Arbetsmarknadskungörelse (1966:368) 

Offentlig arbetsförmedling

Verksamheten

1 § Arbetsmarknadsverket ansvarar för verksamheten med offentlig
arbetsförmedling. För verket gäller förordningen (1986:739) med
instruktion för arbetsmarknadsverket. Förordning (1986:1022).

2 § har upphävts genom förordning (1976:269).

3 § har upphävts genom förordning (1976:269).

4 § Arbetsförmedlingens främsta uppgift är att bistå arbetssökande och
arbetsgivare när det gäller att skaffa arbete eller att tillhandahålla
arbetskraft. Arbetsförmedlingen skall vidare inhämta och lämna saklig
och så fullständig information som möjligt i de avseenden som har
betydelse för såväl arbetssökande som arbetsgivare.

Vid förmedlingsarbetet skall eftersträvas att klarlägga den
arbetssökandes arbetsönskemål och förutsättningar att ta ett arbete
som är ledigt eller kan anskaffas på den öppna arbetsmarknaden.
Arbetsmarknadspolitikens medel skall utnyttjas för att ge den
arbetssökande möjlighet att ta arbete i ett yrke där arbetskraft
efterfrågas och som nära ansluter till sökandens önskemål och
förutsättningar. Om det behövs, skall därvid samråd ske med
arbetsgivare och berörda arbetstagarorganisationer för att anpassa
arbetsuppgifter och arbetsförhållanden till den arbetssökandes
förutsättningar.

Arbetsförmedlingen skall verka för kvinnors och mäns rätt till arbete
på lika villkor och därmed främja jämställdhet i arbetslivet.

Arbetsförmedlingen skall samverka med skolan för att stödja ungdomens
övergång från skola till arbetsliv.

Arbetsförmedlingen skall samverka med sociala myndigheter och
försäkringskassor för att uppnå effektivitet i användningen av
samhällets totala resurser för handikappade grupper. Förordning
(1985:966).

5 § Arbetsförmedling bedrivs oberoende av arbetskonflikt mellan
arbetsgivare och arbetstagare. Råder sådan konflikt på en arbetsplats
där arbete anvisas en arbetssökande personligen eller genom allmän
information, skall upplysning om konflikten lämnas i samband med
anvisningen. Förordning (1981:543).

6 § Om en arbetssökande som erhåller eller begär ersättning från
erkänd arbetslöshetskassa eller kontant arbetsmarknadsstöd eller
sysselsätts i beredskapsarbete avvisar lämplig arbetsanställning som
erbjuds sökanden vid förmedlingen eller om sökanden på annat sätt
uppenbarligen själv vållar att den erbjudna anställningen inte kommer
till stånd, skall arbetsförmedlingen underrätta
arbetsmarknadsstyrelsen och arbetslöshetskassan. Förordning
(1981:543).

6 a § Tillstånd enligt 2 a § lagen (1935:113) med vissa bestämmelser
om arbetsförmedling meddelas av arbetsmarknadsstyrelsen. Förordning
(1985:966).

7 § Arbetsvägledning lämnas genom upplysningar om yrken, utbildning
och arbetsvillkor samt genom andra åtgärder för att främja enskildas
yrkesutbildning och yrkesanpassning. Arbetsvägledning omfattar även
åtgärder som är särskilt ägnade att underlätta handikappades
anpassning till arbetslivet. Förordning (1982:635).

8 § Arbetsvägledning meddelas såväl i som utan samband med
arbetsförmedling.

När det kan ske, meddelar arbetsförmedlingen arbetsvägledning
som ett led i den utbildande, uppfostrande eller socialvårdande
verksamhet som bedrivs av skolor, andra samhällsinstitutioner
och organisationer. Arbetsvägledningen organiseras därvid i
samarbete med dessa institutioner och organisationer.
Förordning (1982:635).

9 § Till skyddat arbete får arbetsförmedlingen anvisa endast den, vars
arbetsförmåga är så nedsatt att han eller hon inte kan beredas arbete
på den reguljära arbetsmarknaden. Beslut av arbetsförmedlingen att
inte anvisa någon till skyddat arbete får inte överklagas. Förordning
(1985:508).

Kostnadsbestämmelser m.m.

10 § Arbetsförmedling är avgiftsfri.

Den på vars begäran annonsering eller annan särskild åtgärd vidtas vid
arbetförmedling får dock åläggas att betala kostnaden för åtgärden.
Förordning (1981:543).

11 § Resekostnadsersättning och traktamente lämnas, om de utgifter som
föranleds av resan inte är obetydliga, till

arbetssökande för inställelse hos arbetsförmedlingen, om inställelsen
är angelägen för utredning om sökandens framtida sysselsättning,

handikappad som i samband med utredning om förutsättningarna för
utbildning, yrkesinriktad rehabilitering eller arbete behöver genomgå
arbetspsykologisk undersökning eller läkarundersökning, om resan är
nödvändig för att undersökningen skall komma till stånd.

Är det nödvändigt att även arbetssökandens make eller, i fråga om
sökande som är under 20 år, en förälder till arbetssökanden inställer
sig eller att en handikappad åtföljs av ledsagare, lämnas
resekostnadsersättning och traktamente även till maken, föräldern
eller ledsagaren.

Utöver resekostnadsersättning och traktamente enligt första och andra
styckena lämnas ersättning för förlorad arbetsförtjänst med belopp som
motsvarar den faktiska förlusten. Förordning (1981:543).

12 § Resekostnadsersättning och traktamente lämnas med högst de belopp
som gäller för statstjänstemän vid tjänsteresa. Kostnad för resa med
tåg ersätts dock högst med belopp motsvarande avgift för en plats i 2
klass, i förekommande fall inberäknat avgift för sovplats. Kostnad för
resa med fartyg ersätts högst med belopp motsvarande avgift för resan
jämte en hyttplats i 2 klass. Kostnad för resa med flyg ersätts endast
när resans längd överstiger 50 mil eller när det är fråga om resa från
eller till Gotland.

För handikappad och ledsagare lämnas resekostnadsersättning med belopp
som motsvarar kostnaden för det billigaste färdsätt som kan användas
med hänsyn till den handikappades förhållanden. Förordning
(1982:635).

12 a § Fråga om resekostnadsersättning och traktamente prövas av
länsarbetsnämnden. Förordning (1986:1022).

Arbetsmarknadsutbildning m.m.

Allmänna bestämmelser

13 § Utbildning som någon genomgår av arbetsmarknadsskäl efter beslut
av arbetsmarknadsmyndighet enligt denna kungörelse eller förordningen
(1984:518) om bidrag till arbetsmarknadsutbildning i företag utgör
arbetsmarknadsutbildning och kan avse

1. yrkesutbildning på motsvarande gymnasial eller eftergymnasial
nivå,

2. allmän-teoretisk utbildning på grundskolans högstadienivå som
nödvändig förberedelse för yrkesutbildning, eller

3. orienterande och förberedande utbildning.

Arbetsmarknadsutbildning enligt denna kungörelse kan anordnas antingen
genom upphandling av utbildning (särskilt anordnad
arbetsmarknadsutbildning) eller genom utnyttjande av platser inom det
reguljära utbildningsväsendet eller inom studieförbund.

Utbildning som enligt avdelning B i bilaga till
studiestödsförordningen (1973:418) kan finansieras med studiemedel
eller därmed jämförlig utbildning utgör inte arbetsmarknadsutbildning
utom då utbildningen

1. upphandlas av länsarbetsnämnd,

2. är inriktad mot sysselsättning i näringslivet och omfattar högst 40
studieveckor samt inte avser en fortsättning eller en avslutning på en
tidigare påbörjad eftergymnasial utbildning och inte heller utgör en
del av en längre sammanhållen eftergymnasial utbildning,

3. beviljas handikappad som inte kan beredas lämpligt arbete på annat
sätt, eller

4. under högst 40 studieveckor, i avvaktan på att utbildningen åter
kan finansieras med studiemedel, beviljas handikappad som har förlorat
sin rätt till studiemedel på grund av otillräckliga studieresultat
till följd av handikappet.

Utbildning utanför Sverige får utgöra arbetsmarknadsutbildning endast
om synnerliga skäl föreligger och motsvarande utbildning inte
tillhandahålls inom riket. Förordning (1986:413).

13 a § Arbetsmarknadsutbildning får beviljas den som

1. är eller löper risk att bli arbetslös eller är svårplacerad på
arbetsmarknaden,

2. har fyllt 20 år samt

3. söker arbete genom arbetsförmedlingen och förmedlingen därvid
finner utbildningen vara ägnad att medföra stadigvarande arbete som
inte kan komma till stånd utan utbildningen.

Utan hinder av vad som sägs i första stycket 1 kan
arbetsmarknadsstyrelsen föreskriva att arbetsmarknadsutbildning får
beviljas även arbetstagare som inte direkt berörs av en
driftsinskränkning hos arbetsgivaren, om arbetstagaren avser att lämna
sin anställning efter utbildningen och detta är ägnat att begränsa
inskränkningens verkningar. Beslut om utbildning får inte meddelas
efter det att driftsinskränkningen har genomförts eller arbetsgivaren
har beslutat att inte genomföra den.

