Rennäringsförordning (1971:438)

Försäljning och upplåtelse av staten tillhörig mark ovanför
odlingsgränsen och på renbetesfjällen

1 § Regeringen prövar frågor om försäljning av staten tillhörig mark
ovanför odlingsgränsen och på renbetesfjällen. Frågor om friköp av
fjällägenhet eller del därav prövas dock av Statens jordbruksverk. Är
fjällägenheten belägen på renbetesfjällen skall samråd ske med
Kammarkollegiet.

Frågor om upplåtelse enligt 32 § rennäringslagen (1971:437), som inte
avser till godogörande av icke inmutningsbara mineraliska ämnen eller
skogsavverkning, prövas av länsstyrelsen, om inte annat är särskilt
föreskrivet.

Om upplåtelsen avser tomträtt eller är av särskild vikt eller har
principiell be tydelse, prövas frågan efter samråd med Kammarkollegiet.
Har myndigheterna olika uppfattning huruvida upplåtelse bör ske, skall
frågan hänskjutas till regeringen. Förordning (1992:789).

2 § Frågor om upplåtelse enligt 32 § rennäringslagen (1971:437), som
avser tillgodogörande av icke inmutningsbara mineraliska ämnen, prövas
av Sveriges geologiska undersökning efter samråd med länsstyrelsen och
Kammarkollegiet. Har myndigheterna olika uppfattning huruvida upplåtelse
bör ske, skall frågan hänskjutas till regeringen. Förordning (1992:789).

3 § Avgift enligt 34 § första stycket rennäringslagen (1971:437) för
upplåtelse av rätt till fiske tillfaller till tre fjärdedelar samefonden
och till en fjärdedel samebyn samt för annan upplåtelse till hälften
samefonden och till hälften samebyn.

4 § Fråga om jakt enligt 25 § tredje stycket rennäringslagen (1971:437)
prövas av länsstyrelsen.

Renmärken

5 § I renmärke får ingå endast de snitt som avbildas i bilaga till denna
förordning. På sätt framgår av bilagan indelas snitten i spetssnitt
(1--20), stora kantsnitt (X och Y) och små kantsnitt (a och b).

Snitt får ej utsträckas utöver en tredjedel av örats längd. Kantsnitt
får ej gå djupare än till en tredjedel av örats bredd vid snittet och
får ej beröra örspetsen.

På samma öra får ej finnas mer än ett stort kantsnitt.

Avbrott enligt 81 § rennäringslagen (1971:437) åstadkommes genom tillägg
av ett eller flera små kantsnitt. Förordning (1985:339).

6 § Renmärkesregister inrättas enligt lösbladssystem. Till blad i
registret användes blankett enligt formulär som är fogat till denna
förordning. Förordning (1985:339).

7 § Renmärke som registreras tages upp på särskilt upplägg i registret.
På upplägget avbildas märket och göres anteckning om märkets
registerformel, den sameby där märket skall användas och renägarens
namn, födelsetid och hemvist.

Registerformel bildas av de tal och bokstäver med vilka snitten utmärkts
i bilagan. Hel örspets betecknas med 0. Snitten anges i formeln särskilt
för vänsterörat (V) och särskilt för högerörat (H) i ordning från
örspetsen in mot örats bas. Härvid beskrives spetsen med något av talen
0--20, varefter kantsnitten skrives som ett bråk med framkantens snitt i
täljaren och bakkantens snitt i nämnaren.

8 § Uppläggen ordnas i registret efter vänsterörats spets i nummerföljd
V0--V20 och inom var och en av dessa grupper efter högerörats spets i
nummerföljd H0--H20.

Inom de grupper som på detta sätt bildas av olika spetskombinationer
ordnas uppläggen efter kantsnitten på lämpligt sätt.

9 § Till renmärkesregistret föres namnregister, som i alfabetisk ordning
anger namnen på de renägare för vilkas räkning renmärke registrerats.
För varje renägare anges i namnregistret hans märkes registerformel.

10 § Upplägg för renmärken som avlysts förvaras i en särskild pärm, i
vilken uppläggen ordnas efter märkenas registerformler. Upplägg får dock
ej uttagas ur renmärkesregistret, så länge märket behålles på renar
enligt 79 § andra stycket rennäringslagen (1971:437) eller enligt
föreskrift som meddelats med stöd av 80 § samma lag eller så länge
avbrott till märket användes av någon som är berättigad till det.

