Förordning (1981:208) om tillämpning av en konvention den 30 juni 1978 mellan Sverige och Turkiet rörande social trygghet

Regeringen föreskriver att förordningen (1981:208) om
tillämpning av konventionen den 30 juni 1978 mellan Sverige och
Turkiet rörande social trygghet med bilagor skall ha följande
lydelse till följd av en tilläggsöverenskommelse den 3 juni
1997 mellan de båda länderna. Konventionen och slutprotokollet
till konventionen skall tillämpas från och med den 1 februari
2002.

Konventionen med de senare ändringar som föranleds av
tilläggsöverenskommelsen den 3 juni 1997 mellan de båda
länderna och ett slutprotokoll bifogas denna förordning i
svensk, turkisk och engelsk text som bilagor 1-2.

Riksförsäkringsverket skall för svensk del fullgöra de
uppgifter som anges i artiklarna 8, 10, 31 och 32 i
konventionen. Riksförsäkringsverket skall även för svensk del
enligt artikel 29 i konventionen komma överens med den högsta
förvaltningsmyndigheten i Turkiet om tillämpningsbestämmelser
till denna konvention.

Övergångsbestämmelser

2001:1285

Denna förordning träder i kraft den 1 februari 2002.
Bestämmelserna i konventionens artikel 39 äger motsvarande
tillämpning i fråga om rättigheter enligt
tilläggsöverenskommelsen den 3 juni 1997.

Bilaga 1

Konvention mellan Konungariket Sverige och Republiken Turkiet
om social trygghet

Konungariket Sverige och Republiken Turkiet, som önskar reglera
de båda staternas ömsesida förbindelser på den sociala
trygghetens område, har överenskommit att sluta följande
konvention:

AVDELNING I

Allmänna bestämmelser

Artikel 1

1. I denna konvention avses med uttrycken
   1) "Turkiet" Republiken Turkiet
      "Sverige" Konungariket Sverige;

2) "lagstiftning"
    gällande lagar, förordningar och administrativa föreskrifter
    som anges i artikel 2;

3)  "behörig myndighet"
     med avseende på Turkiet
     ministeriet för arbete och social trygghet och andra behöriga
     ministerier,
     med avseende på Sverige
     regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer;

4)   "försäkringsorgan"
     de organ eller de myndigheter som svarar för tillämpningen av
     den i artikel 2 angivna lagstiftningen;

5)   "behörigt försäkringsorgan"
     det försäkringsorgan som är behörigt enligt den tillämpliga
     lagstiftningen;

6)   "förbindelseorgan"
     organ för förbindelse och information mellan de båda
     fördragsslutande staternas försäkringsorgan för underlättande
     av konventionens tillämpning samt för information till berörda
     personer beträffande rättigheter och skyldigheter enligt
     konventionen;

7)   "familjemedlem"
     en familjemedlem enligt den fördragsslutande stats lagstiftning
     inom vars territorium den inrättning, på vars bekostnad
     förmånerna utges, har sitt säte;

8)   "bosättning"
     bosättning som den definierats eller erkänts enligt den
     tillämpliga lagstiftningen;

9)   "försäkringsperioder"
     avgiftsperioder, anställningsperioder eller andra perioder som
     i den lagstiftning enligt vilken de fullgjorts betraktas som
     försäkringsperioder eller därmed jämställda perioder, däribland
     kalenderår, för vilka pensionspoäng har tillgodoräknats inom
     den svenska försäkringen för tillläggspension på grund av
     anställning eller annan förvärvsverksamhet under det
     ifrågavarande året eller en del därav;

10)  "kontantförmån", "pension", "livränta" eller "ersättning"
     en kontantförmån, pension, livränta eller ersättning enligt den
     tillämpliga lagstiftningen inberäknat alla däri ingående delar
     som utgår av allmänna medel och alla höjningar och tillägg.

2. Andra uttryck som används i denna konvention har den
betydelse som tillkommer dem enligt den tillämpliga
lagstiftningen.