Utan hinder av vad som sägs i första stycket 1 får
arbetsmarknadsutbildning beviljas flyktingar som nyligen har anlänt
till landet.

Utan hinder av vad som sägs i första stycket 2 får
arbetsmarknadsutbildning i form av sådana kurser som avses i 14 §
beviljas ungdomar som har fyllt 18 år och som inte kan beredas
utbildning i gymnasieskolan.

Utan hinder av vad som sägs i första stycket 2 får
arbetsmarknadsutbildning också beviljas handikappade ungdomar.

Utan hinder av vad som sägs i första stycket 3 får
arbetsmarknadsutbildning beviljas intagna vid kriminalvårdsanstalt
vilka har beviljats frigång för utbildning. Förordning (1986:413).

13 b § Av tillgängliga platser inom särskilt anordnad
arbetsmarknadsutbildning får högst 10 procent användas för utbildning
av arbetstagare som inte är arbetslösa och som har fyllt 20 år, om
arbetstagaren har en kortare eller föråldrad yrkesutbildning eller
helt saknar sådan utbildning och arbetsmarknadsutbildningen är ägnad
att ge arbetstagaren en starkare ställning på arbetsmarknaden.

Utöver vad som anges i första stycket får länsarbetsnämnd, om så
bedöms ekonomiskt försvarbart, upplåta plats inom upphandlad
arbetsmarknadsutbildning även för andra icke
arbetslösa personer. Förordning (1986:413).

13 c § Påbyggnadsundervisning i svenska för invandrare får utgöra
arbetsmarknadsutbildning i samband med genomgång av förberedande eller
yrkesinriktad utbildning, yrkesinriktad rehabilitering eller då
undervisningen är varvad med beredskapsarbete.

Påbyggnadsundervisningen skall svara mot de fastlagda målen för
svenska för invandrare och anknyta till yrkesutbildningen,
rehabiliteringen eller beredskapsarbetet i fråga samt innefatta
svenska fackuttryck och innebörden av skyddsföreskrifter.
Utbildningstiden får genomsnittligt uppgå till 300 timmar.

Sker yrkesundervisning på invandrares hemspråk skall undervisning i
svenska i form av arbetsmarknadsutbildning ges som ett komplement
härtill. Förordning (1986:413).

13 d § Den som anordnar arbetsmarknadsutbildningen får efter samråd
med länsarbetsnämnden besluta om uppehåll i utbildningen, om det på
grund av personalens semester, studiedagar, inarbetad arbetstid eller
andra liknande orsaker inte är ändamålsenligt att bedriva
utbildningen. Beslut om uppehåll i utbildningen får omfatta högst fyra
veckor under tiden juni--augusti och i övrigt, om det inte finns
särskilda skäl, endast enstaka dagar.

Vid arbetsmarknadsutbildning inom det reguljära skolväsendet gäller de
bestämmelser om när utbildning får inställas som har utfärdats för
skolväsendet.

Arbetsmarknadsutbildning får, om det inte finns särskilda skäl, inte
påbörjas senare än tre veckor före uppehåll i utbildningen som
inträffar under tiden juni--augusti. Förordning (1985:966).

13 e § För deltagare i särskilt anordnad arbetsmarknadsutbildning som
enligt arbetsförmedlingens bedömning behöver särskild hjälp med att
söka arbete får utbildningstiden förlängas med högst fem dagar för att
speciella platsförmedlingsinsatser skall kunna ingå i utbildningen.
Förordning (1985:966).

Särskilt anordnad arbetsmarknadsutbildning

14 § Arbetsmarknadsstyrelsen skall

1. fördela medel till länsarbetsnämnderna för upphandling av
arbetsmarknadsutbildning,

2. utfärda riktlinjer i fråga om länsarbetsnämndernas planering av
upphandlingen av arbetsmarknadsutbildning,

3. ansvara för den övergripande planeringen av
arbetsmarknadsutbildningen, såsom när det gäller att fastställa mer
långsiktiga och för hela landet föreliggande utbildningsbehov,

4. ha ett samordnande ansvar vid upphandling av
arbetsmarknadsutbildning till vilken rekrytering av elever sker från
hela landet,

5. planera den elevsociala verksamheten inom AMU-gruppen. Förordning
(1985:966).

14 a § Länsarbetsnämnderna upphandlar arbetsmarknadsutbildning av de
regionala AMU-myndigheterna eller andra utbildningsanordnare. Sådan
upphandling får också ske i samverkan mellan två eller flera
länsarbetsnämnder. Förordning (1985:966).

14 b § Länsarbetsnämnderna skall delta i det regionala samråd mellan
olika offentliga utbildningsanordnare som förekommer. Förordning
(1985:966).

14 c § Vid studieresa som utgör obligatorisk del av AMU-kurs skall, om
så erfordras, logi tillhandahållas av den som anordnar kursen.
Förordning (1985:966).

14 d § En utbildningsanordnare skall tillhandahålla läromedel,
arbetskläder och annan materiel som behövs för utbildningen.
Förordning (1986:413).

14 e § För den som beviljas arbetsmarknadsutbildning får
länsarbetsnämnden vid behov anordna logi. Förordning (1985:966).

Yrkesinriktad rehabilitering

14 f § Yrkesinriktad rehabilitering utgör sådan utredande, vägledande
och förberedande verksamhet som arbetsmarknadsverket bedriver i syfte
att pröva och förbättra yrkesobestämda och arbetshandikappade
personers förutsättningar för arbete. Yrkesinriktad rehabilitering
bedrivs vid arbetsmarknadsinstitut.

Den som är i behov av yrkesinriktad rehabilitering och som annars inte
skulle kunna beredas arbete får efter arbetsförmedlingens prövning
skrivas in vid arbetsmarknadsinstitut.

Vad som sägs i 13 d § första och tredje styckena tillämpas också i
fråga om yrkesinriktad rehabilitering. Förordning (1984:30).

Utbildningsbidrag

15 § Till den som har påbörjat arbetsmarknadsutbildning och till den
som är inskriven vid arbetsmarknadsinstitut lämnas utbildningsbidrag
och lån enligt denna kungörelse. Utbildningsbidrag lämnas inte vid
utbildning enligt förordningen (1984:518) om bidrag till
arbetsmarknadsutbildning i företag.

Utbildningsbidrag består av dagpenning och särskilt bidrag.

Dagpenning och särskilt bidrag enligt 22 § första stycket 3 lämnas för
högst 5 dagar per kalendervecka.

Till den som undergår utredning om förutsättningarna för
arbetsmarknadsutbildning eller yrkesinriktad rehabilitering lämnas
utbildningsbidrag i form av särskilt bidrag.

Utbildningsbidrag i form av dagpenning får inte lämnas till den som
sysselsätts i sådant beredskapsarbete som avses i 78 a §.

Till handikappade som avses i 13 § tredje stycket 3 får lämnas
utbildningsbidrag i form av särskilt bidrag för merkostnader som kan
anses förorsakade av handikappet. Till handikappade ungdomar som
bereds arbetsmarknadsutbildning inom det reguljära skolväsendet innan
de har fyllt 18 år lämnas utbildningsbidrag endast i form av särskilt
bidrag enligt 21 och 22 §§.

För intagen vid kriminalvårdsanstalt, vilken enligt 13 a § sjätte
stycket kan beviljas arbetsmarknadsutbildning får avdrag göras från
utbildningsbidraget med en summa som motsvarar den dagersättning som
intagna vid frigångsarbete skall betala till kriminalvårdsverket.
Förordning (1986:413).

16 § Dagpenning utges antingen med högst 360 eller med 220 eller 150
kronor per dag.

Dagpenning till den som är medlem i erkänd arbetslöshetskassa och
uppfyller villkoren för ersättning från kassan vid arbetslöshet eller
har uppburit ersättning från sådan kassa under den längsta tid
ersättning kan utgå, utges med samma belopp som vederbörande är eller
skulle ha varit berättigad till för heltidsarbete vid ersättning från
kassan. Dagpenning utges dock alltid med lägst 220 kronor per dag.

Dagpenning utges med 220 kronor per dag till den som inte uppfyller
förutsättningarna enligt andra stycket men som har fyllt 20 år eller
har vårdnaden om eller fullgör underhållsskyldighet mot eget barn.

Dagpenning utges med 150 kronor per dag till den som inte omfattas av
bestämmelserna i andra eller tredje stycket. Förordning (1986:413).

17 § Till den som uppbär pension enligt lagen (1962:381) om allmän
försäkring eller som uppbär hustrutillägg enligt lagen (1962:392) om
hustrutillägg och kommunalt bostadstillägg till folkpension lämnas
dagpenning med belopp som motsvarar skillnaden mellan vad som annars
skulle ha lämnats i dagpenning enligt 16 § och de sammanlagda
pensionsförmånerna per dag räknat. Dagpenningen minskas dock inte med
belopp som avser handikappersättning eller vårdbidrag eller
barnpension enligt lagen om allmän försäkring. Utan hinder av vad som
nu har sagts utgår dock dagpenningen med lägst tio kronor per dag.

Första stycket skall tillämpas på den som uppbär annan pensionsförmån
än sådan som lämnas enligt lagen om allmän försäkring. Detsamma gäller
den som uppbär livränta från försäkringsinrättning på grund av
arbetsskada eller olycksfall. Förordning (1981:543).

