Lag (2024:782) om förfarandet vid förverkande av egendom och åläggande av företagsbot

1 kap. Lagens innehåll och tillämpningsområde

1 § Denna lag innehåller bestämmelser om förfarandet vid 
prövning av frågor om förverkande av egendom och åläggande av 
företagsbot.

2 § I lagen finns bestämmelser om

1. utredning om självständigt förverkande (2 kap.),

2. beslut som fattas av brottsbekämpande myndigheter i vissa 
fall (3 kap.),

3. handläggningen i domstol i vissa fall (4 kap.),

4. tredje mans deltagande i en rättegång om förverkande 
(5 kap.), och

5. juridiskt biträde, information, delgivning samt barn och 
unga (6 kap.).

När det i andra fall än de som avses i första stycket 2 och 3 
uppkommer en fråga om förverkande av egendom eller om 
företagsbot gäller bestämmelserna i rättegångsbalken om 
rättegången i brottmål. Dessa bestämmelser ska också tillämpas 
i en utredning om annat förverkande än självständigt 
förverkande och i en utredning om företagsbot, om utredningen 
rör någon som inte är misstänkt för brott med koppling till 
frågan om förverkande eller om företagsbot.

Bestämmelserna som avses i första stycket 4 och 5 ska, om inte 
annat anges, tillämpas oavsett om denna lag eller 
rättegångsbalkens regler gäller för förfarandet.

I polislagen (1984:387) finns bestämmelser om rätten att 
använda tvångsmedel i syfte att förverka egendom enligt 
36 kap. 12 § brottsbalken.

2 kap. Utredning om självständigt förverkande

Allmänna bestämmelser

1 § Syftet med en utredning om självständigt förverkande är 
att

1. utreda om egendomen härrör från brottslig verksamhet,

2. utreda vem egendomen tillhör, 

3. ta ställning till om det finns tillräckliga skäl att väcka 
talan om förverkande, och 

4. se till att bevisningen kan presenteras i ett sammanhang.

2 § En utredning om självständigt förverkande ska inledas om 
det finns anledning att anta att egendom härrör från brottslig 
verksamhet. En utredning behöver dock inte inledas om det är 
uppenbart att frågan inte går att utreda eller om en utredning 
skulle kräva kostnader som inte står i rimligt förhållande 
till sakens betydelse. 

3 § Ett beslut att inleda en utredning om självständigt 
förverkande får fattas av

1. åklagaren, eller

2. en anställd vid Polismyndigheten eller Säkerhetspolisen som 
respektive myndighet har utsett.

Om utredningen har inletts av någon som avses i första 
stycket 2, ska denne snarast lämna över ledningen av 
utredningen till åklagaren. 

4 § För att genomföra en utredning om självständigt 
förverkande får åklagaren anlita biträde av en polisman eller 
någon annan anställd vid Polismyndigheten, Skatteverket eller 
Säkerhetspolisen som respektive myndighet har utsett.

5 § Bestämmelserna i 23 kap. 4, 6-7 och 9-15 §§, 16 § andra 
stycket och 21-21 d och 23 §§ rättegångsbalken ska tillämpas i 
en utredning om självständigt förverkande. Vid tillämpningen 
ska det som där sägs om

- skälig misstanke om brott avse skälig anledning att anta att 
egendom kan komma att förverkas,

- den misstänkte avse den som en utredning om självständigt 
förverkande rör, 

- förundersökning avse utredning om självständigt förverkande,

- undersökningsledaren avse den som leder utredningen,

- försvarare avse biträde, och

- åtal avse talan om självständigt förverkande.

6 § Om det inte längre finns anledning att fullfölja en 
utredning om självständigt förverkande ska den läggas ned. En 
utredning om självständigt förverkande får också läggas ned om 
fortsatt utredning skulle kräva kostnader som inte står i 
rimligt förhållande till sakens betydelse.

Tvångsmedel

7 § I en utredning om självständigt förverkande får 
tvångsmedel användas i den utsträckning som framgår av denna 
lag.

8 § Beslag och penningbeslag får användas i en utredning om 
självständigt förverkande enligt bestämmelserna om dessa 
åtgärder i 27 kap. rättegångsbalken, med undantag för 27 kap. 
4 § andra stycket andra meningen samma balk. Vid tillämpningen 
ska det som där sägs om

- undersökningsledaren avse den som enligt 3 § första 
stycket 2 leder utredningen, och 

- åtal avse talan om självständigt förverkande.