11 § Samebys styrelse skall föra förteckning över de ommärkningar och
avbrottsmärkningar till vilka styrelsen lämnat medgivande. Länsstyrelsen
skall utan dröjsmål underrättas om medgivande till avbrottsmärkning.
Blankett för sådan underrättelse tillhandahålles genom länsstyrelsens
försorg.

När underrättelse om avbrottsmärkning kommer in till länsstyrelsen,
antecknas på upplägget för det märke som försetts med avbrott dagen då
medgivande gavs, avbrottsmärkets utseende och den nye renägarens namn
och hemvist.

12 § Samebys styrelse skall lämna länsstyrelsen uppgift om märkena på de
renar som med stöd av 84 § andra stycket rennäringslagen (1971:437)
slaktats och sålts.

13 § I renmärkesregistret antecknas beslut som rör registrerat renmärke
eller avlyst renmärke, som får behållas på redan märkt ren, eller som
rör avbrottsmärke som antecknats i registret.

När renmärke registreras för ny innehavare eller för användning i annan
sameby, skall den föregående innehavarens eller den tidigare samebyns
namn linjeras över med rött.

Ändras märke enligt 80 § rennäringslagen (1971:437), utmärkes i
registret med rött den ändring i märkesbilden och registerformeln som
beslutet innebär.

14 § Över ansökan om registrering av renmärke skall länsstyrelsen höra
den sameby där märket skall användas vid renskötsel och annan sameby som
kan ha olägenhet av registreringen.

När särskillnadskravet enligt 77 § 1 rennäringslagen (1971:437)
föranleder det, skall länsstyrelsen samråda med annan länsstyrelse och
med motsvarande registreringsmyndighet i Norge eller Finland.

15 § Länsstyrelsen skall underrätta samebyn om beslut varigenom märke
registrerats, avlysts eller ändrats, och om beslut varigenom märkes
giltighetstid förkortats.

Samefonden

16 § Från samefonden utgår medel för att främja och stödja rennäringen,
den samiska kulturen och samiska organisationer.

17 § Samefondens medel förvaltas av kammarkollegiet. Kungörelse
(1973:414).

18 § Samefonden tillföres

1. ränta och vinst på fondens tillgångar,

2. avgift för upplåtelse som avses i 3 §,

3. ersättning enligt 28 § andra stycket och 34 § andra stycket
rennäringslagen (1971:437) samt annan ersättning som enligt domstols
eller myndighets beslut skall tillfalla fonden,

4. medel som med stöd av 11 kap. 6 § vattenlagen (1983:291) eller
motsvarande äldre bestämmelser avsätts till främjande av rennäringen,

5. medel som enligt lag eller konvention tillfaller staten för att
användas till åtgärder som har samband med renskötseln,

6. medel som enligt regeringens bestämmande i övrigt skall tillfalla
fonden. Förordning (1983:795).

19 § Ur samefonden bestrides

1. kostnad för inköp eller arrende av mark för renskötseländamål och för
förvaltning av renbetesfjällen,

2. kostnad för fiske- och jaktvårdande åtgärder på mark ovan
odlingsgränsen och på renbetesfjällen samt för fiske- och jaktbevakning,


3. bidrag till rennäringens rationalisering enligt 40 och 41 §§,

4. bidrag till andra kostnader för åtgärder till främjande av
rennäringen,

5. kostnad till främjande av den samiska kulturen och samiska
organisationer,

6. förvaltningskostnad för samefondens styrelse.

Fondmedel utbetalas av kammarkollegiet. Förordning (1975:138).

20 § Regeringen fastställer efter förslag av samefondens styrelse för
varje år det högsta sammanlagda belopp som får utgå ur samefonden. Därav
kan visst högsta sammanlagda belopp fastställas för vart och ett av de
ändamål som anges i 19 § 5.

Utöver det belopp som fastställts enligt första stycket får
fondstyrelsen disponera medel som tillförts fonden för särskilda
ändamål. Förordning (1975:138).

21 § För samefonden finns en styrelse. Inom styrelsen finns en
kulturdelegation.

Styrelsen prövar ärende om bidrag för ändamål som anges i 19 § 1, 2, 4
och 6. Efter bestämmande av styrelsen prövar den även viss grupp av
ärenden om bidrag för ändamål som anges i 19 § 3.