18 § Bestämmelserna i 17 § skall tillämpas i fråga om den som är
föremål för åtgärd som avses i 2 kap. 11 § och 3 kap. 13 § första
stycket lagen (1962:381) om allmän försäkring eller motsvarande åtgärd
enligt annan författning och på grund därav uppbär sjukpenning enligt
3 kap. 8 § andra stycket lagen om allmän försäkring eller motsvarande
ersättning enligt annan författning. Förordning (1983:569).

19 § har upphävts genom förordning (1982:635).

19 a § Beviljas någon dagpenning för samma tid för vilken studiehjälp,
studiemedel, dagstudiestöd eller särskilt vuxenstudiestöd enligt
studiestödslagen (1973:349) har uppburits, skall vad sålunda uppburits
återbetalas genom avdrag från utbildningsbidraget. Förordning
(1981:156).

20 § Omfattar utbildning mindre än i genomsnitt sex utbildningstimmar
per dag eller deltar någon i utbildningen i mindre omfattning än vad
som är förutsatt skall dagpenningen minskas i förhållande till
utbildningens omfattning per dag räknat, om det inte finns särskilda
skäl. Motsvarande gäller i fråga om yrkesinriktad rehabilitering som
omfattar mindre än åtta timmar per dag.

Öretal som uppkommer vid beräkning av dagpenningen jämnas till
närmaste hela krontal. Förordning (1982:635).

21 § Särskilt bidrag utgår till

1. kursavgifter,

2. kostnader för sådana studieresor inom landet som är gemensamma och
obligatoriska för utbildningen i form av resekostnadsersättning och
traktamente,

3. merkostnader för läromedel åt handikappade som kan anses
förorsakade av handikappet och som inte täcks av kursanordnaren eller
ansvarig sjukvårdshuvudman,

4. andra kostnader för läromedel än som avses i 3 och som inte täcks
av kursanordnaren i den mån bidragstagarens skäliga kostnader härför
överstiger i genomsnitt 40 kronor per månad,

5. kostnader för dagliga resor mellan bidragstagarens bostad och
utbildningsplatsen i den mån bidragstagarens skäliga kostnader för
dessa resor överstiger i genomsnitt 100 kronor per månad.

Resekostnadsersättning som avses i första stycket 2 beräknas enligt 12
§ första stycket. Traktamente enligt samma punkt lämnas med 75 kronor
per hel dag.

När det är fördelaktigt ur kostnadssynpunkt, får studieresor som avses
i första stycket 2 förläggas till annat nordiskt land. Traktamente
utgår dock därvid som vid studieresa inom landet.

Vid tillämpning av första stycket 3 skall kostnad för utnyttjande av
talböcker eller punktskriftsböcker i sin helhet anses utgöra
merkostnad för synskadad kursdeltagare.

När resor som avses i första stycket 5 tillhandahålls av den som
anordnar utbildningen eller den yrkesinriktade rehabiliteringen utan
kostnad för den som deltar i utbildningen eller rehabiliteringen får
100 kronor per månad innehållas av utbildningsbidraget. Vid
kombination av beredskapsarbete och arbetsmarknadsutbildning tillämpas
reglerna i första stycket 5 i fråga om ersättning för dagliga resor
mellan utbildningsplatsen och arbetsplatsen. Förordning (1986:413).

22 § Till den som har sin ordinarie bostad på ett avstånd från
utbildningsplatsen som överstiger rimligt pendlingsavstånd eller som i
annat fall av särskilda skäl utnyttjar tillfällig bostad i
utbildningsorten under utbildningstiden lämnas särskilt bidrag i form
av

1. resekostnadsersättning och traktamente vid resor mellan den
ordinarie bostaden och utbildningsorten vid utbildningens början och
slut samt vid uppehåll i utbildningen,

2. resekostnadsersättning utöver vad som sägs vid 1 för två resor i
månaden antingen för bidragstagaren från utbildningsorten till den
ordinarie bostaden och åter eller för en hushållsmedlem från den
ordinarie bostaden till utbildningsorten och åter,

3. traktamente under utbildningstiden med 75 kronor per dag.

Resekostnadsersättning och traktamente enligt första stycket 1 och 2
beräknas enligt 12 §. Förordning (1986:413).

23 § Vid utredning om förutsättningarna för arbetsmarknadsutbildning
eller yrkesinriktad rehabilitering lämnas särskilt bidrag i form av
resekostnadsersättning och traktamente enligt 12 § samt ersättning för
kostnad för att anlita läkare och psykolog. Vidare lämnas ersättning
för förlorad arbetsförtjänst med belopp som motsvarar den faktiska
förlusten.

Är det nödvändigt att en handikappad åtföljs av ledsagare i samband
med arbetsmarknadsutbildning eller yrkesinriktad rehabilitering eller
vid utredning om förutsättningarna för en sådan utbildning eller
rehabilitering, lämnas i de fall som avses i 22 § första stycket 1 och
2 särskilt bidrag i form av resekostnadsersättning och traktamente
även till ledsagaren. Härvid skall reglerna i 12 § tillämpas. Utöver
resekostnadsersättning och traktamente lämnas ersättning för förlorad
arbetsförtjänst med belopp som motsvarar den faktiska förlusten. Om
ledsagaren deltar i träningen av den handikappade för att kunna
fortsätta träningen efter det att den handikappade har skrivits ut
från arbetsmarknadsinstitutet, får resekostnadsersättning och
traktamente samt ersättning för förlorad arbetsförtjänst lämnas under
högst tio dagar. Förordning (1985:508).

24 § Den som har beviljats utbildningsbidrag har rätt att behålla
bidraget vid

1. ledighet för tillfällig vård av barn i samma omfattning som enligt
4 kap. 10--12 §§ lagen (1962:381) om allmän försäkring gäller för rätt
till föräldrapenning,

2. ledighet för fullgörande av uppdrag i elevorganisation under högst
sammanlagt 10 dagar under ett år,

3. kortvarig ledighet för enskild angelägenhet av vikt, och

4. ledighet på grund av uppehåll i utbildning eller yrkesinriktad
rehabilitering enligt bestämmelserna i 13 d § eller 14 f § tredje
stycket.

Vad som sägs i första stycket 4 gäller inte den som har påbörjat
utbildning eller yrkesinriktad rehabilitering senare än tre veckor
före uppehåll i utbildningen eller rehabiliteringen som inträffar
under tiden juni--augusti och inte heller den som under de fem första
dagarna efter sådant uppehåll är frånvarande från utbildningen utan
giltig anledning. Vid utbildning inom det reguljära skolväsendet
föreligger inte rätt att behålla utbildningsbidraget under
sommarferier och i samband med julferier är denna rätt begränsad till
15 dagar.

Vid ledighet på grund av sjukdom lämnas utbildningsbidrag i form av
dagpenning med 90 procent av det belopp som annars skulle ha lämnats.
Dessutom får särskilt bidrag i form av traktamente lämnas.

Ledighet beviljas av den som svarar för utbildningen eller den
yrkesinriktade rehabiliteringen. Att kursdeltagaren har varit ledig av
någon av de orsaker som anges i första--tredje styckena skall framgå
av närvarobesked från den som svarar för utbildningen eller
rehabiliteringen. Rätt till utbildningsbidrag vid ledighet som avses i
tredje stycket föreligger först sedan anmälan har gjorts till den
allmänna försäkringskassan. Bestämmelserna i 3 kap. 7 § tredje stycket
och 10 § fjärde stycket lagen (1962:381) om allmän försäkring skall
därvid gälla i tillämpliga delar.

Lämnas i annat fall än som avses i 18 § sjukpenning enligt 3 kap.
lagen (1962:381) om allmän försäkring eller motsvarande ersättning
enligt annan författning under tid för vilken utbildningsbidrag
lämnas, skall dagpenningen minskas med det belopp som har lämnats i
sjukpenning eller ersättning för samma tid.

Lämnas föräldrapenning enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring
under tid för vilken utbildningsbidrag lämnas, skall dagpenningen
minskas med det belopp som har lämnats i föräldrapenning för samma
tid. Förordning (1985:966).

25 § Utbildningsbidrag utbetalas i efterskott. Bidrag får dock utges i
förskott vid utbildningens början. Om det finns särskilda skäl, får
bidrag utbetalas i förskott även i annat fall. Utbetalning av förskott
får avse en tid av högst två kalenderveckor. Avbryts utbildningen, den
yrkesinriktade rehabiliteringen eller utredningen, skall återbetalning
ske av uppburet förskott, om inte särskilda omständigheter föranleder
annat. Ytterligare bestämmelser om utbetalning av utbildningsbidrag
finns i förordningen (1982:366) om utbetalning av dagersättningar från
de allmänna försäkringskassorna. Förordning (1982:1223).

25 a § I anslutning till arbetsmarknadsutbildningens och den
yrkesinriktade rehabiliteringens slutförande får bidragstagaren
beviljas lån med högst det belopp som motsvarar den dagpenning som
skulle ha utgått till bidragstagaren under en månad efter avdrag för
därå belöpande preliminär skatt.

