Förordning (1993:1138) om hantering av statliga fordringar

Tillämpningsområde

1 § Denna förordning gäller för myndigheter under regeringen.
Förordning (2004:1023).

2 § Förordningen tillämpas på fordringar som staten har rätt till och
som inte omfattas av lagen (1993:891) om indrivning av statliga
fordringar m.m.

Bestämmelserna i 14 och 17 §§ tillämpas dock även på fordringar
som omfattas av lagen om indrivning av statliga fordringar m. m.
med undantag för

1. medel som i statsbudgeten redovisas som skatt samt restavgifter
och dröjsmålsavgifter på sådana medel,

2. böter och andra medel som enligt särskilda bestämmelser drivs
in på samma sätt som böter.

3 § Bestämmelserna i förordningen skall tillämpas om inte något
annat följer av lag eller förordning eller av ett särskilt beslut av
regeringen.

Betalningsvillkor

4 § En myndighet skall tillämpa affärsmässiga betalningsvillkor vid
försäljning av varor och tjänster.

5 § När en myndighet träffar avtal om försäljning av varor och
tjänster, skall det av avtalet framgå

1. när betalning senast skall ske,

2. att ersättning tas ut för skriftlig betalningspåminnelse,

3. att dröjsmålsränta tas ut om betalning inte sker senast på
förfallodagen, samt

4. övriga betalningsvillkor.

Om varan eller tjänsten skall betalas mot faktura, skall
betalningsvillkoren framgå av fakturan. Förordning (2006:182).

Ränta

6 § När en myndighet ger kredit eller anstånd med betalning,
skall ränta tas ut enligt den räntesats som för varje budgetår
fastställs av Riksgäldskontoret (statens utlåningsränta) med
ett tillägg av två procentenheter. Förordning (2006:182).

7 § Dröjsmålsränta skall tas ut på fordringar och lån som inte
betalas i rätt tid, om det inte finns särskilda skäl mot det eller något
annat följer av lånebestämmelserna.

8 § Dröjsmålsränta skall tas ut enligt räntelagen (1975:635).
Dröjsmålsränta enligt andra grunder får dock tas ut efter
samråd med Ekonomistyrningsverket.

Första stycket gäller inte för Riksgäldskontorets fordringar.
Förordning (1998:436).

Fakturering

9 § Vid lån skall amortering och ränta faktureras inför varje
förfallodag om inte annat avtalats.

Andra fordringar än lån skall faktureras så snart som möjligt.
Förordning (2006:182).

Bevakning och indrivning

10 § Varje myndighet skall se till att myndighetens fordringar
betalas enligt betalningsvillkoren.

Om fordran inte har betalats senast på förfallodagen, skall
myndigheten så snart som möjligt skicka en betalningspåminnelse
till den betalningsskyldige.

11 § Om fordran inte betalas efter påminnelse, skall myndigheten
vidta de åtgärder som behövs för att få betalt.

12 § En myndighet får, om det är till fördel för staten,
uppdra åt en annan myndighet eller åt ett företag som bedriver
inkassoverksamhet enligt inkassolagen (1974:182) att bevaka och
driva in myndighetens fordringar. Ett sådant uppdrag får inte
innefatta överlåtelse av fordran. Förordning (2004:1023).

Processbehörighet

13 § En myndighet företräder staten inför domstol i mål eller
ärenden som rör myndighetens fordringar. Myndigheten får uppdra
åt en annan myndighet eller åt ett ombud att föra myndighetens
talan.

Betalningsanstånd

14 § En myndighet får medge den betalningsskyldige skäligt
betalningsanstånd.

Anstånd utöver ett år från förfallodagen får medges bara om det är
till fördel för staten eller om det i övrigt finns synnerliga skäl.

Avbrytande av indrivning

15 § En myndighet får besluta att indrivningen skall avbrytas tills
vidare om ytterligare indrivningsåtgärder framstår som utsiktslösa
eller inte är försvarliga med hänsyn till kostnaderna och indrivning
inte heller krävs från allmän synpunkt.

Indrivningen skall tas upp på nytt, om det visar sig att betalning
kan fås utan större kostnader än vad som är skäligt.

