PierreMesure/open-sfs huggingface dataset:
Kungörelse (1972:416) om statsmyndigheternas skadereglering i vissa fall 

1 § Denna kungörelse gäller i fråga om ersättningsanspråk som riktas mot
staten med stöd av 36 kap. 17 § andra stycket brottsbalken, 6 § lagen
(1943:459) om tillsyn över hundar och katter, 2 kap. 1 § eller 3 kap. 1
eller 2 § skadeståndslagen (1972:207), 23 § datalagen (1973:289), lagen
(1974:515) om ersättning vid frihetsinskränkning eller 21 § lagen
(1978:880) om betalningssäkring för skatter, tullar och avgifter.
Förordning (1992:244).

2 § Anspråk på ersättning med stöd av skadeståndslagen (1972:207)
framställs hos Justitiekanslern, om anspråket grundas på påstående om
felaktigt beslut eller underlåtenhet att meddela beslut. Anspråk enligt
skadeståndslagen på annan grund eller enligt lagen (1943:459) om tillsyn
över hundar och katter framställs hos den centrala förvaltningsmyndighet
inom vars verksamhetsområde skadan inträffat eller, om det inte finns
någon sådan myndighet för en viss verksamhet, hos Justitiekanslern.

Anspråk på ersättning med stöd av 36 kap. 17 § andra stycket
brottsbalken, datalagen (1973:289), lagen (1974:515) om ersättning vid
frihetsinskränkning eller lagen (1978:880) om betalningssäkring för
skatter, tullar och avgifter framställs hos Justitiekanslern. Förordning
(1992:244).

3 § Myndighet hos vilken ersättningsanspråk framställes förhandlar för
statens räkning med den som kräver skadestånd och för statens talan i
saken inför domstol.

I den mån ej annat följer av 4 § får myndigheten på statens vägnar
besluta i fråga om skadestånd.

I ärende enligt lagen (1974:515) om ersättning vid frihetsinskränkning
kan gottgörelse av allmänna medel tillerkännas sökanden för ersättning
till biträde och för utredning i ärendet i den mån kostnaderna ej skall
betalas av staten enligt rättshjälpslagen. Förordning (1977:342).

4 § En central förvaltningsmyndighet som handlägger ett
ärende enligt 3 § skall samråda med Justitiekanslern, om ärendet är
av principiell natur eller av stor ekonomisk betydelse.

Uppkommer i ett ärende som handläggs av en central
förvaltningsmyndighet fråga om åtagande för staten att betala
högre skadestånd än 250 000 kronor, skall ärendet hänskjutas till
Justitiekanslern. Förordning (1994:259).

5 § har upphävts genom förordning (1994:259).

6 § Jusititiekanslern kan uppdraga åt annan myndighet att fullgöra vad
som enligt denna kungörelse ankommer på honom. Han kan även från annan
myndighet övertaga handläggningen av ärende som avses i kungörelsen.

7 § Denna kungörelse tillämpas utan hinder av vad som gäller
om skadereglering enligt instruktion eller annan författning som
har beslutats av regeringen. Förordning (1994:259).

8 § Mot beslut i ärende som handlägges enligt denna kungörelse får talan
ej föras.

Övergångsbestämmelser

1977:342

Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1977.

De nya bestämmelserna tillämpas även på kostnad som har uppkommit före
ikraftträdandet, om icke ärendet har avgjorts dessförinnan.
Kungörelse (1972:421) om prägling av jubileumsmynt på tio kronor

Kungl. Maj:t har, sedan åt mynt- och justeringsverket uppdragits att  
tillverka silvermynt med ett namnvärde av tio kronor med anledning av  
Hans Maj:t Konung Gustaf VI Adolfs 90-årsdag, funnit gott förordna som 
följer. 

Myntet, som tillhandahålles allmänheten genom Sveriges riksbanks  
försorg, utges med en överkurs av fem kronor, varav vinsten tillfaller 
Konung Gustaf VI Adolfs 80-årsfond för svensk kultur. 

Jubileumsmyntet har följande prägel. 

På framsidan Konung Gustaf VI Adolfs bild, profil, vänster sida, med  
omskriften "GUSTAF VI ADOLF SVERIGES KONUNG". Nederst en rosett. På  
höger sida under bilden myntgravörens monogram. Innanför randen en  
obruten cirkellinje. På frånsidan Konung Gustaf VI Adolfs namnteckning 
och därunder "10 KR". Som omskrift på myntets övre del "PLIKTEN  
FRAMFÖR ALLT" och på dess nedre del "1882 11 XI 1972". På vänster sida 
av omskriften myntverkets märke och på höger sida myntdirektörens  
monogram. Innanför randen en obruten cirkellinje. Randen slät.
Kungörelse (1972:439) om upphävande av  vissa bestämmelser om inskränkning i rätt  att uppbära pension 

Kungl. Maj:t har, med stöd av riksdagens beslut, funnit gott förordna,
att vad i allmänna tjänstepensionsreglementet (1947:416) eller annan
författning föreskrives om inskränkning i rätt att uppbära pension,
när pensionstagaren undergår direkt ådömt frihetsstraff, är föremål
för åtgärd som förklarats skola träda i stället för sådant straff
eller avtjänar ådömt tvångsarbete, ej skall tillämpas för tid efter
utgången av juni 1972.
Kungörelse (1972:468) om garanti för  obligationslån 

Kungl. Maj:t har funnit gott ge till känna, att Kungl. Maj:t /k/ dels  
/-k/ fastställt fullmäktiges i riksgäldskontoret beslut att utfärda åtta 

obligationslån enligt följande uppställning, /k/ dels /-k/ meddelat  
garanti för dessa lån på sammanlagt nominellt fem miljarder  
sexhundrasjuttiofem miljoner kronor. 

Obligationslån                                           Lånebelopp kr. 

Svenska statens 7 1/4 % obligationslån den 15 
september 1971                                             900 000 000  
Svenska statens 6 1/4 obligationslån den 20 
november 1971                                            1 100 000 000 
Svenska statens 7 % obligationslån den 20 
januari 1972                                               900 000 000 
Svenska statens 5 3/4 % obligationslån den 15 
mars 1972                                                  300 000 000 
Svenska statens 6 3/4 % obligationslån den 15 
mars 1972                                                  525 000 000 
Svenska statens 7 % obligationslån den 9 juni 1972         800 000 000 
Svenska statens 7 % obligationslån den 10 juni 1972        550 000 000 
1972 års premieobligationslån                              600 000 000
Kungörelse (1972:473) om tillämpning beträffande  vissa brittiska territorier av dubbelbeskattningsavtalet  den 28 juli 1960 mellan Sverige samt Storbritannien  och Nordirland 

Övergångsbestämmelser

1987:1045

De upphävda kungörelserna gäller dock fortfarande, för de stater och
territorier på vilka de var tillämpliga vid utgången av år 1987, för
inkomst som förvärvas före den 1 januari 1988 och för förmögenhet som
taxeras före år 1989.
Kungörelse (1972:476) om kupongskatt för person med hemvist i Österrike, m.m. 

