PierreMesure/open-sfs huggingface dataset:
Förordning (1997:845) om uppdragsutbildning vid universitet och högskolor 

Inledande bestämmelser

1 § Statliga universitet och högskolor får bedriva
uppdragsutbildning enligt bestämmelserna i denna förordning.

Vissa bestämmelser om uppdragsutbildning vid kommuner och
landsting finns i lagen (1991:1109) om uppdragsutbildning i
vissa fall. Bestämmelserna i 7-8 §§ i denna förordning gäller
även sådan uppdragsutbildning som bedrivs i anslutning till en
kommuns eller ett landstings högskoleutbildning inom
vårdområdet.

Statliga universitets och högskolors uppdragsutbildning

2 § Med uppdragsutbildning avses utbildning som anordnas mot
avgift från annan än enskild för personer som uppdragsgivaren
utser.

3 § Ett universitet eller en högskola får bedriva
uppdragsutbildning som knyter an till sådan grundläggande
högskoleutbildning som universitetet eller högskolan har
examensrätt för.

Om uppdragsgivaren är från ett land utanför Europeiska
ekonomiska samarbetsområdet (EES), får uppdragsutbildning dock
bedrivas bara efter medgivande av regeringen.

Uppdragsutbildning får inte bedrivas på sådant sätt eller i
sådan omfattning att den får en negativ inverkan på den
grundläggande högskoleutbildning som universitetet eller
högskolan skall bedriva.

4 § Om uppdragsgivaren är en statlig eller en kommunal
myndighet eller ett landsting, skall uppdraget avse
personalutbildning eller utbildning som behövs av
arbetsmarknadsskäl eller av biståndspolitiska skäl. I andra
fall skall uppdraget avse personalutbildning som är ägnad att
få betydelse för deltagarnas arbete åt uppdragsgivaren.

5 § Högskoleverket får meddela de ytterligare föreskrifter som
behövs för tillämpningen av 2-4 §§ i denna förordning.

6 § Vid uppdragsutbildning tillämpas avgiftsförordningen
(1992:191). Universitet och högskolor får själva bestämma
avgiftens storlek. Avgiften skall beräknas så att full
kostnadstäckning uppnås. Uppdragsutbildning skall särredovisas
enligt 4 kap. 14 § förordningen (1993:1153) om redovisning av
studier m.m. vid universitet och högskolor.

När ett universitet eller en högskola anordnar
uppdragsutbildning som omfattar mer än 40 studieveckor, skall
Högskoleverket underrättas skriftligen om detta.

Gemensamma bestämmelser

7 § De som deltar i uppdragsutbildning får ges betyg och
examens- eller kursbevis enligt bestämmelserna för
grundläggande högskoleutbildning, om samma kvalitetskrav ställs
på uppdragsutbildningen som på grundläggande
högskoleutbildning.

8 § Den som har gått igenom en sådan uppdragsutbildning som
avses i 7 § har rätt att tillgodoräkna sig utbildningen som
grundläggande högskoleutbildning.
Lag (1997:895) om rätt för svensk domstol att begära förhandsavgörande från Europeiska  gemenskapernas domstol i vissa fall 

En svensk domstol får begära förhandsavgörande från Europeiska
gemenskapernas domstol om tolkningen av en bestämmelse i en
internationell överenskommelse som Sverige har tillträtt och
som har ingåtts inom ramen för Europeiska unionen i den
omfattning som Sverige har åtagit sig detta i förhållande till
de övriga staterna. Om åtagandet innebär en skyldighet för
domstolar att begära förhandsavgörande, gäller detta.

Om en annan lag innehåller någon bestämmelse om svensk domstols
rätt eller skyldighet att begära förhandsavgörande från
Europeiska gemenskapernas domstol, gäller den bestämmelsen.

Regeringen ger i Svensk författningssamling till känna
åtaganden enligt första stycket och bestämmelser enligt andra
stycket.
Förordning (1997:9) om försöksverksamhet med grupptalan vid Allmänna reklamationsnämnden 

1 § Allmänna reklamationsnämnden får pröva tvister mellan
en grupp konsumenter och en näringsidkare i enlighet med
denna förordning.

2 § Tvister enligt 1 § får prövas, om

1. det finns flera konsumenter som kan antas ha anspråk mot
en viss näringsidkare med stöd av väsentligen likartade
grunder,

2. de rör förhållanden som får prövas av nämnden, och

3. en prövning av tvisterna är motiverad från allmän
synpunkt.

3 § Tvister enligt denna förordning tas upp till prövning
efter anmälan  av Konsumentombudsmannen eller, om denne för
ett visst fall har beslutat att inte göra någon anmälan, av
en sammanslutning av konsumenter eller löntagare.

Övergångsbestämmelser

1997:9

Denna förordning träder i kraft den 1 februari 1997 och
gäller till utgången av år 1997.

Anmälan om grupptalan som har gjorts före utgången av år 1997
skall prövas enligt denna förordning.
Förordning (1997:92) om förskrivarregister 

1 § För det ändamål som anges i 2 § får Socialstyrelsen med
hjälp av automatiserad behandling föra ett register över
personer som har rätt att förskriva läkemedel och andra varor
vilka omfattas av eller skulle kunna omfattas av lagen
(2002:160) om läkemedelsförmåner m.m. (förskrivarregister).
Förordning (2002:689).

2 § Förskrivarregistret får användas för att hålla en aktuell
förteckning över förskrivare och lämna uppgifter till receptregistret
enligt lagen (1996:1156) om receptregister.

3 § Förskrivarregistret får innehålla de uppgifter om förskrivare som
anges i 4 § 4 lagen om receptregister.

Registret får därutöver innehålla sådana tekniska och administrativa
uppgifter som är nödvändiga för att registerändamålet skall kunna
tillgodoses.

4 § Förskrivarregistret får tillföras uppgifter från ett register hos
Socialstyrelsen över hälso- och sjukvårdspersonalen.

5 § Socialstyrelsen skall på lämpligt sätt lämna förskrivare
information om förskrivarregistret.
Lag (1997:982) om anmälan av vissa allvarliga sjukdomar 

Regeringen får, för att skydda liv, personlig säkerhet eller
hälsa meddela föreskrifter om anmälan av andra misstänkta eller
konstaterade allvarliga sjukdomar än sådana som skall anmälas
enligt smittskyddslagen (2004:168).

Regeringen får överlåta åt myndighet att meddela föreskrifter
om anmälan. Föreskrifterna får inte innebära skyldighet att
lämna ut uppgifter. Lag (2004:185).
Förordning (1998:1025) om stimulansbidrag till äldrebostäder m.m.

