Lag (1982:395) om Kustbevakningens medverkan vid polisiär övervakning

1 § Denna lag tillämpas när Kustbevakningen bedriver 
övervakning till havs och i kustvattnen samt i Vänern och 
Mälaren för att hindra brott mot föreskrifter i lagar och 
andra författningar som gäller

1. skyddsobjekt och militära skyddsområden,

2. jakt,

3. fiske,

4. bevarande av den marina miljön och annan naturvård,

5. trafikregler och säkerhetsanordningar för sjötrafiken,

6. åtgärder mot vattenföroreningar från fartyg,

7. dumpning av avfall i vatten,

8. kontinentalsockeln,

9. fornminnen och sjöfynd,

10. fartygs registrering och identifiering,

11. skydd för den marina miljön mot andra förorenande 
åtgärder än sådana som avses i 6 och 7,

12. märkning och användning av oljeprodukter,

13. utlänningars inresa till och utresa från eller vistelse i 
Sverige,

14. åtgärder beträffande djur och växter som tillhör skyddade 
arter,

15. sjöfartsskydd, och

16. sjömätning.

Lagen tillämpas i fråga om övervakning enligt första stycket 
2–8, 10–12 och 14 även inom den ekonomiska zonen enligt lagen 
(1992:1140) om Sveriges ekonomiska zon.

Lagen tillämpas även när Kustbevakningen till havs och i 
kustvattnen, i Vänern och Mälaren samt inom den ekonomiska 
zonen bedriver övervakning för att hindra brott mot lagen 
(1992:1140) om Sveriges ekonomiska zon eller föreskrifter som 
meddelats med stöd av den lagen.

Vidare tillämpas lagen när Kustbevakningen till havs och i 
kustvattnen, i Vänern och Mälaren samt i hamnar bedriver 
övervakning för att hindra brott mot lagen (2006:263) om 
transport av farligt gods eller föreskrifter som har 
meddelats med stöd av den lagen.

Lagen tillämpas i fråga om övervakning som gäller fornminnen 
enligt första stycket 9 även inom den angränsande zonen 
enligt lagen (2017:1273) om Sveriges angränsande zon.
Lag (2017:1276).

2 § Om det finns anledning att anta att ett brott som avses i 
1 § har begåtts, har en tjänsteman vid Kustbevakningen 
(kustbevakningstjänsteman) samma befogenhet som en polisman 
har att

1. hålla förhör och vidta andra åtgärder med stöd av 23 kap. 
3 § fjärde stycket rättegångsbalken,

2. ta med någon till förhör med stöd av 23 kap. 8 § 
rättegångsbalken,

3. efter tillsägelse tillfälligt omhänderta elektronisk 
kommunikationsutrustning från den som ska höras och besluta 
om kroppsvisitation med stöd av 23 kap. 9 a § 
rättegångsbalken,

4. gripa någon med stöd av 24 kap. 7 § första stycket 
rättegångsbalken, och

5. göra husrannsakan med stöd av 28 kap. 5 § 
rättegångsbalken, om åtgärden har till syfte att söka efter 
den som ska gripas eller att verkställa beslag.

Om misstanken gäller brott som avses i 20 kap. 4 eller 5 § 
sjölagen (1994:1009), har en kustbevakningstjänsteman 
dessutom samma befogenhet som en polisman har

1. enligt 27 kap. 4 § rättegångsbalken att ta egendom i 
beslag,

2. enligt 28 kap. 5 § rättegångsbalken att göra husrannsakan 
i annat syfte än det som anges i första stycket 5,

3. enligt 28 kap. 13 § rättegångsbalken att besluta om 
kroppsvisitation och kroppsbesiktning, och

4. enligt 28 kap. 13 a § rättegångsbalken att

a) hålla kvar den som ska kroppsvisiteras eller 
kroppsbesiktigas, och

b) ta med den som ska kroppsvisiteras eller kroppsbesiktigas 
till den plats där åtgärden ska genomföras.

Beslagtagen egendom ska förvaras av Kustbevakningen, om inte 
åklagaren bestämmer något annat.