Kungl. Maj:t har funnit gott förordna, att en överenskommelse om
nedsättning av skatter på utdelning och ränta, som den 14 mars och den
17 april 1972 träffats enligt artiklarna 10 och 10 A i avtalet den 14
maj 1959 mellan Sverige och Österrike för undvikande av
dubbelbeskattning beträffande skatter på inkomst och förmögenhet i
avtalets genom protokoll den 6 april 1970 ändrade lydelse, skall
lända till efterrättelse för Sveriges del beträffande utdelning från
svenskt aktiebolag och svensk ekonomisk förening som blivit tillgänglig
för lyftning efter utgången av år 1970 och i övrigt i fråga om utdelning
och ränta som förvärvats efter utgången av år 1969. Överenskommelsens
lydelse framgår av bilaga till denna kungörelse.

Övergångsbestämmelser

1993:136

Den upphävda kungörelsen skall dock tillsammans med den
genom lagen (1992:858) om dubbelbeskattningsavtal mellan
Sverige och Österrike upphävda kungörelsen (1970:769) om
tillämpning av avtal mellan Sverige och Österrike för undvikande
av dubbelbeskattning beträffande skatter på inkomst och
förmögenhet fortfarande tillämpas på beskattningsår som börjar
före den 1 januari 1994.
Kungörelse (1972:477) om tillämpning av 3 § lagen (1971:965) om straff för trafikbrott som begåtts utomlands 

Kungl. Maj:t har, med stöd av 4 § lagen (1971:965) om straff för 
trafikbrott som begåtts utomlands, funnit gott förordna som följer. 

Bestämmelserna i 3 § lagen (1971:965) om straff för trafikbrott som 
begåtts utomlands skall äga tillämpning även i fråga om gärning som 
begås i annan stat än som anges i nämnda paragraf, om staten har 
tillträtt den europeiska konventionen den 30 november 1964 om straff 
för vägtrafikbrott. 

Konventionen har intill den 8 september 1972 tillträtts av Cypern, 
Danmark, Frankrike och Sverige.
Lag (1972:49) med särskilda bestämmelser om insättning på skogskonto 

Utan hinder av 2 § första stycket a)-c) förordningen (1954:142) om 
taxering för inkomst av medel, som insatts å skogskonto, får 
skattskyldig, som med intyg från skogsvårdsstyrelsen i länet visar att 
skog stormfällts i avsevärd omfattning under år 1971 på viss fastighet, 
beträffande den förvärvskälla vari fastigheten ingår för 
beskattningsåren 1971 och 1972 åtnjuta uppskov med högst ett belopp, 
motsvarande summan av

1. åttio procent av den på beskattningsåret belöpande köpeskillingen för 
skog, som avyttrats genom upplåtelse av avverkningsrätt,

2. femtion procent av den på beskattningsåret belöpande köpeskillingen 
för avyttrade skogsprodukter,

3. femtio procent av saluvärdet av skogsprodukter, som under 
beskattningsåret uttagits för förädling i egen rörelse.

Övergångsbestämmelser

Utan hinder av 5 § förordningen (1954:142) om taxering för inkomst av 
medel, som insatts på skogskonto, får skattskyldig åtnjuta uppskov med 
taxering år 1972 för belopp som inbetalats till banken senast den 28 
april 1972. Den skattskyldige skall senast nämnda dag till länsstyrelsen 
i länet eller ordförande i taxeringsnämnden inkomma med sådan utredning 
och sådant besked som avses i 4 § första och andra styckena 
förordningen.
Kungörelse (1972:539) om kupongskatt för person med hemvist i Grekland, m.m.

Kupongskatt för personer med hemvist i Grekland

1 § Är enligt kungörelsen (1963:497) om tillämpning av ett mellan
Sverige och Grekland den 6 oktober 1961 ingånget avtal för undvikande
av dubbelbeskattning och förhindrande av skatteflykt beträffande
skatter å inkomst och förmögenhet utdelning på aktie i svenskt
aktiebolag befriad från kupongskatt, iakttages befrielsen vid
utbetalning av utdelningen. Därvid gäller bestämmelserna i 2 §.

Utbetalas utdelning som avses i första stycket till någon som innehar
aktien under sådana förhållanden att annan därigenom obehörigen
beredes förmån vid taxering till inkomstskatt eller vinner befrielse
från kupongskatt eller är det i annat fall icke uppenbart att
utdelningen är befriad från kupongskatt, innehålles sådan skatt med
belopp enligt 5 § kupongskatteförordningen (1970:624).

2 § Beträffande utdelning i avstämningsbolag tillämpas bestämmelserna
i kupongskattekungörelsen (1971:49).

I fråga om utdelning i annat aktiebolag än avstämningsbolag skall
utbetalaren tillse, att uppgifter enligt 14 § kuponskatteförordningen
(1970:624) lämnas jämte intyg av grekisk myndighet eller bank i
Grekland att den utdelningsberättigade har hemvist i Grekland.

3 § Kupongskatt som innehållits enligt 1 § andra stycket skall
restitueras, om utdelningen enligt kungörelsen 1963:497 är befriad
från sådan skatt.

4 § Ansökan om restitution prövas av riksskatteverket.

5 § Ansökan om restitution göres skriftligen av den
utdelningsberättigade. Ansökningshandlingen skall ha kommit in till
riksskatteverket före utgången av femte kalenderåret efter
utdelningstillfället. Vid ansökningshandlingen fogas intyg eller annan
utredning om den erlagda kupongskatten och utredning om de
omständigheter sökanden åberopar för befrielse från kupongskatten.

6 § Talan mot riksskatteverkets beslut i ärende om restitution föres i
den ordning som anges i 29 § kupongskatteförordningen (1970:624).