9 § Kvarstad och förvar får användas i en utredning om 
självständigt förverkande om det skäligen kan befaras att 
värdet av egendom som härrör från brottslig verksamhet annars 
kommer att undanskaffas eller undandras.

I fråga om kvarstad och förvar ska i övrigt bestämmelserna om 
dessa åtgärder i 26 kap. rättegångsbalken tillämpas, med 
undantag för 26 kap. 3 § andra stycket. Vid tillämpningen ska 
det som där sägs om 

- skälig misstanke om brott avse skälig anledning att anta att 
egendom kan komma att förverkas,

- den misstänkte avse den som en utredning om självständigt 
förverkande rör, och

- åtal avse talan om självständigt förverkande.

10 § Kopiering och biometrisk autentisering får användas i en 
utredning om självständigt förverkande.

I fråga om kopiering och biometrisk autentisering ska 
bestämmelserna om dessa åtgärder i 27 kap. rättegångsbalken 
tillämpas. Vid tillämpningen ska det som där sägs om

- utredning om brott och förundersökning avse utredning om 
självständigt förverkande, och

- åtal avse talan om självständigt förverkande.

11 § Husrannsakan och kroppsvisitation får användas i en 
utredning om självständigt förverkande om det finns synnerlig 
anledning att anta att det vid användningen av tvångsmedlet 
kommer att anträffas föremål som kan tas i beslag eller förvar 
eller att det annars är av betydelse för utredningen.

Genomsökning på distans får användas i en utredning om 
självständigt förverkande, om det finns synnerlig anledning 
att anta att det vid användningen av tvångsmedlet kommer att 
anträffas handlingar av betydelse för utredningen.

I fråga om husrannsakan, kroppsvisitation och genomsökning på 
distans ska i övrigt bestämmelserna om dessa åtgärder i 
28 kap. rättegångsbalken tillämpas, med undantag för 28 kap. 
5 §, 10 d § första stycket andra meningen och 13 § första 
stycket andra meningen. Vid tillämpningen ska det som där sägs 
om 

- anledning att anta att brott har begåtts avse anledning att 
anta att egendom kan komma att förverkas, 

- den misstänkte avse den som en utredning om självständigt 
förverkande rör,

- utredning om brott och förundersökning avse utredning om 
självständigt förverkande, 

- undersökningsledaren avse den som enligt 3 § första 
stycket 2 leder utredningen, och 

- åtal avse talan om självständigt förverkande.

12 § I en utredning om självständigt förverkande får beslag, 
penningbeslag och kvarstad inte bestå längre tid än ett år, om 
det inte finns särskilda skäl.

3 kap. Beslut som fattas av brottsbekämpande myndigheter i 
vissa fall

1 § Ett beslut som fattas enligt detta kapitel får, med 
undantag för beslut enligt 3 §, inte riktas mot någon som är 
misstänkt för brott med koppling till frågan om förverkande 
eller om företagsbot.

Ett beslut om förverkande får inte avse självständigt eller 
utvidgat förverkande. 

Beslut om förverkande

2 § Åklagaren får pröva en fråga om förverkande av egendom om 
värdet av det som kan komma att förverkas inte överstiger fem 
prisbasbelopp enligt 2 kap. 6 och 7 §§ 
socialförsäkringsbalken.

Ett beslut om förverkande av viss egendom får endast avse 
egendom som är tagen i beslag eller penningbeslag. 

3 § Åklagaren ska pröva en fråga om förverkande av egendom som 
uppenbart saknar legalt användningsområde. Om beslutet riktas 
mot någon som är misstänkt för brott med koppling till frågan 
om förverkande ska det meddelas senast i samband med att 
åklagaren beslutar om huruvida åtal ska väckas eller att 
förundersökningen ska läggas ned.

Om åklagaren finner att det finns särskilda skäl för det får 
han eller hon i stället begära att rätten prövar frågan. 

4 § Om egendomen är tagen i beslag och värdet av det som kan 
komma att förverkas inte överstiger en tiondel av 
prisbasbeloppet enligt 2 kap. 6 och 7 §§ 
socialförsäkringsbalken, får en fråga om förverkande av 
egendomen prövas av

1. en polisman, eller 

2. någon annan anställd vid Polismyndigheten eller 
Säkerhetspolisen som respektive myndighet har utsett.

5 § Ett beslut om förverkande enligt detta kapitel ska 
meddelas skriftligen. Beslutet ska, med undantag för beslut 
enligt 3 §, delges den det riktas mot.