I fråga om upphörande av ett omhändertagande och 
protokollföring av de åtgärder som anges i första stycket 3 
ska 23 kap. 9 b § rättegångsbalken gälla. Lag (2016:544).

2 a § I stället för vad som sägs i 2 § gäller 11 kap. lagen
(1980:424) om åtgärder mot förorening från fartyg i fråga om
Kustbevakningens och kustbevakningstjänstemäns befogenheter att
vidta åtgärder vid misstanke om brott mot föreskrifter i lagar
och andra författningar som gäller förorening från fartyg.
Lag (2001:1281).

3 § En kustbevakningstjänsteman har samma befogenhet som 
tillkommer polisman enligt 13 § polislagen (1984:387) att 
avvisa, avlägsna eller omhänderta den som genom sitt 
uppträdande i trafiken till sjöss stör ordningen eller utgör 
omedelbar fara för denna. Sådan befogenhet har 
kustbevakningstjänstemannen också när det fordras för att 
avvärja brott mot de föreskrifter som avses i 1 § första 
stycket 5–7 och i 1 § första stycket 9 såvitt avser 
fornminnen.

Vid omhändertagande som avses i första stycket ska en 
kustbevakningstjänsteman tillämpa bestämmelserna i 17 § 
polislagen. Lag (2017:1276).

4 § Om det uppenbart behövs för att befogenheterna enligt 2 och 3 §§
skall kunna utövas, får kustbevakningstjänsteman stoppa och visitera
fartyg eller inbringa det till svensk hamn.

4 a § Bestämmelser om befogenhet för en
kustbevakningstjänsteman att ta alkoholutandningsprov och
stoppa fartyg för sådan provtagning finns i lagen (1976:1090)
om alkoholutandningsprov. Lag (2008:325).

5 § Befogenheterna enligt 2 - 4 §§ får utövas endast i omedelbar
anslutning till den gärning som föranleder åtgärden.

6 § Befogenheterna enligt 2 - 4 §§ får utövas endast av
kustbevakningstjänsteman som uppfyller de krav regeringen eller den
myndighet som regeringen bestämmer föreskriver i fråga om
tjänsteställning, utbildning och erfarenhet eller i annat avseende.

7 § Vid förundersökning om brott mot de föreskrifter som
avses i 1 § får åklagaren eller, om Polismyndigheten bedriver
undersökningen, denna anlita biträde av Kustbevakningen samt
uppdra åt en kustbevakningstjänsteman att vidta de särskilda
åtgärder som behövs för undersökningen, om det är lämpligt
med hänsyn till omständigheterna. Lag (2014:685).

7 a § Kustbevakningen får besluta att inleda förundersökning
enligt 23 kap. rättegångsbalken om brott som avses i 20 kap. 4
eller 5 § sjölagen (1994:1009). De befogenheter och
skyldigheter som undersökningsledaren har enligt
rättegångsbalken gäller då Kustbevakningen. Myndigheten ska
förordna särskilda befattningshavare att fullgöra myndighetens
uppgifter.

Om saken inte är av enkel beskaffenhet, ska ledningen av
förundersökningen övertas av åklagare så snart någon skäligen
kan misstänkas för brottet. Åklagare ska också i andra fall
överta ledningen när det behövs av särskilda skäl.
Lag (2008:325).

8 § För att verkställa en åtgärd enligt denna lag får en
kustbevakningstjänsteman inte använda strängare medel än förhållandena
kräver. Kustbevakningstjänstemannen bör i första hand söka vinna
rättelse genom upplysningar och anmaningar och tillgripa våld bara när
uppgiften inte kan lösas på annat sätt. Om våld tillgrips, skall den
lindrigaste form som kan leda till det avsedda resultatet användas. Våld
får inte brukas längre än som är oundgängligen nödvändigt.

9 § Åtgärder enligt 2–4 §§ ska skyndsamt anmälas till 
Polismyndigheten utom i fall då Kustbevakningen med stöd av
7 a § första stycket beslutar att inleda förundersökning.
Lag (2014:685).