Statlig inkomstskatt på utdelning från svensk ekonomisk förening
till person med hemvist i Grekland

7 § Ansökan om befrielse från statlig inkomstskatt på utdelning på
andel i svensk ekonomisk förening enligt artikel VII i avtalet göres
skriftligen av den utdelningsberättigade. Ansökan göres hos den
taxeringsnämnd som har att fastställa den utdelningsberättigades
taxering till statlig inkomstskatt för det år då utdelningen tages
till beskattning eller, om taxeringsnämndens arbete beträffande
taxeringen nämnda år avslutats, hos den domstol som har att upptaga
besvär över nämnda taxering. Ansökan göres dock senast före utgången
av tredje kalenderåret efter det då utdelningen blev tillgänglig för
lyftning.

I samband med ansökningen skall den utdelningsberättigade ge in intyg
om hemvist enligt 2 § andra stycket.

8 § Talan mot beslut i ärende som avses i 7 § föres i den ordning som
anges i taxeringslagen (1956:623) och förvaltningsprocesslagen
(1971:291). (Jämför 1974:773 ö.b.)
Kungörelse (1972:580) om tillämpning i förhållande  till Turkiet av vissa europeiska avtal om social  trygghet m.m. 

Kungl. Maj:t har funnit gott ge till känna att följande av Europarådets
medlemsstater den 11 december 1953 undertecknade avtal jämte
tilläggsprotokoll till dessa för Sveriges del har trätt i kraft i
förhållande till Turkiet den 1 maj 1967, nämligen

1) provisorisk europeisk överenskommelse om social trygghet vid ålderdom
och nedsatt arbetsförmåga samt för efterlevande; samt

2) provisorisk europeisk överenskommelse om social trygghet, dock ej vid
ålderdom och nedsatt arbetsförmåga eller för efterlevande.

Den som till följd av Turkiets anslutning till avtalen och
tilläggsprotokollen omfattas av överenskommelsen under 1) skall ha samma
skyldighet som svensk medborgare att erlägga avgift enligt lagen
(1962:398) om finansiering av folkpensioneringen, dock icke för tiden
före den 1 januari 1973.
Cirkulär (1972:62) till statsmyndigheterna  om föreningsmeddelanden 

Myndighets anslagstavla för meddelanden till personalen bör i mån av
utrymme få användas av förening av arbetstagare hos staten för kallelser
och andra sedvanliga föreningsmeddelanden. Detsamma gäller facklig
organisation som består av även andra medlemmar än arbetstagare hos
staten.

Detta cirkulär träder i kraft dagen efter den, då cirkuläret enligt därå
meddelad uppgift utkommit från trycket i Svensk författningssamling.
Kungörelse (1972:642) om sättet för bevakande av statens talan i ärenden om utfärdande av överlåtelsehandling (skattebrev) på krononybyggen

1 § I ärende om utfärdande av överlåtelsehandling (skattebrev) på 
krononybyggen företrädes staten av ett allmänt ombud som Kungl. Maj:t 
utser.

2 § Länsstyrelsens beslut i sådant ärende skall tillsammans med 
handlingarna i ärendet genast översändas till det allmänna ombudet.

3 § Har det allmänna ombudet ej anfört besvär över länsstyrelsens 
beslut, skall han omedelbart efter besvärstidens utgång underrätta 
länsstyrelsen härom och samtidigt återställa de handlingar som 
länsstyrelsen översänt till honom.
Cirkulär (1972:645) till tingsrätterna om  vissa meddelanden till kammarkollegiet, m.m. 

Kammarkollegiet skall genom rättens försorg underrätas, när vid
inträffat dödsfall ej finns annan arvinge än allmänna arvsfonden eller
fonden är universiell testamentstagare. Detsamma gäller, när rätten
föranstaltat om kungörelse enligt 16 kap. 1 eller 2 § ärvdabalken
angående bortovarande eller okänd arvinge och den döde veterligen ej
efterlämnat annan arvinge, som före allmänna arvsfonden är berättigad
till arvet. Har rätten jämlikt 7 § lagen (1928:281) om allmänna
arvsfonden förordnat god man att vid bouppteckningen företräda fonden,
skall kollegiet underrättas härom.

För att arv som tillkommer allmänna arvsfonden skall inflyta till
denna utan onödigt dröjsmål vill Kungl. Maj:t även fästa
tingsrätternas uppmärksamhet vid följande förhållande.

Om i bouppteckning som ges in för registrering ej har tagits upp
någon som enligt 1--3 kap. ärvdabalken är berättigad till arv, kan
detta bero antingen på att det är ovisst om det finns arvinge som är
berättigad till arv före allmänna arvsfonden eller på att det är
utrett att annan arvinge än fonden ej finns. I förra fallet skall
kungörelse enligt 16 kap. 2 § ärvdabalken utfördas. I senare fallet
däremot skall sådan kungörelse ej utfärdas. Eftersom det är angeläget
att kungörelse ej utfärdas onödigtvis men det icke alltid torde framgå
av bouppteckningen, om det ena eller det andra av nämnda båda fall
föreligger, bör rätten innan registrering beviljas se till att
bouppteckningen vid behov blir fullständigad i angivna hänseenden.
Förordning (1972:718) om särskilt  investeringsavdrag för vissa byggnadsarbeten 

1 § Fysisk eller juridisk person, som driver rörelse, jordbruk eller 
skogsbruk och som under perioden den 1 november 1972--den 30 juni 1973 
igångsätter ny-, till- eller ombyggnad på fastighet för användning i 
förvärvskällan, får vid taxering till statlig inkomstskatt åtnjuta 
särskilt investeringsavdrag vid inkomstberäkningen för denna 
förvärvskälla. 

Avdraget göres vid taxering till statlig inkomstskatt för det 
beskattningsår för vilket taxering i första instans sker år 1974. 

2 § Särskilt investeringsavdrag utgör tio procent av byggnadskostnad 
för arbete, som avses i 1 § första stycket och som utföres under 
perioden den 1 november 1972--den 31 december 1973. Med 
byggnadskostnad förstås enligt denna förordning skattskyldigs kostnad 
för arbete som utförts av den skattskyldige eller för dennes räkning 
på byggnad och för material som fogats in i byggnad under denna 
period. 

Har statsbidrag utgått till byggnadsarbete, inräknas i 
byggnadskostnaden ej den del av kostnaden, som täckes av bidraget. 

Särskilt investeringsavdrag åtnjutes icke för arbete som avser 

byggnad eller del därav avsedd för bostadsändamål, 

bensinstation, reparationsverkstad för motorfordon, parkeringshus 
eller parkeringsanläggning, 

butiks-, kontors-, bank-, hotell- eller restauranglokaler, 

kyrkliga eller andra samlingslokaler eller nöjeslokaler, 

sporthall eller annan idrottsanläggning, 

byggnad avsedd uteslutande för fritidsändamål. 

