Hälso- och sjukvårdslag (2017:30)

AVDELNING I. INLEDANDE BESTÄMMELSER

1 kap. Innehåll och tillämpningsområde

1 § Denna lag innehåller bestämmelser om hur hälso- och 
sjukvårdsverksamhet ska organiseras och bedrivas. Lagen gäller 
för samtliga vårdgivare samt regioner och kommuner som 
huvudmän.

Lagen består av fem avdelningar: 

Avdelning I innehåller inledande bestämmelser (1 och 2 kap.).

Avdelning II innehåller bestämmelser för all hälso- och 
sjukvård (3-6 kap.). 

Avdelning III innehåller bestämmelser om regionens ansvar som 
huvudman (7-10 kap.). 

Avdelning IV innehåller bestämmelser om kommunens ansvar som 
huvudman (11-13 kap.). 

Avdelning V innehåller övriga bestämmelser för huvudmännen 
(13 a-18 kap.). Lag (2020:1043).

2 § Det som sägs i denna lag om regioner gäller också kommuner 
som inte ingår i en region. 

Avdelning IV gäller de kommuner som inte ingår i en region 
enbart i de fall det är särskilt föreskrivet. Lag (2019:973).

2 kap. Definitioner

1 § Med hälso- och sjukvård avses i denna lag 

1. åtgärder för att medicinskt förebygga, utreda och behandla 
sjukdomar och skador,

2. sjuktransporter, och

3. omhändertagande av avlidna.

Lagen omfattar inte tandvård enligt tandvårdslagen 
(1985:125). 

2 § Med huvudman avses i denna lag den region eller den kommun 
som enligt lagen ansvarar för att erbjuda hälso- och sjukvård. 
Inom en huvudmans geografiska område kan en eller flera 
vårdgivare bedriva verksamhet. Lag (2019:973).

3 § Med vårdgivare avses i denna lag statlig myndighet, 
region, kommun, annan juridisk person eller enskild 
näringsidkare som bedriver hälso- och sjukvårdsverksamhet.
Lag (2019:973).

4 § Med sluten vård avses i denna lag hälso- och sjukvård som 
ges till en patient som är intagen vid en vårdinrättning. 

5 § Med öppen vård avses i denna lag annan hälso- och 
sjukvård än sluten vård. 

6 § Med primärvård avses i denna lag hälso- och 
sjukvårdsverksamhet där öppen vård ges utan avgränsning när 
det gäller sjukdomar, ålder eller patientgrupper. Primärvården 
svarar för behovet av sådana åtgärder i form av medicinsk 
bedömning och behandling, omvårdnad, förebyggande arbete och 
rehabilitering som inte kräver särskilda medicinska eller 
tekniska resurser eller någon annan särskild kompetens.
Lag (2020:1043).

7 § Med nationell högspecialiserad vård avses i denna lag 
offentligt finansierad hälso- och sjukvård som behöver 
koncentreras till en eller flera enheter men inte till varje 
samverkansregion för att kvaliteten, patientsäkerheten och 
kunskapsutvecklingen ska kunna upprätthållas och ett effektivt 
användande av hälso- och sjukvårdens resurser ska kunna 
uppnås. Lag (2019:973).

8 § Med sjukvårdsprodukter avses i denna lag läkemedel, 
medicintekniska produkter, personlig skyddsutrustning, 
livsmedel för speciella medicinska ändamål och 
tillverkningsmaterial. Lag (2023:191).

AVDELNING II. BESTÄMMELSER FÖR ALL HÄLSO- OCH SJUKVÅRD

3 kap. Allmänt

1 § Målet med hälso- och sjukvården är en god hälsa och en 
vård på lika villkor för hela befolkningen.

Vården ska ges med respekt för alla människors lika värde och 
för den enskilda människans värdighet. Den som har det 
största behovet av hälso- och sjukvård ska ges företräde till 
vården.

2 § Hälso- och sjukvården ska arbeta för att förebygga 
ohälsa.

4 kap. Organisation 

1 § Offentligt finansierad hälso- och sjukvårdsverksamhet ska 
vara organiserad så att den främjar kostnadseffektivitet. 

2 § Där det bedrivs hälso- och sjukvårdsverksamhet ska det 
finnas någon som svarar för verksamheten (verksamhetschef). 

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får 
meddela föreskrifter om ansvar och uppgifter för 
verksamhetschefen.

3 § Ansvaret för ledningsuppgifter i fråga om psykiatrisk 
tvångsvård samt isolering enligt 5 kap. 1 och 3 §§ 
smittskyddslagen (2004:168) ska utövas av en chefsöverläkare. 
Denne ska ha specialistkompetens.

Om verksamhetschefen inte är en läkare med 
specialistkompetens, ska ledningsuppgifterna fullgöras av en 
särskilt utsedd chefsöverläkare eller, i fråga om smittskydd, 
av en befattningshavare som har förordnats med stöd av 5 kap. 
24 § smittskyddslagen. 