Delegationen prövar ärende om bidrag för ändamål som anges i 19 § 5.

22 § Styrelsen övervakar att bidrag som beslutats av styrelsen eller
kulturdelegationen användes för avsett ändamål.

I fråga som rör samefondens verksamhetsområde företräder styrelsen
fonden såväl vid som utom domstol.

23 § Styrelsen består av sex ledamöter som regeringen utser för högst
tre år. Två av ledamöterna utses efter förslag av Svenska samernas
riksförbund (SSR) och en ledamot efter förslag av SSR och Same-Ätnam
gemensamt.

För varje ledamot finns en personlig suppleant, som utses i samma
ordning som ledamoten.

Regeringen utser ordförande och vice ordförande. Förordning
(1975:138).

24 § Kulturdelegationen består av tre ledamöter, som utses av regeringen
bland styrelsens ledamöter eller suppleanter. Av delegationens ledamöter
utses en ledamot efter förslag av SSR och en ledamot efter förslag av
SSR och Same-Ätnam gemensamt.

För varje ledamot finns en personlig suppleant som utses i samma ordning
som ledamoten.

Ordförande och vice ordförande i delegationen utses av regeringen efter
förslag av SSR och Same-Ätnam gemensamt. Förordning (1975:138).

25 § Styrelsen är beslutför när ordföranden eller vice ordföranden och
tre andra ledamöter är närvarande. Förordning (1986:795).

26 § Kulturdelegationen är beslutför endast om samtliga ledamöter är
närvarande.

Vid tillfälligt hinder för ledamot av delegationen och för hans
suppleant utser styrelsen ersättare. Förordning 1986:795).

27 § Ärenden i styrelsen och kulturdelegationen avgörs efter
föredragning som ankommer på ledamot eller särskild föredragande som
styrelsen utser.

Ordföranden eller föredraganden får begära in förklaringar, upplysningar
eller yttranden i ärenden hos styrelsen eller delegationen samt
handlägga frågor om utlämnande av allmän handling eller överklagande av
styrelsens eller delegationens beslut. Förordning (1986:795).

28 § Ansökan om bidrag ur samefonden som skall prövas av styrelsen eller
delegationen göres skriftligen hos fondens styrelse.

29 § Styrelsen skall årligen före den 1 december till chefen för
jordbruksdepartementet avge berättelse över styrelsens verksamhet under
senast förflutna budgetår.

Stöd till rennäringens rationalisering

Allmänna bestämmelser

30 § Stöd kan i mån av tillgång på medel lämnas enligt 31--33, 35--44,
49, 51 oc h 52 §§ för att underlätta finansieringen av
rationaliseringsåtgärder inom rennäringens område. Förordning
(1992:789).

31 § Stöd meddelas i form av statlig garanti för lån (lånegaranti) och i
form av bidrag ur samefonden. Förordning (1988:997).

32 § Stöd lämnas sameby eller medlem i sameby.

33 § Sameby lämnas stöd endast om byns förvaltning är lämpligt
organiserad och förhållandena ger anledning antaga att samebyn kommer
att driva en rationell renskötsel. Till medlem i sameby utgår ej stöd,
om han kan antagas ha sin huvudsakliga sysselsättning av annan
verksamhet än renskötsel.

Medlem i sameby lämnas stöd endast om han kan antagas vara i stånd att
fullgöra med stödet förenade åtaganden. Vidare förutsättes att han har
den yrkesskicklighet och även i övrigt besitter de personliga
förutsättningar som behövs för en ändamålsenlig renskötsel.

34 § har upphävts genom förordning (1988:997).

35 § Stöd lämnas endast till åtgärd som är önskvärd från allmän
synpunkt, samhällsekonomiskt motiverad och lönsam från företagsekonomisk
synpunkt. Även näringspolitiska, befolkningspolitiska och sociala skäl
bör beaktas.

Lånegaranti

36 § Garanti lämnas för lån som upptages för

1. utförande eller varaktig förbättring av arbetshage, stängsel,
renslakteri, renvaktarstuga eller annan anläggning som behövs för
renskötseln (rationaliseringslån),

2. förvärv av renar samt inventarier som behövs för renskötseln
(rendriftslån),

3. förvärv av transportredskap och andra rörliga driftsanordningar inom
rennäringen samt investering i byggnad för garagering av transportfordon
för levande renar (redskapslån).