1 § Enligt denna förordning lämnas statsbidrag för ny- och
ombyggnad av bostäder i sådana särskilda boendeformer som avses
i 5 kap. 5 § socialtjänstlagen (2001:453). Bidrag kan även
lämnas för ny- och ombyggnad av sådana utrymmen i anslutning
till det särskilda boende som avses i 2 § förordningen
(1992:986) om statlig bostadsbyggnadssubvention.
Förordning (2001:946).

2 § Bidrag lämnas för ny- och ombyggnadsprojekt som beviljats
stöd enligt förordningen (1992:986) om statlig
bostadsbyggnadssubvention. Bidrag lämnas i mån av tillgång på
medel.

3 § För bidrag krävs att ansökan om stöd enligt denna
förordning skall ha kommit in till bidragsmyndigheten senast
den 31 december 1999 samt att ny- eller ombyggnadsarbetena har
påbörjats mellan den 20 mars 1998 och den 31 december 1999,
dock senast vid den tidpunkt som anges i beslutet om bidrag,
och färdigställts före utgången av år 2000.

4 § Bidrag lämnas med ett belopp som motsvarar femton procent
av det bidragsunderlag som fastställs för stöd enligt
förordningen (1992:986) om statlig bostadsbyggnadssubvention.

5 § Beslut om bidrag skall återkallas helt eller delvis om
projektet inte uppfyller de krav som uppställts för bidraget.

6 § Bidrag betalas ut sedan ny- eller ombyggnaden
färdigställts. Bidraget betalas dock bara ut om projektet när
det är färdigt uppfyller de förutsättningar som låg till grund
för beslutet om stöd enligt förordningen (1992:986) om statlig
bostadsbyggnadssubvention.

Bidraget betalas ut till den som vid tidpunkten för
utbetalningen hos inskrivningsmyndigheten är antecknad som
fastighetsägare eller tomträttshavare. Om bidraget har
beviljats för ny- eller ombyggnad av hus som inte ägs av
fastighetsägaren eller tomträttshavaren, betalas bidraget ut
till den som hos länsstyrelsen vid utbetalningstidpunkten är
antecknad som bidragsmottagare.

7 § Frågor om bidrag handläggs av Boverket och länsstyrelserna.

Länsstyrelsen prövar frågor om bidrag och om utbetalning av
bidrag.

Boverket har tillsyn över bidragsverksamheten och får meddela
föreskrifter i de avseenden som avses i denna förordning.
Boverket svarar även för utbetalning av bidrag.

8 § Länsstyrelsen skall besluta om återkrav av utbetalat bidrag
helt eller delvis om

1. den som sökt eller tagit emot bidraget genom oriktiga
uppgifter eller på annat sätt orsakat att bidrag har lämnats
felaktigt eller med för högt belopp,

2. bidrag i något annat fall lämnats felaktigt eller med för
högt belopp och mottagaren skäligen borde ha insett detta.

Boverket får helt eller delvis efterge
återbetalningsskyldigheten om det finns särskilda skäl.

9 § Länsstyrelsens beslut enligt denna förordning får
överklagas till Boverket.

Boverkets beslut får inte överklagas.
Förordning (1998:110) om energieffektivitetskrav för elektriska kylskåp och frysar 

1 § Förordningen gäller sådana kylskåp och frysar som avses i
1 § lagen (1997:867) om energieffektivitetskrav för elektriska
kylskåp och frysar.

Föreskrifterna i denna förordning meddelas för att genomföra
Europaparlamentets och rådets direktiv 96/57/EG av den 3
september 1996 om energieffektivitetskrav för elektriska
kylskåp och frysar (även i kombination) för hushållsbruk1.

2 § Statens energimyndighet skall ha tillsyn över att lagen
(1997:867) om energieffektivitetskrav för elektriska kylskåp
och frysar och de föreskrifter som meddelats med stöd av lagen
eller denna förordning följs. Förordning (2005:1107).

3 § Statens energimyndighet får meddela föreskrifter om

1. att lagen (1997:867) om energieffektivitetskrav för
elektriska kylskåp och frysar inte skall tillämpas på vissa
kylskåp och frysar,

2. den högsta tillåtna elförbrukning som skall gälla för olika
slag av kylskåp och frysar när de släpps ut på marknaden,

3. vilka metoder som skall användas för att bestämma deras
elförbrukning,

4. CE-märkning enligt 5 § lagen om energieffektivitetskrav för
elektriska kylskåp och frysar, och

5. avgifter enligt 10 § lagen om energieffektivitetskrav för
elektriska kylskåp och frysar. Förordning (2005:1107).
Förordning (1998:117) om uppehållstillstånd i  vissa utlänningsärenden 

En medborgare i Förbundsrepubliken Jugoslavien får efter
ansökan beviljas uppehållstillstånd av humanitära skäl om han
eller hon befinner sig i landet och har vistats här så länge
att ett tidigare beslut om avvisning eller utvisning under
denna tid har upphört eller kommer att ha upphört att gälla
enligt 8 kap. 15 § utlänningslagen (1989:529) före utgången av
år 1998. Vid prövningen gäller bestämmelserna i
utlänningslagen. Uppehållstillstånd skall inte beviljas om den
huvudsakliga anledningen till att avvisnings- eller
utvisningsbeslutet inte gått att verkställa är att utlänningen
hållit sig undan eller på annat sätt medverkat till att
beslutet inte kunnat verkställas.

Övergångsbestämmelser

1998:117

Denna förordning träder i kraft den 1 april 1998 och upphör att
gälla vid utgången av år 1998. Den skall dock fortsätta att
gälla för ansökningar om uppehållstillstånd som gjorts före
utgången av år 1998.
Förordning (1998:1184) om prisbasbelopp och förhöjt prisbasbelopp för år 1999 

Regeringen fastställer prisbasbeloppet och det förhöjda
prisbasbeloppet enligt 1 kap. 6 § lagen (1962:381) om allmän
försäkring till 36 400 kronor respektive 37 200 kronor för år
1999.
Förordning (1998:1192) med instruktion för Datainspektionen 

Uppgifter

1 § Datainspektionen är central förvaltningsmyndighet med
uppgift att verka för att människor skyddas mot att deras
personliga integritet kränks genom behandling av
personuppgifter och för att god sed iakttas i
kreditupplysnings- och inkassoverksamhet.

