PierreMesure/open-sfs huggingface dataset:
Lag (1946:741) om förlängning av tiden för vissa servitut

1  § Är servitut, som innefattar rättighet till skogsfång eller mulbete
och som gäller till förmån för fastighet inom Gävleborgs,
Västernorrlands, Jämtlands, Västerbottens eller Norrbottens län,
begränsat till viss tid, minst femton år, eller till fastighetsägarens
livstid, och utgår giltighetstiden före den 1 januari 1960, skall
servitutet likväl bestå intill nämnda dag.

Har på angivet sätt begränsad giltighetstid för sådant servitut utgått
efter den 31 december 1939 men utövas det oaktat vid 1946 års utgång
alltjämt den med servitutet avsedda rättigheten, skall ock servitutet
gälla till den 1 januari 1960.

2  § Tillskyndas genom förlängningen av servitutstiden den av servitutet
besvärade fastigheten olägenhet av någon betydelse, vare denna
fastighets ägare berättigad till ersättning därför av ägaren av den
fastighet, till vars förmån servitutet gäller.

Ersättningsfrågor prövas av särskild nämnd. Anspråk på ersättning
skall, vid talans förlust, framställas hos nämnden inom ett år från det
förlängningen inträtt eller, i fall som avses i 1  § andra stycket, inom
samma tid från det denna lag trätt i kraft.

3  § Nämnd varom i 2  § sägs skall bestå av tre ledamöter och tillsättas
för område som Konungen bestämmer. Ledamöterna, av vilka en tillika
skall vara ordförande i nämnden, utses av Konungen eller myndighet som
Konungen bestämmer. För envar av ledamöterna förordnas en suppleant.

Har inom nämnden var ledamot sin mening och kunna ej två meningar
sammanjämkas, gälle ordförandens.

Mot nämndens beslut må talan icke föras.  Lag (1971:834).

4  § Ersättning till nämndens ledamöter skall utgå enligt de grunder,
Konungen fastställer, och gäldas av allmänna medel.

5  § Sedan tre månader förflutit från det nämnden meddelat beslut, gånge
efter överexekutors förordnande beslutet i verkställighet lika som
domstols lagakraftägande dom.

6  § Utöver vad i 2-4  §§ är stadgat skola beträffande nämnden
bestämmelserna i lagen den 14 juni 1929 om skiljemän i tillämpliga
delar gälla.

7  § Då servitutstid förlängts i enlighet med vad i denna lag sägs,
skall servitutet gälla som om inteckning till säkerhet därför beviljats
den dag, från vilken förlängningen är att räkna. Skall den fastighet,
som besväras av servitutet, säljas i den ordning utsökningslagen
bestämmer, skall servitutet upptagas uti den i 107  § samma lag omnämnda
förteckningen, därest det blivit anmält till auktionsförrättaren eller
eljest är för honom känt.

Angående servitutets upphörande genom medgivande av ägaren av den
fastighet, till vars förmån servitutet gäller, skall vad i 7  a  § lagen
den 14 juni 1907 om servitut stadgas lända till efterrättelse.

8  § Närmare föreskrifter rörande tillämpningen av denna lag meddelas av
Konungen.
Förordning (1946:78) med vissa bestämmelser  angående aktiebolags rätt att vid  taxering  njuta avdrag för överföring av medel till pensionsstiftelse m.m. 

Har aktiebolag i fastställd balansräkning för räkenskapsår som utgått 
den 31 december 1944 eller senare, dock före den 31 december 1945, 
redovisat skattefond eller annan post avseende ogulden skatt 
(skattereserv), må bolaget, såvitt angår räkenskapsår om utgått den 31 
december 1945 eller senare, dock före den 31 december 1947, vid taxering 
till kommunal inkomstskatt samt statlig inkomst- och förmögenhetsskatt 
icke njuta sådant avdrag för överföring av medel till pensionsstiftelse 
eller annan personalstiftelse, varom i punkt 2 av anvisningarna till 29 
§ kommunalskattelagen stadgas, med mindre skattereserven redovisas 
oförminskad.

I skattereserven skall anses ingå, förutom reservens belopp enligt 
fastställd balansräkning, jämväl belopp som bolagsstämman vid 
balansräkningens fastställande beslutat överföra till skattereserven.

Konungen äger medgiva aktiebolag med avseende å dess särskilda 
förhållanden undantag från stadgandet i första stycket och därvid 
föreskriva de villkor för undantaget, som prövas nödiga.
Lag (1946:805) med särskilda bestämmelser angående vittne vid vissa rättshandlingar

Erfordras enligt lag, att avtal eller annan rättshandling företas eller 
eljest  bekräftas med vittne får som sådant vittne inte godkännas den, 
mot vilken  rättshandlingen skall företas, inte heller den, som är under 
femton år eller  som på grund av en psykisk störning saknar insikt om 
betydelsen av sådan bekräftelse. Vad som sagts nu gäller även när vid 
köp, byte eller gåva av  fast egendom eller tomträtt överlåtarens 
underskrift på fångeshandlingen  styrks av vittne.

Har till vittne tagits någon, som enligt vad nu sagts ej är behörig, 
vare hans vittnesbekräftelse utan verkan.

Om testamentsvittne är särskilt stadgat. Lag (1991:1553).

Övergångsbestämmelser 

1946:805 

Denna lag skall träda i kraft den 1 januari 1948. 

Vittnesbekräftelse å rättshandling, som ingåtts före nämnda dag, må, 
om den skulle hava varit gällande enligt denna lag, icke anses utan 
verkan på den grund att den, som bevittnat rättshandlingen, enligt 
äldre lags bestämmelser om vittnesjäv varit obehörig som vittne. 

1970:1014 

Vid tillämpningen av de nya bestämmelserna skall vattenfallsrätt anses 
likställd med tomträtt.
Lag (1946:817) om bevisupptagning vid utländsk domstol

1 § I mål eller ärende vid en svensk domstol får domstolen 
besluta att bevis ska tas upp vid en utländsk domstol. Sådan 
bevisupptagning får avse syn, skriftligt bevis eller förhör 
med vittne, sakkunnig, part under sanningsförsäkran, 
målsägande eller den som avses i 36 kap. 1 § andra eller 
tredje styckena rättegångsbalken.

Denna lag tillämpas inte om lagen (2000:562) om internationell 
rättslig hjälp i brottmål, Europaparlamentets och rådets 
förordning (EU) 2020/1783 av den 25 november 2020 om samarbete 
mellan medlemsstaternas domstolar i fråga om bevisupptagning i 
mål och ärenden av civil eller kommersiell natur eller lagen 
(2017:1000) om en europeisk utredningsorder är tillämplig.
Lag (2022:623).