Artikel 2

1. Bestämmelserna i denna konvention skall tillämpas på:

A. i Turkiet

   1) lagstiftningen om social trygghet (sjukdom, moderskap,
      arbetsskador, yrkessjukdomar, invaliditet, ålderdom och
      dödsfall),

   2) lagstiftningen om följande särskilda system för social
      trygghet

      a) pensionskassor för offentligt anställda,

      b) ålders-, invalid- och efterlevandepensionsförsäkringar för
         självständigt förvärvsverksamma (BAG-KUR),

      c) de övriga socialförsäkringskassor som ingår i
         socialförsäkringssystemet.

B. i Sverige

   lagstiftningen om

   a) sjukförsäkring med föräldraförsäkring,

   b) folkpension,

   c) försäkring för tilläggspension,

   d) allmänna barnbidrag,

   e) arbetsskadeförsäkring,

   f) arbetslöshetsförsäkring och kontant arbetsmarknadsstöd.

2. Där ej annat följer av bestämmelsen i fjärde stycket skall
konventionen jämväl tillämpas på lagstiftning som kodifierar,
ändrar eller kompletterar den lagstiftning som anges i första
stycket av denna artikel.

3. Konventionen skall tillämpas på lagstiftning om ett nytt
system eller en ny gren av social trygghet utöver den som
angetts i första stycket av denna artikel endast om de
fördragsslutande staterna träffat överenskommelse härom.

4. Konventionen skall icke tillämpas på lagstiftning som
utvidgar tillämpningsområdet för den i första stycket av denna
artikel nämnda lagstiftningen till nya grupper av
förmånstagare, om behörig myndighet i den berörda staten inom
tre månader efter lagens offentliggörande meddelar den andra
statens behöriga myndighet, att en sådan utvidgning av
konventionen icke är avsedd.

Artikel 3

1. Denna konvention gäller, i den mån ej annat däri
föreskrives, för de fördragsslutande staternas medborgare, för
personer som är eller varit omfattande av lagstiftningen i
någon av staterna samt för personer som härleder sin rätt från
en sådan person.

2. Vad beträffar Turkiet är denna bestämmelse tillämplig endast
på medborgare i sådana länder som träffat bilaterala eller
multilaterala konventioner med Turkiet.

Artikel 4

I den mån ej annat föreskrives i denna konvention likställes
vid tillämpningen av en fördragsslutande stats lagstiftning med
denna stats medborgare följande inom statens territorium
bosatta personer:

a) medborgare i den andra fördragsslutande staten,

b) flyktingar och statslösa som är bosatta i någon av de
   fördragsslutande staterna, deras familjer och efterlevande,

c) andra personer med avseende på rättigheter som de härleder
   från en medborgare i fördragsslutande stat eller från en i
   denna artikel avsedd flykting eller statslös person.

Artikel 5

Pensioner och andra kontantförmåner får, i den mån ej annat
föreskrives i denna konvention, icke minskas, ändras,
innehållas eller återkallas på grund av att förmånstagaren är
bosatt inom den andra statens territorium.

Artikel 6

Förmåner som en av de fördragsslutande staterna har att utge,
skall, i den mån ej annat föreskrives i denna konvention
utbetalas till medborgare i den andra staten som är bosatta i
en tredje stat under samma villkor och i samma omfattning som
till den första statens där bosatta medborgare.

AVDELNING II

Bestämmelser om tillämplig lagstiftning

Artikel 7

1. I den mån annat inte föreskrivs i artiklarna 8 och 9 skall
den som förvärvsarbetar i en av de fördragsslutande staterna
omfattas av lagstiftningen i den staten oavsett i vilken stat
han eller hans arbetsgivare är bosatt.

2. Den som inte förvärvsarbetar skall omfattas av
lagstiftningen i bosättningstaten.

Artikel 8

1. Har en person som är försäkrad enligt lagstiftningen i en av
de fördragsslutande staterna och anställd av en arbetsgivare i
den staten sänts ut av arbetsgivaren för att arbeta inom den
andra fördragsslutande statens territorium, skall
lagstiftningen i den förstnämnda staten fortsätta att gälla för
honom som om han var anställd i den staten under förutsättning
att arbetet inte väntas vara längre än tolv månader. Om arbetet
i den andra staten på grund av oförutsebara omständigheter
kommer att överstiga tolv månader skall lagstiftningen i den
förstnämnda staten fortsätta att gälla för honom under längst
tolv månader under förutsättning att den behöriga myndigheten i
den sistnämnda staten samtycker till detta före den första
tolvmånadersperiodens utgång.