Inspektionen skall särskilt inrikta sin verksamhet på att
informera om gällande regler samt ge råd och hjälp åt
personuppgiftsombud enligt personuppgiftslagen (1998:204).

Datainspektionen skall följa och beskriva utvecklingen på IT-
området när det gäller frågor som rör integritet och ny teknik.

2 § I 2 § personuppgiftsförordningen (1998:1191) finns
bestämmelser om Datainspektionens uppgifter enligt
personuppgiftslagen.

Datainspektionen är tillstånds- och tillsynsmyndighet enligt
kreditupplysningslagen (1973:1173) och inkassolagen (1974:182).

Datainspektionen är tillsynsmyndighet enligt artikel 28 i
Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG av den 24
oktober 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på
behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana
uppgifter.

3 § Datainspektionen fullgör de förpliktelser som nämns i
artikel 13 i Europarådets konvention om skydd för enskilda vid
automatisk databehandling av personuppgifter när det gäller att
lämna uppgifter till behörig myndighet i en stat som är
ansluten till konventionen.

4 § Datainspektionen är nationell tillsynsmyndighet enligt

- artikel 23 i konventionen om upprättande av europeisk
polisbyrå (Europolkonventionen),

- artikel 114 i konventionen om tillämpning av Schengenavtalet
av den 14 juni 1985 (Schengenkonventionen), och

- artikel 17 i konventionen om användning av
informationsteknologi för tulländamål (TIS-konventionen).
Förordning (2003:299).

Verksförordningens tillämpning

5 § Verksförordningen (1995:1322) skall med undantag av 17 §
tillämpas på Datainspektionen.

Datainspektionens ledning

6 § Datainspektionens generaldirektör är chef för inspektionen.

Styrelsen

7 § Generaldirektören är styrelsens ordförande.

Organisation

8 § Inom Datainspektionen skall det finnas en chefsjurist.

Inspektionen beslutar i övrigt själv om sin organisation.

Personalföreträdare

9 § Personalföreträdarförordningen (1987:1101) skall tillämpas
på Datainspektionen.

10 § Har upphävts genom förordning (2005:631).

Övergångsbestämmelser

1998:1192

Denna förordning träder i kraft den 24 oktober 1998 då
förordningen (1988:912) med instruktion för Datainspektionen
skall upphöra att gälla.

1 § i den upphävda förordningen gäller dock fortfarande i
Datainspektionens verksamhet i de fall datalagen (1973:289)
skall tillämpas enligt ikraftträdande- och
övergångsbestämmelserna till personuppgiftslagen.
Lag (1998:1214) om överlämnande av vissa förvaltningsuppgifter till Hjälpmedelsinstitutet, ideell förening

1 § Regeringen får överlämna till Hjälpmedelsinstitutet, ideell
förening, att pröva frågor om fördelning av sådant bidrag och
annat stöd som gäller verksamhet med hjälpmedel för personer
med funktionshinder, och som skall lämnas till sjukvårds-
huvudman, handikapporganisationer eller andra organisationer
som företräder brukarnas intressen, företag med verksamhet inom
hjälpmedelsområdet eller andra med sådan verksamhet.

2 § För utövande av förvaltningsuppgifter enligt denna lag
gäller de föreskrifter som meddelas av regeringen.
Förordning (1998:1235) med instruktion för Statens personadressregisternämnd 

Uppgifter

1 § Statens personadressregisternämnd är huvudman för det
statliga personadressregistret (SPAR).

Av förordningen (1998:1234) om det statliga personadress-
registret framgår att nämnden också är personuppgiftsansvarig
för SPAR.

Sammansättning

2 § Nämnden består av högst nio personer. En av ledamöterna är
ordförande.

Organisation

3 § Av 11 § andra stycket förordningen (2003:1106) med
instruktion för Skatteverket framgår att verket svarar för ett
kansli åt nämnden. Chefen för kansliet utses av nämnden i
samråd med Skatteverket. Förordning (2004:1338).

Verksförordningens tillämpning

4 § Följande föreskrifter i verksförordningen (1995:1322) skall
tillämpas på nämnden:

18 § om myndighetens organisation,

26 § om ärendenas handläggning,

27 och 28 §§ om myndighetens föreskrifter,

29 § om inhämtande av uppgifter m.m.,

30 § om ärendeförteckning,

31 § om myndighetens beslut,

35 § om överklagande.

5 § Nämnden har det ansvar för verksamheten och de uppgifter
som anges i 6, 7, 9 och 11 §§ verksförordningen (1995:1322).

Ärendenas handläggning

6 § Nämnden är beslutför när ordföranden och minst fyra av de
andra ledamöterna är närvarande.

När ärenden av större vikt handläggs slutligt, skall om möjligt
samtliga ledamöter vara närvarande.

Om ett ärende är så brådskande att nämnden inte hinner
sammanträda för att behandla det, får ordföranden ändå avgöra
ärendet. Ett sådant ärende skall anmälas vid nästa sammanträde
med nämnden.

7 § Nämnden får i arbetsordningen eller särskilda beslut
överlämna till chefen för kansliet att avgöra ärenden som är av
det slaget att de inte behöver prövas av nämnden.

8 § Ärendena avgörs efter föredragning. I arbetsordningen eller
särskilda beslut får det dock medges att ärenden som avgörs
enligt 7 § inte behöver föredras. Ordföranden får ta över
beredningen och föredragningen av ett ärende som skall avgöras
vid sammanträde med nämnden.

Avgifter

9 § Avgifter från verksamheten med SPAR skall tillföras statens
centralkonto i Riksbanken. Förordning (2006:1105).

Utseende av ledamöter

10 § Ordföranden och övriga ledamöter utses av regeringen för
en bestämd tid.
Förordning (1998:1238) om försöksverksamhet vid hovrätterna och kammarrätterna 

1 § Försöksverksamhet skall bedrivas för att pröva en ny
beredningsorganisation i hovrätterna och kammarrätterna.
Försöksverksamheten innebär att aspiranttjänstgöringen ersätts
med en tidsbegränsad anställning som notarie i överrätt
(överrättsnotarie). Förordning (2000:29).

2 § Överrättsnotarietjänstgöring fullgörs under en tid av
sammanlagt ett år. Anställning som överrättsnotarie beslutas av
hovrätten eller kammarrätten. Överrättsnotarie skall ha
förvärvat notariemeritering.

Hovrätten eller kammarrätten får förlänga en anställning att
gälla för längre tid än ett år om det behövs för att
överrättsnotarietjänstgöringen skall vara fullgjord.