5 kap. Verksamheten 

Allmänt

1 § Hälso- och sjukvårdsverksamhet ska bedrivas så att kraven 
på en god vård uppfylls. Det innebär att vården särskilt 
ska

1. vara av god kvalitet med en god hygienisk standard, 

2. tillgodose patientens behov av trygghet, kontinuitet och 
säkerhet, 

3. bygga på respekt för patientens självbestämmande och 
integritet, 

4. främja goda kontakter mellan patienten och hälso- och 
sjukvårdspersonalen, och

5. vara lätt tillgänglig.

2 § Där det bedrivs hälso- och sjukvårdsverksamhet ska det 
finnas den personal, de lokaler, de sjukvårdsprodukter och den 
övriga utrustning som behövs för att god vård ska kunna ges.
Lag (2023:191).

3 § Innan en ny diagnos- eller behandlingsmetod som kan ha 
betydelse för människovärde och integritet börjar tillämpas, 
ska vårdgivaren se till att metoden har bedömts från individ- 
och samhällsetiska aspekter.

4 § Kvaliteten i verksamheten ska systematiskt och 
fortlöpande utvecklas och säkras.

5 § Vårdgivaren ska tillhandahålla en specificerad faktura 
avseende kostnaderna för den hälso- och sjukvård en patient 
tagit emot, om patienten avser att begära ersättning för sina 
kostnader för vården i enlighet med Europaparlamentets och 
rådets direktiv 2011/24/EU av den 9 mars 2011 om 
tillämpningen av patienträttigheter vid gränsöverskridande 
hälso- och sjukvård, i den ursprungliga lydelsen.

Särskilda skyldigheter i fråga om barn

6 § När hälso- och sjukvård ges till barn ska barnets bästa 
särskilt beaktas.

7 § Ett barns behov av information, råd och stöd ska särskilt 
beaktas om barnets förälder eller någon annan vuxen som barnet 
varaktigt bor tillsammans med

1. har en psykisk störning eller en psykisk 
funktionsnedsättning,

2. har en allvarlig fysisk sjukdom eller skada,

3. har ett missbruk av alkohol, annat beroendeframkallande 
medel eller spel om pengar, eller

4. utsätter eller har utsatt barnet eller en närstående till 
barnet för våld eller andra övergrepp.

Detsamma gäller om barnets förälder eller någon annan vuxen 
som barnet varaktigt bor tillsammans med oväntat avlider. 
Lag (2021:648).

8 § Hälso- och sjukvården ska på socialnämndens initiativ, 
i frågor som rör barn som far illa eller riskerar att fara 
illa, samverka med samhällsorgan, organisationer och andra 
som berörs. I fråga om utlämnande av uppgifter gäller de 
begränsningar som följer av 6 kap. 12–14 §§ 
patientsäkerhetslagen (2010:659) och av offentlighets- och 
sekretesslagen (2009:400).

Bestämmelser om skyldighet att anmäla till socialnämnden att 
ett barn kan behöva nämndens skydd finns i 14 kap. 1 § 
socialtjänstlagen (2001:453).

Särskilda skyldigheter i fråga om personer som har stora och 
varaktiga funktionsnedsättningar

9 § När hälso- och sjukvård enligt denna lag ges till personer 
som har stora och varaktiga funktionsnedsättningar ska det 
särskilt övervägas om vården kan ges på ett sätt som bidrar 
till att den enskilde får möjlighet att delta i samhällslivet 
och kan leva som andra. Lag (2022:1255).

6 kap. Övriga bemyndiganden

1 § Regeringen får meddela föreskrifter om

1. att landet ska delas in i samverkansregioner för den hälso- 
och sjukvård som berör flera regioner,

2. hälso- och sjukvården i krig, vid krigsfara eller under 
sådana utomordentliga förhållanden som är föranledda av att 
det är krig utanför Sveriges gränser eller av att Sverige har 
varit i krig eller krigsfara, och 

3. bedrivande av hälso- och sjukvårdsverksamhet i övrigt.
Lag (2019:973).

2 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer 
får meddela föreskrifter om 

1. behörighet för anställning och tillsättning av tjänster 
inom hälso- och sjukvården, 

2. skyldigheter för läkare som är anställda vid 
sjukvårdsenheter där det bedrivs högskoleutbildning för 
läkarexamen och forskning, 

3. hälso- och sjukvården i fredstid om det ur ett nationellt 
perspektiv finns behov av katastrofmedicinska insatser, och

4. hälso- och sjukvård som behövs till skydd för enskilda.

AVDELNING III. REGIONENS ANSVAR SOM HUVUDMAN

7 kap. Organisation, planering och samverkan 

1 § Ledningen av hälso- och sjukvårdsverksamheten i regionen 
ska utövas av en eller flera nämnder. För en sådan nämnd 
gäller det som är föreskrivet om nämnder i kommunallagen 
(2017:725). Bestämmelser om gemensam nämnd finns i lagen 
(2003:192) om gemensam nämnd inom vård- och omsorgsområdet.
Lag (2019:973).

2 § Regionen ska planera sin hälso- och sjukvård med 
utgångspunkt i behovet av vård hos dem som omfattas av 
regionens ansvar för hälso- och sjukvård. 