Garanti för rationaliseringslån lämnas endast till sameby.

37 § Garanti för lån får avse högst ett belopp som motsvarar den av
länsstyrelsen godkända kostnaden för rationaliseringsåtgärden.

Har bidrag från samefonden utgått till åtgärden, minskas
kostnadsbeloppet med bidragets belopp. Förordning (1991:661).

38 § Garanti för rendriftslån lämnas i samband med

1. påbörjande av renskötsel,

2. utökning av renantalet,

3. ändring av renhjordens köns- eller ålderssammansättning.

39 § Garanti för redskapslån lämnas endast för den del av kostnaden som
inte täcks av bidrag enligt 41 § tredje stycket och endast om kostnaden
för investeringen överstiger 3 000 kr. Förordning (1988:997).

Bidrag

40 § Bidrag lämnas i mån av tillgång på medel till kostnad för

1. åtgärd som avses i 36 § första stycket 1 (rationaliseringsbidrag),

2. förvärv som avses i 36 § första stycket 2 (rendriftsbidrag),

3. förvärv eller åtgärd som avses i 36 § första stycket 3
(redskapsbidrag).

Rationaliseringsbidrag lämnas endast till sameby. Förordning (1985:339).


41 § Rationaliseringsbidrag utgår med högst ett belopp som motsvarar 40
procent av kostnad som avses i 37 § första stycket.

Rendriftsbidrag utgår med högst 40 procent av dels den del av
inköpspriset för renarna som motsvarar skillnaden mellan renarnas
uppskattade värde som livdjur och deras slaktvärde, dels särskilda
transportkostnader som kan uppkomma i samband med förvärvet.

Redskapsbidrag utgår med högst ett belopp som motsvarar 40 procent av
kostnad för förvärv eller åtgärd som avses i 36 § första stycket 3, dock
endast om kostnaden överstiger 3 000 kronor.

Förfarandet m.m.

42 § Fråga om stöd prövas av länsstyrelsen, om ej annat följer av 21,
43 eller 52 §. Förordning (1991:661).

43 § Statens jordbruksverk prövar frågor om stöd, om frågan gäller
garanti för rationaliseringslån som avser åtgärd för vilken kostnaden
överstiger 500 000 kronor eller garanti för rendriftslån eller
redskapslån till en och samma låntagare till högre belopp än 200 000
kronor.

Ansökan ges in till länsstyrelsen som med eget yttrande överlämnar den
till jordbruksverket. Förordning (1991:661).

44 § Innan stöd beviljas skall, om ej särskilda skäl föreligger,
antingen länsstyrelsen upprätta investeringskalkyl eller sökanden låta
upprätta fullständig driftsekonomisk plan, om den åsyftade åtgärdens
lönsamhet ej utretts på annat sätt eller är uppenbar. Om
länsstyrelsen begär det, skall teknisk plan för åtgärden upprättas.
Förordning (1991:661).

45 § har upphävts genom förordning (1988:997).

46 § har upphävts genom förordning (1988:997).

47 § har upphävts genom förordning (1988:997).

48 § har upphävts genom förordning (1988:997).

49 § I samband med att lånegaranti beviljas skall en amorteringsplan
upprättas. Därvid skall hänsyn tas till sökandens betalningsförmåga och
den sannolika avkastningen från renskötseln.

Amorteringsplan får ej upptaga längre amorteringstid än 30 år för
rationaliseringslån, 15 år för rendriftslån, 10 år för redskapslån för
investering i byggnad för garagering av transportfordon och 8 år för
övriga redskapslån. Amorteringen skall, räknat från första
lyftningsdagen, börja senast efter fem år beträffande
rationaliseringslån och två år beträffande övriga lån.

Ränta erlägges från och med lyftningsdagen. Anstånd med räntebetalning
får medges under högst två år efter nämnda dag, om särskilda
förhållanden föranleder det. Sålunda upplupen ränta skall vid
anståndstidens slut läggas till lånesumman.

Förräntning och amortering skall, om ej förhållanden som avses i första
stycket föranleder annat, ske i form av, såvitt möjligt, jämna
annuiteter. Förordning (1988:997).

50 § har upphävts genom förordning (1988:997).