3 § Särskilt investeringsavdrag åtnjutes endast om den skattskyldige 
framställer yrkande om sådant avdrag i allmän självdeklaration och 
företer tillfredsställande utredning om den byggnadskostnad på vilken 
avdrag skall beräknas. Avdrag åtnjutes endast om sådan kostnad i 
förvärvskällan uppgått till minst 10 000 kronor under perioden den 1 
november 1972--den 31 december 1973. 

4 § I fråga om handels- eller kommanditbolag beräknas särskilt 
investeringsavdrag för bolaget.
Lag (1972:752) med anledning av införandet av ny vägtrafiklagstiftning

Förekommer i författning som beslutats av Konungen och riksdagen
gemensamt eller av riksdagen ensam hänvisning till föreskrift som
ersatts genom bestämmelse i

bilregisterkungörelsen (1972:599),

fordonskungörelsen (1972:595),

körkortskungörelsen (1972:592),

vägtrafikkungörelsen (1972:603),

kungörelsen (1972:602) om arbetstid vid vägtransport, m.m.
eller

kungörelsen (1972:605) om införande av ny vägtrafiklagstiftning, skall
hänvisningen i stället avse den nya bestämmelsen.
CECA-lag (1972:762) 

1 § Denna lag skall tillämpas för att säkerställa genomförandet av de
bestämmelser om priser på järn- och stålvaror och om transportpriser som
finns i artikel 20 i avtalet den 22 juli 1972 mellan Sverige och
Europeiska kol- och stålgemenskapen jämte dess medlemsstater.

Regeringen kan förordna att lagen skall tillämpas även för att
säkerställa genomförandet av bestämmelser med motsvarande innehåll i
avtal som Sverige slutit med annan stat. Lag (1984:421).

2 § Regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer meddelar de
föreskrifter som behövs för tillämpningen av de i 1 § angivna
avtalsbestämmelserna. Lag (1984:421).

3 § Företagare är skyldig att till myndighet som regeringen bestämmer i
den ordning myndigheten föreskriver lämna de uppgifter som behövs för
övervakning av att de i 1 § angivna avtalsbestämmelserna iakttages.

Myndigheten får förelägga uppgiftsskyldig att enligt meddelade
anvisningar tillhandahålla avtal, handelsböcker och korrespondens och
andra handlingar. Uppgiftsskyldig får även kallas att inställa sig inför
myndigheten.  Lag (1984:421).

4 § Efterkommes ej anmaning att lämna uppgift enligt 3 § första stycket,
får myndigheten vid vite förelägga den försumlige att fullgöra sin
skyldighet. Vite får också utsättas vid meddelande av föreläggande eller
kallelse enligt 3 § andra stycket.

5 § Den som efter kallelse enligt 3 § inställer sig inför myndigheten
har rätt till ersättning för inställelsen enligt grunder som fastställes
av regeringen. Lag (1984:421).

6 § Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet överträder föreskrift som
meddelats enligt 2 § dömes till böter eller fängelse i högst ett år.

Till samma straff dömes den som vid fullgörande av uppgiftsskyldighet
enligt 3 § första stycket uppsåtligen eller av oaktsamhet lämnar oriktig
uppgift.

7 § Allmänt åtal för brott enligt denna lag får väckas endast efter
medgivande av myndighet som regeringen bestämmer. Lag (1984:421).

8 § Förekommer vid domstol mål om utdömande av vite, som utsatts enligt
denna lag, eller om brott enligt lagen, och kan målets offentliga
handläggning medföra skada för någon genom yppande av affärs- eller
driftförhållande, får domstolen förordna att målet skall handläggas inom
stängda dörrar.

9 § Talan mot beslut av myndighet om ersättning enligt 5 § föres hos
kammarrätten genom besvär. Mot annat beslut av myndighet enligt denna
lag föres talan hos regeringen genom besvär. Lag (1984:421).

10 § har upphävts genom lag (1993:23).
Lag (1972:78) om skatt för gemensamt kommunalt  ändamål 

Enligt riksdagens beslut föreskrivs att skatt, som enligt bestämmelserna 
i kommunalskattelagen (1928:370) skall utgå för gemensamt kommunalt 
ändamål, skall utgöras med 25 öre för varje skatteöre, som påförts för 
den till sådan skatt beskattningsbara inkomsten. Lag (1990:1437).

Övergångsbestämmelser 

1972:78 

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1973, då förordningen 
(1928:395) angående det belopp, varmed kommunal inkomstskatt för 
gemensamt kommunalt ändamål skall utgöras upphör att gälla. Äldre 
bestämmelser gäller fortfarande i fråga om skatt för gemensamt 
kommunalt ändamål på grund av taxering år 1973 eller tidigare år. 

1978:930 

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1979. Bestämmelserna tillämpas 
första gången i fråga om skatt för gemensamt kommunalt ändamål vid 
1980 års taxering. 

1990:1437

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1991 och tillämpas första gången 
vid 1992 års taxering. Äldre bestämmelser skall dock fortfarande 
tillämpas vid 1992 års taxering i fråga om den som taxeras för 
beskattningsår som har påbörjats före den 1 januari 1991.
Brev (1972:818) till riksåklagaren om  väckande av åtal i vissa fall 

- - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - 
Kungl. Maj:t förordnar följande. 

Riksåklagaren meddelar förordnande enligt 2 kap. 5 eller 5 a § 
brottsbalken om åtal för 

1. brott som begåtts inom riket på utländskt fartyg eller luftfartyg 
av utlänning, som var befälhavare eller tillhörde besättningen på 
fartyget eller annars medföljde detta, mot sådan utlänning eller mot 
utländskt intresse, 

2. brott som begåtts utom riket av svensk medborgare eller av 
utlänning med hemvist i Sverige, 

3. gärning vilken begåtts av svensk medborgare eller utlänning med 
hemvist i Sverige i fall då frågan om ansvar för samma gärning prövats 
genom dom meddelad i främmande stat. 

Detta bemyndigande gäller fr.o.m. den 1 juli 1973 då brevet (1972:44) 
till riksåklagaren om väckande av åtal i vissa fall skall upphöra att 
gälla.
Kungörelse (1972:97) om tillämpning i  förhållande till Cypern av vissa europeiska avtal om social trygghet m.m. 

Kungl. Maj:t har funnut gott ge till känna att följande av Europarådets
medlemsstater den 11 december 1953 undertecknade avtal jämte
tilläggsprotokoll till dessa för Sveriges del har trätt i kraft i
förhållande till Cypern den 1 april 1972, nämligen

1) provisorisk europeisk överenskommelse om social trygghet vid ålderdom
och nedsatt arbetsförmåga samt för efterlevande; samt

2) provisorisk europeisk överenskommelse om social trygghet, dock ej vid
ålderdom och nedsatt arbetsförmåga eller för efterlevande.