2 § Enskild part som begärt bevisupptagning eller som eljest enligt
lag har att utgiva kostnaden därför åligge att inom tid som honom av
rätten förelägges antingen till rätten avlämna skriftlig förbindelse
av två vederhäftiga, inom riket bosatta personer, vilka en för båda
och båda för en borga såsom för egen skuld för den kostnad åtgärden
kan medföra, eller ock erlägga det belopp vartill rätten finner
kostnaden kunna skäligen beräknas. Försummas det och har
bevisupptagningen begärts av part, vare frågan därom förfallen.

Vad nu sagts skall ej äga tillämpning, då kostnad för
bevisupptagning skall utgivas av staten såsom part eller annars skall
utgå av allmänna medel. Lag (1996:1627).

3 § Då rätten beslutat bevisupptagning vid utländsk domstol samt, i
fall som avses i 2 §, vad där är föreskrivet blivit fullgjort, utfärde
rätten framställning till den utländska domstolen om bevisupptagningen
enligt bestämmelser som regeringen meddelar.

Framställning om bevisupptagning skall av rätten tillställas
Justitiedepartementet för vidare åtgärd. Framställning enligt den i
Haag den 18 mars 1970 dagtecknade konventionen om bevisupptagning i
utlandet i mål och ärenden av civil eller kommersiell natur får i
stället översändas till myndighet i den främmande staten som utsetts
att mottaga sådan framställning (centralorganet). Där enligt regeringens
förordnande omedelbar skriftväxling med den utländska domstolen må äga
rum, översändes framställning om bevisupptagning till den domstolen.
Lag (2000:566).

4 § Närmare bestämmelser om gäldande av kostnad för bevisupptagning
som avses i denna lag meddelas av Konungen.
Lag (1946:818) om bevisupptagning åt vissa internationella organ

1 § En framställning från domstol eller skiljedomstol, som ska
avgöra tvist mellan stater, eller annat internationellt organ,
som tillsatts för behandling av sådan tvist, om att vidta
någon åtgärd som hör till tvistens behandling, såsom
upptagande av ed eller av bevis genom vittne, sakkunnig eller
syn eller av skriftligt bevis, ska prövas av regeringen. Om
regeringen bifaller framställningen, ska åtgärden vidtas
enligt bestämmelserna i denna lag.

En begäran hos Regeringskansliet (Justitiedepartementet) av
Europeiska unionens domstol att ett vittne eller en sakkunnig
ska höras vid svensk domstol ska av Regeringskansliet
(Justitiedepartementet) överlämnas till  behörig domstol. Den
begärda åtgärden ska vidtas enligt bestämmelserna i denna lag.
I stället för vad som sägs i 6 § gäller dock att kostnaderna i
ärendet ska betalas av den domstol som begärt åtgärden.
Lag (2010:576).

2 § Åtgärd som i 1 § sägs skall vidtagas av allmän underrätt.

Är framställning gjord om upptagande av ed, anställande av förhör,
upptagande av skriftligt bevis eller syn å föremål som lämpligen kan
flyttas till rätten, ankomme åtgärden på den rätt, inom vars område
den som skall fullgöra edgång eller höras eller som innehar handling
eller föremål, varom fråga är, har sitt hemvist eller någon tid
uppehåller sig; där han samtyckt att vid annan rätt fullgöra vad av
honom äskas, skall dock åtgärden vidtagas av den rätten. Är fråga om
syn å fastighet eller å föremål som ej lämpligen kan flyttas till
rätten, tillkomme sådan åtgärd den rätt, inom vars område fastigheten
är belägen eller föremålet finnes.

Annan åtgärd än nu sagts skall vidtagas av den rätt Konungen
bestämmer.

3 § Prövar rätten att begärd åtgärd ej kan vidtagas, avlåte rätten
meddelande därom till sökanden med uppgift om skälen för beslutet.

Finner rätten att det jämlikt 2 § andra stycket tillkommer annan rätt
att vidtaga åtgärd varom fråga är, skall framställningen översändas
till den rätten och meddelande därom tillställas
utrikesdepartementet.

4 § Möter ej för äskad åtgärd laga hinder, utsätte rätten dag för
ärendets företagande.

Om den utsatta dagen låte rätten underrätta sökanden.

5 § I fråga om ärendets behandling vid rätten skall lända till
efterrättelse vad om rättegång vid svensk domstol finnes stadgat;
ärendet skall anses som bevisupptagning utom huvudförhandling.

6 § Rätten fastställe det belopp, vartill kostnad för delgivning
uppgår. Sådan kostnad så ock av rätten bestämd ersättning till den
som, utan att vara part, tillstädeskommit vid rätten eller något
fullgjort skall gäldas av statsverket.

7 § Sedan ärendet blivit fört till slut, låte rätten protokoll över
vad däri förekommit tillställas sökanden och översände till
utrikesdepartementet uppgift å de kostnader åtgärden enligt 6 § eller
eljest medfört.

8 § Meddelande som skall avlåtas till sökanden eller part varde av
rätten översänt till utrikesdepartementet för vidare åtgärd.
Lag (1946:819) om upptagande av ed för rättighets tillvaratagande i utlandet

1 § Behöver någon få en uppgift bekräftad med ed, antingen av
honom själv eller av någon annan, för att i utlandet ta till
vara sin rätt till arv, försäkring, pension, skadestånd,
underhållsbidrag eller någon annan rättighet som tillkommer
honom, får sådan ed tas upp av tingsrätt.

Vad som sägs i första stycket gäller också den som för att få
idka näring inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet eller i
Schweiz behöver bekräfta med ed att han inte varit försatt i
konkurs. Lag (2001:58).

2 § Ed får inte avläggas av den som är under femton år, eller av den som
på grund av en psykisk störning befinns sakna erforderlig insikt om
edens  betydelse. Lag (1991:1554).

3 § I fråga om upptagande av ed skall gälla vad svensk lag därom
föreskriver.

Framställes begäran att vid edens avläggande skola användas andra
ordalag än i svensk lag äro stadgade, eller att eljest vid edens
upptagande skall förfaras annorledes än svensk lag föreskriver, eller
att expedition i ärendet skall utfärdas i annan form än som är
föreskriven eller vanlig här i riket, pröve rätten huruvida det må ske.
Lag (1946:864) om återgäldande av kostnad  för blodundersökning i brottmål 

I fråga om skyldighet att till statsverket återgälda kostnad för 
tagande av blodprov å den som misstänkes för brott samt undersökning 
av sådant blodprov skall vad i 31 kap. rättegångsbalken är stadgat om 
kostnad, som enligt rättens beslut utgått av allmänna medel, äga 
motsvarande tillämpning. 