Den som beslutet riktas mot får anmäla missnöje hos den 
myndighet som har meddelat beslutet inom tre veckor från dagen 
för delgivning av beslutet eller, om beslutet inte ska delges, 
från dagen för beslutet. Om missnöje anmäls, ska beslutet om 
förverkande inte längre gälla.

Om den som beslutet riktas mot anmäler missnöje ska åklagaren 
senast inom en månad från anmälan väcka talan om förverkande 
enligt 4 kap. Väcks inte talan är frågan slutligt avgjord. 

Om en polisman eller någon annan anställd vid Polismyndigheten 
eller Säkerhetspolisen som respektive myndighet har utsett har 
fattat beslut om förverkande och myndigheten efter anmälan om 
missnöje anser att talan om förverkande bör väckas, ska 
ärendet skyndsamt överlämnas till åklagaren.

Beslut om företagsbot

6 § Företagsbot får föreläggas företag genom 
strafföreläggande. I sådana fall ska 48 kap. 2-5, 6-8, 10 och 
12 a §§ rättegångsbalken tillämpas. Vid tillämpningen ska det 
som där sägs om den misstänkte avse företaget.

Ett strafföreläggande om företagsbot godkänns genom att 
företaget 

1. undertecknar en förklaring om att det erkänner de 
omständigheter som ligger till grund för föreläggandet och 
godtar den företagsbot som tagits upp i föreläggandet, och

2. lämnar förklaringen till den mottagare som är behörig att 
ta emot förklaringen enligt föreskrifter som meddelas av 
regeringen.

Föreläggandet kan också godkännas genom att hela beloppet 
betalas till den myndighet som regeringen föreskriver. En 
sådan betalning ska inte anses som ett godkännande, om det 
framgår att företaget inte har avsett att godkänna 
föreläggandet.

Ett godkännande är utan verkan om det sker sedan åklagaren har 
väckt talan om företagsbot.

4 kap. Handläggningen i domstol i vissa fall

1 § Bestämmelserna i detta kapitel ska tillämpas vid 
handläggningen i domstol av en fråga om förverkande av egendom 
eller om företagsbot, om inte frågan utgör en del av en fråga 
om ansvar för brott.

2 § En fråga som ska handläggas enligt bestämmelserna i detta 
kapitel ska prövas av rätten efter särskild talan av 
åklagaren. En talan väcks genom att åklagaren hos rätten 
skriftligen ansöker om stämning mot svaranden.

3 § En talan enligt 2 § ska handläggas i en särskild 
rättegång. Om det är till fördel för handläggningen eller 
annars finns skäl för det, får dock en talan enligt 2 § 
handläggas i samma rättegång som en annan sådan talan eller i 
samma rättegång som en fråga om ansvar för brott.

Om en särskild talan om utvidgat förverkande inte handläggs i 
samma rättegång som frågan om ansvar för det brott som kan 
föranleda sådant förverkande, får talan väckas först när domen 
avseende brottet har fått laga kraft. I ett sådant fall ska 
talan väckas inom ett år från denna tidpunkt.

4 § En talan enligt 2 § väcks, om inte annat följer av andra 
stycket, vid den rätt som enligt 19 kap. rättegångsbalken 
skulle vara behörig att pröva det brott som yrkandet om 
förverkande eller om företagsbot stöder sig på.

En talan om självständigt förverkande eller om förverkande av 
särskilda brottsverktyg väcks vid rätten i den ort där 
egendomen eller en del av denna påträffades. Om rätten med 
hänsyn till utredningen samt kostnader och andra 
omständigheter finner det lämpligt får en sådan talan också 
väckas vid rätten i den ort där svaranden skulle svara i 
tvistemål, mera varaktigt uppehåller sig eller ska svara i ett 
brottmål som bör handläggas i samma rättegång som den 
särskilda talan.

5 § En stämningsansökan ska innehålla

1. ett bestämt yrkande,

2. en utförlig redogörelse för de omständigheter som åberopas 
till grund för yrkandet,

3. uppgift om de bevis som åberopas och vad som ska styrkas 
med varje bevis, samt

4. uppgift om de omständigheter som gör rätten behörig, om 
inte behörigheten framgår på annat sätt.

De skriftliga bevis som åberopas bör ges in tillsammans med 
ansökningen.

6 § Om rätten inte avvisar talan ska stämning utfärdas mot 
svaranden.