Regionen ska vid planeringen beakta den hälso- och sjukvård 
som erbjuds av andra vårdgivare. 

Regionen ska även planera sin hälso- och sjukvård så att en 
katastrofmedicinsk beredskap upprätthålls. Lag (2019:973).

2 a § Regionen ska organisera hälso- och sjukvårdsverksamheten 
så att vården kan ges nära befolkningen. Om det är motiverat 
av kvalitets- eller effektivitetsskäl, får vården koncentreras 
geografiskt. Lag (2019:973).

3 § Regionen ska organisera primärvården så att alla som 
omfattas av regionens ansvar för hälso- och sjukvård kan välja 
utförare av hälso- och sjukvårdstjänster samt välja och få 
tillgång till en fast läkarkontakt (vårdvalssystem). Regionen 
får inte begränsa den enskildes val till ett visst geografiskt 
område inom regionen.

Regionens geografiska område får delas upp i två eller flera 
delområden med separata vårdvalssystem.

Ett vårdvalssystem ska utformas så att alla utförare behandlas 
lika, om det inte finns skäl för något annat. Ersättningen 
från regionen till utförare inom ett vårdvalssystem ska följa 
den enskildes val av utförare.

När regionen beslutat att införa ett vårdvalssystem ska lagen 
(2008:962) om valfrihetssystem tillämpas. Lag (2022:273).

3 a § Val av en sådan utförare inom ett vårdvalssystem i 
primärvården där enskilda kan välja och få tillgång till en 
fast läkarkontakt ska ske genom att uppgifter om den enskilde 
förs in i en förteckning över utförarens patienter (listning). 
Den enskilde får inte vara listad hos mer än en sådan utförare 
i taget. 

Listning får göras endast hos 

1. utförare i en regions egen regi, eller 

2. utförare som med en region har ett kontrakt enligt 8 kap. 
3 § lagen (2008:962) om valfrihetssystem eller ett därmed 
jämförligt kontrakt enligt lagen (2016:1145) om offentlig 
upphandling. 

Regionen ska tillhandahålla ett elektroniskt system för 
listningen (listningstjänst). 

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får 
meddela föreskrifter om

1. listningstjänstens innehåll,

2. kösystem, och 

3. val av utförare på annat sätt än genom listningstjänsten.

Listning påverkar inte den enskildes möjlighet att välja 
utförare av offentligt finansierad öppen vård enligt 9 kap. 
1 § patientlagen (2014:821). Lag (2022:273).

3 b § Byte av sådana utförare som avses i 3 a § första stycket 
får göras högst två gånger under en period om ett år. Om det 
finns särskilda skäl får regionen dock medge fler byten.
Lag (2022:273).

3 c § På begäran av en sådan utförare som avses i 3 a § första 
stycket får regionen besluta att begränsa det antal patienter 
som får vara listade hos utföraren. Regionen får avslå begäran 
helt eller delvis endast om det finns särskilda skäl. 
Lag (2022:273).

4 § För hälso- och sjukvård som kräver intagning vid 
vårdinrättning ska det finnas sjukhus. 

5 § Den myndighet som regeringen bestämmer beslutar vilken 
hälso- och sjukvård som ska utgöra nationell högspecialiserad 
vård och på hur många enheter sådan vård ska bedrivas. Vid 
bedömningen av om en åtgärd ska utgöra nationell 
högspecialiserad vård ska hänsyn särskilt tas till om vården 
är komplex eller sällan förekommande och om den kräver en 
viss volym, multidisciplinär kompetens eller stora 
investeringar eller medför höga kostnader. 

Beslut enligt första stycket får inte överklagas.
Lag (2018:143).

5 a § För att få bedriva nationell högspecialiserad vård krävs 
det tillstånd. Den myndighet som regeringen bestämmer får 
efter ansökan från en region besluta om ett sådant tillstånd. 
Tillståndet ska gälla tills vidare och vara förenat med 
villkor.

Ett tillstånd får återkallas om villkoren för det inte längre 
är uppfyllda, om förutsättningarna för tillståndet har ändrats 
eller om tillståndshavaren begär det.

Beslut enligt första och andra styckena får inte överklagas.
Lag (2019:973).

5 b § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer 
får meddela föreskrifter om de villkor som ska gälla för 
tillstånd att bedriva nationell högspecialiserad vård och om 
återkallelse av ett sådant tillstånd. Lag (2018:143).

6 § Regionen svarar för att det inom regionen finns en 
ändamålsenlig organisation för att till och från 
vårdinrättning eller läkare transportera personer vars 
tillstånd kräver att transporten utförs med transportmedel som 
är särskilt inrättade för ändamålet. Lag (2019:973).

7 § I planeringen och utvecklingen av hälso- och sjukvården 
ska regionen samverka med samhällsorgan, organisationer och 
vårdgivare. Lag (2019:973).

8 § I frågor om hälso- och sjukvård som berör flera regioner 
ska regionerna samverka. Lag (2019:973).