2. Vid järnvägs- eller vägtrafikföretag eller flyglinjer
anställd resande personal med arbete i båda fördragsslutande
staterna, skall omfattas av lagstiftningen i den stat, där
företaget har sitt säte. Är vederbörande bosatt i den andra
staten, skall dock lagstiftningen i den staten tillämpas.

3. Ett fartygs besättning och andra ej blott tillfälligt på ett
fartyg sysselsatta personer skall omfattas av lagstiftningen i
den stat vars flagga fartyget för.

4. En anställd och hans medföljande familjemedlemmar skall
anses som bosatta inom den fördragsslutande stats territorium,
enligt vars lagstiftning de enligt bestämmelserna i denna
artikel skall vara försäkrade.

Artikel 9

1. Denna konvention tillämpas ej på diplomatiska företrädare
och karriärkonsuler, på den administrativa och tekniska
personalen hos beskickning och hos konsulat, som förestås av
karriärkonsul, på medlemmar av beskickningens respektive
konsulatets tjänstepersonal och på personer som uteslutande är
anställda i privat tjänst i hushållet hos diplomatiska
företrädare, karriärkonsuler och medlemmar av konsulat, som
förestås av karrärkonsul, allt i den mån denna personkrets
omfattas av Wienkonventionen om diplomatiska förbindelser
respektive Wienkonventionen om konsulära förbindelser.

2. För andra statligt anställda än som avses i första stycket
äger vid utsändning till den andra statens territorium
bestämmelserna i artikel 8 första stycket tillämpning.

Artikel 10

1. På gemensam framställning av arbetstagare och arbetsgivare
eller på framställning av självständigt förvärvsverksam person
kan de behöriga myndigheterna i de båda fördragsslutande
staterna överenskomma om undantag från bestämmelserna i
artiklarna 7-9 för vissa personer eller persongrupper. De
behöriga myndigheterna kan också utan att sådan framställning
föreligger överenskomma om sådant undantag efter hörande av
berörda personer.

2. Bestämmelserna i artikel 8 fjärde stycket äger motsvarande
tillämpning i fall som här avses.

Artikel 11

1. Turkiska arbetstagare som är sysselsatta i Sverige får, om
de så önskar, åtnjuta förmån från de frivilliga försäkringar
som tillhandahålles enligt den turkiska lagstiftningen genom
att betala avgifter och utan att andra villkor uppställes.

2. I fall då turkiska arbetstagare är underkastade den svenska
försäkringslagstiftningen innebär detta förhållande varken
hinder mot sådana arbetstagares avgiftsbetalning till den
turkiska frivilliga försäkringen eller hinder mot att turkiska
arbetstagare fortsätter att betala nämnda avgifter.

3. Arbetstagare som betalar avgifter inom den frivilliga
försäkringen tillförsäkrar sig rätten att få en fristående
ålderspension. I sådana fall tillämpas ej bestämmelserna i
artikel 21.

AVDELNING III

Särskilda bestämmelser

Kapitel 1. Sjukdom, moderskap och barns födelse

Artikel 12

Har någon haft försäkringsperioder enligt båda de
fördragsslutande staternas lagstiftningar, skall dessa perioder
för förvärv av rätt till en förmån sammanräknas i den mån de
icke sammanfaller.

Artikel 13

1. Familjemedlemmar till den som är bosatt i en
fördragsslutande stat och enligt dess lagstiftning är försäkrad
erhåller om de är bosatta i den andra fördragsslutande staten,
sjukvårdsförmåner enligt den lagstiftning som
försäkringsorganet för deras bosättningsort har att tillämpa.

2. Vad avser sjukvård för nämnda familjemedlemmar när de är
bosatta i Turkiet finns särskilda bestämmelser i ett protokoll
till denna konvention.

3. Den som har rätt till vårdförmåner enligt lagstiftningen i
en fördragsslutande stat skall fortsätta att få sådana förmåner
på den statens bekostnad när han efter tillstånd reser till den
andra fördragsslutande staten för att få vård där.

Artikel 14

1. En person, som uppbär pension enligt båda fördragsslutande
staternas lagstiftning eller enligt en av dessa, har rätt till
sjukvårdsförmåner enligt lagstiftningen i den av staterna där
han är bosatt.