7 § Om stämning utfärdas ska svaranden föreläggas att yttra 
sig skriftligen eller inställa sig till huvudförhandling.

8 § När ett mål enligt detta kapitel avgörs är tingsrätten 
domför med en lagfaren domare och hovrätten med tre lagfarna 
domare, om inte annat följer av andra stycket. Rätten är även 
domför i den sammansättning som gäller för prövning av ansvar 
för brott som handläggs i samma rättegång.

När ett mål om företagsbot enligt detta kapitel avgörs efter 
huvudförhandling är tingsrätten domför med en lagfaren domare 
och tre nämndemän. Hovrätten är i ett sådant mål domför med 
tre lagfarna domare och två nämndemän. 

9 § Tingsrätten får avgöra ett mål enligt detta kapitel utan 
huvudförhandling, om en sådan förhandling inte behövs med 
hänsyn till utredningen i målet och inte heller begärs av 
någon av parterna.

Hovrätten får avgöra ett mål enligt detta kapitel utan 
huvudförhandling, om klagandens ändringsyrkande har godtagits 
av motparten, om det är uppenbart att överklagandet är 
ogrundat eller om huvudförhandling av någon annan anledning 
inte behövs. Om saken kan utredas tillfredsställande får 
hovrätten även i andra fall avgöra målet utan 
huvudförhandling,

1. om parterna har begärt att målet ska avgöras utan 
huvudförhandling, eller

2. om ingen av parterna, sedan fråga väckts om avgörande utan 
huvudförhandling, har haft någon invändning mot detta.

Innan ett mål avgörs utan huvudförhandling ska parterna ges 
tillfälle att slutföra sin talan, om det inte är uppenbart 
obehövligt.

10 § Om saken kan utredas tillfredsställande, får målet 
avgöras trots att svaranden uteblir från huvudförhandling 
eller endast har inställt sig genom ombud.

11 § Rätten ska avgöra saken genom dom.

12 § För att hovrätten ska pröva tingsrättens dom enligt detta 
kapitel krävs prövningstillstånd.

13 § När det gäller förfarandet i övrigt ska bestämmelserna i 
rättegångsbalken om rättegången i brottmål tillämpas, om inte 
annat föreskrivs i denna lag.

5 kap. Tredje mans deltagande i en rättegång om förverkande

1 § Om någon som inte är part i en rättegång (tredje man) 
hävdar rätt till egendom som yrkas förverkad får denne inträda 
i rättegången i förverkandefrågan, om det inte finns särskilda 
skäl mot det.

2 § Väcker tredje man talan om bättre rätt till egendom när 
det pågår en rättegång om förverkande av egendomen får målen 
handläggas i samma rättegång om det finns särskilda skäl för 
det.

3 § Om tredje man väcker talan mot staten om bättre rätt till 
egendom som har förverkats ska Skatteverket föra statens 
talan.

6 kap. Juridiskt biträde, information, delgivning samt barn 
och unga

Juridiskt biträde

1 § Ett juridiskt biträde ska förordnas för den som ett beslut 
eller en talan om förverkande eller om företagsbot kan komma 
att riktas mot, om det finns särskilda skäl med hänsyn till 
utredningen eller övriga omständigheter. Har den som beslutet 
eller talan kan komma att riktas mot inte fyllt 18 år ska ett 
juridiskt biträde förordnas, om det inte är uppenbart att han 
eller hon saknar behov av biträde.

Ett juridiskt biträde ska förordnas för en tredje man som 
hävdar rätt till egendom som kan komma att yrkas förverkad, om 
det finns synnerliga skäl med hänsyn till utredningen eller 
övriga omständigheter. För en tredje man som inte har fyllt 
18 år ska ett juridiskt biträde förordnas, om det finns 
särskilda skäl.

Om någon begär att ett juridiskt biträde ska förordnas eller 
om åklagaren anser att ett juridiskt biträde ska utses ska 
åklagaren göra en anmälan om det hos rätten. Ett juridiskt 
biträde förordnas av rätten.

Det som i övrigt föreskrivs i 21 och 31 kap. rättegångsbalken 
om offentliga försvarare och kostnaderna för offentliga 
försvarare ska tillämpas även i fråga om juridiskt biträde.