Den som till följd av Cyperns anslutning till avtalen och
tilläggsprotokollen omfattas av överenskommelsen under 1) skall ha samma
skyldighet som svensk medborgare att erlägga avgift enligt lagen
(1962:398) om finansiering av folkpensioneringen, dock icke för tiden
före den 1 januari 1973.
Förordning (1973:1015) om frihet från  införselavgift 

1 § Förtullas vara under omständigheter som för tullpliktig vara
medför tullfrihet enligt 5 a §, 7 § eller 8 § första stycket 1-7
tullförordningen (1973:979) eller 20-26 §§, 27 § första stycket 1, 2
eller 4, 28-32 §§, 33 § första stycket eller 37 eller 38 §
tullkungörelsen (1973:1014) skall ej heller utgå skatt eller annan
införselavgift för varan.

I fall som avses i 33 § första stycket tullkungörelsen medges
befrielse från annan införselavgift än tull endast om sådan skatt
eller avgift betalas från vilken befrielse medgivits eller som
restituerats i samband med utförseln från Sverige och om varan
förtullas för den person för vilken den utförts. Förordning
(1979:986).

2 § Har förutsättning för tullfrihet som avses i 1 § upphört skall,
om annat ej föreskrives, skatt och annan införselavgift betalas enligt
de regler som gäller för tull i motsvarande fall.

3 § Bestämmelserna i tullkungörelsen (1973:1014) om
industrirestitution, handelsrestitution, reducerad restitution och
särskild restitution har motsvarande tillämpning i fråga om skatt och
annan införselavgift som har betalats till tullmyndighet vid
förtullning, om återbäring av avgiften ej kan medges i annan ordning.
Särskild restitution av sådan avgift får dock medges endast om

1. förutsättningar för temporär tullfrihet för varan uppenbarligen
förelegat,

2. varan icke får säljas på grund av föreskrift som har meddelats med
hänsyn till allmän hälsovård, allmän säkerhet eller annat liknande
intresse,

3. varan icke stämmer överens med vad som får anses avtalat eller
varan icke avlämnats inom avtalad tid,

4. varan uppenbarligen har beställts av misstag eller hinder av
teknisk art förelåg vid införseln mot att använda varan för avsett
ändamål,

5. varan uppenbarligen av förbiseende har avsänts till mottagaren och
förtullats för dennes räkning,

6. avgiften uppenbarligen har betalats av förbiseende,

7. annars synnerliga skäl föreligger. Förordning (1974:1000).

4 § Bestämmelserna i 1-3 §§ gäller ej försäljningsskatt på
motorfordon, skrotningsavgift, införsel-, fettvaru-, kompensations-
eller prisregleringsavgifter på jordbrukets eller fiskets område.
Förordning (1978:87).
Kungörelse (1973:105) om länsbeteckningar

Kungl. Maj:t har funnit gott förordna, att vid tillämpningen av
vägtrafiklagstiftningen länen skall betecknas enligt följande.

A eller AB utmärker Stockholms län
C             "     Uppsala län
D             "     Södermanlands län
E             "     Östergötlands län
F             "     Jönköpings län
G             "     Kronobergs län
H             "     Kalmar län
I             "     Gotlands län
K             "     Blekinge län
M             "     Skåne län
N             "     Hallands län
O             "     Västra Götalands län
S             "     Värmlands län
T             "     Örebro län
U             "     Västmanlands län
W             "     Dalarnas län
X             "     Gävleborgs län
Y             "     Västernorrlands län
Z             "     Jämtlands län
AC            "     Västerbottens län
BD            "     Norrbottens län
Förordning (1997:810).
Lag (1973:1152) om förmånsrätt för fordringar enligt lagen (1973:1150) om förvaltning av samfälligheter

1 § Med samfällighetsförenings fordran på belopp, som vid
uttaxering enligt lagen (1973:1150) om förvaltning av
samfälligheter påförts någon såsom ägare av fastighet eller
innehavare av tomrätt, som omfattas av samfälligheten, följer
förmånsrätt enligt 6 § 1 eller 7 § 2 förmånsrättslagen
(1970:979), om beloppet inte har förfallit till betalning
tidigare än ett år före utmätning eller konkursansökan.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 2012. Äldre föreskrifter
gäller fortfarande för fordran som innehas av en förening som
förvaltar en exploateringssamfällighet enligt lagen (1987:11)
om exploateringssamverkan. Lag (2012:185).
Kungörelse (1973:1185) om tillämpning av tilläggsavtal till avtalet den 27 oktober 1953 mellan Sverige och Danmark för undvikande av dubbelbeskattning beträffande skatter å kvarlåtenskap

Kungl. Maj:t förordnar att ett mellan Sverige och Danmark den 29  
augusti 1973 ingånget tilläggsavtal, vars lydelse framgår av bilaga  
till denna kungörelse, till avtalet den 27 oktober 1953 mellan samma  
stater för undvikande av dubbelbeskattning beträffande skatter å  
kvarlåtenskap skall lända till efterrättelse för Sveriges del. 

Övergångsbestämmelser

1992:945

3. De upphävda kungörelserna skall dock fortfarande tillämpas 
beträffande arvsskatt på person som avlidit före den 18 oktober 1992 och 
beträffande gåvoskatt på gåva som omfattas av avtalet mellan Sverige och 
Danmark och för vilken skattskyldighet uppkommit före nämnda tidpunkt.
Kungörelse (1973:1210) om försäljning av  övertalig eller kasserad materiel och  inventarier 

1 § Vid försäljning av övertalig eller kasserad materiel och inventarier
för statsverkets räkning skall affärsmässighet tillämpas.

Sådan försäljning skall ske genom FFV Allmateriel Aktiebolag. En
myndighet får dock, efter samråd med detta bolag, besluta om avyttring i
annan ordning när det gäller materiel eller inventarier av ringa värde
eller när det annars bedöms ändamålsenligt och ekonomiskt fördelaktigt
för statsverket. Förordning (1979:1071).

2 § har upphävts genom förordning (1979:1071).

3 § har upphävts genom förordning (1979:1071).

4 § De medel som flyter in vid försäljning av materiel och inventarier
skall myndigheten redovisa enligt följande.

1. Om försäljningen avser omsättningstillgångar skall medlen, om ej
annat har föreskrivits, redovisas som inkomst under vederbörligt anslag.