Ackord

16 § En myndighet får anta ett förslag om ackord eller ett 
förslag till rekonstruktionsplan under företagsrekonstruktion, 
om det kan anses fördelaktigt för staten.

Ett ackordsförslag som inte framställts i konkurs får antas 
bara om övriga borgenärer som berörs av ackordet godkänner 
det. Förordning (2022:1331).

Eftergift

17 § En myndighet får helt eller delvis efterge en fordran, om det på
grund av den betalningsskyldiges sjukdom eller av någon annan
anledning är uppenbart oskäligt att kräva betalning.

Fordringar myndigheter emellan

18 § Bestämmelserna i 4, 5 och 7--10 §§ tillämpas även på
fordringar som en myndighet har på en annan statlig myndighet. En
myndighet får uppdra åt en annan myndighet under regeringen att
hantera sådana fordringar.

Samråd

19 § Innan en myndighet beslutar att avbryta
indrivningsförsök, anta ackordsförslag eller efterge en fordran
skall myndigheten samråda med Kammarkollegiet. Detsamma gäller
innan myndigheten beslutar att ansöka om att en
betalningsskyldig skall försättas i konkurs.
Samrådsskyldigheten gäller dock inte för affärsverken och
Riksgäldskontoret.

Kammarkollegiet får medge undantag från samrådsskyldigheten.
Förordning (2004:1023).

Överklagande

20 § Ett beslut i ärende om eftergift får, om beslutet fattats
av en myndighet som lyder under en central
förvaltningsmyndighet, överklagas till den centrala
förvaltningsmyndigheten. Andra beslut enligt denna förordning
får inte överklagas. Förordning (2004:1023).

Verkställighetsföreskrifter

21 § Kammarkollegiet får meddela de föreskrifter som behövs för
verkställigheten av denna förordning. Kammarkollegiet skall
därvid samråda med Kronofogdemyndigheten i frågor som rör dess
verksamhet. Förordning (2006:772).

Övergångsbestämmelser

1993:1138

1. Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1994.

2. Genom förordningen upphävs

-- avskrivningskungörelsen (1965:921),

-- förordningen (1981:475) om ränta på statens kapital,

-- förordningen (1975:1318) om dröjsmålsränta på statliga
fordringar,

-- cirkuläret (1940:677) till statsmyndigheterna angående
bemyndigande för Kungl. Maj: t att biträda ackord och eljest
eftergiva statens rätt med avseende å lån från statens
utlåningsfonder m.m.,

-- Riksrevisionsverkets cirkulär den 27 juni 1966 med föreskrifter
om tillämpningen av avskrivningskungörelsen,

-- Riksrevisionsverkets föreskrifter den 17 december 1975 för
verkställigheten av förordningen (1975:1318) om dröjsmålsränta på
statliga fordringar,

-- Riksrevisionsverkets kungörelse (1979:1211) om ändring i
verkets föreskrifter för verkställigheten av förordningen
(1975:1318) om dröjsmålsränta på statliga fordringar,

-- Riksrevisionsverkets kungörelse (1984:712) om ändring i verkets
föreskrifter för verkställigheten av förordningen (1975:1318) om
dröjsmålsränta på statliga fordringar.

3. Den nya förordningen tillämpas även på fordringar som uppstått
före ikraftträdandet.

4. Om en fordran har lämnats över till en bevakningsmyndighet
före ikraftträdandet, skall den myndigheten slutföra
handläggningen om inte de berörda myndigheterna kommer
överens om något annat.

5. Föreskrifterna i 11--19 §§ skall, till utgången av juni 1994, i fråga
om de myndigheter som anges i bilagorna 1--4 till förordningen
(1983:276) om verksamheten inom försvarsmakten i stället gälla för
Försvarsmaktens  organisationsmyndighet.

1996:893

1. Denna förordning träder i kraft den 1 oktober 1996.

2. När god man har förordnats enligt ackordslagen (1970:847) före
ikraftträdandet gäller dock äldre bestämmelser.

2004:1023

1. Denna förordning träder i kraft den 1 januari 2005.

2. Ett överklagande till Riksförsäkringsverket med stöd av
äldre bestämmelser i 20 § skall av Försäkringskassan prövas som
en ny begäran om eftergift.