2. Vad gäller sjukvård för personer som är bosatta i Turkiet
och som uppbär enbart svensk pension finns särskilda
bestämmelser i ett protokoll till denna konvention.

Kapitel 2. Ålderdom, invaliditet och efterlevande

Tillämpning av svensk lagstiftning

Artikel 15

1. Vid fastställande av rätten till tilläggspension och sådan
folkpension som beräknas på grundval av perioder av
förvärvsverksamhet skall försäkringsperioder som fullgjorts
enligt lagstiftningen i Turkiet sammanräknas med svenska
försäkringsperioder i den mån de inte sammanfaller.

2. När turkiska försäkringsperioder beaktas med stöd av första
stycket likställs 360 inom turkisk pensionsförsäkring
fullgjorda dagar med ett år för vilket pensionspoäng
tillgodoräknats enligt försäkringen för tilläggspension eller
med ett år före år 1960 för vilket till statlig inkomstskatt
taxerad inkomst beräknats.

3. För beräkning av storleken av tilläggspension beaktas endast
försäkringsperioder enligt den svenska lagstiftningen.

4. Den svenska lagstiftningens bestämmelser om beräkning av
tilläggspension för personer som är födda före år 1924 berörs
inte av denna konvention.

Artikel 16

Endast sådan folkpension som beräknats på grundval av faktiska
eller antagna perioder av förvärvsverksamhet skall vid
bosättning utanför Sverige betalas ut enligt bestämmelserna i
artikel 5.

Artikel 5 gäller inte för följande förmåner: pensionstillskott,
vårdbidrag, handikappersättning som självständig förmån och
inkomstprövade förmåner.

Artikel 17

1. Behörigt försäkringsorgan i en fördragsslutande stat skall,
när försäkringsorganet fastställer i vilken omfattning en
persons arbetsförmåga är nedsatt, tillämpa den lagstiftning som
gäller för försäkringsorganet.

2. Läkarundersökningar som bedöms nödvändiga skall på begäran
av det behöriga försäkringsorganet och på dess bekostnad
utföras av försäkringsorganet på bosättningsorten.

Tillämpning av turkisk lagstiftning

Artikel 20

Har någon haft försäkringsperioder enligt båda de
fördragsslutande staternas lagstiftningar, skall perioderna för
förvärv av rätt till förmåner enligt den turkiska
lagstiftningen sammanräknas i den mån de ej sammanfaller.

Artikel 21

Görs ansökan om pension av någon, som haft försäkringsperioder
enligt båda de fördragsslutande staternas lagstiftningar, eller
av hans efterlevande, bestämmer det behöriga turkiska
försäkringsorganet pensionsförmånerna på följande sätt:

a) försäkringsorganet fastställer enligt den lagstiftning som
det har att tilllämpa, huruvida personen i fråga med
sammanräkning av försäkringsperioderna uppfyller villkoren för
rätt till förmånen,

b) befinnes rätt till en förmån föreligga, beräknar
försäkringsorganet det teoretiska belopp som skulle ha
beviljats, om alla försäkringsperioder som fullgjorts enligt de
båda fördragsslutande staternas lagstiftningar hade fullgjorts
i Turkiet, varvid om förmånens belopp ej beror av
försäkringstidens längd detta belopp anses som teoretiskt
belopp,

c) därefter beräknar försäkringsorganet på grundval av det
enligt bestämmelserna under b) framräknade beloppet den
delförmån, vars utgivande skall ankomma på försäkringsorganet,
efter förhållandet mellan längden av de försäkringsperioder,
som skall beaktas enligt dess lagstiftning, och den sammanlagda
längden av de försäkringsperioder, som skall beaktas enligt
båda de fördragsslutande staternas lagstiftningar.

Artikel 22

För de behöriga turkiska försäkringsorganens tillämpning av
artiklarna 20 och 21 skall gälla följande regler:

1. För fastställande av försäkringsgren och behörigt
försäkringsorgan beaktas endast turkiska försäkringsperioder.

2. Som enligt den svenska lagstiftningen fullgjorda
försäkringsperioder anses försäkringsperioder inom den svenska
försäkringen för tilläggspension samt bosättningsår före år
1960, för vilka för personen i fråga beräknats till statlig
inkomstskatt taxerad inkomst.