Vid anställningen tillämpas inte 28 § lagen (1982:80) om
anställningsskydd eller 6 och 7 §§ anställningsförordningen
(1994:373). Förordning (2000:29).

3 § En överrättsnotarie som har fullgjort
överrättsnotarietjänstgöringen får godkännas som fiskal. Frågan
om godkännande prövas av kollegiet i den domstol där
tjänstgöringen avslutas. Den domstolen utfärdar också bevis om
överrättsnotarietjänstgöringen och godkännandet.
Förordning (2000:29).

4 § Endast den som har fullgjort överrättsnotarietjänstgöringen
och godkänts som fiskal får anställas som hovrätts- eller
kammarrättsfiskal.

Vid anställning av hovrätts- och kammarrättsfiskaler skall
domstolarna i samråd med Domstolsverket särskilt överväga
överrätternas och domstolsväsendets långsiktiga behov av
domarutbildad personal. Förordning (2000:29).

5 § Vad som i övrigt sägs om hovrätts- eller
kammarrättsfiskalsaspiranter i förordningen (1996:379) med
hovrättsinstruktion och förordningen (1996:380) med
kammarrättsinstruktion skall tillämpas på överrättsnotarier.

Övergångsbestämmelser

1998:1238

1. Denna förordning träder i kraft den 1 december 1998 och
skall upphöra att gälla den 31 december 2000.

2. För hovrätts- och kammarrättsfiskalsaspiranter gäller
bestämmelserna i förordningen (1996:379) med
hovrättsinstruktion respektive förordningen (1996:380) med
kammarrättsinstruktion. Vid tillämpning av 41 § första stycket
förordningen med hovrättsinstruktion och 41 § första stycket
förordningen med kammarrättsinstruktion får även inräknas
tjänstgöring som föredragande i överrätt.

3. Den som före den 1 december 1998 anställts som föredragande
i överrätt får tillgodoräknas den tjänstgöringen vid
tillämpning av 3 § första stycket denna förordning .

4. För de överrättsnotarier som anställts enligt denna
förordning skall förordningen tillämpas även efter den 31
december 2000.

2000:29

Denna förordning träder i kraft den 1 mars 2000. Bestämmelserna
i 2 § andra stycket, 3 § samt 4 § tillämpas även på den som har
anställts som överrättsnotarie före den 1 mars 2000.
Förordning (1998:1250) om försöksverksamhet vid Allmänna reklamationsnämnden för prövning av skadeståndsanspråk enligt fastighetsmäklarlagen (1995:400) 

1 § Allmänna reklamationsnämnden får pröva skadeståndsanspråk
mot fastighetsmäklare enligt 20 § fastighetsmäklarlagen
(1995:400).

2 § Allmänna reklamationsnämnden skall inhämta synpunkter från
Fastighetsmäklarnämnden i frågor om god fastighetsmäklarsed om
detta är av betydelse för skadeståndsfrågan.

Övergångsbestämmelser

1998:1250

Denna förordning träder i kraft den 1 november 1998 och gäller
till utgången av år 2000.

Skadeståndsanspråk som har anmälts till Allmänna
reklamationsnämnden före utgången av år 2000 skall prövas
enligt denna förordning.
Förordning (1998:1270) om uppräkningsfaktorer vid beräkning av preliminära kommunalskattemedel för 1999

Regeringen föreskriver att följande uppräkningsfaktorer skall
användas vid beräkning av preliminära kommunalskattemedel för
1999 enligt 4 § lagen (1965:269) med särskilda bestämmelser om
kommuns och annan menighets utdebitering av skatt, m.m.

Inkomstår	Uppräkningsfaktor
1998		1,0355
1999		1,0337
Tillkännagivande (1998:13) om EG-förordningar med anledning av lagen (1996:95) om vissa internationella sanktioner 

Regeringen tillkännager att följande förordningar om
ekonomiska sanktioner har beslutats av Europeiska gemenskapen
med anledning av sådana beslut eller rekommendationer som avses
i 1 § 1 lagen (1996:95) om vissa internationella sanktioner och
beträffande vilka straffansvar därför gäller i landet direkt
enligt 8 § andra stycket samma lag.

1. Rådets förordning (EEG) nr 3541/92 av den 7 december 1992 om
förbud mot att tillmötesgå irakiska krav i samband med kontrakt
och transaktioner som omfattas av FN:s säkerhetsråds resolution
661 (1990) och därmed förknippade resolutioner (EGT nr L 361,
10.12.1992, s. 1, Celex 392R3541).

2. Rådets förordning (EEG) nr 3274/93 av den 29 november 1993
om förhindrande av leverans av vissa varor och tjänster till
Libyen (EGT nr L 295, 30.11.1993, s. 1, Celex 393R3274).

3. Rådets förordning (EEG) nr 3275/93 av den 29 november 1993
om förbud mot att tillmötesgå krav i samband med kontrakt och
transaktioner som omfattas av Förenta nationernas säkerhetsråds
resolution 883 (1993) och därmed förknippade resolutioner (EGT
nr L 295, 30.11.1993, s. 4, Celex 393R3275).

4. Rådets förordning (EG) nr 1264/94 av den 30 maj 1994 om
förbud mot att fullgöra de haitiska myndigheternas krav vad
avser avtal och transaktioner som omfattas av åtgärder enligt
Förenta nationernas säkerhetsråds resolutioner 917 (1994), 841
(1993), 873 (1993) och 875 (1993) (EGT nr L 139, 2.6.1994, s.
4, Celex 394R1264).

5. Rådets förordning (EG) nr 1733/94 av den 11 juli 1994 om
förbud mot att fullgöra krav avseende avtal och transaktioner
som omfattas av Förenta nationernas säkerhetsråds resolution
757 (1992) och därtill knutna resolutioner (EGT nr L 182,
16.7.1994, s. 1, Celex 394R1733).

6. Rådets förordning (EG) nr 2465/96 av den 17 december 1996 om
avbrytande av de ekonomiska och finansiella förbindelserna
mellan Europeiska gemenskapen och Irak (EGT nr L 337,
27.12.1996, s. 1, Celex 396R2465).

7. Rådets förordning (EG) nr 2229/97 av den 30 oktober 1997 om
avbrytande av vissa ekonomiska förbindelser med Angola för att
få "União Nacional para a Independência Total de Angola"
(Unita) att uppfylla sina skyldigheter i fredsprocessen (EGT nr
L 309, 12.11.1997, s. 1, Celex 397R2229).