Vad nu stadgats gälle ej blodprov, erforderligt för läkarundersökning, 
som någon enligt lag eller författning är skyldig att undergå. Lag 
(1976:1138).
Kungörelse (1947:1004) angående Riksåklagarämbetets övertagande av vissa ämbetsåtgärder, som hittills ankommit på Justitiekanslersämbetet 

Vad Kungl. Maj:t i särskilda författningar föreskrivit därom, att åtgärd 
skall prövas eller vidtagas av justitiekanslersämbetet, eller att till 
justitiekanslersämbetet skall insändas yttrande, meddelande, uppgift 
eller annan handling, skall istället avse riksåklagarämbetet, där nu 
ifrågavarande bestämmelser avse den verksamhet, som 
justitiekanslersämbetet under Kungl. Maj:t hittills utövat såsom högsta 
åklagarmyndighet i riket.

Vad sålunda stadgats medför dock icke ändring i de bestämmelser, som 
gälla justitiekanslersämbetets befattning med tryckfrihetsmål eller som 
avse ämbetets ställning som chefsmyndighet för åklagarna vid 
krigsdomstolarna.
Lag (1947:164) om förbud  mot politiska uniformer 

1 §  Bärande av uniform eller liknande klädedräkt, som tjänar att
utmärka bärarens politiska meningsriktning, vare förbjudet. Förbud
som nu sagts avser jämväl uniformsdel, armbindel eller annat därmed
jämförligt i ögonen fallande kännetecken.

2 § Den som bryter mot vad i 1 § är föreskrivet, döms till böter. Det
som olovligen har burits skall förklaras förverkat. Lag (1991:265).

3 §  har upphävts genom lag (1991:265).
Kungörelse (1947:175) angående Postverkets ensamrätt till brevbefordran m.m. 

1 § Statens postverk äger ensamrätt till regelbunden befordran mot
avgift av slutna brev ävensom öppna försändelser innehållande helt
eller delvis skrivna meddelanden.

2 § Den som driver regelbunden yrkesmässig trafik är skyldig att för
postverkets räkning mot skälig ersättning befordra post.

3 § För befordran med trafikmedel i regelbunden yrkesmässig trafik må
den som betjänar sådant trafikmedel icke mottaga försändelse som i 1 §
avses annorledes än för postverkets räkning eller för att avlämnas
till postverket.

Utan hinder av vad i första stycket sägs må dock med trafikmedel i
regelbunden yrkesmässig trafik befordras

a) öppna försändelser innehållande skrivna meddelanden, vilka
uteslutande avse uppdrag för trafikföretaget att å ort som beröres av
trafiken uträtta ärenden för uppdragsgivarnas räkning,

b) försändelser innehållande mjölknotor och liknande meddelanden jämte
därtill hörande bilagor, vilka medtagas vid transport av mjölkflaskor,
samt

c) försändelser, vilka i tjänsten utväxlas mellan befattningshavare
inom trafikföretaget, mellan trafikföretag, vilka sinsemellan hava
samtrafik, mellan trafikföretag och dess kommissionärer, agenter eller
ombud eller mellan militära myndigheter i samband med
militärtransporter.

Å försändelse som i b) och c) avses skall finnas uppgift om
avsändarens namn. Därjämte skall dylik försändelse förses med
anteckningen ''mjölknotor'' respektive ''tjänstesak'' eller annat
motsvarande uttryck. Kungörelse (1953:92).

4 §*/k/ 1 mom. */-k/ Den som för annans räkning än postverkets bedriver
sådan postbefordran som avses i 1 § döms till böter, och vare dessutom
pliktig att till postverket utge ersättning med belopp motsvarande
postavgiften för försändelse, som obehörigen befordrats. Lag (1991:266).

2 mom. Bryter någon mot förbud som i 3 § stadgas, straffes på sätt i 1
mom. sägs, och vare jämväl den som bedriver trafiken förfallen till
enahanda ansvar, såframt förseelsen begåtts med hans vetskap.
Ersättningsskyldighet varom i 1 mom. förmäles åvilar den som för
befordran mottagit försändelse i strid mot förbudet i 3 § samt, därest
jämväl den som bedriver trafiken straffas, denne och mottagaren en för
båda och båda för en.

3 mom. Befinnes med anteckning enligt 3 § sista stycket försedd
försändelse vara av sådant innehåll, att den icke bort på sätt som
skett fortskaffas, är avsändaren förfallen till ansvar och
ersättningsskyldighet som i 2 mom. stadgas.

5 § har upphävts genom lag (1991:266).
Lag (1947:276) om kungörande  i kyrka vid förfall för präst 

Där enligt lag eller särskild författning eller bestämmelse i
kyrkohandboken kungörande skall ske i kyrka beträffande äktenskaps
ingående eller annan kungörelse skall där uppläsas eller anslås, skall,
om prästen av sjukdom eller annat hinder är urståndsatt att fullgöra vad
på honom därutinnan ankommer, detta fullgöras av ledamot eller suppleant
i kyrkorådet, som av kyrkorådet blivit därtill utsedd.
Kungörelse (1947:32) om betesreglering inom Nedertorneå och Karl Gustavs socknar i Norrbottens län

Kungl. Maj:t har, på framställning av landstinget och
hushållningssällskapet i Norrbottens län och med stöd av 12  § lagen den
2 juni 1933 (nr 269) om ägofred, funnit gott förordna, att inom
Nedertorneå och Karl Gustavs socknar i länet betesreglering å skogs-
eller utmark, som omförmäles i sagda paragraf, må äga rum på sätt och
under villkor, som stadgas i 13-19  §§ samma lag.
Kungörelse (1947:323) om utgallring ur statliga ämbetsverks och myndigheters arkiv av till apoteksräkningar hörande bilagor 

Statliga ämbetsverk och myndigheter skola icke vidare, där ej särskilda 
omständigheter annat föranleda, vid insändande till reviderande 
myndighet av sina räkenskaper bilägga till apoteksräkningar hörande 
bilagor (recept jämte följsedlar till kollegialräkningsverifikationer). 
Bilagorna skola i stället förvaras hos vederbörande ämbetsverk eller 
myndighet för att under fyra år efter utgången av det kalenderår, under 
vilket räkenskaperna skola överlämnas till vederbörande 
granskningsmyndighet, vara tillgängliga för den reviderande myndigheten, 
varefter de skola utgallras. Utgallring må även ske retroaktivt.
Förordning (1947:339) om rätt att vid taxering för inkomst njuta avdrag för avgifter till vissa stiftelser, m.m. 

