Tandvårdsförordning (1998:1338) 

Förordningens tillämpningsområde

1 § I denna förordning finns bestämmelser om sådan tandvård 
som enligt 15 a § sjätte stycket tandvårdslagen (1985:125) 
ska omfattas av hälso- och sjukvårdslagens (2017:30) 
bestämmelser om avgifter som avser öppen hälso- och 
sjukvård. Förordning (2017:87).

Oralkirurgiska åtgärder

2 § De oralkirurgiska åtgärder som omfattas av
bestämmelserna om avgifter som avser öppen hälso- och
sjukvård är

- behandlingar av käkfrakturer,

- käkledskirurgi,

- rekonstruktiv och ortognat kirurgi,

- utredningar och behandlingar av oralmedicinska
tillstånd,

- utredningar och behandlingar av smärttillstånd,

- övriga oralkirurgiska behandlingar som kräver ett
sjukhus tekniska och medicinska resurser.
Förordning (2011:1183).

Tandvård som ett led i sjukdomsbehandling

3 § Tandvård som är ett led i sjukdomsbehandling under en
begränsad tid omfattas av bestämmelserna om avgifter som
avser öppen hälso- och sjukvård. Med sådan tandvård avses
i denna förordning tandvårdsbehandling

1. till följd av medfödd missbildning i käkområdet eller
ansiktet, om inte missbildningen endast är av ringa
omfattning,

2. av defekt som orsakats av sjukdom i käkområdet eller
ansiktet,

3. av tandskada som uppkommit vid epileptiskt anfall,

4. på patienter som ska genomgå kirurgiskt ingrepp eller
medicinsk behandling där fullständig infektionsfrihet är
ett medicinskt krav,

5. på patienter som på grund av sjukdom, medicinering
eller allmänt nedsatt immunförsvar har fått förändringar i
munslemhinnan,

6. på patienter som genomgår utredning där det finns
misstanke om ett odontologiskt samband med patientens
grundsjukdom,

7. på patienter som genomgår strålbehandling i öron-, näs-,
mun- eller halsregionen,

8. på patienter med långvariga och svåra smärtor i
ansikts- eller käkregionen (orofaciala smärtsyndrom),

9. på patienter som utreds och behandlas för allvarlig
sömnapné, och

10. av frätskador på tänderna som orsakats av anorexia
nervosa, bulimia nervosa eller gastroesofageal
refluxsjukdom på patienter som är medicinskt
rehabiliterade.

En behandling enligt första stycket 1 eller 2 ska för att
omfattas av bestämmelserna om avgifter som avser öppen
hälso- och sjukvård utföras av

1. en tandläkare med specialistkompetens, eller

2. en tandläkare vid en

a) käkkirurgisk klinik,

b) högskola eller ett universitet där odontologisk
utbildning och forskning bedrivs, eller

c) klinik för specialisttandvård.
Förordning (2011:1183).

Tandvård för personer med en långvarig sjukdom eller
funktionsnedsättning

3 a § Tandvård för personer som har stora behov av
tandvård på grund av en långvarig sjukdom eller
funktionsnedsättning omfattas av bestämmelserna om
avgifter som avser öppen hälso- och sjukvård. Med sådan
tandvård avses i denna förordning tandvårdsbehandling på
personer som har stora svårigheter att sköta sin munhygien
eller att genomgå tandvårdsbehandling på grund av

1. svår psykisk funktionsnedsättning,

2. Parkinsons sjukdom,

3. multipel skleros,

4. cerebral pares,

5. reumatoid artrit,

6. systemisk lupus erythematosus,

7. sklerodermi,

8. amyotrofisk lateralskleros,

9. orofacial funktionsnedsättning, eller

10. symtom som kvarstår sex månader efter det att personen
har fått hjärninfarkt eller hjärnblödning (stroke).