8. Rådets förordning (EG) nr 2465/97 av den 8 december 1997 om
avbrytande av vissa ekonomiska förbindelser med Sierra Leone
(EGT nr L 344, 15.12.1997, s. 1, Celex 397R2465).
Förordning (1998:1314) om tillämpning av dubbelbeskattningsavtalet mellan de nordiska länderna

Regeringen föreskriver enligt artikel 3 punkt 1 j i avtalet den
23 september 1996 mellan de nordiska länderna för att undvika
dubbelbeskattning beträffande skatter på inkomst och på
förmögenhet att ärenden som skall handläggas av behörig
myndighet i Sverige skall prövas av Skatteverket. Är ett
ärende av särskild betydelse eller annars av sådan beskaffenhet
att det bör avgöras av regeringen, skall dock Skatteverket
med eget yttrande överlämna ärendet till regeringen.

Skatteverkets beslut enligt denna förordning får inte
överklagas. Förordning (2003:1001).

Övergångsbestämmelser

2003:1001

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 2004. Äldre
föreskrifter i andra stycket gäller fortfarande för
Riksskatteverkets beslut.
Förordning (1998:1321) med vissa föreskrifter om erkännande och verkställighet av utländska avgöranden 

1 § En auktoriserad translator är behörig att bestyrka
översättningar enligt artikel 48.2 i Brysselkonventionen,
artikel 48.2 i Luganokonventionen och artikel 55.2 i Bryssel I-
förordningen. Förordning (2005:98).

2 § Domstolsverket är behörig myndighet för informationsutbyte
enligt artikel 2 i Protokoll nr 2 till Luganokonventionen.

3 § En domstol skall, om någon begär det, på en kopia av en dom
eller av ett beslut som har meddelats av domstolen intyga att
avgörandet är äkta. Om avgörandet omfattas av
Brysselkonventionen eller Luganokonventionen, skall domstolen
även intyga om avgörandet är verkställbart i Sverige. Intyg
enligt artikel 54 i Bryssel I-förordningen utfärdas av den
domstol som har meddelat avgörandet.

Domstolsverket får meddela närmare föreskrifter om sådana intyg
som anges i första stycket. Förordning (2005:98).

4 § En kronofogdemyndighet skall, om någon begär det, på en
kopia av ett utslag som har meddelats av myndigheten enligt
lagen (1990:746) om betalningsföreläggande och handräckning
intyga att avgörandet är äkta. Om avgörandet omfattas av
Brysselkonventionen, skall myndigheten även intyga om
avgörandet är verkställbart i Sverige. Intyg enligt artikel 54
i Bryssel I-förordningen utfärdas av den kronofogdemyndighet
som har meddelat avgörandet.

Skatteverket får meddela närmare föreskrifter om sådana
intyg som anges i första stycket. Förordning (2003:1002).
Förordning (1998:1323) om miljödomstolarnas domkretsar

1 § Umeå, Östersunds, Nacka, Växjö och Vänersborgs tingsrätter
är miljödomstolar och har i denna egenskap följande
domsområden.

Umeå tingsrätt

- Norrbottens län,

- den del av Västerbottens län som inte hör till Ångermanälvens
avrinningsområde samt

- den del av Västernorrlands län som är belägen norr och öster
om vattendelaren mellan Gideälvs med flera vattendrags
avrinningsområden och Ångermanälvens avrinningsområde.

Östersunds tingsrätt

- de delar av Västerbottens och Västernorrlands län som inte
tillhör Umeå tingsrätts område samt

- de delar av Jämtlands, Dalarnas och Gävleborgs län som inte
hör till Vänerns, Norrströms eller Dalälvens avrinningsområden.

Nacka tingsrätt

- Stockholms län,

- Uppsala län,

- Gotlands län,

- Västmanlands län,

- de delar av Gävleborgs län som inte tillhör Östersunds
tingsrätts område,

- de delar av Jämtlands och Dalarnas län som inte tillhör
Östersunds tingsrätts område och inte heller hör till Vänerns
avrinningsområde,

- Södermanlands län med undantag av den del som hör till
Motalaströms avrinningsområde,

- Örebro län med undantag av de delar som hör till Vänerns,
Vätterns eller Motalaströms avrinningsområden samt

- den del av Östergötlands län som är belägen norr om
vattendelaren mellan Nyköpingsåns med flera vattendrags
avrinningsområden och Motalaströms avrinningsområde.

Växjö tingsrätt

- Kalmar län,

- Blekinge län,

- Skåne län,

- de delar av Södermanlands och Östergötlands län som inte
tillhör Nacka tingsrätts område,

- de delar av Örebro och Västra Götalands län som hör till
Vätterns och Motalaströms avrinningsområden,

- Jönköpings län med undantag av de delar som hör till
Fylleåns, Nissans, Ätrans och Vänerns avrinningsområden,

- Kronobergs län med undantag av den del som hör till Fylleåns
avrinningsområde samt

- den del av Hallands län som är belägen söder om vattendelaren
mellan Lagans avrinningsområde och Fylleåns med flera
vattendrags avrinningsområden.

Vänersborgs tingsrätt

- Värmlands län,

- de delar av Jönköpings, Kronobergs och Hallands län som inte
tillhör Växjö tingsrätts område,

- Västra Götalands län med undantag av de delar som tillhör
Växjö tingsrätts område samt

- de delar av Jämtlands, Dalarnas och Örebro län som hör till
Vänerns avrinningsområde. Förordning (2007:78).

2 § Har upphävts genom förordning (2010:1103).

Övergångsbestämmelser

2007:78

1. Denna förordning träder i kraft den 1 april 2007.

2. Mål eller ärenden som har inletts i Stockholms tingsrätt
före ikraftträdandet skall överlämnas till Nacka tingsrätt för
fortsatt handläggning.
Förordning (1998:1340) om inkomstgrundad ålderspension

Inledning

1 § Denna förordning gäller vid tillämpning av bestämmelserna
i socialförsäkringsbalken om inkomstgrundad ålderspension.

Anmälan

2 § Anmälan enligt 60 kap. 23 eller 37 § 
socialförsäkringsbalken ska göras på fastställd blankett och
undertecknas av den sökande. Förordning (2010:1703).

3 § Anmälan om överföring eller upphörande av överföring av
pensionsrätt enligt 61 kap. 11–16 §§ socialförsäkringsbalken
ska göras på fastställd blankett och undertecknas av den
sökande. Förordning (2010:1703).