1 §. Vid beräkning av nettointäkt av rörelse enligt kommunalskattelagen 
och förordningen om statlig inkomst- och förmögenhetsskatt äger 
skattskyldig njuta avdrag för belopp, som enligt särskilda, mellan 
statens bränslekommission för Kungl. Maj:t och kronan, å ena, samt 
svenska cellulosaföreningen, svenska trämasseföreningen och svenska 
trävaruexportföreningen, å andra sidan, den 1 april respektive den 8 maj 
1947 träffade avtal under beskattningsåret tillgodoförts stiftelsen 
cellulosaindustriens konjunkturutjämningsfond, stiftelsen 
trämasseindustriens konjunkturutjämningsfond eller stiftelsen 
trävaruindustriens konjunkturutjämningsfond.

Medel, vilka utbetalas från någon av stiftelserna till skattskyldig, som 
äger njuta avdrag för till stiftelsen inbetalade belopp, skola hos 
mottagaren upptagas såsom intäkt av rörelse för det beskattningsår, då 
medlen kommit honom till godo.

2 §. I 1 § nämnda stiftelser äro icke skyldiga att erlägga skatt för 
inkomst och förmögenhet.

3 §. Kungl. Maj:t äger utfärda för tillämpning av denna förordning 
erforderliga föreskrifter.
Byggnadslag (1947:385) 

/Författningens text finns bara i tryckt version/
Kungörelse (1947:643) om överbringande av rättegångsfullmakt genom telegram 

Vill någon överbringa rättegångsfullmakt genom telegram, skall
fullmakten i huvudskrift uppvisas hos ett företag som driver
televerksamhet. Den som hos ett sådant företag tar emot
telegrammet skall teckna bevis på fullmakten, att den blivit
uppvisad, och på telegramblanketten, att den där gjorda avskriften
ordagrant överensstämmer med huvudskriften; sistnämnda bevis
skall ingå i det telegram, som avsändes.

Telegrammet, som må befordras även med telefon, skall vid
befordringen i föreskriven ordning kollationeras; bevis därom skall
meddelas på det utskrivna telegrammet. Förordning (1993:619).
Kungörelse (1947:644) om anställande av allmän tolk m.m. 

4 § En allmän tolk har rätt till dagarvode med 300 kronor för varje 
förrättningsdag. För en dag när högst två timmar har tagits i anspråk 
är dagarvodet dock 200 kronor. Tolken har även rätt till resekostnads  
ersättning och traktamente enligt allmänna resereglementet (1952:735). 
Resekostnadsersättning fastställs enligt reseklass B. Dagarvode 
betalas även för varje särskild resdag, när minst åtta timmar mellan 
klockan 6 och 24 har tagits i anspråk för resan. 

Är en tolk i egenskap av nämndeman berättigad till dagarvode och 
ersättning för resekostnad, skall dagarvodet enligt denna paragraf 
minskas med beloppet av det arvode som han är berättigad till som 
nämndeman. Tolken har i detta fall inte rätt till 
resekostnadsersättning eller traktamente. Förordning (1979:777). 

5 § Ersättningarna betalas av allmänna medel genom domstolsverkets 
försorg. Tjänstgöringen skall styrkas med ett intyg av tingsrätten. 
Förordning (1979:777).
Kungörelse (1947:921) om expediering av  beslut angående ändring i rikets indelning m.m. 

1 § När ett beslut om indelningsändring enligt lagen (1979:411) om
ändring i rikets indelning i kommuner, landstingskommuner och
församlingar har meddelats, skall en avskrift av beslutet sändas till
statistiska centralbyrån, kammarkollegiet, riksskatteverket, statens
planverk, statens lantmäteriverk och länsstyrelsen. Om beslutet avser
ändring i församlingsindelningen, skall en avskrift sändas även till
domkapitlet och stiftsnämnden. Förordning (1979:774).

2 § När ett beslut om fastställelse eller ändring av regionplan,
generalplan, stadsplan eller byggnadsplan har meddelats, skall en
avskrift av beslutet snarast möjligt sändas till statens planverk,
byggnadsnämnden, fastighetsbildningsmyndigheten och fastighets
registermyndigheten.

När länsstyrelsens beslut har vunnit laga kraft eller, om regeringen har
beslutat i ärendet, när beslutet har meddelats, skall länsstyrelsen
sända en kopia av planen med tillhörande bestämmelser och beskrivning
till planverket, fastighetsbildningsmyndigheten och
fastighetsregistermyndigheten. Om beslutet gäller en regionplan, skall
en sådan kopia sändas även till de berörda byggnadsnämnderna. Förordning
(1979:774).

3 § När ett förordnande enligt byggnadslagen (1947:385) om förbud mot
nybyggnad eller mot schaktning, fyllning, trädfällning eller därmed
jämförliga åtgärder har meddelats, skall en avskrift av beslutet sändas
till byggnadsnämnden och fastighetsbildningsmyndigheten. Om
länsstyrelsen har meddelat beslutet, skall avskriften sändas så snart
beslutet har vunnit laga kraft. Förordning (1979:774).

4 § Beslut som avses i 1-3 §§ bör, utöver vad som anges i dessa
paragrafer, sändas till de myndigheter och organisationer som behöver
beslutet för sin verksamhet. Förordning (1979:774).

5 § Vid kopiering av en plan som avses i 2 § bör kommunen och andra som
berörs av beslutet och som begär det få tillfälle att för egen räkning
samtidigt utföra önskat antal kopior.

Om inte sökanden bekostar kopiornas utförande eller särskilda
omständigheter föranleder annat, bör Liber Grafiska Aktiebolag anlitas
för att utföra kopiorna.

Om sökanden skall bekosta kopiorna, skall länsstyrelsen förelägga honom
viss tid, inom vilken kopiorna skall vara länsstyrelsen tillhanda. Om
sökanden inte iakttar tidsfristen, får länsstyrelsen utföra kopiorna på
sökandens bekostnad. Förordning (1979:774).

6 § Kostnaderna för kopior, som inte skall betalas av sökanden, betalas
av länsstyrelsen. Förordning (1979:774).

Övergångsbestämmelser

1987:703

Den upphävda kungörelsen skall dock fortfarande tillämpas i fråga om
sådana planer och beslut som enligt 17 kap. plan- och bygglagen
(1987:10) skall prövas enligt bestämmelserna i byggnadslagen (1947:385).
Kungörelse (1947:950) om fingeravtryck m.m. 