Lån enligt första stycket skall återbetalas senast ett år efter
utbetalningen. Om det finns särskilda skäl, får lånets löptid
förlängas eller lånet efterges. Förordning (1981:543).

26 § Har någon genom oriktiga uppgifter eller på annat sätt förorsakat
att utbildningsbidrag eller lån enligt denna kungörelse utgått
obehörigen eller med för högt belopp, eller har någon i annat fall
obehörigen eller med för högt belopp uppburit utbildningsbidrag eller
lån och har han skäligen bort inse detta, skall återbetalning ske av
vad som betalats för mycket. Föreligger särskilda skäl, får
återbetalningskyldigheten efterges helt eller delvis. Har
återbetalningsskyldighet ålagts, får vid senare utbetalning innehållas
skäligt belopp i avräkning på vad för mycket utgått. Förordning
(1975:822).

Handläggningen av ärenden om arbetsmarknadsutbildning m.m.

27 § Arbetsmarknadsstyrelsen eller, efter styrelsens beslut,
länsarbetsnämnden prövar fråga om

1. rätt att deltaga i arbetsmarknadsutbildning och fråga om
utbildningen skall vara förenad med rätt till utbildningsbidrag,

2. utbildningsbidrag till den som undergår utredning om
förutsättningarna för arbetsmarknadsutbildning eller yrkesinriktad
rehabilitering samt om förskott och återbetalning av förskott enligt
25 § i fråga om sådant bidrag,

3. utbildningsbidrag till den som är inskriven vid
arbetsmarknadsinstitut,

4. återbetalningsskyldighet enligt 26 § beträffande bidrag som
avses i 2,

5. rätt till lån enligt 25 a § första stycket.

Arbetsmarknadsstyrelsen eller, efter styrelsens beslut,
länsarbetsnämnden betalar ut utbildningsbidrag till den som avses i
första stycket 2. Förordning (1986:1022).

27 a § Den allmänna försäkringskassa i vilken sökanden är inskriven
eller, om sökanden inte är inskriven i sådan kassa, den
försäkringskassa inom vilkens verksamhetsområde sökanden är bosatt

1. beräknar och utbetalar utbildningsbidrag till deltagare i
arbetsmarknadsutbildning och yrkesinriktad rehabilitering,

2. beräknar och utbetalar lån enligt 25 a § första stycket samt prövar
fråga om återbetalning, förlängning av löptid och eftergift av sådant
lån,

3. prövar fråga om förskott och återbetalning av förskott enligt 25 §
i andra fall än som avses i 27 § första stycket 2,

4. prövar i övrigt fråga om återbetalningsskyldighet samt fråga
om annan åtgärd enligt 26 § i andra fall än som avses i 27 §
första stycket 4,

5. beräknar och utbetalar särskilt bidrag och ersättning för förlorad
arbetsförtjänst enligt 23 § andra stycket i samband med inställelse
till arbetsmarknadsutbildning eller yrkesinriktad rehabilitering.

Första stycket skall inte tillämpas om annat följer av denna
kungörelse eller av bestämmelser som regeringen meddelar. Förordning
(1981:543).

27 b § Ansökan om arbetsmarknadsutbildning och utbildningsbidrag görs
hos arbetsförmedlingen. Bifalls en ansökan om arbetsmarknadsutbildning
eller beviljas någon yrkesinriktad rehabilitering, översänds avskrift
av ansökningen med på denna tecknat beslut och övriga erforderliga
handlingar i ärendet till den allmänna försäkringskassa i vilken
sökanden är inskriven eller, om sökanden inte är inskriven i en sådan
kassa, den försäkringskassa inom vilkens verksamhetsområde sökanden är
bosatt. Försäkringskassan får, i enlighet med bestämmelser som
utfärdas av riksförsäkringsverket, uppdra åt annan försäkringskassa
att fatta beslut som avses i 27 a §. Försäkringskassan skall snarast
meddela sökanden beslut om bidragets storlek. Förordning (1984:525).

Övriga bestämmelser

28 § Länsarbetsnämndens beslut överklagas hos arbetsmarknadsstyrelsen.
Länsarbetsnämndens beslut att på grund av platsbrist inte anta en
sökande till en AMU-kurs, till vilken intagning inte sker fortlöpande,
får dock inte överklagas.

Beslut som arbetsmarknadsstyrelsen har meddelat som första instans
överklagas hos regeringen. I övrigt får styrelsens beslut inte
överklagas. Förordning (1986:1022).

28 a § I fråga om ett ärende som i första instans handläggs av allmän
försäkringskassa tillämpas bestämmelserna om ändring av beslut samt
talan mot allmän försäkringskassas och försäkringsrätts beslut i 20
kap. 10--13 §§ lagen (1962:381) om allmän försäkring. Förordning
(1981:543).

28 b § Ett beslut om arbetsmarknadsutbildning eller yrkesinriktad
rehabilitering förfaller, om den som har beviljats utbildningen eller
rehabiliteringen

1. inte inställer sig och inte anmäler giltigt förfall senast den dag
då utbildningen eller rehabiliteringen skall börja,

2. är frånvarande fem dagar i följd utan att anmäla giltigt förfall.

I övrigt får länsarbetsnämnden, efter anmälan av
utbildningsanordnaren, skilja en deltagare i arbetsmarknadsutbildning
eller yrkesinriktad rehabilitering från utbildningen respektive
rehabiliteringen. Förordning (1985:966).

Flyttningsbidrag

Bidragsformer

29 § Flyttningsbidrag utgörs av respenning, traktamente vid dubbel
bosättning och starthjälp. Förordning (1983:569).

Allmänna förutsättningar för flyttningsbidrag

30 § Flyttningsbidrag lämnas till den som

1. är eller löper risk att bli arbetslös,

2. kan antagas inte kunna få arbete i eller i närheten av hemorten
eller som är nytillträdande på arbetsmarknaden och som i anslutning
till avslutad utbildning inte har kunnat erbjudas arbete vare sig i
hemorten eller, om utbildningen bedrivits i annan ort, i
utbildningsorten och

3. genom den offentliga arbetsförmedlingen får eller, i fall som anges
i 34 §, söker anställning på den öppna marknaden på annan ort.

Endast om det finns särskilda skäl, skall arbetsförmedlingen undersöka
huruvida det finns behov av arbetskraft på den ort till vilken
flyttning sker.

Flyttningsbidrag får även lämnas till arbetstagare med kvalificerad
yrkesutbildning som har fått stadigvarande anställning i yrket vid ett
sådant företag på ort inom stödområde som avses i förordningen
(1982:677) om regionalpolitiskt stöd, om arbetskraft med sådan
utbildning inte kan erhållas på orten.

Flyttningsbidrag får vidare lämnas till den som har genomgått sådan
utbildning som avses i 13 b § första stycket och måste flytta från
hemorten för att få varaktig anställning i det yrke som utbildningen
har avsett. Förordning (1984:525).

31 § Utan hinder av vad som sägs i 30 § 1 kan arbetsmarknadsstyrelsen
föreskriva att flyttningsbidrag får beviljas även arbetstagare som
inte direkt berörs av en driftsinskränkning hos arbetsgivaren, om
detta är ägnat att begränsa inskränkningens verkningar. Beslut om
bidrag får inte meddelas efter det att driftsinskränkningen har
genomförts eller arbetsgivaren har beslutat att inte genomföra den.

Utan hinder av villkoren under 30 § 1 och 2 kan flyttningsbidrag
beviljas den som bor inom stödområde A eller B enligt 16 §
förordningen (1982:677) om regionalpolitiskt stöd, och som fått
stadigvarande anställning i en annan ort, om det skäligen kan antagas
att flyttningen är ägnad att förbättra arbetsförmedlingens möjligheter
att bereda arbete åt den lokalt bundna arbetskraften inom området.

Utan hinder av villkoren under 30 § 1 kan flyttningsbidrag beviljas
den som i avvaktan på en arbetsanställning inom ett yrke som motsvarar
hans utbildning tar en annan, tillfällig anställning.

Utan hinder av villkoren under 30 § 3 kan flyttningsbidrag i form av
respenning beviljas den som genomgår arbetsmarknadsutbildning i en
utbildningsort där sysselsättningen bedöms varaktigt vara god, om
flyttningen är önskvärd från arbetsmarknadssynpunkt och det finns skäl
att antaga att ett stadigvarande arbete kan anvisas i utbildningsorten
eller i dess närhet efter utbildningens slut.

Utan hinder av villkoren under 30 § 3 kan flyttningsbidrag beviljas
handikappade som genom den offentliga arbetsförmedlingen bereds
skyddat arbete eller dem som bereds anställning med lönebidrag.
Förordning (1986:413).

32 § Flyttningsbidrag får inte beviljas, om anställningen i den
nya orten kan anses som överflyttning mellan arbetsplatser
inom samma företag. Förordning (1981:543).

Respenning

33 § Respenning utgörs av

resekostnadsersättning,

traktamente,

flyttningsersättning. Förordning (1981:543).