Skyldighet att lämna uppgifter

4 § Pensionsmyndigheten ska underrätta Skatteverket om anmälan
om överföring eller upphörande av överföring av pensionsrätt
enligt 61 kap. 11–16 §§ socialförsäkringsbalken. Uppgifterna
får lämnas på medium för automatiserad behandling.
Förordning (2010:1703).

5 § De uppgifter som Totalförsvarets plikt- och prövningsverk 
ska lämna till Pensionsmyndigheten enligt 110 kap. 35 § första 
stycket socialförsäkringsbalken får lämnas på medium för 
automatiserad behandling. Förordning (2020:1283).

Beräkning och fastställande

6 § Pensionsmyndigheten ska för varje år beräkna och
fastställa arvsvinstfaktorerna enligt 62 kap. 9–17 §§
socialförsäkringsbalken. Förordning (2010:1703).

7 § Pensionsmyndigheten ska för varje år beräkna och
fastställa förvaltningskostnadsfaktorn enligt 62 kap. 22–26 §§
socialförsäkringsbalken. Vid beräkningen av
förvaltningskostnadsfaktorn ska summan av alla
pensionsbehållningar som intjänats fram till och med andra
året före det år faktorn avser läggas till grund för
beräkningen. Förordning (2010:1703).

8 § Pensionsmyndigheten ska för varje åldersgrupp för vilken 
inkomstpension kan lämnas beräkna och fastställa delningstal 
enligt 62 kap. 34-36 §§ socialförsäkringsbalken.

Om pension börjar utges från en senare månad än den månad från 
vilken delningstalet beräknats ska delningstalet för aktuell 
åldersgrupp beräknas på följande sätt. För varje månad 
pensionsutbetalningen senareläggs ska delningstalet minskas 
med en tolftedel av skillnaden mellan det delningstalet och 
delningstalet som gäller för åldersgruppen som är ett år 
äldre. Förordning (2022:1443).

Handläggningen

9 § Beslut om pensionsgrundande inkomst, pensionsgrundande
belopp, pensionsrätt eller pensionspoäng får fattas utan att
den försäkrade har underrättats om och fått tillfälle att
yttra sig över uppgifter som ska lämnas utan föreläggande i
enlighet med bestämmelserna i socialförsäkringsbalken eller
annan författning.

Det som föreskrivs i första stycket gäller inte i fråga om
sådana beslut om omprövning som avses i 113 kap. 29–31 §§
socialförsäkringsbalken. Förordning (2010:1703).

10 § Har upphävts genom förordning (2002:783).

11 § Har upphävts genom förordning (2002:783).

12 § Har upphävts genom förordning (2002:783).

13 § Har upphävts genom förordning (2002:783).

14 § Har upphävts genom förordning (2002:783).

Övergångsbestämmelser

1998:1340

Denna förordning träder i kraft, i fråga om 5 § den 24 november
1998, och i övrigt den 1 januari 1999.
Förordning (1998:1341) om tillfälligt utlämnande av uppgifter till Riksförsäkringsverket, m.m. 

För beräkning av pensionsgrundande belopp för föräldrar till
små barn för åren 1960-1998 enligt lagen (1998:675) om
införande av lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension
och för åren 1999 och 2000 enligt lagen om inkomstgrundad
ålderspension får de uppgifter som behövs för sådan beräkning
lämnas ut från folkbokföringsdatabasen till
Riksförsäkringsverket på medium för automatiserad behandling.

Socialförsäkringsregister får genom sambearbetning tillföras
uppgifter från Statistiska centralbyrån om avlidna personer.
Förordning (2001:604).
Förordning (1998:1345) om stöd till biodling 

1 § Denna förordning kompletterar rådets förordning (EG) nr
797/2004 av den 26 april 2004 om åtgärder för förbättring av
produktions- och saluföringsvillkoren för biodlingsprodukter
samt kommissionens förordning (EG) nr 917/2004 av den 29 april
2004 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EG) nr
797/2004 om insatser på biodlingsområdet.
Förordning (2004:1078).

2 § Stöd enligt denna förordning kan, i mån av tillgång på
medel, lämnas till biodlingen i överensstämmelse med det
nationella program som årligen fastställs av kommissionen i
enlighet med artikel 5 i rådets förordning (EG) nr 797/2004.
Förordning (2004:1078).

3 § Frågor om stöd enligt denna förordning prövas av Statens
jordbruksverk.

4 § I ett beslut om att bevilja stöd kan Jordbruksverket
bestämma att sökanden måste

1. underkasta sig kontroll av hur stödet används, och

2. uppfylla redovisningsvillkor och andra villkor för stödet.

5 § För stöd enligt denna förordning gäller bestämmelserna i 35 §,
37 § första stycket och 41-44 §§ förordningen (1999:1148) om
EG:s förordningar om jordbruksprodukter.

Jordbruksverkets beslut enligt denna förordning eller enligt
föreskrifter som har meddelats med stöd av förordningen får
verkställas enligt utsökningsbalken. Lag (2000:105).

6 § I 22 a § förvaltningslagen (1986:223) finns bestämmelser om
överklagande hos allmän förvaltningsdomstol.

7 § Föreskrifter i övrigt till komplettering och verkställighet
av rådets förordning (EG) nr 797/2004 får meddelas av
Jordbruksverket. Förordning (2004:1078).
Tillkännagivande (1998:1352) enligt lagen (1997:895) om rätt för svensk domstol att begära förhandsavgörande från Europeiska gemenskapernas domstol i vissa fall 

I lagen (1997:895) om rätt för svensk domstol att begära
förhandsavgörande från Europeiska gemenskapernas domstol i
vissa fall finns regler om svenska domstolars rätt eller
skyldighet att begära förhandsavgöranden från Europeiska
gemenskapernas domstol om tolkningen av bestämmelser i
internationella överenskommelser som Sverige har tillträtt och
som har ingåtts inom ramen för Europeiska unionen i den
omfattning som Sverige har åtagit sig detta. Regeringen skall
ge till känna dels sådana åtaganden, dels bestämmelser i andra
lagar om svensk domstols rätt eller skyldighet att begära
förhandsavgörande från Europeiska gemenskapernas domstol.
Följande finns att ge till känna.

Åtaganden enligt första stycket i lagen

Konventionen om upprättandet av en europeisk polisbyrå
(Europolkonventionen) och tilläggsprotokollet till den
konventionen har trätt i kraft den 1 oktober 1998. Sverige har
i enlighet med artikel 2.2 b i tilläggsprotokollet förklarat
att varje svensk domstol får begära att Europeiska
gemenskapernas domstol meddelar ett förhandsavgörande i ett
ärende som uppkommit vid den svenska domstolen och som rör
tolkningen av Europolkonventionen, när domstolen anser att ett
beslut i frågan är nödvändigt för att döma i saken.
Konventionen och tilläggsprotokollet finns intagna i prop.
1996/97:164.