Med sådan tandvård avses också tandvårdsbehandling på
personer som på grund av en sällsynt diagnos har

1. stora svårigheter att sköta sin munhygien,

2. stora svårigheter att genomgå tandvårdsbehandling,
eller

3. orofaciala symtom.

Med tandvårdsbehandling enligt första och andra styckena
avses inte behandling med fastsittande protetik.
Förordning (2011:1183).

Tandvård för extremt tandvårdsrädda personer

4 § Behandling av tandvårdsrädsla och tandvård för den som är
extremt tandvårdsrädd omfattas av bestämmelserna om avgifter
som avser öppen hälso- och sjukvård.

Som extremt tandvårdsrädd ska den anses som trots ett stort
objektivt och subjektivt behandlingsbehov under ett stort
antal år avhållit sig från tandbehandling, bortsett från
kortvariga, akuta ingrepp, och som vid utredning hos både
tandläkare och legitimerad psykolog, legitimerad
psykoterapeut eller legitimerad psykiater bedömts lida av
extrem tandvårdsrädsla.

Dessa ersättningsregler gäller endast för behandling av den
extrema tandvårdsrädslan och den tandvård som utförs under
denna behandling. För tandvård i övrigt gäller bestämmelserna
i lagen (2008:145) om statligt tandvårdsstöd om inte vården
omfattas av annan bestämmelse i denna förordning.
Förordning (2010:273).

5 § För att behandlingen av personer som avses i 4 § ska
omfattas av bestämmelserna om avgift som avser öppen hälso-
och sjukvård krävs att behandlingen utförs av en tandläkare
eller tandhygienist som har en icke obetydlig erfarenhet av
extremt tandvårdsrädda patienter och som utför behandlingen i
samverkan med legitimerad psykolog, psykoterapeut eller
psykiater samt att det finns en behandlingsplan som patienten
har accepterat. Förordning (2010:273).

Utbyte av tandfyllningar

6 § Tandvårdsbehandling ska ges mot avgift enligt
bestämmelserna om avgift som avser öppen hälso- och sjukvård
för personer som får tandfyllningar utbytta på grund av
avvikande reaktioner mot dentala material.
Förordning (2010:273).

7 § Bestämmelserna i hälso- och sjukvårdslagen (2017:30) om 
avgifter som avser öppen hälso- och sjukvård gäller för den 
som i samband med långvariga sjukdomssymtom får sina 
tandfyllningar utbytta som ett led i medicinsk rehabilitering. 

Detta gäller dock endast om utbytet sker med anledning av en 
utredningsplan och som ett led i en behandlingsplan som 
upprättats under ledning av en läkare med specialistkompetens 
inom ett område med anknytning till något eller några av 
patientens symtom.

Utrednings- och behandlingsplanen ska innan åtgärderna 
påbörjas ges in till regionen för en bedömning av 
förutsättningarna för de föreslagna åtgärderna.
Förordning (2019:1033).

Uppsökande verksamhet och nödvändig tandvård för äldre och
funktionshindrade

8 § Bestämmelser om regionens ansvar för uppsökande verksamhet 
finns i 8 a § första stycket tandvårdslagen (1985:125). 

Till den som omfattas av 8 a § första stycket tandvårdslagen 
ska erbjudande om avgiftsfri uppsökande munhälsobedömning 
lämnas. 

Munhälsobedömningen ska innefatta en bedömning av behovet av 
munhygieninsatser och en preliminär bedömning av behovet av 
nödvändig tandvård. Behovet av munhygieninsatser ska bedömas 
med utgångspunkt i vad den enskilde eller den som vårdar denne 
kan klara av att utföra i fråga om munhygien.
Förordning (2019:1033).

9 § Nödvändig tandvård enligt 8 a § första stycket
tandvårdslagen (1985:125) omfattas av bestämmelserna om
avgifter som avser öppen hälso- och sjukvård.

Behovet av nödvändig tandvård ska bedömas med utgångspunkt i
den enskildes allmäntillstånd.