Affärsverk och myndigheter som bedriver uppdragsverksamhet, redovisad
över ett 1000 kronorsanslag, får dock själva förfoga över influtna
medel. I övriga fall skall frågan om dispositionen av de medel som
erhållits vid försäljningen i särskild ordning underställas regeringens
prövning. Detta behöver dock inte ske om försäljningsbeloppet
understiger 20000 kr.

2. Om försäljningen avser anläggningstillgångar skall medlen redovisas
enligt förordningen (1982:49) om statliga myndigheters medelsredovisning
m.m. vid försäljning av anläggningstillgångar. Förordning (1982:51).
Lag (1973:1216) om särskild skatt för oljeprodukter och kol

1 § Särskild skatt erlägges enligt denna lag för

1. bensin, dock inte motoralkoholer, om bensinen är avsedd för
motordrift och är skattepliktig enligt lagen (1961:372) om
bensinskatt, med sex öre per liter,

2. motorbrännolja och eldningsolja, om oljan är skattepliktig enligt
lagen (1957:262) om allmän energiskatt, med etthundraarton kronor per
kubikmeter,

3. kolbränslen, om dessa är skattepliktiga enligt lagen om allmän
energiskatt, med tio kronor per ton. Lag (1986:502).

2 § Lagen (1961:372) om bensinskatt utom 2 § första--andra styckena
tillämpas i fråga om skatt enligt denna lag på bensin och lagen
(1957:262) om allmän energiskatt utom 10 § första stycket, 11--15 §§ och
25 § tillämpas i fråga om skatt enligt denna lag på oljor och
kolbränslen. Lag (1987:510).

3 § har upphävts genom lag (1982:451).

Övergångsbestämmelser

1990:592

Lagen tillämpas fortfarande i fråga om förhållanden som hänför sig till
tiden före den 1 januari 1991.
Kungörelse (1973:138) om tillämpning av  rättshjälpslagen (1972:429) beträffande medborgare i vissa främmande stater 

Medborgare i Japan eller i stat, ansluten till den europeiska bosätt  
ningskonventionen den 13 december 1955, samt medborgare i stat, 
ansluten till någon av de i Haag den 17 juli 1905 och den 1 mars 1954 
dagtecknade konventionerna angående vissa till civilprocessen hörande 
ämnen eller i förhållande till vilken konventionen den 28 augusti 1930 
mellan Sverige samt Storbritannien och Nordirland rörande vissa till 
civilprocessen hörande ämnen av internationell natur är tillämplig, 
skall i fråga om rätt till allmän rättshjälp vara likställd med svensk 
medborgare. Detsamma skall gälla beträffande medborgare i stat, 
ansluten till den i New York den 20 juni 1956 dagtecknade konventionen 
om indrivning av underhållsbidrag i utlandet, om han är kärande eller 
sökande i mål eller ärende angående underhållsbidrag, vilket anhängig  
gjorts genom utrikesdepartementets förmedling enligt konventionens 
bestämmelser. Kungörelse (1973:525).
Kungörelse (1973:171) om lämnande av uppgifter  för statskalendern 

Kungl. Maj:t har funnit gott förordna, att myndigheter och allmänna
inrättningar på begäran skall lämna uppgifter för införande i
statskalendern till Aktiebolaget Allmänna Förlaget.
Lag (1973:189) med särskilda hyresbestämmelser för vissa orter

1 § Denna lag gäller i ort som regeringen bestämmer. Regeringen kan
även bestämma att lagen i ort där den gäller skall äga tillämpning
endast i fråga om visst eller vissa slag av lägenheter.

Förordnande enligt första stycket får också avse viss bestämmelse i
lagen.

Med bostadslägenhet avses i denna lag lägenhet som är avsedd att helt
eller till icke oväsentlig del nyttjas till bostad. Lag (1974:823).

2 § har upphävts genom lag (1978:308).

3 § Bostadslägenhet eller lägenhet, som är avsedd att helt eller till ej
oväsentlig del nyttjas för hotell- eller pensionatrörelse, får ej utan
hyresnämndens tillstånd uthyras eller tagas i bruk av ägaren för
väsentligen annat ändamål än det avsedda.

Första stycket gäller ej lägenhet som tas i anspråk

1. för ändamål som anges i 17 kap. 20 § tredje stycket plan- och
bygglagen (1987:10) eller

2. för utbyggnad av förskole- och fritidshemsverksamheten enligt
socialtjänstlagen (1980:620). Lag (1987:155).

4 § Ärende om tillstånd enligt 3 § prövas av hyresnämnd som avses i 12
kap. 68 § jordabalken.

I fråga om förfarandet inför hyresnämnd äger 4 § andra stycket, 14,
17-21 och 24-30 §§ lagen (1973:188) om arrendenämnder och hyresnämnder
motsvarande tillämpning. Lag (1978:308).

5 § Hyresnämndens beslut enligt denna lag får överklagas hos
bostadsdomstolen genom besvär inom tre veckor från den dag beslutet
meddelades. Besvärshandlingen ges in till hyresnämnden. I övrigt
tillämpas 23 § tredje och femte styckena och 23 b § första stycket
lagen (1973:188) om arrendenämnder och hyresnämnder.

Vardera parten skall svara för sin rättegångskostnad i
bostadsdomstolen, i den mån annat ej följer av 18 kap. 6 §
rättegångsbalken. Lag (1986:1166).

6 § Den som uppsåtligen bryter mot 3 § dömes till böter eller fängelse
i högst ett år. Lag (1978:308).

Övergångsbestämmelser

1986:1166

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1987. I fråga om beslut som har
meddelats före ikraftträdandet gäller dock äldre föreskrifter.
Kungörelse (1973:196) om prövning av förstagångshyra  i vissa orter 

Kungl. Maj:t har, med stöd av punkt 7 av övergångsbestämmelserna till
lagen (1973:187) om ändring i jordabalken, funnit gott förordna, att
bestämmelserna i 12 kap. 55 § jordabalken i deras lydelse före
utgången av maj 1973 om prövning av förstagångshyra i vissa orter och
motsvarande äldre bestämmelser skall tillämpas i kommun eller del av
kommun där lagen (1942:429) om hyresreglering m.m. gällde vid utgången
av september 1972.
Kungörelse (1973:198)om tillämpning  av lagen (1973:189)med särskilda  hyresbestämmelser för vissa orter 

Lagen (1973:189) med särskilda hyresbestämmelser för vissa orter skall
gälla i följande kommuner.