9 § Regionen får träffa överenskommelser med kommuner, 
Försäkringskassan och Arbetsförmedlingen om att inom ramen för 
regionens uppgifter enligt denna lag samverka i syfte att 
uppnå en effektivare användning av tillgängliga resurser. 
Regionen ska bidra till finansieringen av sådan verksamhet som 
bedrivs i samverkan. Enligt lagen (2003:1210) om finansiell 
samordning av rehabiliteringsinsatser får regionen delta i 
finansiell samordning inom rehabiliteringsområdet.

Riksrevisionen får granska sådan verksamhet som bedrivits i 
samverkan med och delvis finansierats av Försäkringskassan 
eller Arbetsförmedlingen. Riksrevisionen har rätt att ta del 
av de uppgifter som behövs för granskningen. Lag (2019:973).

8 kap. Ansvar att erbjuda hälso- och sjukvård 

1 § Regionen ska erbjuda en god hälso- och sjukvård åt den som 
är bosatt inom regionen. Detsamma gäller i fråga om den som 
har skyddad folkbokföring enligt 16 § folkbokföringslagen 
(1991:481) och som stadigvarande vistas inom regionen. Även i 
övrigt ska regionen verka för en god hälsa hos befolkningen.
Lag (2019:973).

2 § Regionen ska även erbjuda en god hälso- och sjukvård åt

1. den som, utan att vara bosatt här, har rätt till 
vårdförmåner i Sverige vid sjukdom och moderskap enligt vad 
som följer av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 
883/2004 av den 29 april 2004 om samordning av de sociala 
trygghetssystemen, och 

2. den som avses i 5 kap. 7 § första stycket 
socialförsäkringsbalken och som omfattas av förordningen.

Vården ska erbjudas av den region inom vars område personen är 
förvärvsverksam eller, i fråga om en person som är arbetslös, 
den region inom vars område denne är registrerad som 
arbetssökande. I den utsträckning familjemedlemmar till dessa 
personer har rätt till vårdförmåner i Sverige vid sjukdom och 
moderskap enligt vad som följer av förordningen, ska 
familjemedlemmarna erbjudas vård av samma region. Om 
familjemedlemmarna är bosatta i Sverige gäller dock 1 §.
Lag (2019:973).

3 § Regionen ska erbjuda öppen vård åt den som omfattas av en 
annan regions ansvar för hälso- och sjukvård. En sådan patient 
omfattas inte av regionens vårdgaranti enligt 9 kap. 1 §. I 
övrigt ska vården ges på samma villkor som de villkor som 
gäller för de egna invånarna. 

Om patienten omfattas av en annan regions ansvar för hälso- 
och sjukvård enligt 1 §, svarar den regionen för kostnaderna 
för vård som patienten ges med stöd av första stycket. Detta 
gäller dock inte om den regionen ställer krav på remiss för 
vården och dessa remissregler inte följs. Lag (2019:973).

4 § Om någon som vistas inom regionen utan att vara bosatt där 
behöver omedelbar hälso- och sjukvård, ska regionen erbjuda 
sådan vård. Lag (2019:973).

5 § Regionen får också i andra fall erbjuda hälso- och 
sjukvård åt den som omfattas av en annan regions ansvar för 
hälso- och sjukvård, om 

1. regionerna kommer överens om det, eller

2. det är fråga om nationell högspecialiserad vård.
Lag (2019:973).

6 § Regionens ansvar omfattar inte sådan hälso- och sjukvård 
som en kommun inom regionen har ansvar för enligt 12 kap. 1 § 
eller 14 kap. 1 §. Lag (2019:973).

7 § Regionen ska erbjuda dem som avses i 1 § 

1. habilitering och rehabilitering, 

2. hjälpmedel för personer med funktionsnedsättning, och 

3. tolktjänst för vardagstolkning för barndomsdöva, dövblinda, 
vuxendöva och hörselskadade.

Regionens ansvar omfattar dock inte insatser enligt första 
stycket 1 och 2 som en kommun inom regionen ansvarar för 
enligt 12 kap. 5 §. Regionens ansvar innebär inte någon 
inskränkning i de skyldigheter som arbetsgivare eller andra 
kan ha enligt annan lag. 

Regionen ska, i samverkan med patienten, upprätta en 
individuell plan när insatser som avses i första stycket 1 
eller 2 erbjuds. Av planen ska planerade och beslutade 
insatser framgå. Lag (2019:973).

8 § Regionen får erbjuda läkemedel utan kostnad till den som 
får hälso- och sjukvård i hemmet (hemsjukvård). 
Lag (2019:973).

9 § Regionen ska tillhandahålla den som avses i 1 § 
förbrukningsartiklar som fortlöpande behövs på grund av 
allvarlig sjukdom eller efter behandling för sådan sjukdom. 
Detta gäller inte om kommunen har motsvarande ansvar enligt 12 
kap. 6 §.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får 
meddela föreskrifter om vilka förbrukningsartiklar som 
omfattas av första stycket. Lag (2019:973).

10 § Särskilda bestämmelser om hälso- och sjukvård finns i 
lagen (2008:344) om hälso- och sjukvård åt asylsökande m.fl. 
och lagen (2013:407) om hälso- och sjukvård till vissa 
utlänningar som vistas i Sverige utan nödvändiga tillstånd.