1 § Fingeravtryck och fotografi skola tagas av den som av myndighet i 
riket 

1. häktats som misstänkt för brott eller samhällsfarlig asocialitet 
eller i anledning av att fråga uppstått om hans utlämnande till 
främmande stat, eller  

2. anhållits som misstänkt för brott, om han är okänd och undandrager 
sig att uppgiva namn, hemvist eller födelsetid eller därom lämnar 
uppgifter, vilka kunna antagas vara osanna, eller 

3. anhållits som misstänkt för brott, därest fingeravtryck eller 
fotografianses vara till gagn för att utröna, om den anhållne förövat 
brottet eller annat brott, eller för att eljest vinna erforderlig 
utredning eller därest den anhållne anses farlig för den allmänna 
säkerheten eller sedligheten, eller 

4. tagits i förvar i anledning av att fråga uppstått om hans avvisning, 
förpassning, förvisning eller utvisning ur riket; dock skall i fall som 
avses i 34 och 70 §§ utlänningslagen fingeravtryck och fotografitagas 
endast då sådant påkallas av särskild anledning. 

Fingeravtryck och fotografi skola jämväl tagas av den som vid sin 
ankomst till riket icke tillförlitligen kan styrka sin identitet. 
Kungörelse (1967:511). 

2 § Då så erfordras för vinnande av utredning om brott, varå fängelse 
kan följa, må fingeravtryck och fotografi tagas av den som misstänkes 
för brottet, även om han icke är anhållen eller häktad därför, ävensom 
av person som icke är misstänkt för brottet. Kungörelse (1967:511). 

3 § Av den som är anhållen eller häktad som misstänkt för brott må 
jämväl tagas avtryck av hand eller fot. Vad nu sagts gälle ock annan, om 
det erfordras för att vinna utredning om brott, varå fängelse kan följa. 
Kungörelse (1967:511). 

4 § Har den, av vilken jämlikt 1 § tagits fotografi, sedermera 
förändrats till utseendet eller föreligger eljest skälig anledning, må 
nytt fotografi tagas; dock må sådan åtgärd vidtagas endast i fråga om 
person, som icke är på fri fot. 

5 § Avtryck och fotografi som i denna kungörelse sägs tagas där så kan 
ske genom vederbörande undersökningsledares försorg. Skall åtgärden 
vidtagas annorledes än i samband med förundersökning angående brott, 
ankommer det på vederbörande polismyndighet att vidtaga densamma. 

Har fingeravtryck eller fotografi, som jämlikt 1 § skall tagas, ej 
tagits av myndighet som nu är sagd, skall myndigheten underrätta 
styresmannen för den kriminalvårdsanstalt, där personen förvaras, 
varefter åtgärden vidtages i anstalten. Kungörelse (1974:522). 

6 § Fingeravtryck och fotografi, som tagits enligt denna kungörelse, 
skola i erforderligt antal exemplar jämte beskrivning av personen 
skyndsamt insändas till rikspolisstyrelsen. Kungörelse (1967:511). 

7 § Närmare anvisningar rörande sättet för tagande av fingeravtryck och 
fotografi samt om antalet sådana avtryck och fotografier meddelas av 
rikspolisstyrelsen. Kungörelse (1967:511).
Kungörelse (1947:970) om överflyttande å Arbetsmarknadsstyrelsen av de uppgifter, som tillkomma Statens arbetsmarknadskommission

Kungl. Maj:t har funnit gott förordna, att vad i allmän författning 
eller genom särskilda Kungl. Maj:ts beslut finnes stadgat rörande 
statens arbetsmarknadskommission i stället skall i tillämpliga delar 
avse arbetsmarknadsstyrelsen.
Förordning (1948:195) om ersättning och belöning av statsmedel vid biträde åt ordningsmakten 

1 § Har någon biträtt polismyndighet, polisman eller ordningsvakt vid 
ingripande mot person, som stört den allmänna ordningen eller begått 
eller misstänkts för brott eller kunnat antagas vara farlig för allmän 
säkerhet, och har till följd av ingripandet skada till person eller 
egendom tillskyndats honom, skall ersättning för skadan utgivas av 
allmänna medel. Ersättning skall dock ej utgå, då biträde varken 
påkallats eller eljest synts nödigt, ej heller då det lämnats mot 
uttryckligt förbud av polisverksamhetens utövare. 

Ersättningen skall bestämmas enligt de i 6 kap. strafflagen 
beträffande skadestånd stadgade grunderna; dock att därvid i fall som 
i 4 § nämnda kap. sägs avseende ej skall fästas vid tillgångarna hos 
den som må vara ansvarig för skadan. 

Vad i första stycket är stadgat skall äga motsvarande tillämpning om 
någon till följd av ingripande som där avses fått vidkännas utgift 
eller eljest lidit ekonomisk förlust, ehuru skada till person eller 
egendom ej tillskyndats honom. 

2 § Belöning må av allmänna medel tilldelas den som vid biträde åt 
polismyndighet, polisman eller ordningsvakt i fall som i 1 § sägs 
visat särskild rådighet och nit. 

3 § Rätt till ersättning eller belöning prövas av länsstyrelsen i den 
ort, där ingripandet skett. 

Ansökning om ersättning skall göras inom ett år från det ingripandet 
ägde rum eller skadan inträffade. 

4 § Vid ansökning om ersättning bör fogas utredning om 
ersättningsanspråkets uppkomst och omfattning. Finnes nödigt att för 
vinnande av fullständig utredning i ärendet någon höres såsom vittne 
eller upplysningsvis, äger länsstyrelsen förordna om sådant förhör vid 
allmän underrätt. Ersättning till den som inkallats till förhör skall 
utgå av allmänna medel. 

Skriftligt besked angående länsstyrelses beslut om ersättning enligt 
denna förordning skall, där det begärts, utan avgift tillhandahållas 
sökanden. 

5 § För belopp, som statsverket jämlikt 1 § första stycket utgivit 
till den skadelidande, inträder statsverket i dennes rätt mot den som 
är ansvarig för skadan. 

6 § Förslag rörande belöning uppgöres av polischefen i den ort, där 
ingripandet skedde. Förslaget bör ingivas till länsstyrelsen senast 
inom tre månader efter ingripandet. 

7 § Över länsstyrelsens beslut i ärende rörande belöning må klagan ej 
föras. 

8 § Närmare föreskrifter om tillämpningen av denna förordning meddelas 
av Konungen.
Kungörelse (1948:196) med bestämmelser angående tillämpningen av förordningen om ersättning och belöning av statsmedel vid biträde åt ordningsmakten 

1 § Ansökan om ersättning enligt förordningen om ersättning och 
belöning av statsmedel vid biträde åt ordningsmakten göres hos 
polischefen i den ort, där ingripandet ägde rum eller skadan 
inträffade. Polischefen har att med eget yttrande insända ansökningen 
till länsstyrelsen. 

Ärende rörande ersättning och belöning skall avgöras utan dröjsmål. 

