Förordning (1978:108) om internationellt samarbete rörande lagföring för brott

1 § Lagen (1976:19) om internationellt samarbete rörande
lagföring för brott (lagföringslagen) ska, med nedan angivna
begränsningar, tillämpas i förhållande till följande stater som
har tillträtt den europeiska konventionen den 15 maj 1972 om
överförande av lagföring i brottmål (lagföringskonventionen).

Stat            Ikraftträdande          Bestämmelser i lagen
                                        som inte gäller i
                                        förhållande till staten

Albanien        2000-07-05              5 §

Armenien        2005-03-18              5 §

Bosnien och
Hercegovina     2005-07-26              -

Bulgarien       2004-07-01              5 §

Cypern          2002-03-20              -

Danmark         1978-03-30              5 §

Estland         1997-07-29              -

Lettland        1997-09-03              -

Liechtenstein   2003-05-27              5 §

Litauen         2000-02-24              -

Makedonien      2005-03-01              -

Moldavien       2007-04-24              -

Montenegro      2006-06-06              -

Nederländerna
med
Nederländska
Antillerna och
Aruba           1985-07-19              -

Norge           1978-03-30              -

Rumänien        2000-09-09              -

Ryssland        2008-09-27              –

Serbien         2002-12-31              -

Slovakien       1993-01-01              5 §

Spanien         1988-11-12              -

Tjeckien        1993-01-01              5 §

Turkiet         1979-01-28              -

Ukraina         1995-12-29              -

Österrike       1980-07-01              5 §

Enligt ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna till
lagföringslagen ska den inte tillämpas vid samarbete rörande
lagföring för brott som har begåtts innan
lagföringskonventionen trätt i kraft mellan Sverige och den
andra staten. Förordning (2009:89).

2 § I förhållandet mellan Sverige och annan nordisk stat gäller
3-21 §§ med de jämkningar som följer av 22 §.

Överförande av lagföring från Sverige till annan  stat

3 § Misstänks någon för brott enligt svensk lag och finns
anledning att överföra lagföringen till utomnordisk stat, skall
åklagaren anmäla ärendet till riksåklagaren.

Uppkommer i fall som avses i 2 § andra stycket lagföringslagen
behov av att överföra lagföringen, skall Kriminalvården eller
annan myndighet som svarar för verkställighet av domen anmäla
ärendet till riksåklagaren. Förordning (2005:996).

4 § Riksåklagaren beslutar om framställning om överförande av
lagföring enligt 2 § lagföringslagen. Han beslutar också om
återkallelse av sådan framställning.

5 § Framställning om överförande av lagföring skall göras skriftligen
samt innehålla uppgift om

1. den misstänktes namn, födelsetid, nationalitet och hemvist,

2. brottets beskaffenhet, tid och plats för brottet samt de svenska
straffbestämmelser som är tillämpliga,

3. de tvångsåtgärder som har vidtagits mot den misstänkte.

Framställningen skall åtföljas av förundersökningsprotokoll och de
andra handlingar som är av betydelse för ärendets prövning i den
främmande staten. Är den misstänkte anhållen eller häktad i den
främmande staten  på grund av framställning som avses i 9 §, får dock
framställning om överförande av lagföringen göras utan hinder av att
handlingarna kan sändas först senare.

6 § Är den misstänkte anhållen eller häktad här i landet eller
underkastad reseförbud, skall i framställningen anges att denna kan
komma att återkallas om den främmande statens beslut med anledning
av framställningen inte har mottagits inom viss tidsfrist. Detsamma
gäller om egendom har tagits i beslag eller har belagts med kvarstad
eller skingringsförbud med anledning av brottet och viss tidsfrist
är påkallad av hänsyn till enskilds rätt eller från allmän synpunkt.

Överskrids tidsfristen, skall framställningen återkallas om ej
särskilda skäl föranleder annat.

7 § Har, sedan framställning gjorts om överförande av lagföring, här i
landet mot den misstänkte vidtagits tvångsåtgärd som är av betydelse
för förfarandet, skall den främmande staten omedelbart underrättas
härom. Därvid skall 6 § tillämpas.

8 § Om den som avses med framställning om överförande av lagföring
finns här i landet, skall han  om möjligt beredas tillfälle att yttra
sig innan framställningen beslutas.

9 § Grundas den främmande statens behörighet att överta lagföringen
enbart på lagföringskonventionen eller därav föranledd lagstiftning
och har den misstänkte begärts häktad här i landet, får riksåklagaren,
i avvaktan på framställning om överförande av lagföringen, göra
framställning om att den misstänkte skall anhållas eller häktas i den
främmande staten.