9 kap. Vårdgaranti

1 § Regionen ska erbjuda vårdgaranti åt den som omfattas av 
regionens ansvar enligt 8 kap. 1 eller 2 §. Vårdgarantin ska 
innehålla en försäkran om att den enskilde inom viss tid får

1. kontakt med primärvården, 

2. en medicinsk bedömning av läkare eller annan legitimerad 
hälso- och sjukvårdspersonal inom primärvården, 

3. besöka den specialiserade vården, och 

4. planerad vård.

Hos en sådan utförare som avses i 7 kap. 3 a § första stycket 
gäller vårdgarantin enligt första stycket 1 och 2 endast om 
den enskilde är listad hos utföraren. Lag (2022:273).

2 § Om regionen inte uppfyller garantin enligt 1 § 3 eller 4, 
ska regionen se till att patienten får vård hos en annan 
vårdgivare utan extra kostnad för patienten. Lag (2019:973).

3 § Regionen ska rapportera in uppgifter om väntetider till en 
nationell databas. Lag (2019:973).

4 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer 
får meddela föreskrifter om 

1. de tidsperioder inom vilka vårdgarantin enligt 1 § ska vara 
uppfylld och i övrigt om garantins innehåll, och

2. regionernas rapporteringsskyldighet enligt 3 §.
Lag (2019:973).

10 kap. Övrigt

Val av behandlingsalternativ 

1 § Regionen ska ge patienten möjlighet att välja 
behandlingsalternativ enligt vad som anges i 7 kap. 1 § 
patientlagen (2014:821). Lag (2019:973).

Val av hjälpmedel

2 § Regionen ska ge patienten möjlighet att välja hjälpmedel 
enligt vad som anges i 7 kap. 2 § patientlagen (2014:821).
Lag (2019:973).

Ny medicinsk bedömning

3 § Regionen ska ge patienten möjlighet att få en ny medicinsk 
bedömning enligt vad som anges i 8 kap. 1 § patientlagen 
(2014:821). Lag (2019:973).

Sjukvård i samband med sjöräddningsinsatser

4 § I samband med sjöräddningsinsatser i de delar av havet 
utanför Sveriges sjöterritorium, där sjöräddningstjänsten 
ankommer på svenska myndigheter, får regionen bedriva hälso- 
och sjukvård i syfte att minimera de fysiska och psykiska 
följdverkningarna av en olycka. Lag (2019:973).

Specialiseringstjänstgöring

5 § I regionerna ska det finnas möjligheter till anställning 
för läkares specialiseringstjänstgöring inklusive 
bastjänstgöring i en omfattning som motsvarar det planerade 
framtida behovet av läkare med specialistkompetens i klinisk 
verksamhet. Lag (2019:996).

AVDELNING IV. KOMMUNENS ANSVAR SOM HUVUDMAN

11 kap. Organisation, planering och samverkan

1 § Ledningen av den kommunala hälso- och 
sjukvårdsverksamheten ska utövas av den eller de nämnder som 
kommunfullmäktige enligt 2 kap. 4 § socialtjänstlagen 
(2001:453) bestämmer. Bestämmelser om gemensam nämnd finns i 
lagen (2003:192) om gemensam nämnd inom vård- och 
omsorgsområdet.

2 § Kommunen ska planera sin hälso- och sjukvård med 
utgångspunkt i befolkningens behov av sådan vård.

Kommunen ska vid planeringen beakta den hälso- och sjukvård 
som erbjuds av andra vårdgivare. 

3 § I planeringen och utvecklingen av hälso- och sjukvården 
ska kommunen samverka med samhällsorgan, organisationer och 
vårdgivare. 

4 § Inom det verksamhetsområde som kommunen bestämmer ska det 
finnas en medicinskt ansvarig sjuksköterska. 

Om ett verksamhetsområde i huvudsak omfattar rehabilitering, 
får en fysioterapeut eller en arbetsterapeut fullgöra de 
uppgifter som åligger en medicinskt ansvarig sjuksköterska.

Första och andra styckena gäller sådan hälso- och 
sjukvårdsverksamhet som avses i 12 kap. 1 och 2 §§ i en kommun 
som inte ingår i en region, om det i verksamheten inte finns 
någon läkare.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får 
meddela föreskrifter om ansvar och uppgifter för personal som 
avses i första och andra styckena. Lag (2019:973).

12 kap. Ansvar att erbjuda hälso- och sjukvård

1 § Kommunen ska erbjuda en god hälso- och sjukvård åt den 
som efter beslut av kommunen bor i en sådan boendeform eller 
bostad som avses i 5 kap. 5 § andra stycket, 5 kap. 7 § 
tredje stycket eller motsvarande tillståndspliktig boendeform 
eller bostad som avses i 7 kap. 1 § första stycket 2 
socialtjänstlagen (2001:453). Kommunen ska även i samband med 
dagverksamhet enligt 3 kap. 6 § samma lag erbjuda en god 
hälso- och sjukvård åt den som vistas i dagverksamheten.
Lag (2018:1727).