Bestämmelser enligt andra stycket i lagen

Konventionen den 27 september 1968 om domstols behörighet och
om verkställighet av domar på privaträttens område och
tillträdeskonventionerna den 9 oktober 1978, den 25 oktober
1982, den 25 maj 1989 och den 29 november 1996
(Brysselkonventionen) samt protokollet den 3 juni 1971 om EG-
domstolens tolkning av Brysselkonventionen i dess lydelse
enligt nämnda tillträdeskonventioner träder i kraft i
förhållande till Sverige den 1 januari 1999. Konventionen och
protokollet gäller därefter som lag här i landet. Enligt
artikel 2.1 i protokollet har följande svenska domstolar rätt
att begära att EG-domstolen skall meddela ett förhandsavgörande
i en tolkningsfråga: Högsta domstolen, Regeringsrätten,
Arbetsdomstolen och Marknadsdomstolen. Enligt artikel 2.2 har
alla domstolar rätt att begära ett sådant förhandsavgörande när
de utgör överinstans. Av artikel 2.3 följer att Svea hovrätt
har rätt att begära ett sådant förhandsavgörande i fall som
avses i artikel 37 i konventionen. I artikel 3 i protokollet
finns ytterligare bestämmelser om rätt och skyldighet att
begära förhandsavgörande. Konventionen och protokollet finns
intagna i SFS 1998:358.
Förordning (1998:1355) om trafik med höghastighetsfartyg

Definition

1 § Med höghastighetsfartyg förstås i denna förordning ett
fartyg som har en längd som överstiger 50 meter och kan uppnå
en fart i meter per sekund som uppgår till eller överstiger
3,70,1667, där är deplacement (m3) vid
konstruktionsvattenlinjen, dock minst 32 knop.

Anmälan om trafik med höghastighetsfartyg

2 § Ägaren till ett höghastighetsfartyg skall, innan det sätts
i trafik till eller från en svensk hamn, anmäla detta till
Transportstyrelsen.

Transportstyrelsen får meddela föreskrifter om vilka uppgifter
en anmälan enligt första stycket skall innehålla och om hur
långt före trafikstart en anmälan skall ges in.
Förordning (2008:1132).

3 § Ett höghastighetsfartyg får användas utan att en anmälan
enligt 2 § har gjorts om fartyget ska användas för
tjänsteutövning i Polismyndigheten, Försvarsmakten,
Försvarets materielverk, Kustbevakningen, Sjöfartsverket,
Tullverket eller den kommunala räddningstjänsten.
Förordning (2014:1266).

Särskilda trafikregler för höghastighetsfartyg

4 § Transportstyrelsen får, efter samråd med länsstyrelserna i de
län där fartyget skall framföras, besluta särskilda
trafikregler för användningen av ett höghastighetsfartyg.

Trafikreglerna skall syfta till att motverka olägenheter av
användningen av höghastighetsfartyget eller vara nödvändiga av
säkerhetsskäl.

Om de beslutade trafikreglerna för ett höghastighetsfartyg
skulle visa sig vara otillräckliga för att uppfylla sitt syfte
får Transportstyrelsen, efter samråd med de berörda
länsstyrelserna, utfärda nya trafikregler.
Förordning (2008:1132).

5 § Transportstyrelsen skall skriftligen underrätta anmälaren om
de särskilda trafikregler som styrelsen beslutar. En kopia
av beslutet skall medföras ombord på fartyget.
Förordning (2008:1132).

6 § Ägaren till ett höghastighetsfartyg för vilket
Transportstyrelsen beslutat särskilda trafikregler skall
informera om fartygets trafik i den utsträckning som styrelsen
bestämmer. Förordning (2008:1132).

Ansvarsbestämmelser m.m.

7 § Till böter döms den som uppsåtligen eller av oaktsamhet

1. bryter mot 2 §,

2. bryter mot de särskilda trafikregler som beslutats enligt
4 §, eller

3. framför ett höghastighetsfartyg utan att medföra
Transportstyrelsens beslut enligt 5 §.

Straff döms inte ut enligt denna paragraf om gärningen är
belagd med straff i sjölagen (1994:1009).
Förordning (2008:1132).

8 § I 40 § förvaltningslagen (2017:900) finns bestämmelser 
om överklagande till allmän förvaltningsdomstol.
Förordning (2018:979).

9 § Transportstyrelsen ska särskilt underrätta
Naturvårdsverket, Havs- och vattenmyndigheten, Statens
Jordbruksverk och berörda länsstyrelser om beslut enligt 4 §.
Dessa myndigheter får överklaga sådana beslut.
Förordning (2011:657).

Övergångsbestämmelser

1998:1355

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1999. Den
tillämpas även på höghastighetsfartyg som har satts i trafik
dessförinnan.
Förordning (1998:1357) om skiktgräns för statlig inkomstskatt vid 2000 års taxering

Regeringen fastställer enligt 10 § lagen (1947:576) om statlig
inkomstskatt den nedre skiktgränsen till 219 300 kronor vid
2000 års taxering.

Av 10 § lagen om statlig inkomstskatt framgår att den övre
skiktgränsen är 360 000 kronor vid 2000 års taxering.
Förordning (1998:1368) om statsbidrag till vissa utställare inom bild- och formområdet 

1 § Denna förordning innehåller föreskrifter om statsbidrag
till vissa utställare inom bild- och formområdet.

2 § Statsbidrag får lämnas till sådana utställare som

1. huvudsakligen utan vinstsyfte bedriver en fortlöpande
utställningsverksamhet av samtida bild- och formkonst,

2. bedriver sin verksamhet i ändamålsenliga lokaler till vilka
allmänheten har god tillgång,

3. i sin verksamhet huvudsakligen ställer ut verk av konstnärer
som är verksamma i landet, och

4. bedriver verksamhet som ägnas bl.a. åt konstbildning med
inriktning på nya publikgrupper.

Statsbidrag bör i första hand lämnas till sådana utställare som
under en följd av år bedrivit verksamhet som kan bedömas vara
av stort konstnärligt eller kulturpolitiskt värde.

3 § Statsbidrag enligt denna förordning skall ges i form av
verksamhetsbidrag.

4 § Ansökan om statsbidrag skall göras hos Statens kulturråd.