34 § Reser en arbetstagare från hemorten till en annan ort, där
en anställning har anvisats arbetstagaren, för att genom besök
hos arbetsgivare eller på annat sätt ta del av förhållandena på
arbetsplatsen eller i orten och är resan nödvändig för att
anställning skall komma till stånd, lämnas
resekostnadsersättning och traktamente för fram- och återresan.
Sådan respenning kan lämnas även för makes eller, om
arbetstagaren är under 20 år, förälders resa och för resa till
barn som medföljer arbetstagaren, om barntillsynen inte kan
ordnas på annat lämpligt sätt. Förordning (1981:543).

35 § I samband med tillträde av en anställning i en annan ort
än hemorten lämnas resekostnadsersättning och traktamente för
arbetstagarens resa till anställningsorten. Vid flyttning till
anställningsorten lämnas sådan respenning även för arbetstagarens
hushållsmedlemmars resa dit.

Resekostnadsersättning för arbetstagarens och hans hushållsmedlemmars
återresa till hemorten lämnas vid återflyttning till hemorten som sker
inom ett år från flyttningen till anställningsorten under
förutsättning att

1. arbetstagaren får eller söker anställning i hemorten,

2. det finns särskilda skäl för återflyttningen och

3. arbetstagaren vid flyttningen till anställningsorten har erhållit
flyttningsbidrag och att därvid starthjälp har lämnats.

I de fall som avses i 31 § fjärde stycket lämnas
resekostnadsersättning och traktamente för arbetstagarens
hushållsmedlemmars resa till utbildningsorten. Förordning (1983:569).

35 a § Till den som genomgår eller har avslutat utbildning på högst
gymnasieskolenivå och som får praktik- eller ferieanställning i annan
ort än hemorten eller, om utbildningen har bedrivits i en annan ort,
utbildningsorten lämnas resekostnadsersättning för arbetstagarens resa
till anställningsorten i samband med tillträdet av anställningen.
Sådan respenning lämnas dock endast, om avståndet mellan
anställningsorten och hemorten respektive utbildningsorten överstiger
15 mil och anställningen beräknas vara minst sex veckor.
Resekostnadsersättning lämnas inte, om praktiktjänstgöringen ingår som
ett integrerat led i utbildningen. Förordning (1981:543).

36 § Byggnadsarbetare som är bosatta i Gotlands, Värmlands,
Kopparbergs, Gävleborgs, Västernorrlands, Jämtlands, Västerbottens och
Norrbottens län och som får anställning som beräknas vara minst tre
månader på annan ort än bosättningsorten och inte kan resa mellan
orterna varje dag kan under högst tolv månader erhålla
resekostnadsersättning för två resor i månaden från anställningsorten
till hemorten och åter. Förordning (1986:413).

37 § Resekostnadsersättning och traktamente enligt 33 § beräknas
enligt 12 § första stycket. Förordning (1983:569).

38 § Till den som har tillträtt en anställning eller påbörjat
arbetsmarknadsutbildning i en annan ort än hemorten och fått bostad i
anställningsorten eller utbildningsorten lämnas flyttningsersättning
med ett belopp som motsvarar skäliga utgifter för flyttning av bohag
från den tidigare till den nya bostaden.

I de fall som avses i 35 § andra stycket lämnas flyttningsersättning
med belopp som motsvarar skäliga utgifter för flyttning av bohag från
anställningsorten till bostad i hemorten. Förordning (1983:569).

39 § Ansökan om respenning skall göras innan resan anträds eller
flyttningen sker eller, i de fall som avses i 36 §, anställningen
tillträds. Förordning (1983:569).

40--43 §§ har upphävts genom förordning (1985:508).

44--45 §§ har upphävts genom förordning (1981:543).

45 a--45 e §§ har upphävts genom förordning (1977:141).

Starthjälp

46 § Starthjälp lämnas arbetstagare som tillträder en anställning i en
annan ort än hemorten och som i den nya anställningen inte har rätt
att uppbära traktamente från arbetsgivaren på grund av flyttning i
samband med anställningen, under förutsättning att anställningen
beräknas vara minst sex månader.

Om anställningen tillträds under perioden den 1 juli 1986--den 30 juni
1988 och beräknas vara kortare tid än sex månader, men dock minst tre
månader, lämnas reducerad starthjälp enligt 48 a §. Reducerad
starthjälp utgår inte för säsonganställningar, sommarvikariat eller
liknande kortvariga arbeten. Förordning (1986:413).

47 § har upphävts genom förordning (1977:141).

48 § Starthjälp lämnas med 4 000 kronor och betalas ut i samband med
tillträdet av anställningen.

Till arbetstagare som avses i 46 § första stycket och som flyttar till
anställningsorten tillsammans med sitt hushåll i hemorten lämnas
starthjälp, om hushållet har bestått av minst en person utöver
arbetstagaren, med ytterligare 11 000 kronor. Denna starthjälp betalas
ut i samband med flyttningen.

Till arbetstagare som beviljas flyttningsbidrag med stöd av 30 §
tredje stycket lämnas starthjälp med 5 000 kronor utöver vad som
följer av första och andra styckena. Även denna starthjälp betalas ut
i samband med flyttningen. Förordning (1986:413).

48 a § Till arbetstagare som avses i 46 § andra stycket lämnas
reducerad starthjälp med 2 000 kronor som betalas ut i samband med
tillträdet av anställningen.

Kvarstår arbetstagaren i arbete på den nya orten efter sex månader,
eller om det tidigare klarläggs att anställningen kommer att vara
minst sex månader, lämnas starthjälp med ytterligare 2 000 kronor.
Till sådan arbetstagare kan även lämnas starthjälp enligt 48 § andra
och tredje styckena. Förordning (1986:413).

49 § Upphör anställningen på grund av arbetstagarens vållande, skall
den del av uppburen starthjälp, som belöper på återstoden av den
beräknade anställningstiden, betalas tillbaka. Detsamma skall gälla,
om arbetstagaren beviljas ledighet utan att ersättning
samtidigt utgår från arbetsgivaren och ledigheten inte beror på
sjukdom eller annan liknande orsak.

Om det finns särskilda skäl, kan återbetalningsskyldigheten jämkas
eller efterges. Förordning (1983:92).

50 § Ansökan om starthjälp skall göras innan anställningen tillträds.
Förordning (1981:543).

51--54 §§ har upphävts genom förordning (1977:141).

Övriga bestämmelser

55 § Ärenden om flyttningsbidrag prövas av länsarbetsnämnden.
Förordning (1986:1022).

55 a § har upphävts genom förordning (1981:543).

56 § Om det i samband med offentlig arbetsförmedling blir aktuellt att
anvisa anställning eller arbetsmarknadsutbildning utom hemorten, skall
den arbetssökandes möjligheter att få flyttningsbidrag undersökas. Den
arbetssökande skall upplysas om bestämmelserna för sådant bidrag och
därvid särskilt göras uppmärksam på den tid inom vilken ansökan om
bidrag enligt 39, 42 och 50 §§ skall göras. Har ansökan gjorts senare
än som föreskrivs i dessa paragrafer, får ärendet upptas till prövning
endast om det finns synnerliga skäl. Förordning (1983:569).

Inlösen av egnahem m.m.

56 a § Egnahemsfastighet eller bostadsrättslägenhet får inlösas, om
ägaren eller bostadsrättshavaren inte kan beredas sysselsättning på
den öppna marknaden på hemorten i sådan omfattning att han kan
stadigvarande försörja sig och dem han har försörjningsplikt mot och
om han till följd härav tvingas flytta till en annan ort. I fråga om
äldre arbetstagare får inlösen ske endast om det finns särskilda
skäl.

Inlösen får ske i Västernorrlands, Jämtlands, Västerbottens och
Norrbottens län. Om det finns synnerliga skäl, får inlösen ske även i
andra delar av landet.

Egnahem som kan förvärvas med anlitande av medel ur jordfonden får
inte inlösas. Fastighet som belastas med födorådsinteckning eller
liknande gravation får inlösas endast om det finns särskilda skäl.

Fråga om inlösen prövas av arbetsmarknadsstyrelsen efter samråd med
bostadsstyrelsen.

I fråga om värdering, eftergift av statlig lånefordran i vissa fall,
försäljning av inlöst egnahem och bostadsrätt m. m. gäller särskilda
föreskrifter av regeringen. Förordning (1981:543).

Bidrag vid anställning av medflyttande familjemedlem

56 b § Till arbetsgivare som anställer en familjemedlem som flyttar
tillsammans med en arbetstagare som tillträder en anställning på en
annan ort än hemorten kan lämnas bidrag, om familjemedlemmen inte kan
få arbete utan att bidrag lämnas. Bidrag får dock inte lämnas om
familjemedlemmens nya arbetsplats är belägen i Stockholms län.
Förordning (1985:121).

56 c § Bidrag lämnas med 50 procent av den totala lönekostnaden under
högst sex månader. Det sammanlagda bidraget får dock uppgå till högst
35 000 kronor.

Om anställningen innebär en utökning av personalstyrkan som inte
skulle komma till stånd såvida inte bidrag lämnas eller om det finns
liknande skäl, får bidrag lämnas med ett högre belopp än vad som sägs
i första stycket. Förordning (1984:525).

56 d § Ärenden om bidrag enligt 56 b och 56 c §§ prövas av
länsarbetsnämnden.