2 § Kommunen får erbjuda den som vistas i kommunen hälso- 
och sjukvård i hemmet (hemsjukvård) i ordinärt boende och i 
sådant särskilt boende som avses i 5 kap. 5 § tredje stycket 
socialtjänstlagen (2001:453). Lag (2018:1727).

3 § Med undantag för vad som anges i 16 kap. 1 § tredje 
stycket gäller vad som sägs i 1 och 2 §§ inte sådan hälso- 
och sjukvård som ges av läkare. 

4 § Regionen får på framställning av en kommun inom regionen 
erbjuda läkemedel utan kostnad ur läkemedelsförråd till den 
som

1. bor i en sådan särskild boendeform som avses i 5 kap. 5 § 
andra stycket socialtjänstlagen (2001:453), eller 

2. får hemsjukvård genom kommunens försorg.

Regionen svarar för kostnaderna för läkemedel som rekvireras 
till läkemedelsförråden. Lag (2019:973).

5 § Kommunen ska i samband med hälso- och sjukvård enligt 1 
eller 2 § eller 14 kap. 1 § erbjuda habilitering och 
rehabilitering samt hjälpmedel för personer med 
funktionsnedsättning.

Kommunen ska, i samverkan med den enskilde, upprätta en 
individuell plan när insatser som avses i första stycket 
erbjuds. Av planen ska planerade och beslutade insatser 
framgå.

6 § Kommunen ska i samband med hälso- och sjukvård enligt 1 § 
tillhandahålla sådana förbrukningsartiklar som avses i 8 kap. 
9 §.

13 kap. Övrigt

Val av behandlingsalternativ

1 § Kommunen ska ge den enskilde möjlighet att välja 
behandlingsalternativ inom sådan hälso- och sjukvård som 
avses i 12 kap. 1 och 2 §§ och 14 kap. 1 § enligt vad som 
anges i 7 kap. 1 § patientlagen (2014:821).

Val av hjälpmedel

2 § Kommunen ska ge den enskilde möjlighet att välja 
hjälpmedel enligt vad som anges i 7 kap. 2 § patientlagen 
(2014:821).

AVDELNING V. ÖVRIGA BESTÄMMELSER FÖR HUVUDMÄNNEN

13 a kap. Primärvårdens grunduppdrag

1 § Regioner och kommuner ska inom ramen för verksamhet som 
utgör primärvård särskilt

1. tillhandahålla de hälso- och sjukvårdstjänster som krävs 
för att tillgodose vanligt förekommande vårdbehov,

2. se till att vården är lätt tillgänglig,

3. tillhandahålla förebyggande insatser utifrån såväl 
befolkningens behov som patientens individuella behov och 
förutsättningar,

4. tillhandahålla rehabiliterande insatser utifrån patientens 
individuella behov och förutsättningar,

5. samordna olika insatser för patienten i de fall det är mest 
ändamålsenligt att samordningen sker inom primärvården, och

6. möjliggöra medverkan vid genomförande av forskningsarbete.
Lag (2023:37).

14 kap. Överlåtelse av ansvar från region till kommun 

1 § Regionen får till en kommun inom regionen överlåta 
skyldigheten att erbjuda hälso- och sjukvård i hemmet 
(hemsjukvård) i ordinärt boende och i sådant särskilt boende 
som avses i 5 kap. 5 § tredje stycket socialtjänstlagen 
(2001:453), om regionen och kommunen kommer överens om det. 
Överenskommelsen får inte avse ansvar för hälso- och sjukvård 
som ges av läkare. Överenskommelsen får även avse ansvar för 
sådana förbrukningsartiklar som avses i 8 kap. 9 §. 

Regionen får lämna sådant ekonomiskt bidrag till kommunen som 
motiveras av överlåtelsen. Lag (2019:973).

2 § Om samtliga kommuner inom en regions område ingår i en 
överlåtelse av ansvar för hemsjukvård enligt 1 § och om det 
behövs för kostnadsutjämning mellan kommunerna, får kommunerna 
lämna ekonomiskt bidrag till varandra. Lag (2019:973).

3 § Regionen får träffa överenskommelse med en kommun inom 
regionen om att kommunen ska ha ansvar för hjälpmedel för 
personer med funktionsnedsättning. Bestämmelserna om 
individuell plan i 12 kap. 5 § andra stycket och om val av 
hjälpmedel i 13 kap. 2 § gäller även i dessa fall.
Lag (2019:973).

15 kap. Avtal med annan om överlämnande av uppgifter 

1 § Regioner och kommuner får med bibehållet huvudmannaskap 
sluta avtal med någon annan om att utföra de uppgifter som 
regionen eller kommunen ansvarar för enligt denna lag. Av 
avtalet ska framgå de särskilda villkor som gäller för 
överlämnandet. En uppgift som innefattar myndighetsutövning 
får dock inte med stöd av denna bestämmelse överlämnas till en 
juridisk person eller en enskild individ. Lag (2019:973).

