Förordning (1941:417) angående införande av förordningen om arvsskatt och gåvoskatt 

1 § Den nu antagna förordningen om arvsskatt och gåvoskatt skall jämte 
vad här nedan stadgas lända till efterrättelse från och med den 1 
januari 1942. 

2 § Genom nya förordningen upphävas med den begränsning här nedan 
angives förordningen den 19 november 1914 (nr 381) om arvsskatt och 
skatt för gåva tillika med de särskilda stadganden, som innefatta 
ändring av vad den sålunda upphävda förordningen innehåller eller 
tillägg därtill; så ock vad i övrigt finnes i lag eller särskild 
författning stridande mot nya förordningens bestämmelser. 

3 § Där i lag eller särskild författning förekommer hänvisning till 
föreskrift, som ersatts genom bestämmelse i nya förordningen, skall 
denna i stället tillämpas. 

4 § Äldre bestämmelser om arvsskatt skola fortfarande äga tillämpning, 
då arvlåtare (testator) eller i fall, som avses i 8 § nya 
förordningen, föregående innehavare av där omförmäld rätt avlidit före 
den 1 januari 1942. 

I fråga om gåvoskatt skola äldre bestämmelser alltjämt tillämpas då 
enligt dessa skattskyldighet inträtt före nämnda dag. 

5 § Har jämlikt 13 § äldre förordningen skatt för äganderätt, 
nyttjanderätt eller annan förmån icke beräknats vid beskattning av 
behållningen i testators eller föregående innehavares dödbo, skall i 
avseende å sådant förvärv nya förordningen äga tillämpning, där enligt 
densamma inträde av skattskyldighet för förvärvet är att hänföra till 
tid efter förordningens ikraftträdande. 

6 § 1 mom. Vid tillämpning av bestämmelserna i 19 och 41 §§ nya 
förordningen skall iakttagas, att skatt ej må, med stöd av de i 19 § 1 
mom. andra stycket, 2 mom. eller 4 mom. andra stycket stadgade 
grunderna, beräknas efter sammanläggning med arvs- eller 
testamentslott eller gåva, för vilken skattskyldighet inträtt före den 
1 januari 1942, med mindre fråga är om gåva, som skett efter den 31 
mars 1941. 

2 mom. Vad i 26 § äldre förordningen stadgas beträffande gåva, som 
förbundits med där angivet förbehåll till förmån för givaren eller 
hans make, avkomling, adoptivbarn eller adoptivbarns avkomling, skall 
fortfarande gälla i fråga om gåva, för vilken skattskyldighet inträtt 
före den 1 januari 1942. 

7 § Där jämlikt 55 § nya förordningen Konungen eller 
beskattningsmyndighet äger i visst fall medgiva anstånd med erläggande 
av skatt utöver vad 47 § äldre förordningen därom innehåller, skall 
förstnämnda stadgande äga tillämpning även om anstånd före nya 
förordningens ikraftträdande redan beviljats eller eljest fråga om 
anstånd skulle jämlikt 4 § här ovan vara att bedöma enligt äldre 
bestämmelser. 

Ränta å skatt, med vars erläggande anstånd åtnjutes vid nya 
förordningens ikraftträdande, skall efter framställning av den 
betalningsskyldige beräknas efter vad i 55 § 2 mom. samma förordning 
sägs, dock ej i den mån räntan belöper å tid före den 1 januari 1942 
eller förfallit till betalning innan sådan framställning göres. 

8 § Vad i 48 § nya förordningen stadgas skall äga tillämpning jämväl 
beträffande deklaration, som avgivits enligt bestämmelserna i äldre 
förordningen och icke före den 1 januari 1942 blivit föremål för 
granskning i hovrätt.