3. Vid tillämpning av artikel 21 beaktas svenska
försäkringsperioder även om de icke anses som
försäkringsperioder enligt turkisk lagstiftning.

4. För beräkning av pensionens belopp beaktas endast inkomster
som intjänats under försäkringsperioder enligt den turkiska
lagstiftningen.

Artikel 23

1. Föreligger enligt den turkiska lagstiftningen pensionsrätt
även utan beaktande av artikel 20, utger det behöriga turkiska
försäkringsorganet pension med hänsyn tagen uteslutande till
försäkringsperioder, som skall beaktas enligt den lagstiftning
som försäkringsorganet har att tillämpa, så länge motsvarande
rätt till förmån inom den svenska försäkringen för
tilläggspension ej föreligger.

2. En enligt första stycket fastställd pension omräknas, när
rätt till en motsvarande förmån enligt den svenska
lagstiftningen uppkommer. Omräkning sker med verkan från och
med den dag, från vilken förmånen enligt den svenska
lagstiftningen skall börja utgå. Den omständigheten att
tidigare beslut vunnit laga kraft utgör ej hinder för
omräkningen.

Artikel 24

1. Har någon enligt den turkiska lagstiftningen även utan
beaktande av artikel 20 rätt till en förmån, och skulle denna
vara högre än summan av den enligt artikel 21 framräknade
turkiska förmånen och den svenska tilläggspensionen, utger det
turkiska försäkringsorganet som delförmån sin på nämnda sätt
beräknade förmån förhöjd med skillnaden mellan denna summa och
den förmån som skulle utgå med hänsyn tagen uteslutande till
den lagstiftning som försäkringsorganet har att tillämpa.


2. Förmån som skall betalas enligt första stycket skall utan
ansökan räknas om då pensionsbeloppen som utgör grunden för
beräkningen ändras eller när växlingskursen har ändrats mer än
tio procent.

Artikel 25

1. Bestämmelser i turkisk lagstiftning om indragning eller
minskning av en förmån beroende på rätt till annan förmån kan
tillämpas också med avseende på en förmån som utgår enligt
svensk lagstiftning.

2. Bestämmelsen i första stycket skall inte tillämpas när
förmånerna utgår från samma försäkringsgren och avser samma
försäkringsfall.

Kapitel 3. Arbetsskador och arbetssjukdomar

Artikel 26

1. Rätten till förmåner vid olycksfall i arbetet bestämmes av
den lagstiftning som gällde för den försäkrade vid tidpukten
för olyckan enligt bestämmelserna i artiklarna 7-10.

2. Ersättning för nytt olycksfall i arbetet skall fastställas
av behörigt organ med beaktande av den nedsättning i
arbetsförmågan som förorsakats av det nya olycksfallet enligt
den lagstiftning som nämnda organ har att tillämpa.

Artikel 27

1. Förmåner vid arbetssjukdomar bestämmes enligt lagstiftningen
i den fördragsslutande stat, vars lagstiftning var tillämplig
då den försäkrade innehade anställning som medfört risk för
arbetssjukdom, även om sjukdomen konstaterats först i den andra
staten.

2. Skulle den försäkrade ha innehaft sådan anställning i båda
staterna, tilllämpas lagstiftningen i den stat där han senast
haft sådan anställning.

3. Om arbetssjukdom föranlett beviljande av förmån enligt en
fördragsslutande stats lagstiftning, skall även ersättning för
försämring av sjukdomen, som inträffar inom den andra
fördragsslutande statens territorium, utgå enligt förstnämnda
stats lagstiftning. Detta gäller dock ej om försämringen är att
hänföra till arbete inom den andra statens territorium i
verksamhet, vari fara för sjukdomen föreligger.

Artikel 27 a

Den som drabbats av arbetsskada eller ådragit sig arbetssjukdom
enligt lagstiftningen i en fördragsslutande stat har vid
bosättning eller tillfällig vistelse i den andra
fördragsslutande staten rätt att för skadan eller sjukdomen få
erforderlig läkarvård på den förstnämnda statens bekostnad
enligt lagstiftningen i den sistnämnda staten.

AVDELNING IV

Övriga bestämmelser

Artikel 29

De högsta förvaltningsmyndigheterna kan komma överens om
tillämpningsbestämmelser till denna konvention. De skall vidare
tillse att erforderliga förbindelseorgan utses i vardera staten
för att underlätta tillämpningen av konventionen.