Rätt till information

2 § Bestämmelserna i 23 kap. 18 a-20 §§ rättegångsbalken ska 
tillämpas i en utredning om förverkande eller om företagsbot 
som rör någon som inte är misstänkt för brott med koppling 
till frågan om förverkande eller om företagsbot. När en 
utredning om förverkande kommit så långt att egendom säkrats 
ska den som ett beslut eller en talan om förverkande kan komma 
att riktas mot underrättas om utredningen när han eller hon 
hörs. När en utredning om företagsbot kommit så långt att det 
uppkommit skälig misstanke om brott ska företaget underrättas 
om utredningen när företaget hörs. Efter underrättelsen ska 
bestämmelserna om insyn i 23 kap. 18 § samma balk tillämpas i 
en utredning om förverkande eller om företagsbot.

Vid tillämpningen ska det som där sägs om 

- den misstänkte avse den som en utredning om förverkande 
eller om företagsbot rör, 

- förundersökning avse utredning om förverkande eller om 
företagsbot,

- undersökningsledaren avse den som leder utredningen, 

- försvarare avse biträde, och

- åtal avse talan om förverkande eller om företagsbot.

Delgivning

3 § Om ett beslut enligt 3 kap. eller en stämning enligt 
4 kap. avser förverkande av egendom som är tagen i beslag 
eller penningbeslag, får delgivning ske genom 
kungörelsedelgivning i enlighet med 48 § delgivningslagen 
(2010:1932). Om beslutet eller stämningen riktas mot någon 
okänd ska delgivning ske genom kungörelsedelgivning.

Om värdet av den säkrade egendomen inte överstiger en tiondel 
av prisbasbeloppet enligt 2 kap. 6 och 7 §§ 
socialförsäkringsbalken, får delgivning i stället ske genom 
att beslutet eller stämningen anslås hos den myndighet som har 
meddelat beslutet eller utfärdat stämningen. Värdet av 
egendomen ska bestämmas med hänsyn till förhållandena vid den 
tidpunkt då beslutet eller stämningen anslås. 

Barn och unga

4 § I ett förfarande om förverkande som rör någon som inte är 
misstänkt eller tilltalad för brott med koppling till frågan 
om förverkande, ska följande bestämmelser i lagen (1964:167) 
med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare tillämpas:

- 25 § första stycket, 27 § första-tredje styckena och 29 § 
första stycket om frågan rör någon som inte har fyllt 21 år,

- 2 §, 5 § första stycket första meningen och tredje stycket 
första meningen, 6 § första stycket första meningen, 7 § och 
26 § första stycket om frågan rör någon som inte har fyllt 
18 år, och 

- 32 § andra-fjärde styckena, 33 § första stycket 1 och andra 
stycket samt 34 § första stycket 1, andra stycket andra 
meningen och fjärde stycket om frågan rör någon som inte har 
fyllt 15 år. 

Vid tillämpningen ska det som där sägs om 

- brottsmisstanke avse anledning att anta att egendom kan 
komma att förverkas från den unge, 

- åtal avse talan om förverkande,

- tilltalad avse svarande, och

- förundersökning och utredning avse utredning om förverkande 
om frågan rör förverkande enligt 36 kap. 5 eller 12 § 
brottsbalken.

5 § I en utredning om självständigt förverkande får 
tvångsmedel enligt 2 kap. 5 § användas mot någon som inte har 
fyllt 15 år. Om det finns särskilda skäl får även beslag, 
penningbeslag, åtgärder för biometrisk autentisering, 
husrannsakan, kroppsvisitation och genomsökning på distans 
enligt 2 kap. 8, 10 och 11 §§ användas mot den unge.

I en utredning om förverkande som har koppling till ett brott 
får tvångsmedel enligt 23 kap. 6 a, 7 och 9 §§ 
rättegångsbalken användas mot någon som inte är misstänkt för 
brottet och som inte har fyllt 15 år. Om det finns särskilda 
skäl får även beslag, penningbeslag, åtgärder för biometrisk 
autentisering, husrannsakan, kroppsvisitation och genomsökning 
på distans enligt 23 kap. 9 a §, 27 och 
28 kap. rättegångsbalken användas mot den unge.

Vid kroppsvisitation får den som inte har fyllt 15 år hållas 
kvar för ändamålet i högst tre timmar. En polisman får ta med 
den som ska kroppsvisiteras till den plats där åtgärden ska 
genomföras.


Övergångsbestämmelser

2024:782

1. Denna lag träder i kraft den 8 november 2024.

2. Genom lagen upphävs

a) lagen (1986:1009) om förfarandet i vissa fall vid 
förverkande m.m., och

b) lagen (2008:369) om förfarandet vid förverkande av utbyte 
av brottslig verksamhet i vissa fall.