Stockholms län

Lidingö

Nacka

Solna

Stockholm

Sundbyberg

Södertälje

Uppsala län

Uppsala

Södermanlands län

Eskilstuna

Nyköping

Strängnäs

Östergötlands län

Finspång

Linköping

Mjölby

Norrköping

Söderköping

Jönköpings län

Jönköping

Kalmar län

Kalmar

Blekinge län

Karlskrona

Ronneby

Malmöhus län

Helsingborg

Lund

Malmö

Ystad

Hallands län

Halmstad

Varberg

Göteborgs och

Bohus län

Göteborg

Mölndal

Älvsborgs län

Alingsås

Borås

Skaraborgs län

Lidköping

Skövde

Värmlands län

Arvika

Karlstad

Örebro län

Karlskoga

Örebro

Västmanlands län

Västerås

Gävleborgs län

Bollnäs

Gävle

Västernorrlands län

Härnösand

Sundsvall

Jämtlands län

Östersund

Västerbottens län

Umeå

Norrbottens län

Luleå Förordning (1978:315).
Kungörelse (1973:206) om motorreparationstjänsten 

1 § Motorreparationstjänsten är en organisation som träder i
verksamhet vid krig eller, om regeringen bestämmer det, annars vid
höjd beredskap.

Motorreparationstjänsten har till uppgift att utföra monterings-,
reparations- och underhållsarbeten på sådana motorer, motordrivna
fordon, släpfordon samt motor- och tryckluftsdrivna arbetsmaskiner
som utnyttjas för totalförsvarsverksamhet. Förordning (1996:885).

2 § I fred åligger det Försvarsmakten att i samarbete med berörda
myndigheter organisera motorreparationstjänsten samt planlägga och
förbereda dess verksamhet. Förordning (1994:706).

3 § Försvarsmakten utövar den centrala ledningen av
motorreparationstjänsten. Vid Försvarsmakten finns en
riksreparationsledare. Förordning (1994:706).

4 § Inom varje militärområde utövar militärbefälhavaren ledningen av
motorreparationstjänsten. I varje militärområdesstab finns en
militärområdesreparationsledare.

5 § Inom Gotlands militärkommando utövas ledningen av
motorreparationstjänsten av militärkommandochefen och inom
försvarsområde av försvarsområdesbefälhavaren.

I militärkommandostaben finns en militärkommandoreparationsledare.
I varje försvarsområdesstab finns en försvarsområdesreparationsledare.
Dessutom finns ortsreparationsledare.

6 § Arbeten enligt 1 § andra stycket utförs efter överenskommelse
mellan Försvarsmakten, å ena sidan, och statlig eller kommunal
myndighet eller enskilt företag, å andra sidan, vid
reparationsverkstad hos myndigheten eller företaget. Sådana
arbeten utförs även vid Försvarsmaktens reparationsorgan.
Förordning (1994:706).

7 § Försvarsmakten får efter hörande av berörda myndigheter bestämma
att förtur skall ges visst arbete eller vissa arbeten som skall
utföras av motorreparationstjänsten. Förordning (1996:885).

8 § Det åligger Överstyrelsen för civil beredskap att tillse att
utrustning och lokaler som behövs för motorreparationstjänsten ej
planlägges för annat ändamål. Arbetsmarknadsstyrelsen eller, efter
dess bestämmande, länsarbetsnämnd svarar för att
motorreparationstjänsten förses med erforderlig arbetskraft.
Förordning (1996:885).

9 § Försvarsmakten skall övervaka att reparationsverkstäderna har
sådan beredskap, att de med kort varsel kan utföra planlagda
arbetsuppgifter. Försvarsmakten skall därvid särskilt tillse att
verktygs- och maskinutrustning samt arbetsredskap och
servicefordon i tillräcklig utsträckning finns i
reparationsverkstäderna samt att erforderlig verktygs- och
maskinutrustning, som inte kan ställas till förfogande av
vederbörande verkstad, anskaffas och förvaras. Förordning (1994:706).

10 § För arbete som utförts vid reparationsverkstad hos enskilt företag
utgår ersättning enligt den prissättning som i allmänhet gäller inom
branschen vid varje särskild tid.

11 § Närmare föreskrifter för tillämpningen av denna kungörelse
meddelas av Försvarsmakten efter hörande av berörda myndigheter.

Arvoden till den som är krigsplacerad som reparationsledare inom
motorreparationstjänsten får bestämmas av Försvarsmakten.
Förordning (1996:885).
Lag (1973:213) om ändring av skadeståndslivräntor

1 § Livränta, som genom dom eller avtal fastställts att utgå
till fullgörande av skadeståndsskyldighet på grund av händelse
som inträffat efter utgången av år 1973, ska ändras i
anslutning till prisbasbeloppet enligt 2 kap. 6 och 7 §§
socialförsäkringsbalken. Lag (2010:1215).

2 § Ändring sker den 1 januari varje år som prisbasbeloppet
för året över- eller underskrider prisbasbeloppet för närmast
föregående år.

Ändring avser alla livräntor som fastställts före den dag då
ändringen skall ske samt livräntor som genom dom fastställts
senare, om första domstols dom i målet meddelats före nämnda
dag. Lag (2003:829).

3 § Ändring sker med det procenttal som prisbasbeloppet har
ändrats med.

Brutet procenttal avrundas nedåt till två decimaler. Det
procenttal med vilket ändring skall ske fastställs av
regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer.
Lag (2003:829).

4 § Har upphävts genom lag (2003:829).

Övergångsbestämmelser

2003:829

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2004.

2. För livräntor som har fastställts före ikraftträdandet
tillämpas äldre bestämmelser utom vad gäller den dag när
indextillägg skall utgå.
Kungörelse (1973:219) om fastställande av  procenttal för ändring av skadeståndslivräntor 

Procenttal med vilket skadeståndslivränta skall ändras enligt 3 §
lagen (1973:213) om ändring av skadeståndslivräntor fstställes av
försäkringsinspektionen. Inspektionen skall omedelbart offentliggöra
procenttalet på lämpligt sätt.
Kungörelse (1973:220) om fastställande av  procenttal för tillägg till vissa ansvarslivräntor, m.m. 

1 § Procenttal med vilket indextillägg skall utgå enligt 6 § lagen
(1973:214) om tillägg till vissa ansvarslivräntor fastställes av
försäkringsinspektionen.

Inspektionen skall omedelbart underrätta riksförsäkringsverket och
försäkringsbolag som utger ansvarslivränta om procenttalet samt
offentliggöra det på lämpligt sätt.

2 § Tillägg till ansvarslivränta utges utan föregående ansökan och om
möjligt i samma ordning som ansvarslivräntan.