Länsstyrelsen skall sända beslut om ersättning eller belöning till 
rikspolisstyrelsen, som skall betala ut beloppet. Kungörelse 
(1964:852). 

2 § Den som enligt nyssnämnda förordning inkallats till förhör vid 
allmän domstol äger åtnjuta ersättning för inställelsen av allmänna 
medel enligt de grunder och i den ordning, som stadgats för vittnen i 
brottmål. 

3 § Statsverkets rätt mot den som är ansvarig för skada, som avses i 
nämnda förordning, skall bevakas av den länsstyrelse, som prövat 
ärendet. Finnes anledning antaga att den som är ansvarig för skadan 
saknar förmåga att återgälda belopp, som utgivits av statsmedel, må 
länsstyrelsen icke mot honom vidtaga åtgärder, som föranleda kostnader 
för statsverket. 

4 § har upphävts genom kungörelse (1964:852). 

5 § Talan mot länsstyrelsens beslut om ersättning föres hos Kungl. 
Maj:t genom besvär. Kungörelse (1964:852).
Kungörelse (1948:240) angående allmänna  villkor och bestämmelser för lån ur luftfartslånefonden 

1 § Lån ur luftfartslånefonden beviljas av Kungl. Maj:t dels för inköp 
av flygplan, som skola användas i yrkesmässig luftfart, samt delar och 
tillbehör därtill, dels ock för uppförande av för yrkesmässig luftfart 
erforderliga byggnader och andra anläggningar. 

2 § Ansökning om lån skall innehålla uppgifter om -- förutom det sökta 
lånets belopp och den säkerhet sökanden kan ställa -- flygplantyp, 
materielslag och avsedd användning samt, när fråga är om uppförande av 
byggnader eller andra anläggningar, kostnadsberäkningar, ritningar och 
situationsplan. 

3 § Beviljat lån utlämnas av statskontoret mot av ämbetsverket godkänd 
skuldförbindelse jämte den säkerhet, som kan hava av Kungl. Maj:t 
fastställts vid lånets beviljande. 

4 § Å lyftat lånebelopp skall utgå ränta, räknat från lyftningsdagen, 
enligt vad särskilt finnes föreskrivet. 

Lånet skall återbetalas under viss av Kungl. Maj:t bestämd tidrymd, 
dock högst tio år för flygplan samt delar och tillbehör därtill och 
fyrtio år för byggnader eller andra anläggningar, allt räknat från 
första lyftningsdagen; låntagaren dock obetaget att före lånetidens 
utgång på en gång inbetala ogulden del av lånet. 

Å kapitalbelopp, som ej gäldas inom föreskriven tid, skall utgå 
dröjsmålsränta enligt i särskild ordning fastställda grunder. 

5 § Fullgör icke låntagaren sina förpliktelser i fråga om räntelikvid 
eller amortering, skall det, efter anmälan av statskontoret, ankomma 
på Kungl. Maj:t att bestämma, huruvida eller i vad mån erhållet lån 
skall genast återbetalas. 

Övergångsbestämmelser 

1948:240 

Denna kungörelse träder i kraft den 1 juli 1948, då kungörelsen den 16 
december 1927 (nr 490) angående allmänna villkor och bestämmelser för 
lån ur luftfartslånefonden skall upphöra att gälla; dock skall 
sistnämnda kungörelse fortfarande äga tillämpning beträffande lån, som 
beviljats före den 1 juli 1948.
Kungörelse (1948:385) om bevarande av deklarationer jämte  tillhörande uppgifter för 1938 års allmänna fastighetstaxering 

Kungl: Maj:t har funnit gott förordna, att vad i 6 § kungörelsen den 
28 september 1928 (nr 382) med vissa föreskrifter rörande 
taxeringsförfarandet finnes stadgat angående förstörande av 
fastighetsdeklarationer jämte tillhörande uppgifter icke skall äga 
tillämpning beträffande deklarationer och uppgifter, vilka avgivits 
till ledning vid 1938 års allmänna fastighetstaxering; skolande dessa 
handlingar för framtiden bevaras.
Kungörelse (1948:386) angående bevarande för framtiden av vissa  självdeklarationer m.m. 

Kungl. Maj:t har funnit gott att, med stöd av 56 § 1 mom. sjunde och åttonde 
styckena taxeringsförordningen den 28 september 1928 (nr 379), förordna att 
år 1939 till ledning vid egen taxering för inkomst eller förmögenhet inom 
Stockholms stad samt Stockholms, Östergötlands, Malmöhus, Göteborgs och Bohus, 
Västmanlands och Västernorrlands län avlämnade självdeklarationer och andra 
uppgifter skola förvaras jämväl efter utgången av den i förstnämnda 
författningsrum angivna tiden; dock att, där hos samma myndighet förvaras såväl 
av deklarationsskyldig för ifrågavarande år avgiven allmän självdeklaration 
som av den deklarationsskyldige för samma år avgiven särskild självdeklaration, 
vad ovan är stadgat icke skall äga tillämpning beträffande den särskilda 
självdeklarationen. 

Övergångsbestämmelser 

1948:386 

Denna kungörelse träder i kraft den 1 juli 1948. 

Genom denna kungörelse upphäves kungörelsen den 18 december 1942 (nr 974) 
angående tid för förvaring av vissa självdeklarationer m.m.; dock att sådana 
i sistnämnda kungörelse angivna handlingar, som äro av betydelse vid 
fastställande av ännu icke åsatt taxering till krigskonjunkturskatt, skola 
bevaras till dess handlingarna icke vidare äro behövliga för nyssnämnda 
ändamål.
Förordning (1948:497) om rätt att vid taxering för inkomst njuta avdrag för avgifter till vissa stiftelser, m.m.

1 §. Vid beräkning av nettointäkt av rörelse enligt kommunalskattelagen 
och förordningen om statlig inkomstskatt äger skattskyldig njuta avdrag 
för belopp, som enligt särskilda, mellan statens bränslekommission för 
Kungl. Maj:t och kronan, å ena, samt Svenska trävaruexportföreningen, 
Svenska cellulosaföreningen, Svenska trämasseföreningen ävensom 
Kopparfors aktiebolag och Storviks sulfit aktiebolag, å andra sidan, den 
18 mars respektive den 30 april och den 13 maj 1948 träffade avtal under 
beskattningsåret tillgodoförts Stiftelsen Trävaruindustriens 
konjunkturutjämningsfond, Stiftelsen Cellulosaindustriens 
konjunkturutjämningsfond, Stiftelsen Trämasseindustriens 
konjunkturutjämningsfond eller Stiftelsen Kopparfors och Storviks fond 
för konjunkturutjämnande, sociala och skogsförbättrande åtgärder.