Framställning enligt första stycket skall, utöver de uppgifter som
anges i 5 § första stycket, innehålla uppgift om att
häktningsframställning har gjorts i enlighet med svensk lag samt
en kort redogörelse för saken.

10 § Har åtal här i landet väckts mot den som avses med
framställning om överförande av lagföring eller har eljest hos
domstol uppkommit fråga om åtgärd på grund av brottet, skall
riksåklagaren underrätta domstolen om framställningen och om den
främmande statens beslut med anledning av framställningen.

Har den som avses med framställningen här i landet dömts till
påföljd för brottet, lämnas underrättelser enligt första stycket
till Kriminalvården eller annan myndighet som svarar för
verkställighet av domen. Förordning (2005:996).

11 § 10 § skall också tillämpas i fråga om beslut att återkalla
framställning om överförande av lagföring. Underrättelse om sådant
beslut skall även sändas till den som har avsetts med framställningen.

Överförande av lagföring från annan stat till Sverige

12 § Riksåklagaren prövar fråga som avses i 6-10  §§ lagföringslagen.
Finner riksåklagaren att framställning bör avslås därför att brottet
är av politisk  natur eller ett rent militärt brott, skall han
överlämna frågan till regeringen för avgörande. Riksåklagaren får
även i annat fall överlämna frågan till regeringen.

13 § Om det för gärningen kan dömas efter svensk lag endast 
med stöd av 2 kap. 3 § 5 brottsbalken, ska den som avses med 
framställning om överförande av lagföring ges tillfälle att 
yttra sig innan beslut fattas med anledning av framställningen. 
Förordning (2021:1041).

14 § Bifalls framställning om överförande av lagföring, får
riksåklagaren uppdra åt allmän åklagare att vidta de åtgärder
som påkallas av beslutet. Detsamma gäller, om utomnordisk stat
gör framställning om åtgärd som avses i 15 § lagföringslagen.
Förordning (2001:992).

15 § Riksåklagaren skall ofördröjligen underrätta behörig myndighet i
den främmande staten om beslut med anledning av framställning om
överförande av lagföring. Detsamma gäller i fråga om åtgärd enligt
15 § lagföringslagen.

Sedan dom eller slutligt beslut har vunnit laga kraft, skall bestyrkt
avskrift av avgörandet översändas till den utländska myndigheten.

16 § Riksåklagaren skall omedelbart underrätta den domstol som
beslutat om häktning, när sådan åtgärd skall hävas till följd av
förhållande som avses i 16 § lagföringslagen.

Särskilda bestämmelser

17 § Är de upplysningar som har lämnats från annan stat inte
tillräckliga för prövningen av fråga om överförande av lagföring,
skall riksåklagaren begära de ytterligare upplysningar som behövs
från den staten. Därvid får fastställas viss tidsfrist inom vilken
upplysningarna skall lämnas.

18 § Konsultation som avses i del IV lagföringskonventionen sker
genom riksåklagaren.

19 § I fråga om rättshjälp enligt 17 § lagföringslagen beslutar den
domstol där åtal kan väckas, om framställning om överförande av
lagföring bifalls.

20 § Handling från främmande stat som är avfattad på annat språk
än danska, engelska, norska eller svenska skall vara åtföljd av
översättning till engelska eller svenska. Detta gäller dock inte i
fråga om avskrift av dom eller slutligt beslut som till följd av
överförande av lagföring till främmande stat har meddelats i den
staten.

21 § Framställning och annat meddelande till eller från utomnordisk
stat skall översändas till utrikesdepartementet, som vidarebefordrar
handlingen till behörig myndighet. I brådskande fall får framställning
eller meddelande översändas genom den internationella kriminalpolis
organisationen (Interpol).

Översättning av handling som skall sändas till främmande stat
ombesörjs om det behövs av Justitiedepartementet.
Förordning (2000:714).

22 § I förhållande till annan nordisk stat gäller följande.

1. Fråga om överförande av lagföring till eller från Sverige prövas
av åklagare, som är behörig att väcka åtal för brottet. Finner
åklagaren skäl att avslå framställning från annan nordisk stat,
skall han med eget yttrande överlämna ärendet till riksåklagaren.

2. Framställning om överförande av lagföring från en stat till en
annan får göras direkt hos behörig myndighet i den senare staten.
Skriftväxling i sådant ärende sker direkt mellan berörda
myndigheter.

3. Åklagare som beslutar i ärende om överförande av lagföring skall
fullgöra de uppgifter som i sådant ärende ankommer på riksåklagaren
enligt denna förordning samt i övrigt vidta de åtgärder som påkallas
av beslutet.

23 § Ytterligare föreskrifter för verkställighet av lagföringslagen
meddelas av riksåklagaren.