Anställning som äger rum i samband med att bidrag lämnas skall ske
efter anvisning av den offentliga arbetsförmedlingen. Sådana
anställningar skall gälla under minst sex månader. Förordning
(1986:1022).

Näringshjälp m.m.

57 § Näringshjälp utgör bidrag för anskaffande av arbetsmaskin eller
verktyg eller till annan kostnad för att börja verksamhet som egen
företagare.

Näringshjälp lämnas till handikappade, som inte har kunnat få lämpligt
arbete på den öppna arbetsmarknaden, om verksamheten kan antagas ge
den sökande försörjningsmöjligheter eller ett väsentligt tillskott
till försörjningen.

Näringshjälp kan lämnas till var och en av två eller flera personer
som gemensamt börjar verksamhet som egna företagare.

Näringshjälp lämnas längst till och med månaden före den då
hjälptagaren fyller 65 år. Förordning (1986:413).

58 § Näringshjälp lämnas i form av bidrag med högst 30 000 kronor.
Därutöver kan den som inte uppfyller villkoren för att erhålla bidrag
enligt förordningen (1984:523) om försöksverksamhet med bidrag till
arbetslösa som startar egen rörelse få ytterligare näringshjälp med
högst 12 000 kronor. Förordning (1986:413).

58 a § Näringshjälp skall återbetalas, om den rörelse för vilken
bidraget har lämnats läggs ned eller avyttras. Det
återbetalningspliktiga beloppet får minskas med högst en tredjedel för
varje helt år som har förflutit sedan bidraget beviljades. Om det
finns särskilda skäl kan återbetalningsskyldigheten jämkas ytterligare
eller efterges. Förordning (1986:413).

59 § Vid anställning av handikappade lämnas bidrag till anskaffning
eller, om det är ekonomiskt mer förmånligt, förhyrning av sådana
arbetshjälpmedel eller anordningar på arbetsplatsen, som behövs för
att den handikappade skall kunna utföra sitt arbete och till kostnaden
för expertundersökningar i ärenden om sådana anpassningsåtgärder.
Sådant bidrag lämnas även för praktisk arbetslivsorientering i fråga
om handikappade som är inskrivna vid arbetsmarknadsinstitut och
handikappade ungdomar.

Bidraget lämnas till arbetsgivaren eller till den handikappade
personen. Om det finns särskilda skäl får bidrag även lämnas för dem
som redan är anställda eller till företagare eller fria yrkesutövare
som är handikappade.

Bidrag får inte lämnas om anskaffningen av hjälpmedlet eller
anordningen får anses vara en sådan investering, som normalt erfordras
i verksamheten eller för att arbetsmiljön skall vara
tillfredsställande. Till jordbrukare får bidrag lämnas endast om
åtgärden med hänsyn till sökandens handikapp är nödvändig för
verksamhetens forsatta bedrivande. Bidrag får vidare inte lämnas för
ändamål för vilket stöd redan har lämnats enligt förordningen
(1978:250) om statligt stöd till jordbrukets rationalisering eller
motsvarande äldre föreskrifter eller enligt förordningen (1978:465) om
särskilt stöd till lantbruksföretag i vissa glesbygder.

Bidrag lämnas med ett belopp som motsvarar hela kostnaden om
hjälpmedlet eller anordningen saknar värde för annan än den
handikappade och med lägst halva och högst hela kostnaden i annat
fall. Arbetsgivaren och den handikappade personen kan vardera erhålla
bidrag med högst 50 000 kronor. Om det finns synnerliga skäl kan dock
arbetsmarknadsstyrelsen medge att bidrag lämnas med ett högre belopp.
Bidrag till avancerade datorbaserade hjälpmedel får beviljas med högre
belopp än 50 000 kronor.

Bidrag skall återbetalas om hjälpmedlet eller anordningen inte längre
används för avsett ändamål. Det återbetalningspliktiga beloppet får
minskas med högst en femtedel för varje helt år som har förflutit
sedan bidraget beviljades. Om det finns särskilda skäl, kan
återbetalningsskyldigheten jämkas ytterligare eller efterges. Om den
handikappade blir arbetsoförmögen eller det finns andra liknande skäl,
kan återbetalningsskyldigheten fullgöras genom att hjälpmedlet eller
anordningen överlåts till arbetsmarknadsverket. Förordning
(1986:413).

60 § Bidrag till arbetsgivare lämnas för fortlöpande arbetsbiträde åt
synskadad eller annan svårt handikappad person, om den anställde på
grund av sitt handikapp åsamkar arbetsgivaren utgifter för sådant
biträde i en utsträckning som väsentligt överstiger vad som kan anses
vara normalt för befattningen. Bidrag lämnas även till arbetsgivare,
som för praktisk arbetslivsorientering eller för praktiktjänstgöring
eller annan tillfällig anställning ställer plats till förfogande för
handikappade ungdomar och för dem som är inskrivna vid
arbetsmarknadsinstitut. Vidare kan bidrag lämnas till företagare eller
fria yrkesutövare som åsamkas utgifter för fortlöpande arbetsbiträde i
en utsträckning som väsentligt överstiger vad som kan anses vara
normalt för verksamheten.

Om annan än arbetsgivaren åsamkas utgifter för arbetsbiträde i samband
med praktisk arbetslivsorientering kan bidraget i stället lämnas till
den som haft utgiften. Ytterligare föreskrifter om sådan betalning får
meddelas av arbetsmarknadsstyrelsen.

Bidrag till arbetsbiträde lämnas inte för handikappade för vilka
lönebidrag lämnas enligt förordningen (1984:519) om introduktions- och
lönebidrag. I den utsträckning som regeringen i särskild ordning
medger det får dock bidrag lämnas för gravt handikappade, som behöver
personlig hjälp på arbetsplatsen. Bidrag till arbetsbiträde lämnas
heller inte för arbetstagare som sysselsätts i skyddat arbete eller
som har beviljats utbildning enligt förordningen (1984:518) om bidrag
till arbetsmarknadsutbildning i företag.

Bidrag lämnas med högst 50 000 kronor per år och betalas i
efterskott. Förordning (1986:413).

60 a § Bidrag enligt 59 och 60 §§ får beviljas endast under
förutsättning att det i anställningen utgår lön och andra
anställningsförmåner enligt kollektivavtal eller att dessa förmåner är
jämförbara med dem som följer av kollektivavtal inom branschen.
Förordning (1983:569).

61 § Fråga om näringshjälp och bidrag enligt 57--60 §§ prövas av
arbetsmarknadsstyrelsen eller, efter styrelsens beslut, av
länsarbetsnämnden.

När det finns skäl till det skall yttrande från regional
utvecklingsfond eller annat lämpligt organ inhämtas i ärende angående
näringshjälp.

Ansökan om näringshjälp eller om bidrag skall göras innan verksamheten
börjar eller anställningen tillträds. Ansökan som gjorts senare får
tas upp till prövning endast om det finns särskilda skäl. Förordning
(1986:413).

61 a § Länsarbetsnämndens beslut i fråga om näringshjälp och bidrag
enligt 57--60 §§ får överklagas hos arbetsmarknadsstyrelsen.
Arbetsmarknadsstyrelsens beslut får överklagas hos regeringen.
Förordning (1986:1022).

Bidrag till anskaffning av motorfordon för handikappade

62 § Bidrag för att anskaffa personbil eller motordriven invalidvagn
lämnas till handikappade som är beroende av sådana fortskaffningsmedel
för att få sin utkomst av arbete eller för att förvärva utbildning med
yrkesinriktning. Bidrag får lämnas även till den som är beroende av
sådana fortskaffningsmedel och som uppbär utbildningsbidrag i samband
med yrkesinriktad rehabilitering.

Det medicinska behovet av fordonet skall styrkas med läkarintyg. Intyg
som inte är utfärdat av läkare hos länsarbetsnämnd skall prövas av
denne. Förordning (1985:508).

63 § Helt bidrag lämnas med det belopp som motsvarar kostnaden för
anskaffning av fordonet, dock högst 35 000 kronor.

Helt bidrag lämnas till handikappade, vars bruttoinkomst för år
understiger 63 000 kronor.

Med årlig bruttoinkomst avses vad den handikappade sammanlagt uppbär i
intäkter av förvärvsarbete och kapital samt som sjukpenning, livränta,
pension eller liknande förmån, dock inte handikappersättning enligt
lagen (1962:381) om allmän försäkring. Förordning (1986:413).

64 § Till handikappade, vars bruttoinkomst för år överstiger det
inkomstbelopp som anges i 63 § lämnas reducerat bidrag med högst
följande belopp.

Bruttoinkomst för år          Bidrag i procent av helt bidrag

      --62 999                  100
63 000--66 999                   80
67 000--70 999                   60
71 000--74 999                   40
75 000--78 999                   20
79 000--                          0

Förordning (1986:413).


65 § Vid prövning av ansökan om bidrag skall beloppet bestämmas med
hänsyn även till sökandens förmögenhet. Förordning (1985:508).

65 a § har upphävts genom förordning (1976:269).

66 § Utöver bidrag enligt 63 och 64 §§ lämnas särskilt bidrag med ett
belopp som motsvarar kostnaden för sådan ändring av eller anordning på
fordon som behövs för att den handikappade själv skall kunna bruka
det.