Artikel 30

1. Vid tillämpningen av denna konvention skall myndigheter och
organ i de båda staterna lämna varandra bistånd i samma
utsträckning som vid tilllämpningen av den egna statens
lagstiftning. Bistånd som här avses lämnas utan vederlag.

2. Myndigheters och organs skriftväxling liksom enskilda
personers framställningar kan avfattas på turkiska, svenska,
franska eller engelska.

3. De diplomatiska och konsulära representationerna får begära
upplysningar direkt hos myndigheter och organ i den andra
staten för att kunna tillvarata egna medborgares intressen.

Artikel 31

De högsta förvaltningsmyndigheterna i de båda staterna skall
snarast möjligt underrätta varandra om alla ändringar i den
lagstiftning, som anges i artikel 2.

Artikel 32

De högsta förvaltningsmyndigheterna i de båda staterna skall
hålla varandra underrättade om de åtgärder, som vidtas inom den
egna staten för tilllämpningen av konventionen.

Artikel 33

I den ena staten medgiven befrielse från stämpel- och andra
avgifter på handlingar och bevis, som skall företes för
myndigheter och organ i nämnda stat, skall gälla även för
handlingar och bevis, som vid tillämpningen av denna konvention
skall företes för myndigheter och organ i den andra staten.
Handlingar och bevis, som skall företes i ärenden enligt denna
konvention, behöver ej legaliseras genom diplomatisk eller
konsulär myndighet.


Artikel 34

1. Ansökningar, besvär och andra handlingar, som enligt den ena
statens lagstiftning inom en viss tid skall ingivas till
behörig myndighet eller behörigt organ, skall anses ha inkommit
i rätt tid, om de inom fastställd tid ingivits till motsvarande
myndighet eller organ i den andra staten.

2. Ansökan om förmån, som ingives enligt den ena statens
lagstiftning, skall bedömas som ansökan om motsvarande förmån
enligt den andra statens lagstiftning. I ålderspensionsfall
gäller detta dock ej om sökanden anger att ansökan avser
pension endast enligt den förstnämnda statens lagstiftning.


Artikel 35

1. Utbetalning enligt denna konvention får med befriande verkan
göras i den egna statens valuta.

2. Om valutarestriktioner införes i någon av staterna, skall
regeringarna omedelbart i samförstånd vidtaga åtgärder för att
säkerställa överföring mellan de båda staterna av behövligt
belopp enligt denna konvention.

3. Kostnader som uppkommit för ett försäkringsorgan i en
fördragsslutande stat enligt bestämmelserna i artikel 17 och
Avdelning III, kapitel 3 skall återbetalas av det behöriga
försäkringsorganet i den andra fördragsslutande staten enligt
regler som skall anges i den administrativa överenskommelsen.

Artikel 36

1. Har ett försäkringsorgan i en stat utgivit ett förskott kan
belopp som belöper på samma period som förskottet enligt
lagstiftningen i den andra staten innehållas. Har
försäkringsorgan i en stat utgivit en ersättning med för högt
belopp för en period, för vilken försäkringsorgan i den andra
staten skall utgiva en motsvarande ersättning, kan det för
mycket utbetalda beloppet likaledes innehållas.


2. Förskottet eller det för mycket utbetalda beloppet avräknas
i första hand på ersättning som avser motsvarande tid och
utbetalas i efterskott. När sådan efterskottsbetalning icke
förekommer eller icke förslår för avräkningen kan avräkningen
ske helt eller för det återstående beloppet på löpande
förmånsbetalningar, dock på det sätt och med de begränsningar
som följer av lagstiftningen i den stat där avräkningen skall
göras.

Artikel 37

1. Tvist, som uppkommer vid tillämpningen av denna konvention,
skall lösas i samförstånd av de högsta
förvaltningsmyndigheterna.

2. Om uppgörelse ej kommer till stånd, skall tvisten avgöras
genom skiljedomsförfarande, som regleras genom överenskommelse
mellan de högsta förvaltningsmyndigheterna i de båda staterna.
Skiljedomen skall grundas på denna konventions anda och mening.

