Förordning (1986:1236) om miljöfarliga batterier

Allmänna bestämmelser

1 § Syftet med denna förordning är att förhindra utsläpp i miljön av
kadmium och kvicksilver från batterier.

2 § Med miljöfarliga batterier avses i denna förordning slutna
torrbatterier med mer än sammanlagt 0,025 viktprocent kvicksilver
och kadmium.

I fråga om nickel-kadmiumbatterier som är fast monterade eller avsedda
för fast montering gäller endast vad som särskilt föreskrivs i 4 § om
sådana batterier. Förordning (1989:66).

3 § Det åligger främst tillverkare och importörer av miljöfarliga
batterier att vidta de åtgärder som behövs för en övergång till mindre
miljöfarliga batterier och att iaktta de försiktighetsmått som är
nödvändiga för att hindra eller motverka skador på människor eller i
miljön till följd av hanteringen av miljöfarliga batterier.

Märkning

4 § Ett miljöfarligt batteri får inte överlåtas yrkesmässigt om det inte
har märkts tydligt av tillverkaren eller importören på ett sådant sätt
som anges i bilaga till denna förordning.

I stället för den skyldighet som avses i första stycket gäller i fråga
om enstaka knappceller och nickel-kadmiumbatterier som är fast monterade
att förpackningen till ett sådant batteri respektive den vara som
innesluter batteriet skall vara tydligt märkt med en sådan symbol som
avses i bilagan.

Första stycket gäller även nickel-kadmiumbatterier som är avsedda för
fast montering.

Om det finns synnerliga skäl får statens naturvårdsverk medge undantag
från märkningsskyldigheten. Förordning (1989:66).

Insamling m.m.

5 § Miljöfarliga batterier skall när de är förbrukade lämnas till
mottagare som anges i 6 § eller på plats som kommunen anvisar och får
inte ingå i eller förvaras tillsammans med hushållsavfall.

Även andra slag av batterier får lämnas till mottagare som anges i 6 §
eller på plats som kommunen anvisar.

6 § Den som yrkesmässigt överlåter miljöfarliga batterier för
förbrukning är skyldig att ta emot förbrukade sådana batterier. I
samband med yrkesmässig överlåtelse skall information lämnas om att
förbrukade miljöfarliga batterier kan lämnas på inköpsstället eller på
annan plats som kommunen anvisar.

Batterier som har mottagits av en överlåtare enligt första stycket skall
lämnas på plats som kommunen anvisar.

7 § Avfall av miljöfarliga batterier skall forslas bort genom kommunens
försorg till anläggning för slutligt omhändertagande. Statens
naturvårdsverk får medge att annan än kommun forslar bort batteriavfall.

I fråga om tillstånd till slutligt omhändertagande samt införsel och
utförsel av förbrukade miljöfarliga batterier gäller 12--21 §§
förordningen (1985:841) om miljöfarligt avfall. Förordning (1987:1049).

Uppgiftsskyldighet

8 § Den som yrkesmässigt tillverkar eller importerar miljöfarliga
batterier skall till statens naturvårdsverk lämna uppgifter om överlåten
mängd sådana batterier. Uppgiftsskyldigheten gäller inte
zink-luftbatterier och silveroxidbatterier.

Närmare föreskrifter om uppgiftsskyldigheten meddelas av statens
naturvårdsverk. Förordning (1987:1049).

Kostnader

9 § De som skall lämna uppgifter enligt 8 § skall betala en avgift som
motsvarar kostnaderna för

1. slutligt omhändertagande av batterierna,

2. den information som behöver spridas angående de åtgärder som avses i
denna förordning.

10 § För miljöfarliga batterier som överlåts på den svenska marknaden
skall avgift tas ut med 23 kronor per kilogram för alkaliska batterier
och kvicksilveroxidbatterier och med 13 kronor per kilogram för
nickel-kadmiumbatterier. Förordning (1987:1049).

11 § Betalning av avgiften skall ske efter debitering från statens
naturvårdsverk. Debitering skall ske kvartalsvis. Betalning uppbärs och
redovisas av naturvårdsverket.

11 a § Om det finns särskilda skäl, får statens naturvårdsverk besluta
att avgift skall nedsättas eller efterges. Förordning (1987:89).

12 § Beslut om betalning får verkställas enligt utsökningsbalken.
Statens naturvårdsverk får förordna att ett sådant beslut skall gälla
omedelbart även om det överklagas.

Tillsyn, ansvar och överklagande

13 § Bestämmelserna i 26--28 §§ förordningen (1985:835) om kemiska
produkter gäller i fråga om tillsyn över efterlevnaden av denna
förordning. Vad som sägs om kemikalieinspektionen i 26 § förordningen om
kemiska produkter skall dock vid tillämpningen av denna förordning avse
statens naturvårdsverk.

14 § Bestämmelser om ansvar och förverkande på grund av överträdelser av
3 §, 4 §, 6 § första stycket och 8 § finns i lagen (1985:426) om kemiska
produkter.

Den som yrkesmässigt eller i större omfattning samlar in och forslar
bort batterier i strid mot 7 § första stycket skall dömas till böter.

15 § Ett beslut som statens naturvårdsverk i ett särskilt fall har
meddelat enligt denna förordning får överklagas hos kammarrätten genom
besvär. Förordning (1987:1049).

16 § Ytterligare föreskrifter för verkställigheten av denna förordning
meddelas av statens naturvårdsverk.

Övergångsbestämmelser

1986:1236

Denna förordning träder i kraft, ifråga om avgiftsskyldighet enligt 10 §
för nickelkadmiumbatterier den 1 april 1987 och i övrigt den 1 januari
1987.

1987:1049

Denna förordning träder i kraft,

1. i fråga om 7 § den 1 januari 1988,

2. i fråga om 4 § andra och tredje styckena den 1 juli 1990,

3. i övrigt den 1 juli 1989.

Märkning får även ske enligt vad som föreskrivs i förordningen
(1987:1049) om ändring i förordningen (1986:1236) om miljöfarliga
batterier. Förordning (1989:66).

1989:974

1. Denna förordning träder i kraft i fråga om 5 § andra och tredje
styckena den 1 juli 1990 och i övrigt den 1 februari 1990.

2. Förordningen (1986:1236) om miljöfarliga batterier skall upphöra att
gälla vid utgången av januari 1990.

3. Märkning som avses i 5 § får till och med den 31 december 1992 även
ske enligt vad som föreskrivs i förordningen (1987:1049) om ändring i
förordningen (1986:1236) om miljöfarliga batterier.

4. Om det i en annan förordning hänvisas till bestämmelser som ersätts
genom bestämmelser i den nya förordningen, skall i stället de nya
bestämmelserna tillämpas.

Bilaga

Vid märkning av batterier enligt 4 § skall följande symbol användas.

Symbolen skall utformas som en ljus fyrkant med pilar som har svarta
kanter. Symbolen skall varaktigt anbringas på två motsatta ställen på
ett batteri så att den omedelbart syns.

För att märkningen skall anses som tydlig skall varje symbol uppta minst
tre procent av batteriets mantelyta. Varje symbol behöver dock inte vara
större än 5 cm x 5 cm. Om ett batteri är så litet att tre procent av
dess yta är mindre än 0,5 cm x 0,5 cm, skall en symbol som är minst en 1
cm x 1 cm i stället anbringas på förpackningen till batteriet.
Förordning (1989:66).