för granskning av film är särskilt stadgat. Lag
(1977:1056).

6 § 1 mom. Har film i sin helhet förbjudits för offentlig förevisning,
skall biografbyrån meddela skriftligt bevis därom (förbudskort).

Har film helt eller delvis godkänts, skall den av biografbyrån förses
med en med registreringsnummer försedd stämpel, varjämte ett med samma
registreringsnummer försett bevis (tillståndskort) skall utfärdas. I
beviset skall meddelas:

1) namnet på den firma, från vilken filmen utgått, därest detta är
känt,

2) kortfattad beskrivning av filmen samt, om viss del av densamma
uteslutits, särskild beskrivning å den uteslutna delen,

3) uppgift om filmens längd vid granskningen och dess längd, sedan del
av filmen eventuellt uteslutits, samt

4) uppgift, huruvida filmen blivit godkänd eller icke till förevisning
för barn tillhörande åldersgrupp som avses i 3 § 2 mom.

Är biografbyråns godkännande tidsbegränsat skall detta framgå av
stämpeln och tillståndskortet.

Tillståndskort skall vid anfordran tillhandahållas polismyndighet och
polisman. Lag (1979:213).

6 § 2 mom. har upphävts genom lag (1985:990).

6 § 3 mom. Del som utesluts ur film skall, om så kan ske,
tas i förvar av biografbyrån men återlämnas mot återställande
av tillståndsbeviset och den filmen åsatta registrerings
nummerstämpeln. Sådant återlämnande må dock ej påfordras sedan två år
förflutit från bevisets utfärdande. Efter nämnda tid må filmdelen
förstöras efter biografbyråns beprövande. Lag (1985:990).

6 a § I tillståndsbeviset för ett videogram skall biografbyrån, utöver
vad som gäller enligt 6 § 1 mom. andra stycket 1 och 4, ange
videogrammets längd och lämna en kortfattad beskrivning av dess
innehåll.

Om vissa delar av ett videogram har förbjudits för offentlig
förevisning, skall biografbyrån dessutom, med hjälp av tidkod eller på
något annat lämpligt sätt, i beviset ange vilka delar som godkänts och
vilka som förbjudits. Byrån skall också lämna en särskild beskrivning
av innehållet i de förbjudna delarna. Lag (1985:990).

7 § Angående besvär över biografbyråns beslut gäller vad därom stadgas
i den för biografbyrån gällande instruktionen.

8 § Bryter någon uppsåtligen mot föreskriften i 2 §, dömes till böter
eller fängelse i högst sex månader. Sker överträdelsen av oaktsamhet,
som ej är att anse som ringa, dömes till böter.

Bryter någon uppsåtligen eller av oaktsamhet, som ej är att anse som
ringa, mot föreskrift i 4 § dömes till böter. Kungörelse (1973:560).

9 § Vad i denna förordning är stadgat gäller ej för det fall att film
förevisas i samband med undervisningen vid läroanstalt och ej heller i
andra fall då regeringen på ansökan meddelar befrielse från
förordningens tillämpning. Angående rätt för biografbyrån att i
särskilda fall meddela tidsbegränsat godkännande för visning av film,
i vilka fall avgift för granskning inte skall utgå, är särskilt
stadgat.

Denna förordning gäller inte för reklamfilm. Den gäller inte heller
förevisningar av film vid varumässor, utställningar eller
sportevenemang, om inte själva förevisningen utgör en sådan allmän
sammankomst som avses i lagen (1956:618) om allmänna sammankomster.
Lag (1985:990).

10 § Film och utrustning som använts i strid mot 2 § skall förklaras
förverkade, om det ej är uppenbart obilligt. Kungörelse (1973:560).