16 kap. Samverkan mellan huvudmännen 

1 § Regionen ska till kommunerna inom regionen avsätta de 
läkarresurser som behövs för att enskilda ska kunna erbjudas 
en god hälso- och sjukvård i särskilt boende och i 
dagverksamhet enligt 12 kap. 1 §. Detsamma gäller hemsjukvård 
i ordinärt boende och i sådant särskilt boende som avses i 5 
kap. 5 § tredje stycket socialtjänstlagen (2001:453), om en 
kommun ansvarar för vården enligt 14 kap. 1 §. 

Regionen ska med kommunerna inom regionen sluta avtal om 
omfattningen av och formerna för läkarmedverkan. 

Om regionen inte uppfyller sina skyldigheter enligt avtalet 
att tillhandahålla läkare, har kommunen rätt att på egen hand 
anlita läkare och få ersättning för sina kostnader för det 
från regionen. Lag (2019:973).

2 § Regionen och kommunen ska samverka så att en enskild, som 
kommunen enligt 12 kap. 1 eller 2 § har ansvar för, också får 
övrig vård och behandling, hjälpmedel samt 
förbrukningsartiklar enligt 8 kap. 9 § som hans eller hennes 
tillstånd fordrar. Lag (2019:973).

3 § Regionen ska ingå en överenskommelse med kommunen om ett 
samarbete i fråga om

1. personer med psykisk funktionsnedsättning,

2. personer som missbrukar alkohol, narkotika, andra 
beroendeframkallande medel, läkemedel, dopningsmedel eller 
spel om pengar, och

3. barn och unga som vårdas utanför det egna hemmet eller är 
placerade i ett skyddat boende.

Om det är möjligt bör organisationer som företräder dessa 
personer eller deras närstående ges möjlighet att lämna 
synpunkter på innehållet i överenskommelsen. Lag (2024:90).

4 § När den enskilde har behov av insatser både från hälso- 
och sjukvården och från socialtjänsten, ska regionen 
tillsammans med kommunen upprätta en individuell plan. 

Planen ska upprättas om regionen eller kommunen bedömer att 
den behövs för att den enskilde ska få sina behov 
tillgodosedda och om den enskilde samtycker till det. Arbetet 
med planen ska påbörjas utan dröjsmål.

Planen ska, när det är möjligt, upprättas tillsammans med den 
enskilde. Närstående ska ges möjlighet att delta i arbetet med 
planen, om det är lämpligt och den enskilde inte motsätter sig 
det. 

Av planen ska det framgå 

1. vilka insatser som behövs, 

2. vilka insatser som respektive huvudman ska svara för,

3. vilka åtgärder som vidtas av någon annan än regionen eller 
kommunen, och

4. vem av huvudmännen som ska ha det övergripande ansvaret för 
planen. Lag (2019:973).

17 kap. Avgifter

Uttag av avgifter

1 § Vårdavgifter och avgifter med anledning av att patienter 
uteblir från avtalade besök får tas ut enligt grunder som 
regionen eller kommunen bestämmer. Patienter som omfattas av 
en regions eller en kommuns ansvar för hälso- och sjukvård 
enligt 8 kap. 1-3 §§ respektive 12 kap. 1 och 2 §§ och 14 kap. 
1 § ska behandlas lika.

Första stycket gäller inte i den mån annat är särskilt 
föreskrivet. Lag (2019:973).

2 § Regionen får för sluten vård fastställa avgiftsnivåer i 
olika inkomstintervall och besluta om vilka regler om 
nedsättning av avgiften som ska gälla. Avgiften för sluten 
vård får för varje vårddag uppgå till högst 0,0023 
prisbasbelopp enligt 2 kap. 6 och 7 §§ 
socialförsäkringsbalken, avrundat nedåt till närmaste tiotal 
kronor. Lag (2019:973).

3 § Av patienter som är 85 år eller äldre får vårdavgifter 
och andra avgifter för sådan vård och sådana 
förbrukningsartiklar som avses i 6 § inte tas ut.

4 § Har upphävts genom lag (2017:616).

5 § Avgiften tas ut av patientens förmyndare om patienten 
är under 18 år när vården ges eller patienten uteblir från 
ett avtalat besök. Om det finns flera förmyndare svarar de 
solidariskt för avgiften. Avgiften får tas ut av den 
underårige om det finns särskilda skäl.

Högkostnadsskydd för avgifter till regioner

6 § För den enskilde får följande poster tillsammans under ett 
år, räknat från det första tillfälle då avgift betalats, uppgå 
till högst 0,025 prisbasbelopp enligt 2 kap. 6 och 7 §§ 
socialförsäkringsbalken, avrundat nedåt till närmaste 
femtiotal kronor, eller det lägre belopp som bestämts av 
regionen:

1. vårdavgifter som avser öppen vård enligt denna lag i andra 
fall än som avses i 8 § första stycket 1, 

2. avgifter för förbrukningsartiklar som avses i 8 kap. 9 §, 
och 

3. avgifter för tandvård som avses i 8 a § tandvårdslagen 
(1985:125).

Vid beräkning av avgiftsbefrielse enligt första stycket ska 
även sådana avdrag som har gjorts enligt 7 § andra stycket 
lagen (2013:513) om ersättning för kostnader till följd av 
vård inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet medräknas.
Lag (2019:973).

