Lag (2005:130) om dödförklaring 

Lagens tillämpningsområde

1 § Om någon som är försvunnen kan befaras vara död, får han
eller hon dödförklaras enligt denna lag. Lag (2013:782).

Förutsättningar för dödförklaring

2 § Om det är utrett att den försvunne är död, får han eller
hon dödförklaras omedelbart.

3 § Är det inte utrett att den försvunne är död men finns det
med hänsyn till omständigheterna kring försvinnandet och vad
som i övrigt är känt en hög grad av sannolikhet för att han
eller hon är död, får frågan om dödförklaring tas upp tidigast
ett år efter försvinnandet.

Har försvinnandet skett i samband med en naturkatastrof eller
en stor olycka eller under liknande omständigheter och finns
det en mycket hög grad av sannolikhet för att den försvunne är
död, får frågan om dödförklaring enligt första stycket tas upp
omedelbart.

4 § I andra fall än dem som avses i 2 och 3 §§ får frågan om
dödförklaring tas upp tidigast fem år efter försvinnandet.

Ansökan m.m.

5 § En ansökan om dödförklaring får göras av den försvunnes
make eller sambo eller arvinge. I andra fall än dem som avses
i 3 § andra stycket får ansökan också göras av

1. någon annan vars rätt kan bero av dödförklaringen, eller

2. god man enligt 11 kap. föräldrabalken, förvaltare eller
förordnad förmyndare för den försvunne.

Ansökan ska göras hos Skatteverket.

Skatteverket får självmant ta upp en fråga om dödförklaring
enligt 2 §. Lag (2013:782).

Handläggningen

6 § Skatteverket ska inhämta yttrande från den försvunnes
make eller sambo och närmaste släktingar, om inte särskilda
skäl talar emot det. Yttrande får också inhämtas från annan
som kan antas ha uppgifter att lämna om den försvunne och
från Polismyndigheten. Lag (2014:679).

7 § I fall som avses i 3 och 4 §§ ska Skatteverket utfärda
kungörelse. Kungörelsen ska innehålla en kallelse på den
försvunne att anmäla sig hos Skatteverket senast en viss dag
som inte får sättas tidigare än sex månader därefter eller,
om 3 § andra stycket tillämpas, två månader därefter.
Kungörelsen ska även innehålla en uppmaning till var och en
som kan lämna upplysningar i ärendet att inom samma tid
anmäla det hos Skatteverket.

Kungörelsen ska införas i Post- och Inrikes Tidningar och, om
det finns skäl för det, i ortstidning. Lag (2013:782).

Beslut om dödförklaring

8 § Är vad som sägs i 2 § uppfyllt eller har den tid som
angetts i en kungörelse enligt 7 § löpt ut utan att det
dessförinnan framkommit att den försvunne lever, skall
Skatteverket förklara att den försvunne är att anse som död.
Skatteverket skall i beslutet ange en dödsdag.

Som dödsdag skall anses den dag som är den mest sannolika
dödsdagen. Går en sådan dag inte att fastställa, skall som
dödsdag anses sista dagen i den månad då den försvunne
veterligen senast var vid liv. Vid tillämpning av 4 § skall som
dödsdag anses sista dagen i den månad då femårsfristen gått
till ända.

9 § Om det föreskrivs i en författning att tid i ett visst fall
skall räknas från dödsfall, skall vid dödförklaring tiden
räknas från det att beslutet vann laga kraft.

Skatteverkets beslutsfattande

10 § Skatteverkets beslut i frågor om dödförklaring som avses i
2 och 3 §§ skall fattas av en särskild nämnd inom verket. Om
det finns särskilda skäl, får verket bestämma att nämnden skall
fatta beslut även i annat enskilt ärende enligt denna lag.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer
meddelar närmare föreskrifter om nämnden, dess ledamöter och
nämndens beslutförhet.

Överklagande

11 § Skatteverkets beslut i ärenden om dödförklaring får
överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Skrivelsen skall ges
in till Skatteverket inom tre veckor från dagen för beslutet.

Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten.

Upphävande och återbäring

11 a § Visar det sig att den dödförklarade lever, ska
Skatteverket fatta beslut om att upphäva beslutet om
dödförklaring.

Ansökan om upphävande av ett beslut om dödförklaring får
göras av den dödförklarade. Skatteverket får också självmant
ta upp en fråga om upphävande av ett beslut om
dödförklaring. Lag (2013:782).

12 § Visar det sig senare att den dödförklarade lever, skall
var och en som på grund av dödförklaringen har tillträtt
egendom återbära den. Detta gäller också, om det visar sig att
den dödförklarade har dött på en annan dag än den som angetts
som dödsdag och någon annan därför har rätt till
kvarlåtenskapen.

Har egendom som skall återbäras överlåtits till någon annan, är
också denne återbäringsskyldig, om han eller hon inte var i god
tro vid förvärvet.

När egendom återbärs, skall också avkastning betalas för tiden
efter det att innehavaren fick kännedom om att någon annan hade
bättre rätt till egendomen eller stämning delgavs honom eller
henne. Består egendomen av pengar, skall för samma tid betalas
ränta enligt 6 § räntelagen (1975:635). Har innehavaren haft
nödvändig kostnad för egendomen, skall kostnaden ersättas. Även
nyttig kostnad skall ersättas, om kostnaden uppkom innan
innehavaren fick kännedom om den andres bättre rätt eller
delgavs stämning.

Övergångsbestämmelser

2005:130

1. Denna lag träder i kraft den 1 april 2005.

2. Bestämmelserna i det upphävda 25 kap. ärvdabalken gäller i
fråga om ärenden där en ansökan om dödförklaring kommit in till
domstol före ikraftträdandet.