Med nödvändig tandvård avses sådan tandvård som i det
enskilda fallet påtagligt förbättrar förmågan att äta eller
tala. Vid val mellan behandlingar som bedöms ge ett
godtagbart resultat ingår den mest kostnadseffektiva
behandlingen i nödvändig tandvård. I nödvändig tandvård ingår
inte behandling med fastsittande protetik bakom kindtänderna
(premolarerna). Om allmäntillståndet hos patienten inte
medger någon mer omfattande behandling ska denna i stället
inriktas på att motverka smärta och obehag genom att hålla
patienten fri från sjukliga förändringar i munnen.
Förordning (2010:273).

Prövning av behandlingsförslag

10 § Innan en vårdgivare inleder en behandling enligt 3, 3 a, 
4 eller 6 § eller en protetisk behandling på en person som 
omfattas av bestämmelserna i 8 a § första stycket 
tandvårdslagen (1985:125), ska behandlingsförslaget prövas av 
den region inom vars område patienten är bosatt. 

En region får besluta att en förhandsprövning enligt första 
stycket inte krävs för vissa typer av behandlingar.
Förordning (2019:1033).

Vårdgivares upplysningsskyldighet

11 § En vårdgivare är på begäran av regionen skyldig att i ett 
ärende om prövning enligt 10 § eller för kontroll av 
debiterade åtgärder lämna upplysningar samt visa journal och 
övrigt material som rör munhälsobedömning, undersökning eller 
behandling av en patient. 

Vårdgivaren är också skyldig att på begäran av regionen för 
uppföljning och utvärdering lämna uppgifter om 
munhälsobedömning, undersökning eller behandling enligt denna 
förordning. Förordning (2019:1033).

Vårdgivares uppgiftsskyldighet

11 a § Vårdgivaren ska, när det gäller tandvård enligt 8 a §
andra stycket och tredje stycket 2 tandvårdslagen (1985:125),
till Socialstyrelsen lämna de uppgifter som avses i 4 § 1, 2
och 5 förordningen (2008:194) om tandhälsoregister hos
Socialstyrelsen. Förordning (2011:1183).

Kommuners uppgiftsskyldighet

12 § En kommun ska tillhandahålla regionen de uppgifter som 
behövs för uppföljning av sådan tandvård som ges till personer 
som avses i 8 § andra stycket och 9 §. 

Om sekretess gäller för en uppgift enligt offentlighets- och 
sekretesslagen (2009:400) och ett utlämnande skulle medföra 
synnerligt men för den enskilde, gäller uppgiftsskyldighet 
enligt första stycket endast om regeringen beslutar att 
uppgiften ska lämnas ut efter ansökan av en region.
Förordning (2019:1033).

Bemyndiganden

13 § Socialstyrelsen får meddela ytterligare föreskrifter om

1. uppsökande verksamhet enligt 8 a § första stycket
tandvårdslagen (1985:125),

2. de sjukdomar och funktionsnedsättningar som avses i 8 a §
tredje stycket tandvårdslagen och om tandvård i övrigt enligt
8 a § samma lag,

3. undersökning för och utförande av oralkirurgisk behandling
som kräver ett sjukhus tekniska och medicinska resurser, och

4. vårdgivares uppgiftsskyldighet enligt 15 c §
tandvårdslagen.

Socialstyrelsen får meddela ytterligare föreskrifter om
verkställigheten av tandvårdslagen och föreskrifter om
verkställigheten av denna förordning. Förordning (2011:1183).

Övergångsbestämmelser

1999:1013

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 2000 men tillämpas
inte på behandling som utförts tidigare.

2003:621

1. Denna förordning träder i kraft den 1 januari 2004.

2. För en tandvårdsbehandling som påbörjats före
ikraftträdandet gäller äldre föreskrifter.

2008:198

Denna förordning träder i kraft den 1 juli 2008. För tandvård
som påbörjats före ikraftträdandet gäller äldre bestämmelser.