51 § Lämnar låntagaren renskötseln och låter långivaren den nye ägaren
övertaga skulden, får den lånebeviljade myndigheten medge, att
lånegarantin skall avse den nye låntagarens förpliktelse, om
förutsättningarna för att bevilja honom sådan garanti föreligger. Är den
nye ägaren make eller barn till den förre ägaren, skall sådant
medgivande lämnas, om ej särskilda förhållanden föranleder annat.

52 § Finner jordbruksverket, samefondens styrelse eller länsstyrelsen i
något fall att stöd av särskilda skäl bör lämnas med högre belopp eller
under andra villkor än som anges i denna förordning, ankommer det på
jordbruksverket, samefondens styrelse respektive länsstyrelsen att
begära regeringens medgivande att överskrida viss beloppsgräns eller
efterge visst villkor. Förordning (1991:661).

53 § Närmare föreskrifter för tillämpningen av 30--33, 35--44, 49 och 51
§§ meddelas av jordbruksverket, såvitt avser stöd i form av bidrag ur
samefonden efter samråd med fondens styrelse. Förordning (1991:661).

54--60 §§ och rubriken närmast före 54 § har upphört att gälla genom
förordning (1982:839).

Katastrofskadeskydd

61 § Bidrag kan i mån av tillgång på medel lämnas enligt 62 och 63 §§
för att skydda renägarna mot ekonomiska förluster vid synnerligen svåra
betesförhållanden. Förordning (1985:339).

62 § Bidrag lämnas till sameby till kostnad för utfodring, transporter
och andra skadeförebyggande åtgärder. Bidrag kan lämnas även till
renägare i form av ersättning för inträffad förlust, om renägaren
vidtagit skäliga åtgärder för att förhindra förlusten. Förordning
(1985:339).

63 § Fråga om bidrag prövas av länsstyrelsen. Förordning (1991:661).

64 § Närmare föreskrifter för tillämpningen av 61--63 §§ meddelas av
jordbruksverket. Förordning (1991:661).

Övriga föreskrifter

65 § Jordbruksverket är den myndighet som bevakar statens rätt i fråga
om stöd enligt denna förordning. För stödet gäller i övrigt
föreskrifterna om garanti och bidrag i förordningen (1988:764) om
statligt stöd till näringslivet, med undantag för 8 och 10 §§. Vid
tillämpning av 19 § nämnda förordning har jordbruksverket rätt att
efterge statens rätt även i fråga om kapitalbelopp som överstiger 1 000
000 kr., men som inte överstiger 3 000 000 kr. Förordning (1991:661).

66 § Beslut av styrelsen för samefonden och kulturdelegationen i ärende
om bidrag enligt 19 § får inte överklagas. Beslut av kulturdelegationen
i andra ärenden får inte heller överklagas.

Länsstyrelsens beslut enligt denna förordning får överklagas hos
jordbruksverket.

Jordbruksverkets beslut i ett särskilt fall i ärenden om bidrag eller
annat stöd enligt denna förordning får inte överklagas. Förordning
(1991:661).

Övergångsbestämmelser

1988:997

1. Denna förordning träder i kraft den 1 november 1988.

2. Äldre bestämmelser skall fortfarande gälla för stöd som beviljats
före ikraftträdandet. Dock skall vad som sägs i 65 § om rätten att
efterge statens rätt samt 20 § förordningen (1988:764) om statligt stöd
till näringslivet gälla även för sådant stöd.

1990:845

Denna förordning träder i kraft den 1 augusti 1990.

I fråga om överklagande av beslut som har meddelats före ikraftträdandet
gäller äldre föreskrifter.

enligt denna förordning får inte överklagas.

1993:384

1. Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1993, då
rennäringsförordningen (1971:438) skall upphöra att gälla.

2. Bestämmelserna i rennäringsförordningen (1971:438) om
kulturdelegationen inom Styrelsen för samefonden skall tillämpas
till och med den 31 december 1993.

3. För stöd som beviljats före den 1 november 1988 skall
bestämmelserna i rennäringsförordningen (1971:438) i dess lydelse
före nämnda datum tillämpas. Dock skall vad som sägs i 34 § om
rätten att efterge statens rätt samt 20 § förordningen (1988:764) om
statligt stöd till näringslivet gälla även för sådant stöd.

4. I fråga om överklagande av beslut som har meddelats före
ikraftträdandet gäller äldre föreskrifter.