2 §. Skyldighet att erlägga skatt för inkomst och förmögenhet föreligger 
icke för de i 1 § nämnda stiftelserna, ej heller för följande, enligt de 
i 1 § omförmälda avtalen med Svenska cellulosaföreningen och Svenska 
trämasseföreningen grundade stiftelser, nämligen Stiftelsen 
Centralfonden för anställda inom skogsbruket och skogsindustrien, 
länsstiftelser för det enskilda skogsbruket och företagsstiftelser för 
social verksamhet.

3 §. Medel, vilka utbetalas från någon av de i 2 § angivna stiftelserna 
till skattskyldig, för vilken avdragsrätt föreligger enligt 1 §, skola 
hos mottagaren upptagas såsom intäkt av rörelse för det beskattningsår, 
då medlen kommit honom till godo.

Vad i första stycket sägs angående av stiftelse till den skattskyldige 
utbetalade medel skall äga motsvarande tillämpning beträffande sådana 
stiftelsens medel, vilka eljest kommit den skattskyldige till godo.

4 §. Kungl. Maj:t äger utfärda för tillämpning av denna förordning 
erforderliga föreskrifter.

Övergångsbestämmelser

1948:497

Denna förordning träder i kraft dagen efter den, då förordningen enligt 
därå meddelad uppgift utkommit från trycket i Svensk 
författningssamling; dock att förordningen icke skall äga tillämpning 
beträffande 1948 års taxering.
Kungörelse (1948:694) med vissa  föreskrifter om vad domstol har  att iakttaga vid handläggning  av militära mål 

1 § Av dom eller slutligt beslut i militärt brottmål skall framgå
att domen eller beslutet avser sådant mål. Domen eller beslutet
skall tillika innehålla uppgift om den tilltalades fullständiga
namn och registreringsnummer samt grad eller tjänsteklass.

Häktas någon för brott av beskaffenhet att fråga om ansvar därför
skall handläggas som militärt mål, skall i häktningsbeslutet
angivas att misstanken avser sådant brott.

2 § Då rätten beslutar att försvarsarrest skall bestå, skall den
som närmast äger bestraffningsrätt i disciplinmål över den
arresterade genast underrättas därom.

Begäres rättens prövning av beslag, varom förordnande meddelats
av befattningshavare vid krigsmakten, skall rätten, så snart
begäran inkommit, därom underrätta den som meddelat förordnandet.

3 § Sedan underrätts eller hovrätts dom eller slutliga beslut
i fullföljt disciplin- eller ersättningsmål vunnit laga kraft
eller högsta domstolens dom eller slutliga beslut i dylikt
mål givits, skola originalbilagor som höra till protokollet
i disciplin- eller ersättningsmålet återställas till den
avdelning, vid vilken sistnämnda mål avgjorts.
Kungörelse (1948:803) med förordnande  jämlikt 4 § 4 mom. andra stycket  lagen den 17 juni 1948 (nr 434)  angående införande av nya lagen  om försäkringsrörelse 

Kungl. Maj:t har, med stöd av 4 § 4 mom. andra stycket lagen den 17  
juni 1948 angående införande av nya lagen om försäkringsrörelse,  
funnit gott förordna, att vad i 292 § sistnämnda lag är stadgat skall  
från och med den 1 januari 1949 gälla samtliga bolag, å vilka nya  
lagen om försäkringsrörelse skall äga tillämpning.
Kungörelse (1948:815) angående mellan Sverige  och Argentina träffad överenskommelse om  ömsesidigt fritagande från inkomstskatt av inkomster, härrörande från sjö- eller luftfartstrafik 

Sedan noter, av den lydelse härvid fogad bilaga utvisar, den 20 november 
1948 med Kungl. Maj:ts samtycke utväxlats mellan argentisnka 
utrikesministeriet och beskickningen i Buenos Aires rörande ömsesidigt 
fritagande från inkomstskatt av vissa inkomster, härrörande från sjö- 
eller luftfartstrafik, har Kungl. Maj:t funnit gott att - med stöd av 20 
§ lagen den 26 juli 1947 (nr 576) om statlig inkomstskatt samt 72 § 
kommunalskattelagen den 28 september 1928 (nr 370) - förordna att 
inkomster av förenämnda slag, som intjänats av i Argentina konstituerade 
företag, skola i den utsträckning, som i noterna angives, vara fria från 
beskattning här i riket. (Jämför 1974:770).
Lag (1949:165) angående beslag å vissa skrifter

1 § Är riket i krig eller krigsfara och anträffas vid
avdelning av Försvarsmakten skrift, på vilken
tryckfrihetsförordningen inte är tillämplig, och innefattar
dess spridande uppenbart sådan enligt lag straffbar uppvigling
att krigsman därigenom kan förledas åsidosätta sin
tjänsteplikt, får skriften, efter beslut av befattningshavare
som enligt lag har rätt att avgöra frågor om disciplinansvar
beträffande personal vid avdelningen, tas i beslag. Är fara i
dröjsmål, får även utan sådant beslut åtgärd som nu sagts
vidtas av annan befattningshavare av lägst fänriks tjänstegrad.
Anmälan därom skall dock skyndsamt göras hos befattningshavare
som först sagts. Denne har att genast pröva, om beslaget skall
bestå. Lag (2002:912).

2 § Har skrift med stöd av 1 § tagits i beslag, skall
befattningshavare, som meddelat beslut därom eller fastställt åtgärd
av annan befattningshavare, genast överlämna ett exemplar av skriften
jämte underrättelse om beslaget till allmän åklagare; om dennes
skyldighet att pröva beslaget gälle vad i lag är stadgat.

Övergångsbestämmelser

1949:165

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1950.

Genom lagen upphäves lagen den 26 juni 1936 (nr 328) angående
indragning av vissa skrifter; dock skall vad i nämnda lag är
föreskrivet alltjämt äga tillämpning i fråga om skrift, beträffande
vilken förordnande om indragning meddelas före nya lagens
ikraftträdande.
Kungörelse (1949:34) om betesreglering inom vissa skogsvårdsområden i Lycksele, Fredrika, Stensele, Vilhelmina, Örträsks och Åsele socknar i Västerbottens län

Med stöd av 12  § andra stycket lagen den 2 juni 1933 (nr 269) om
ägofred har Kungl. Maj:t, på framställning av skogsvårdsstyrelsen i
Västerbottens län, funnit gott förordna, att betesreglering må, på sätt
och under villkor som stadgas i 13-19  §§ samma lag, äga rum inom
följande skogsvårdsområden i Västerbottens län, nämligen Rödingträsk,
Tannsele, Brännfors, Tuggensele och Tuvträsk i Lycksele socken, Lögda,
Viska och Baksjöberg i Fredrika socken, Stornäs i Stensele socken,
Råsele, Storsele och Lövliden i Vilhelmina socken, Skarda i Örträsks
socken samt Borgsjö i Åsele socken.
Lag (1949:382) om införande av föräldrabalken 

1 § Den nu antagna föräldrabalken skall jämte vad här nedan stadgas
träda i kraft den 1 januari 1950.