Artikel 38

1. Med högsta förvaltningsmyndigheterna avses i denna
konvention:

i Turkiet: den minister, under vilken de i artikel 2. A angivna
socialförsäkringsgrenarna sorterar;

i Sverige: regeringen eller den myndighet regeringen förordnar.

Artikel 39

1. Denna konvention äger tillämpning även på försäkringsfall
som inträffat före dess ikraftträdande. Konventionen grundar
likväl ingen rätt till utbetalning av förmåner för tid före
dess ikraftträdande. För fastställande av rätt till förmåner
beaktas dock försäkrings- eller vistelseperioder som fullgjorts
före konventionens ikraftträdande.

2. Förmån som på grund av den försäkrades nationalitet icke
beviljats eller som på grund av dennes bosättning inom den
andra statens territorium indragits skall när konventionen
träder i kraft på därom gjord ansökan beviljas eller åter
utbetalas.

3. På därom gjord ansökan skall förmån som beviljats före denna
konventions ikraftträdande omräknas, varvid konventionens
bestämmelser skall tilllämpas. Sådan förmån kan också omräknas
utan ansökan. Omräkning som nu sagts får ej medföra minskning
av utgående förmån.

4. Bestämmelser i de bägge staternas lagstiftning som avser
preskription och upphörande av rätten till förmåner skall icke
tillämpas på rätt enligt bestämmelserna i första till tredje
styckena ovan under förutsättning att den försäkrade inkommer
med ansökan om förmån inom en tidrymd av två år från
konventionens ikraftträdande.

Artikel 40

1. Denna konvention kan uppsägas av vardera av de bägge
staterna. Uppsägningen skall meddelas senast tre månader före
utgången av det löpande kalenderåret, varvid konventionen
upphör att gälla vid kalenderårets slut.

2. Uppsäges konventionen skall dess bestämmelser äga fortsatt
giltighet på redan förvärvad förmån utan hinder av vad som kan
ha stadgats i de båda ländernas lagstiftning rörande
begränsningarna i rätten till förmån vid vistelse eller
medborgarskap i annat land. Den rätt till blivande förmåner,
som kan ha förvärvats på grund av konventionens bestämmelser,
skall regleras genom särskild överenskommelse.

Artikel 41

Denna konvention skall ratificeras och
ratifikationsinstrumenten skall utväxlas i Ankara.

Konventionen skall träda i kraft första dagen i den andra
månaden efter den då ratifikationsinstrumenten utväxlats.

Till bevis härom har de båda regeringarnas befullmäktigade
ombud undertecknat denna konvention.

Som skedde i Stockholm den 30 juni 1978 i tre exemplar, på
turkiska, svenska och engelska språken, vilka texter äger lika
vitsord.

För den svenska regeringen

Isvec Hükümeti adina

For the Swedish Government

Rune Gustavsson


Bilaga 2

Slutprotokoll till konventionen mellan Konungariket Sverige och
Republiken Turkiet om social trygghet

Vid undertecknandet av konventionen mellan Konungariket Sverige
och Republiken Turkiet om social trygghet har de båda
fördragsslutande staternas ombud, med hänsyn till skillnaderna
i de två staternas lagstiftning om sjukvårdsförmåner, förklarat
sig eniga om följande bestämmelser i anslutning till artiklarna
13 och 14 i konventionen.

Tillhandahållandet av sjukvårdsförmåner i Turkiet enligt
turkisk lagstiftning för familjemedlemmar till personer som är
bosatta i Sverige förutsätter erläggande av avgift till den
turkiska försäkringen. Detsamma gäller personer som är bosatta
i Turkiet och som uppbär endast svensk pension.

De svenska myndigheterna skall biträda de turkiska
myndigheterna med information till berörda personer om den
turkiska frivilliga gruppförsäkringen.

Detta slutprotokoll utgör en integrerande del av konventionen
mellan Konungariket Sverige och Republiken Turkiet om social
trygghet. Det träder i kraft samma dag som konventionen och
förblir i kraft samma tid som denna.

Till bevis härom har de båda regeringarnas befullmäktigade
ombud undertecknat detta protokoll.

Som skedde i Stockholm den 30 juni 1978 i tre exemplar, på
turkiska, svenska och engelska språken, vilka tre texter äger
lika vitsord.

För den svenska regeringen
Isvec Hükümeti adina
For the Swedish Government
Rune Gustavsson
Förordning (2001:1285).