Lag (1986:1283) om suveränitetsholmarna i Torne, Muonio och Könkämä älvar

Artiklarna 1--6 i överenskommelsen den 19 juni 1986 mellan Sverige och
Finland om suveränitetsholmarna i Torne, Muonio och Könkämä älvar skall
gälla som svensk lag. Bestämmelserna har den lydelse som den härvid
fogade bilagan utvisar.

Bilaga

1986 års överenskommelse mellan Sverige och Finland om
suveränitetsholmarna i Torne, Muonio och Könkämä älvar

Regeringarna i Sverige och Finland har kommit överens om följande:

Artikel 1

Med suveränitetsholmar avses i denna överenskommelse de holmar, delar av
holmar och uddar vilka är belägna i Torne, Muonio och Könkämä älvar och
vilkas rättsliga särställning bygger på gränsregleringstraktaten den 20
(8) november 1810 mellan Sverige och Ryssland, ägoutbyteskonventionen
den 17 (5) januari 1821 mellan samma parter, samt den av Konungens av
Sverige och Kejsarens av Ryssland befullmäktigade kommissarier den 26
september 1823 avgivna deklarationen om fastställelse av
riksgränsägoutbytet. Över suveränitetsholmarna har uppgjorts
förteckningar som undertecknats den 4 och den 13 september 1823.

Genom överenskommelsen den 14 juni 1985 om partiell fastställelse av
1981 års översyn av riksgränsen mellan Sverige och Finland har vissa
holmar förlorat sin karaktär av suveränitetsholmar.

Närmare bestämmelser om suveränitetsholmarna har meddelats i en av de
ovan nämnda kommissarierna utfärdad kungörelse, vilken är intagen i ett
protokoll av den 3 september 1823.

De i första och tredje styckena nämnda handlingarna redovisas i Nordisk
Utredningsserie (Nu 1975:26 och 27)

Artikel 2

De bestämmelser om suveränitetsholmarna som finns upptagna i dokument
omnämnda i artikel 1 skall fortsätta att gälla, om inte annat framgår av
denna överenskommelse.

Bestämmelserna i gränsregleringstraktaten den 20 (8) november 1810,
Artikel II fjärde stycket om årlig avgift skall inte gälla längre.

Artikel 3

De suveränitetsholmar som är belägna i Sverige innehas med äganderätt
enligt finsk rätt och de som är belägna i Finland med äganderätt enligt
svensk rätt.

Artikel 4

På de suveränitetsholmar som är belägna i Sverige tillämpas finsk rätt i
fråga om äganderätt och begränsad sakrätt, överlåtelse av äganderätt och
annat förvärv samt upplåtelse av nyttjanderätt eller av annan begränsad
sakrätt. Finsk rätt tillämpas även i fråga om fastighetsbildning,
fastighetsregistrering, lagfart och inteckning. På de suveränitetsholmar
som är belägna i Finland tillämpas på motsvarande sätt svensk rätt.

I den mån finsk rätt skall tillämpas på suveränitetsholmar som är
belägna i Sverige är finska domstolar och myndigheter behöriga att
handlägga ärendena. Motsvarande gäller beträffande svenska domstolar och
myndigheter när det är fråga om suveränitetsholmar i Finland.

Artikel 5

Gränsen för en suveränitetsholme har den sträckning som framgår av karta
och andra handlingar från 1823 års ägoutbyte.

Om gränsen för en suveränitetsholme är avsedd att följa en strandlinje,
bestäms gränsen enligt medelvattenståndet vid varje tid.

Artikel 6

En suveränitetsholmes särställning kan hävas, om ändrade förhållanden
ger anledning till detta.

Ansökan om hävande av en suveränitetsholmes särställning kan göras av
vederbörande markägare, kommun eller länsstyrelse hos endera statens
centrala lantmäterimyndighet. Denna myndighet skall bereda frågan
gemensamt med den centrala lantmäterimyndigheten i den andra
fördragsslutande staten. Ärendet skall sedan av myndigheterna hänskjutas
till respektive regering för avgörande.

En överenskommelse om att häva en suveränitetsholmes särställning
förutsätter att fastigheterna på holmen inte besväras av servitut eller
inteckningar. Upphävandet av holmens särställning får inte i sig
förändra äganderätt till fastigheterna på holmen.