2 § Genom föräldrabalken upphävas med de begränsningar nedan stadgas:

lagen den 14 juni 1917 (nr 376) om barn utom äktenskap;

lagen samma dag (nr 377) om äktenskaplig börd;

lagen samma dag (nr 378) om adoption;

lagen den 11 jni 1920 (nr 407) om barn i äktenskap;

lagen samma dag (nr 409) om makes underhållsskyldighet mot andra
makens barn;

lagen den 27 juni 1924 (mr 320) om förmynderskap; och

13 § andra, tredje och fjärde styckena lagen samma dag (nr 321)
angående införande av lagen om förmynderskap.

De övergångsbestämmelser, som meddelats till förstnämnda fem lagar så
ock till de i desamma eller i lagen om förmynderskap vidtagna
ändringar, skola fortfarande i tillämpliga delar lända till
efterrättelse.

3 § Där i lag eller särskild författning förekommer hänvisning till
lagrum som ersatts genom bestämmelse i föräldrabalken, skall denna i
stället tillämpas.

4 § Talan som avses i 2 kap. 1 eller 2 § eller i 3 kap. 3 §
föräldrabalken må ej väckas, om rätten till sådan talan på grund av
äldre lag gått förlorad före föräldrabalkens ikraftträdande.

5 § Arvode, varom färmäles i 19 kap. 12 § föräldrabalken, skall ej
utgå till Stockholms stad beträffande sådant godmanskap, som ställts
under Stockholms rådhusrätts tillsyn i samband med inregistrering av
bouppteckning, för vilken bouppteckningsavgift utgått. Lag
(1955:410).

6 § Före den 1 januari 1950 meddelad dom, varigenom överflyttning
skett av vårdnaden om barn utom äktenskap eller ock bidragsskyldighet
ådömts enligt lagen om barn utom äktenskap ller jämkning vunnits med
avseende å sådan skyldighet, skall gå i verkställighet lika med laga
krft ägande dom, där ej rätten annorlunda förordnat. Har i fråga som
nu sagts beslut under rättegången meddelats före nämnda dag, skola med
avseende å beslutet föreskrifterna i 30 § första stycket och 31 §
lagen om barn utom äktenskap fortfarande lända till efterrättelse.

7 § Vad i 20 kap. 13 § föräldrabalken stadgas skall jämväl äga
tillämpning, där någon på grund av förordnande, som i 28 § lagen om
barn utom äktenskap sägs, eller före den 1 januari 1950 meddelad dom,
som ej vunnit laga kraft, för tid efter föräldrabalkens ikraftträdande
betalat underhållsbidrag till barn utom äktenskap eller till barnets
moder och genom laga kraft ägande dom funnits icke vara underhålls
skyldig.

8 § har upphävts genom lag (1958:638).
Kungörelse (1949:464) angående tillämpning av vissa bestämmelser om flottningen i Torne och Muonio gränsälvar

Kungl. Maj:t har - sedan överenskommelsen den 17 februari 1949 mellan
Sverige och Finland om flottningen i Torne och Muonio gränsälvar
numera ratificerats - funnit gott förordna, att de i lagen den 28
april 1949 (nr 183) om flottningen i Torne och Muonio gränsälvar
omförmälda artiklarna I - V i nämnda överenskommelse ävensom den
därtill hörande stadgan skola lända till efterrättelse här i riket
från och med den 1 september 1949 och så länge överenskommelsen är
giltig.
Kungörelse (1949:491) om förbud att använda  bensolhaltigt ämne vid tillverkning av  läderskodon 

1 § Bensolhaltigt ämne må icke användas vid tillverkning av 
läderskodon. 

2 § Finner arbetarskyddsstyrelsen den fara, som regelmässigt är 
förbunden med användande av bensolhaltigt ämne vid tillverkning av 
läderskodon, i visst fall på grund av särskilt förhållande icke vara 
för handen, äger styrelsen för sådant fall medgiva undantag från det 
i 1 § stadgade förbudet. 

3 § Arbetsgivare, som bryter mot vad i 1 § är föreskrivet, döms till 
böter. Lag (1991:268).

4 § har upphävts genom kungörelse (1973:844). 

5 § Talan mot beslut av arbetarskyddsstyrelsen i fråga, som avses i 
denna kungörelse, föres genom besvär hos Konungen i den ordning, som 
är bestämd för överklagande av förvaltande myndigheters och 
ämbetsverks beslut.
Kungörelse (1949:501) om hovrättsting 

1 § Rikets hovrätter skall på nedan angivna orter hålla hovrättsting
för huvudförhandling företrädesvis i mål från de i det följande
angivna delarna av domkretsen:

                        Tingsort         Tingsområde

Svea hovrätt:           Falun            Kopparbergs län
Göta hovrätt:           Linköping eller  Linköpings domsaga,
                        Norrköping       Norrköpings domsaga och
                                         Västerviks domsaga
                        Kalmar           Kalmar län utom
                                         Västerviks domsaga
                        Örebro           Örebro län
Hovrätten över
Skåne och Blekinge:     Karlskrona       Blekinge län
                        eller Karlshamn
Hovrätten för
Västra Sverige:         Karlstad         Värmlands län

Hovrätten för
Nedre Norrland:         Gävle            Gävle domsaga och
                                         Sandvikens domsaga
                        Östersund        Jämtlands län
Hovrätten för
Övre Norrland:          Luleå            Norrbottens län

Förordning (1992:129).

2 § Inom varje tingsområde skola årligen hållas minst fyra hovrättsting.

Det åligger hovrätt att årligen före den 1 december och den 1 juni för
nästkommande kalenderhalvår kungöra ort och begynnelsedag för
hovrättsting genom anslag i hovrätten. Kungörelsen skall ock inom samma
tid inom tingsområdet anslås å en för allmänheten tillgänglig plats i de
allmänna underrätternas kanslier.

3 § Önskar part att mål skall handläggas å hovrättsting, skall han i
vadeinlaga eller genmäle eller eljest så snart ske kan göra
framställning därom och därvid angiva skälen.

4 § Finnes till visst hovrättsting intet mål att företaga till
handläggning eller prövas de till tinget utsatta målen lämpligen böra
handläggas i annan ordning, skall hovrätten avlysa tinget. Beslutet
härom skall anslås å de platser, där kungörelsen om tinget varit
anslagen.