7 § Har en förälder eller föräldrar gemensamt flera barn 
under 18 år i sin vård, får barnen gemensamt avgiftsbefrielse 
när kostnaderna för avgifter och gjorda avdrag enligt 6 § 
sammanlagt uppgår till det belopp som avses där. Sådan 
avgiftsbefrielse gäller även för barn som under den tid som 
avses i 6 § fyller 18 år.

Med förälder avses även familjehemsförälder. Som förälder 
räknas även den med vilken en förälder stadigvarande 
sammanbor och som är eller har varit gift med eller har eller 
har haft barn med föräldern.

Högkostnadsskydd för avgifter till kommuner

8 § För den enskilde får avgifter för följande poster 
tillsammans per månad uppgå till högst en tolftedel av 0,5392 
prisbasbelopp enligt 2 kap. 6 och 7 §§ 
socialförsäkringsbalken:

1. vård enligt 12 kap. 1 eller 2 § eller 14 kap. 1 §,

2. förbrukningsartiklar enligt 12 kap. 6 §, och

3. hemtjänst och dagverksamhet enligt 8 kap. 5 § 
socialtjänstlagen (2001:453).

Avgifterna får dock inte uppgå till ett så stort belopp att 
den enskilde inte förbehålls tillräckliga medel av sitt 
avgiftsunderlag för sina personliga behov och andra normala 
levnadskostnader (förbehållsbelopp). När avgifterna 
fastställs, ska kommunen dessutom försäkra sig om att den 
enskildes make eller sambo inte drabbas av en oskäligt 
försämrad ekonomisk situation.

Vid beräkning av avgiftsunderlag och förbehållsbelopp enligt 
andra stycket ska 8 kap. 3, 4, 7 och 8 §§ socialtjänstlagen 
tillämpas. Lag (2017:616).

18 kap. Övrigt 

Underrättelseskyldighet i fråga om missbruk

1 § Om en nämnd som utövar ledning enligt 7 kap. 1 § eller 
11 kap. 1 § i sin verksamhet iakttagit något som tyder på att 
nya medel används för missbruksändamål eller att ändringar 
sker i missbruksmönster av kända medel, ska nämnden utan 
dröjsmål anmäla detta till Folkhälsomyndigheten.

Forskning

2 § Regioner och kommuner ska medverka vid finansiering, 
planering och genomförande av dels kliniskt forskningsarbete 
på hälso- och sjukvårdens område, dels folkhälsovetenskapligt 
forskningsarbete. Regioner och kommuner ska i dessa frågor, i 
den omfattning som behövs, samverka med varandra och med 
berörda universitet och högskolor. Lag (2019:973).

Hälso- och sjukvård vid extraordinära händelser i fredstid

3 § Personer som tas emot från en annan kommun eller en annan 
region enligt 4 kap. 1 § lagen (2006:544) om kommuners och 
regioners åtgärder inför och vid extraordinära händelser i 
fredstid och höjd beredskap omfattas av mottagande kommuns och 
regions skyldigheter enligt denna lag. Lag (2019:973).


Övergångsbestämmelser

2017:30

1. Denna lag träder i kraft den 1 april 2017.

2. Genom lagen upphävs hälso- och sjukvårdslagen 
(1982:763).

3. Bestämmelsen i 8 kap. 3 § första stycket gäller inte 
vård som ges enligt avtal om hälso- och sjukvårdstjänster 
som landstinget träffat med vårdgivare före den 1 januari 
2015, så länge avtalet gäller. Efter den 1 april 2017 får 
ett sådant avtal inte förlängas utan att 8 kap. 3 § 
första stycket beaktas.

4. Bestämmelserna i 17 kap. 5 § gäller inte avgifter för 
vilka betalningsskyldighet uppkommit före den 1 juni 2010.

5. För den som omfattas av rådets förordning (EEG) nr 1408/71 
av den 14 juni 1971 om tillämpningen av systemen för social 
trygghet när anställda, egenföretagare eller deras 
familjemedlemmar flyttar inom gemenskapen gäller fortfarande 
3 c § den upphävda lagen i dess lydelse före den 1 januari 
2011.

6. För sjukgymnaster gäller fortfarande 24 § den upphävda 
lagen i dess lydelse före den 1 januari 2014.

2018:143

1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 2018.

2. För tillstånd som gäller vid tidpunkten för 
ikraftträdandet och som har beslutats enligt 9 b § den 
upphävda hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) eller enligt 7 
kap. 5 § hälso- och sjukvårdslagen (2017:30) i dess lydelse 
före den 1 juli 2018, gäller vad som föreskrivs för nationell 
högspecialiserad vård i de nya bestämmelserna och i 
föreskrifter som meddelats i anslutning till lagen. Sådana 
tillstånd ska fortsätta att gälla även om tiden för 
tillståndet har gått ut.

2018:1997

1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 2021. Lag (2020:312).

2. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer 
får meddela föreskrifter om i vilka fall och på vilket sätt 
äldre föreskrifter om möjligheter till anställning i 
landstingen för läkares allmäntjänstgöring ska gälla.