Bidrag enligt första stycket lämnas även till en sökande vars
bruttoinkomst överstiger de belopp som anges i 64 §. Förordning
(1981:543).

67 § Bidrag enligt 63, 64 eller 66 § skall minskas med sådant bidrag
till inköp av fordonet som den handikappade erhåller från kommun eller
landstingskommun. Förordning (1977:141).

68 § har upphävts genom förordning (1985:508).

69 § Till handikappade som behöver ersätta ett motorfordon lämnas
bidrag enligt bestämmelserna i 62--67 §§. Helt bidrag enligt 63 §
utgör dock skillnaden mellan 35 000 kronor och det pris som den
handikappade har erbjudits vid byte av det fordon som han innehar
eller den köpeskilling som han har erhållit vid försäljning av
fordonet. Helt bidrag får inte överstiga kostnaden för bytet.

Har det fordon som skall ersättas förvärvats med bidrag som avses i
62 § eller i första stycket, får bidrag enligt första stycket lämnas
först sedan fem år har förflutit från det att bidrag lämnades senast.
Härvid skall behovet av att ersätta fordonet från trafik- och
driftsäkerhetssynpunkt styrkas genom utlåtande av trafikinspektör
eller bilinspektör vid statens trafiksäkerhetsverk. Finns det
särskilda skäl från trafiksäkerhetssynpunkt, får bidrag lämnas
tidigare. Förordning (1985:508).

69 a § Bidrag enligt bestämmelserna i 62--69 §§ skall återbetalas, om
fordonet inte längre används för avsett ändamål. Det
återbetalningspliktiga beloppet får minskas med högst en femtedel för
varje helt år som har förflutit sedan bidraget beviljades. Om det
finns särskilda skäl, kan återbetalningsskyldigheten jämkas
ytterligare eller efterges. Förordning (1984:525).

70 § Fråga om bidrag till anskaffning av motorfordon prövas av
arbetsmarknadsstyrelsen eller, efter styrelsens beslut, av
länsarbetsnämnden. Förordning (1985:508).

Beredskapsarbete

71 § Länsarbetsnämndens beslut i fråga om bidrag till anskaffning av
motorfordon för handikappade får överklagas hos
arbetsmarknadsstyrelsen. Arbetsmarknadsstyrelsens beslut får
överklagas hos regeringen. Förordning (1986:1022).

Allmänna förutsättningar för beredskapsarbete

72 § Beredskapsarbete får, om annat inte följer av andra stycket,
meddelas arbetslös som

1. fyllt 20 men inte 65 år,

2. är arbetsför och i övrigt oförhindrad att åtaga sig arbete för
annans räkning,

3. är anmäld som arbetssökande hos den offentliga
arbetsförmedlingen i den ordning som arbetsmarknadsstyrelsen
föreskriver,

4. inte kan anvisas lämpligt arbete på den öppna marknaden och för
vilken inte heller annan åtgärd lämpligen kan vidtas för att
underlätta hans placering i sådant arbete,

5. behöver sådant arbete på grund av arbetslöshet som har varat minst
till arbete på den öppna arbetsmarknaden eller vidta annan åtgärd
(karenstid).

I särskilda fall får arbetslös som har fyllt 65 år meddelas
beredskapsarbete. Enskilt beredskapsarbete får meddelas den som har
fyllt 18 år. Förordning (1983:993).

72 a § Arbetslösa som har uppburit ersättning enligt lagen (1973:370)
om arbetslöshetsförsäkring under så lång tid att ersättningsperioden
riskerar att gå till ända skall, om det inte finns synnerliga skäl, på
begäran anvisas ett beredskapsarbete. Förordning (1984:525).

73 § Karenstid enligt 72 § första stycket 5 anses fullgjord av den som
blir arbetslös efter att ha blivit berättigad till hel sjukpenning för
minst fyra dagar enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring, lagen
(1954:243) om yrkesskadeförsäkring eller lagen (1976:380) om
arbetsskadeförsäkring.

Medlem i erkänd arbetslöshetskassa, som har uppburit dagpenning från
kassan under den längsta tid som medges i kassans stadgar, får utan
hinder av betämmelserna om karenstid i 72 § första stycket 5 erhålla
beredskapsarbete från och med dagen närmast efter den sista dag för
vilken dagpenning har utgått. Förordning (1981:543).

74 § Den som

frivilligt utan giltig anledning lämnat sitt arbete,

skilts från arbetet på grund av otillbörligt uppförande eller

avvisat erbjudet lämpligt arbete eller på annat sätt
uppenbarligen vållat att anställningen icke kommit till stånd,

skall vara avstängd från beredskapsarbete under sju respektive fjorton
dagar, om det är sannolikt att arbetet skulle ha varat högst fem dagar
respektive mer än fem men högst tio dagar. I annat fall är
avstängningstiden tjugoåtta dagar.

Avstängningstiden räknas från den dag då sådant förhållande som avses
i första stycket inträffat eller från den senare dag
arbetsmarknadsstyrelsen bestämmer. Förordning (1980:339).

75 § Erbjudet arbete på den öppna marknaden skall anses lämpligt, om

1. inom ramen för tillgången på arbetstillfällen skälig hänsyn tagits
till den arbetssökandes yrkesvana och förutsättningar i övrigt för
arbetet samt andra personliga förhållanden,

2. anställningsförmånerna är förenliga med de förmåner som utgår till
den som är anställd enligt kollektivavtal eller, om sådant inte finns,
är skäliga i förhållande till de förmåner som vid jämförliga företag
utgår till arbetstagare med likvärdiga arbetsuppgifter och
kvalifikationer,

3. arbetet inte hänför sig till arbetsplats där arbetskonflikt råder
till följd av stridsåtgärd som är lovlig enligt lag och
kollektivavtal,

4. förhållandena på arbetsplatsen motsvarar vad som anges i
författning eller myndighets föreskrifter rörande åtgärder till
förebyggande av ohälsa eller olycksfall. Förordning (1981:543).

76 § Beredskapsarbete utförs

för statens räkning (statligt beredskapsarbete),

för kommuns eller landstingskommuns räkning (kommunalt
beredskapsarbete),

för enskilds räkning (enskilt beredskapsarbete). Förordning
(1981:543).

77 § Statligt beredskapsarbete anordnas av
arbetsmarknadsstyrelsen eller, efter styrelsens medgivande, av
den statliga myndighet till vars verksamhetsområde arbetet hör.

78 § Till beredskapsarbete får endast väljas ut sådana angelägna
arbetsuppgifter som medför en utökning av antalet anställda utöver det
som ryms inom den ordinarie budgeten för den löpande budgetperioden.
Enskilt beredskapsarbete, som inte avser investeringsarbete, får dock
anordnas för att ge arbetslösa med särskilda svårigheter på
arbetsmarknaden breddad arbetslivserfarenhet. Till enskilt
beredskapsarbete skall i första hand anvisas långtidsarbetslösa.
Byggnads- eller anläggningsarbete får väljas ut till beredskapsarbete,
endast om länsstyrelsen har godkänt arbetet med hänsyn till
regionalpolitiska synpunkter.

Länsarbetsnämnden kan träffa överenskommelse med en arbetsgivare om
att nämnden skall få disponera ett visst antal platser för
beredskapsarbeten (sysselsättningsreserv). Arbetsgivaren bör i sådana
frågor träffa överenskommelse med berörda arbetstagarorganisationer.

Vid val mellan lika angelägna arbeten lämnas företräde åt sådant
arbete som utan större olägenhet kan upptagas, nedläggas, utökas eller
inskränkas med hänsyn till växlingar i arbetslösheten och åt sådant
arbete som kan bedrivas oberoende av årstiden. Förordning
(1984:1037).

78 a § Hos kommuner får beredskapsarbete kombineras med utbildning.
Utbildningsinslaget skall omfatta minst 20 och högst 50 procent av den
totala arbetstiden. Förordning (1983:993).

79 § Arbetsmarknadsstyrelsen meddelar närmare betämmelser om
anordnande och bedrivande av beredskapsarbete samt om antalet
sysselsatta vid sådant arbete.

80 § Beredskapsarbete anvisas arbetslösa genom det
arbetsförmedlingskontor där de är anmälda.

Tiden för anvisning till beredskapsarbete får, om det inte finns
särskilda skäl, inte överstiga sex månader. Inom Haparanda,
Övertorneå, Överkalix och Pajala kommun samt Karesuando- och
Vittangidelarna av Kiruna kommun får dock länsarbetsnämnden i
särskilda fall förlänga tiden i beredskapsarbete till högst tolv
månader.

Vid beredskapsarbete tillämpas lönerna på den öppna arbetsmarknaden.
Förordning (1986:413).

80 a § Den som arbetar i beredskapsarbete får permitteras endast om
arbetet inte kan bedrivas på grund av väderleksförhållandena eller
andra liknande orsaker.

Beredskapsarbetare som permitteras har rätt till samma lön och andra
anställningsförmåner som de skulle ha haft om de hade fått behålla
sina arbetsuppgifter. Förordning (1984:1037).

81 § Arbetsmarknadsstyrelsen meddelar föreskrifter om resor,
förläggning, läkarvård och dylikt i samband med beredskapsarbete.