3 § Ytterligare bestämmelser för tillämpningen av lagen (1973:214) om
tillägg till vissa ansvarslivräntor meddelas av
försäkringsinspektionen.
Förordning (1973:233) om skyldighet för myndighet att underrätta kommerskollegium om vissa föreskrifter m.m.

1 § En myndighet som inleder arbete med att ändra eller utarbeta nya
föreskrifter eller allmänna råd i fråga om teknisk utformning eller
beskaffenhet i övrigt, märkning, provning eller godkännande av en vara,
som är eller kan bli föremål för internationell handel, skall underrätta
motsvarande myndigheter eller andra ansvariga organ i de övriga nordiska
länderna, om det inte är uppenbart onödigt. Förordning (1987:897).

2 § En myndighet som avser att meddela föreskrifter eller allmänna råd i
fråga om teknisk utformning eller beskaffenhet i övrigt, märkning,
provning eller godkännande av en vara, som är föremål för internationell
handel, skall underrätta kommerskollegium om ärendet i god tid innan
myndigheten fattar beslut i frågan. I brådskande fall får underrättelsen
lämnas senast när beslutet fattas. Förordning (1987:897).

3 § Om det finns anledning anta att sådana föreskrifter eller allmänna
råd som avses i 2 § kan ha väsentlig inverkan på handeln mellan Sverige
och andra länder, skall myndigheten, om det inte föreligger synnerliga
skäl, samråda med kommerskollegium innan myndigheten fattar beslut.
Förordning (1987:897).

4 § Kommerskollegium skall

1. notificera länder som är medlemmar i det allmänna tull- och
handelsavtalet (GATT) eller Europeiska frihandelssammanslutningen (EFTA)
om sådana föreskrifter och allmänna råd som avses i 2 §,

2. ta emot ländernas kommentarer över föreskrifterna och allmänna råden
och bereda regeringens svar på kommentarerna,

3. ombesörja publicering av notiser och fullgöra uppgifter i fråga om
upplysningsverksamhet.

Kollegiet skall härvid tillämpa de notifikationsprocedurer som finns
intagna i artikel 2 i överenskommelsen om tekniska handelshinder inom
GATT, i dess lydelse enligt Sveriges överenskommelser med främmande
makter (SÖ 1980:56) och beslutet den 15 mars 1984 av Europeiska
frihandelssammanslutningens råd, kungjort i Kommerskollegiets
författningssamling (KFS 1987:17). Förordning (1987:897).

5 § Kommerskollegium får meddela de föreskrifter som behövs för
verkställigheten av denna förordning. Förordning (1987:897).

Övergångsbestämmelser

1988:569

Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1988, då förordningen
(1973:233) om skyldighet för myndighet att underrätta kommerskollegium
om vissa föreskrifter m. m. skall upphöra att gälla.

Den upphävda förordningen gäller dock fortfarande i fråga om förslag
till föreskrifter och allmänna råd som notifierats enligt föreskrifter i
den förordningen.
Kungörelse (1973:266) om skyldighet för allmän domstol att underrätta om fullföljd talan 

Har fullföljdsinlaga kommit in till hovrätten i stället för till den
underrätt eller kronofogdemyndighet som har meddelat den överklagade
domen eller det överklagade beslutet, skall hovrätten omedelbart
underrätta underinstansen om detta genom telefon eller telegram.
Motsvarande gäller, om fullföljdsinlagan har kommit in till högsta
domstolen i stället för till hovrätten.

Överrätten skall genast översända inlagan till den instans som har
meddelat den överklagade domen eller det överklagade beslutet.

Överrätten skall i särskild förteckning anteckna åtgärder som anges i
första och andra styckena. Förordning (1981:1015).
Djurstallkungörelse (1973:270) 

1 § Med djurstall avses i denna kungörelse byggnad eller del av
byggnad för hållande av häst, nötkreatur, ren, svin, får, get eller
fjäderfä.

Kungörelsen är ej tillämplig på djurstall som användes av
försvarsmakten. Förordning (1977:1167).

2 § Djurstall får inte uppföras, byggas till eller byggas om utan
att byggnaden på förhand godkänts från djurskyddssynpunkt.
Detsamma gäller när ett befintligt stall ändras på ett sätt som
är av väsentlig betydelse från djurskyddssynpunkt eller när en
byggnad som förut har använts för annat ändamål tas i anspråk
eller inreds som djurstall.

Lantbruksstyrelsen får medge undantag från första stycket. Förordning
(1987:178).

3 § Fråga om godkännande av djurstall från djurskyddssynpunkt prövas av
lantbruksnämnden. Godkännande skall ej avse sådant byggnadstekniskt
förhållande som prövas i ärende om bygglov. Förordning (1987:178).

4 § I ärenden om godkännande av djurstallar skall finnas
yttrande från en veterinär med särskild sakkunskap i fråga om
sambandet mellan stallmiljö och djurskydd. Förordning (1982:1028).

5 § I beslut om godkännande anges det högsta antal djur som
stadigvarande får hållas i djurstallet eller avgränsad del därav.

6 § har upphört att gälla genom förordning (1982:1028).

7 § Ansökan hos lantbruksnämnden om statligt stöd till nybyggnad eller
annan åtgärd som avses i 2 § anses innefatta ansökan om godkännande
enligt denna kungörelse.

8 § Ansökan om godkännande skall vara åtföljd av ritning eller skiss
och teknisk beskrivning av det planerade djurstallet.

9 § Avskrift av beslut i ärende om godkännande skall sändas till
hälsovårdsnämnden. Har samråd i ärendet skett med annan myndighet,
skall avskrift av beslutet sändas också till den myndigheten.

10 § Talan mot lantbruksnämndens beslut enligt denna kungörelse föres
hos lantbruksstyrelsen genom besvär.

Talan mot lantbruksstyrelsens beslut enligt denna kungörelse föres hos
Kungl. Maj:t genom besvär.

11 § Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot 2 § eller mot
föreskrift enligt 5 § eller villkor som meddelats vid beslut om
godkännande dömes till böter, om ej gärningen är belagd med straff
enligt brottsbalken.

I ringa fall skall ej dömas till ansvar.

12 § Har någon begått gärning som avses i 11 §, får hälsovårdsnämnden
vid vite förelägga honom att vidtaga rättelse. I fråga om sådant
föreläggande gäller 14 § 2 mom. lagen (1944:219) om djurskydd i
tillämpliga delar.

13 § Närmare föreskrifter för tillämpningen av denna kungörelse
meddelas av lantbruksstyrelsen.