Kungörelse (1973:261) om utbetalning av vissa ersättningar i mål eller ärende vid domstol, m.m.

Tillämpningsområdet

1 § Denna kungörelse gäller ersättning som betalas ut i mål 
eller ärende vid domstol, Nämnden mot diskriminering, 
arrendenämnd, hyresnämnd och Kronofogdemyndigheten. 
Bestämmelserna i 2–5 §§ gäller inte i fråga om ersättning 
enligt 6 § lagen (1974:752) om nordisk vittnesplikt m.m. 
Bestämmelserna i 2–5 och 7–10 §§ gäller inte i fråga om mål 
hos Kronofogdemyndigheten. Förordning (2015:687).

2 § En framställning om förskott på ersättning av allmänna
medel för inställelse görs till den domstol eller nämnd där
inställelsen ska ske. I sådana fall som avses i 6 § 1–6
förordningen (1982:805) om ersättning av allmänna medel till
vittnen, m.m. får framställningen i stället göras till
tingsrätten i den ort där den kallade vistas,
Polismyndigheten eller Kronofogdemyndigheten. En anteckning
om förskottet ska göras på kallelsen.

Har en framställning om förskott gjorts till någon annan
myndighet än den domstol eller nämnd där inställelsen ska
ske, ska myndigheten genast anmäla till domstolen eller
nämnden när ett beslut om förskott har meddelats. Domstolen
eller nämnden ska återbetala förskottet till den myndighet
som har meddelat förskottsbeslutet. Någon återbetalning ska
dock inte göras om förskottet har beslutats av en tingsrätt
för en inställelse vid en allmän domstol eller en allmän
förvaltningsdomstol. Förordning (2014:1121).

3 § Framställning från vittne eller sakkunnig i domstol om
förskott på ersättning som enligt lag skall ges ut av  part,
göres hos parten. Är flera parter skyldiga att ge ut
ersättning, göres framställningen hos någon av dem. Om enighet
därvid ej kan nås om vad som bör utgå i förskott, kan anmälan
därom göras hos domstolen.

När anmälan göres hos domstolen, skall denna fastställa vad som
skall utgå i förskott. Domstolen skall samtidigt förelägga
parten att utbetala detta belopp inom viss tid och till
domstolen inkomma med bevis därom. Har vittnet eller den
sakkunnige  inkallats utan framställning av part, får domstolen
dock i stället låta utbetala förskottet av allmänna medel och
sedan uttaga beloppet hos endera av parterna.

Efterkommes ej föreläggande enligt andra stycket och är enligt
lag även motparten skyldig att utge förskott bör, om det
lämpligen kan ske, motsvarande föreläggande meddelas honom.
Kungörelse (1974:1095).

4 §  Om någon som kallats att inställa sig inför domstol eller nämnd har
rätt till förskott på ersättning för inställelsen, skall erinran därom
göras i kallelsen med angivande av de grunder efter vilka förskottet
skall beräknas och vad den kallade har att iakttaga, om han vill erhålla
förskott.

5 §  Förskott på ersättning skall utbetalas kontant. Förskott på
reseersättning får dock utges i form av färdbiljett. Anteckning om
förskott skall göras på kallelsen.

Utbetalning av ersättning som utgår av allmänna medel

6 § Den domstol, nämnd eller annan myndighet som beslutar om
ersättning skall se till att ersättningen utan dröjsmål betalas
till den berättigade. Ersättning som någon har tillerkänts med
stöd av 31 kap. 2 eller 8 § rättegångsbalken får dock inte
betalas ut förrän ersättningsbeslutet har vunnit laga kraft mot
åklagaren. Beträffande utbetalning av ersättning till
rättshjälpsbiträde, medlare och den som har medverkat vid
utredning enligt bestämmelserna i rättshjälpslagen (1996:1619)
finns särskilda bestämmelser i rättshjälpsförordningen
(1997:404).

Domstolen, nämnden eller myndigheten skall genast sända besked
angående ersättningsbeslutet och, om det behövs, även
lagakraftbevis till den redovisningscentral som betjänar
domstolen, nämnden eller myndigheten eller, om denna inte
betjänas av redovisningscentral, på annat sätt vidta åtgärd för
utbetalning. Kan inte beskedet sändas genast, skall det göras
senast inom en vecka från det beslutet meddelades eller, i fall
som avses i första stycket andra meningen, från det beslutet
har vunnit laga kraft. Förordning (1997:413).

7 § Har förskott av allmänna medel på ersättning eller sådan
ersättning som inte enligt lag ska betalas av staten utdömts
av överrätt eller mark- och miljödomstol med anledning av
överklagande, ska meddelande om beslutet utan dröjsmål
översändas till den domstol eller nämnd där målet eller
ärendet är eller senast varit anhängigt. Förordning (2010:985).

8 § När någon av en domstol har förpliktats att till staten
återbetala en ersättning som i samband med rättegång har
betalats av allmänna medel eller statens kostnad för hans
hämtande till rätten, skall domstolen se till att beslutet
verkställs. Detsamma skall gälla om ett sådant meddelande som
avses i 7 § inkommer. Domstolsverket beslutar efter samråd med
Kronofogdemyndigheten närmare föreskrifter om förfarandet.

Första stycket tillämpas också när en överrätt meddelar dom
eller beslut, som innebär att en lägre rätts beslut om
återbetalningsskyldighet skall stå fast.

Första stycket tillämpas även i nämnderna.

Det finns särskilda bestämmelser i fråga om ersättningar i
ärenden som har handlagts enligt lagen (1946:816) om
bevisupptagning åt utländsk domstol, lagen (1946:818) om
bevisupptagning åt vissa internationella organ eller lagen
(2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål.
Förordning (2006:755).

9 § Underlåter någon som har uppburit förskott av allmänna
medel att fullgöra den uppgift som förskottet avser skall domstolen
eller nämnden pröva om förskottet skall återbetalas. När ett beslut
om återbetalning har vunnit laga kraft skall det sändas över till
Rättshjälpsmyndigheten, som skall vidta de åtgärder som behövs
för att få tillbaka förskottet. Förordning (1994:1116).

10 § Indrivning skall begäras för en fordran enligt 8 eller 9 § som
inte har betalats inom föreskriven tid. Indrivning behöver dock inte
begäras för en fordran som understiger 100 kronor om indrivning
inte krävs från allmän synpunkt. Bestämmelser om indrivning finns
i lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m. m. och i
indrivningsförordningen (1993:1229). Förordning (1993:1237).

Övergångsbestämmelser

1994:1766

Denna förordning träder i kraft den 1 mars 1995. Föreskrifterna
tillämpas även i fråga om ersättning till vårdnadshavare som hörs
enligt 9 § lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga
lagöverträdare i dess lydelse före den 1 mars 1995.