82--84 §§ har upphävts genom förordning (1980:339).

85 § Genom den offentliga arbetsförmedlingen skall åtgärder vidtas för
att främja att arbetslösa, som sysselsätts i beredskapsarbete, så
snart som möjligt övergår till arbete på den öppna marknaden.
Förordning (1980:339).

86--94 §§ har upphävts genom förordning (1973:734).

Statsbidrag

95 § Till beredskapsarbete lämnas statsbidrag, om arbetet har
påbörjats med tillstånd av arbetsmarknadsstyrelsen. Bidraget grundas
på sådana kostnader för arbetet som godkänns av styrelsen. Bidraget
får dock beräknas på en total dagsverkskostnad om högst 2 900 kronor,
såvida det inte är fråga om beredskapsarbete som utförs i Norrbottens
län. När det gäller beredskapsarbete som utförs på statliga vägar,
kommunala vägar som är bidragsberättigade enligt förordningen
(1982:853) om statsbidrag till väg- och gatuhållning m. m. samt
enskilda vägar som är bidragsberättigade enligt förordningen
(1979:788) om statsbidrag till enskild väghållning får
arbetsmarknadsstyrelsen medge undantag från bestämmelsen om högsta
dagsverkskostnad. Förordning (1983:993).

96 § Statsbidrag lämnas i fråga om arbete, till vilket statsbidrag får
beviljas enligt särskild författning, högst efter de grunder som anges
i författningen, samt till annat kommunalt eller enskilt
beredskapsarbete i form av grundbidrag och tilläggsbidrag.

Grundbidrag får lämnas med 70 procent av lönekostnaderna för den till
arbetet anvisade arbetskraften. I fråga om arbete som medför
investering i byggnader eller anläggningstillgångar som är avsedda för
stadigvarande bruk får dessutom tilläggsbidrag lämnas med 10 procent
av skillnaden mellan den för arbetet godkända totala kostnaden och
lönekostnaden för den anvisade arbetskraften. Förordning (1985:966).

97 § Till statligt beredskapsarbete lämnas statsbidrag motsvarande
hela kostnaden för arbetet. I fråga om statliga myndigheter som ägnar
sig åt affärsdrivande verksamhet kan arbetsmarknadsstyrelsen minska
statsbidraget. Förordning (1984:525).

98 § Arbetsmarknadsstyrelsen får i särskilda fall minska
statsbidraget.

Om värdet för anordnaren av ett enskilt beredskapsarbete kan beräknas
vara större än den del av kostnaden för arbetet som han skulle ha haft
att bestrida med tillämpning av de i 96 § angivna reglerna, skall
statsbidraget minskas i motsvarande mån. Till enskilt
beredskapsarbete, som inte avser investeringsarbete, lämnas
grundbidrag med 50 procent av lönekostnaderna.

Om det finns synnerliga skäl i visst fall, får arbetsmarknadsstyrelsen
bestämma att grundbidraget skall utgå med högre procentuell andel,
dock ej med mer än 90 procent av lönekostnaderna, samt att
tilläggsbidraget till arbeten som anordnas i områden med hög och
långvarig arbetslöshet och sjunkande befolkningstal skall höjas.

Vid sådant beredskapsarbete som avses i 78 a § får grundbidrag lämnas
med högst 75 procent av lönekostnaderna enligt särskilt avtal för
verksamheten. Förordning (1985:508).

99 § Ansökan om statsbidrag görs hos arbetsmarknadsstyrelsen inom ett
år från den dag då arbetet har avslutats som beredskapsarbete.

Söks statsbidrag senare än enligt första stycket, får
arbetsmarknadsstyrelsen förklara rätten till statsbidrag för viss tid
förverkad. Förordning (1981:543).

100 § Statsbidrag betalas ut av arbetsmarknadsstyrelsen.

Statsbidrag till beredskapsarbetet betalas ut i efterskott efter hand
som arbetet fortskrider. Styrelsen får dock innehålla en del av
bidraget, till dess arbetet har avslutats som beredskapsarbete samt
redovisning har lämnats och godkänts.

Styrelsen får bevilja kommun förskott på statsbidrag. Förordning
(1981:543).

101--111 §§ har upphävts genom förordning (1973:734).

Övriga bestämmelser

112 § Arbetsmarknadsstyrelsen får besluta att sådana uppgifter i
fråga om beredskapsarbete som enligt denna kungörelse
ankommer på styrelsen skall fullgöras av länsarbetsnämnden. Förordning
(1986:1022).

112 a § Vid handläggningen av ärenden om enskilt beredskapsarbete, som
inte avser investeringsarbete, behöver yttrande enligt 47 § andra
stycket förordningen (1986:739) med instruktion för
arbetsmarknadsverket inte inhämtas. Förordning (1986:1022).

112 b § Beslut av länsarbetsnämnden att inte anvisa någon till ett
beredskapsarbete får inte överklagas. Beslut av länsarbetsnämnden
enligt 72 a § får dock överklagas hos arbetsmarknadsstyrelsen.
Länsarbetsnämndens beslut i övrigt i fråga om beredskapsarbete får
också överklagas hos arbetsmarknadsstyrelsen.

Beslut som arbetsmarknadsstyrelsen har meddelat som första instans får
överklagas hos regeringen. I övrigt får styrelsens beslut inte
överklagas. Förordning (1986:1022).

113 § Om kommuns handläggning av frågor om arbetslöshetshjälp enligt
denna kungörele gäller bestämmelserna i lagen (1944:475) om
arbetslöshetsnämnd. Förordning (1977:141).

Särskilda bestämmelser

114 § Vid tillämpningen av denna kungörelse anses risk för
arbetskonflikt vid en arbetsplats på grund av varsel om konflikt eller
av annan orsak inte innebära risk för arbetslöshet.

Lagen (1969:93) om begränsning av samhällsstöd vid arbetskonflikt
skall tillämpas dels på beredskapsarbete, dels på utbildningsbidrag
och flyttningsbidrag med undantag för

1. utbildningsbidrag eller flyttningsbidrag som har beviljats före
konfliktens utbrott eller sökts före varsel om konflikten,
utbildningsbidrag varom fråga på annat sätt har väckts hos
arbetsförmedlingsorgan före varsel samt utbildningsbidrag eller
flyttningsbidrag som i annat fall uppenbarligen skulle ha lämnats även
om konflikten inte inträffat,

2. utbildningsbidrag till handikappade som av medicinska eller sociala
skäl behöver utbildning på grund av handikappet,

3. särskilt bidrag enligt 23 §. Förordning (1981:543).

115 § har upphävts genom förordning (1977:141).

116 § Arbetsmarknadsstyrelsen meddelar de föreskrifter och anvisningar
som behövs för tillämpningen av denna kungörelse. De särskilda
föreskrifter som behövs för tillämpningen av bestämmelserna om
utbildningsbidrag i vad de avser åtgärder av allmän försäkringskassa
meddelas dock av riksförsäkringsverket efter samråd med
arbetsmarknadsstyrelsen.

AMU-styrelsen får meddela de ytterligare föreskrifter som behövs i
fråga om av AMU-gruppen anordnade AMU-kurser. Förordning (1985:966).

Övergångsbestämmelser

1985:508

Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1985.

36 § andra stycket i sin nya lydelse tillämpas även på den som har
beviljats traktamente vid dubbel bosättning enligt 40--43 §§ i deras
äldre lydelse.

I fråga om handikappade som före ikraftträdandet har beviljats lån för
att anskaffa motorfordon gäller 68 och 69 §§ i deras äldre lydelse.

I fråga om beredskapsarbete som har beslutats före ikraftträdandet
gäller 96 § i sin äldre lydelse.

1986:413

Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1986.

Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om näringshjälp som har
beviljats före den 1 juli 1986.

1986:1022

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1987. Äldre föreskrifter
gäller fortfarande i fråga om överklagande av beslut som har meddelats
före ikraftträdandet.

1987:405

Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1987, då
arbetsmarknadskungörelsen (1966:368) skall upphöra att gälla.

Om det i en lag eller en författning som har beslutats av regeringen
hänvisas till en föreskrift som har ersatts genom en föreskrift i denna
förordning, förordningen (1987:406) om arbetsmarknadsutbildning,
förordningen (1987:407) om flyttningsbidrag m.m., förordningen
(1987:408) om inlösen av egnahemsfastigheter och bostadsrätter,
förordningen (1987:409) om bidrag till arbetshjälpmedel m.m.,
förordningen (1987:410) om bidrag till handikappade för att skaffa
motorfordon m.m. eller förordningen (1987:411) om beredskapsarbete
tillämpas den nya föreskriften i stället för den ersatta. Detsamma
gäller, med de begränsningar som följer av tredje stycket, i fråga om
bidrag och andra förmåner enligt arbetsmarknadskungörelsen som har sökts
före ikraftträdandet.

Fortfarande gäller 46, 48--50, 56 b--56 d och 96 §§
arbetsmarknadskungörelsen i fråga om starthjälp och bidrag vid
anställning av medflyttande familjemedlem som har sökts före
ikraftträdandet och statsbidrag till beredskapsarbete som har beslutats
före ikraftträdandet.