5 § Utställare som har fått statsbidrag skall årligen
rapportera till Statens kulturråd hur de har använt de statliga
medlen.

6 § Om en utställare som har fått statsbidrag upphör med sin
verksamhet utan att ha förbrukat statsbidraget skall den del av
bidraget som återstår betalas tillbaka på det sätt och inom den
tid som Statens kulturråd bestämmer.

7 § Närmare föreskrifter för verkställigheten av denna
förordning får meddelas av Statens kulturråd.

8 § Statens kulturråds beslut enligt denna förordning får inte
överklagas.
Förordning (1998:1369) om statsbidrag för  beställning av nyskriven svensk dramatik 

1 § Statsbidrag enligt denna förordning får ges till fria
teatergrupper, regionala och lokala teaterinstitutioner samt
radio- och TV-företag för beställning av nyskriven svensk
dramatik.

Med svensk dramatik avses i denna förordning dramatiska verk
skrivna på svenska eller av upphovsmän som har sin vanliga
vistelseort i Sverige.

2 § Syftet med statsbidraget skall vara att ge, i första hand
teatrar, möjlighet att beställa nyskriven svensk dramatik av
hög kvalitet.

3 § Ansökan om statsbidrag skall göras gemensamt av en
dramatiker och den som vill uppföra dramatikerns verk. Ansökan
skall ges in till styrelsen för Sveriges författarfond som
fördelar bidraget.

Styrelsen skall samråda med Statens kulturråd innan den
beslutar om bidrag.

4 § Närmare föreskrifter för verkställigheten av denna
förordning får meddelas av styrelsen för Sveriges
författarfond.

5 § Beslut enligt denna förordning får inte överklagas.
Förordning (1998:1370) om statligt utrustningsbidrag till kollektivverkstäder 

1 § Statligt utrustningsbidrag får enligt denna förordning ges
till sådana sammanslutningar av konstnärer inom bild- och
formområdet som har till huvudsakligt syfte att för konstnärlig
produktion ställa verkstads- och produktionsresurser till sina
medlemmars förfogande (kollektivverkstäder).

2 § Syftet med utrustningsbidraget skall vara att främja
konstnärlig utveckling och förnyelse samt att minska
konstnärernas omkostnader för framställning av konstverk.

3 § Statligt utrustningsbidrag får lämnas till
kollektivverkstäder som

1. drivs av en sammanslutning av yrkesverksamma konstnärer,

2. bygger på medlemmarnas egna insatser, och

3. har stabil organisation och arbetsform.

4 § Ansökan om utrustningsbidrag skall göras hos Statens
kulturråd.

5 § En kollektivverkstad som har fått utrustningsbidrag skall
rapportera till Statens kulturråd hur medlen har använts.

6 § Om en kollektivverkstad som har fått utrustningsbidrag
upphör med sin verksamhet skall den del av bidraget som
återstår betalas tillbaka på det sätt och inom den tid som
Statens kulturråd bestämmer.

7 § Närmare föreskrifter för verkställigheten av denna
förordning får meddelas av Statens kulturråd.

8 § Statens kulturråds beslut enligt denna förordning får inte
överklagas.
Förordning (1998:1375) om försöksverksamhet med notarietjänstgöring vid tingsrätt och länsrätt 

1 § Försöksverksamhet enligt denna förordning får bedrivas vid
Blekinge tingsrätt och Länsrätten i Blekinge län, vid Växjö
tingsrätt och Länsrätten i Kronobergs län samt vid Mariestads
tingsrätt och Länsrätten i Mariestad för att pröva möjligheten
att kombinera notarietjänstgöring vid tingsrätt och länsrätt.
Förordning (2001:832).

2 § Domstolsverket får besluta om anställning som tingsnotarie
med tjänstgöringsskyldighet även vid länsrätten eller som
länsrättsnotarie med tjänstgöringsskyldighet även vid
tingsrätten.

Sådan notarietjänstgöring skall fullgöras under en tid av två
år och sex månader. Minst ett år skall fullgöras vid respektive
domstol.

3 § Efter särskild prövning får tingsrätten eller länsrätten
förlänga en anställning att gälla för längre tid än som anges i
2 §.

4 § I övrigt tillämpas bestämmelserna i notarieförordningen
(1990:469), förordningen (1996:381) med tingsrättsinstruktion
och förordningen (1996:382) med länsrättsinstruktion.

När en tingsnotarie tjänstgör vid länsrätten skall
bestämmelserna i förordningen (1996:382) med
länsrättsinstruktion tillämpas på

tingsnotarien. När en länsrättsnotarie tjänstgör vid
tingsrätten skall bestämmelserna i förordningen (1996:381) med
tingsrättsinstruktion tillämpas på länsrättsnotarien.

5 § Vid beslut om anställning enligt denna förordning gäller
inte 15 och 28 §§ lagen (1982:80) om anställningsskydd.

Övergångsbestämmelser

1998:1375

1. Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1999 och
upphör att gälla den 31 december 2000.

2. En tingsnotarie eller länsrättsnotarie som har fullgjort
endast en viss del av notarietjänstgöringen enligt denna
förordning och som förordnas på nytt på en notarietjänst kan
förvärva notariemeritering tidigast när den sammanlagda
tjänstgöringstiden uppgår till två år och sex månader.

3. För de tingsnotarier och länsrättsnotarier som anställts
enligt denna förordning skall förordningen tillämpas även efter
den 31 december 2000.
Förordning (1998:1386) om statsbidrag till läsfrämjande insatser

1 § Statsbidrag enligt denna förordning kan ges till sådan
verksamhet vars syfte är att främja läsning. Bidrag skall i
första hand ges till insatser bland barn och unga.

2 § Statsbidrag får lämnas till kommuner, förskolor, skolor,
bibliotek, bokhandlar, ideella föreningar och andra
sammanslutningar med verksamhet i Sverige.

3 § Ansökan om statsbidrag skall ges in till Statens kulturråd
som prövar frågor om stödet.

4 § Den som har fått bidrag skall rapportera till Statens
kulturråd hur medlen har använts.

5 § Om den verksamhet för vilken statsbidrag har lämnats inte
slutförs eller om bidraget av någon annan anledning inte
förbrukas skall den del av bidraget som återstår betalas
tillbaka till Statens kulturråd. Återbetalning skall göras på
det sätt och inom den tid som rådet bestämmer.

6 § Närmare föreskrifter för verkställighet av denna förordning
får meddelas av Statens kulturråd.

7 § Statens kulturråds beslut enligt denna förordning får inte
överklagas.