Narkotikaförordning (1962:704) 

1 § Med narkotika avses i denna förordning detsamma som i 8 § 
narkotikastrafflagen (1968:64). 

Det åligger läkemedelsverket att låta upprätta och kungöra förteckningar 
över narkotika. Förordning (1990:546). 

2 § Narkotika må icke införas till riket eller här tillverkas, 
saluhållas eller överlåtas för annat än medicinskt eller vetenskapligt 
bruk. 

3 § Narkotika må införas eller utföras endast av den som innehar 
tillstånd därtill.

Utan sådant tillstånd får dock narkotiskt läkemedel medföras av resande 
för medicinskt ändamål och personligt bruk. Läkemedelsverket får meddela 
ytterligare föreskrifter om sådan införsel.

Narkotika får inte tas om hand på sätt som avses i 8 § första stycket 2 
tullagen (1987:1065). Narkotika får inte heller utan tillstånd sändas 
genom tullområdet, återutföras eller förvaras på tullager som inrättats 
för förvaring av proviantartiklar och liknande. I övrigt gäller lagen 
(1973:980) om transport, förvaring och förstöring av införselreglerade 
varor, m. m.

Generaltullstyrelsen äger föreskriva, att narkotika i vissa fall må 
införas eller utföras endast över särskilda av styrelsen angivna orter. 
Generaltullstyrelsen äger efter samråd med läkemedelsverket utfärda 
föreskrifter beträffande förvaring av narkotika på tullupplag och 
tullager samt i frihamn. Med egendom som tagits i beslag eller som 
tillfallit kronan skall förfaras på sätt läkemedelsverket bestämmer. 
Förordning (1991:1307).

4 § har upphävts genom kungörelse (1973:1011). 

5 § Tillverkning av narkotika må bedrivas endast av den som innehar 
tillstånd därtill. Tillstånd erfordras dock icke såvitt angår 
iordningställande på apotek av beredning med narkotiskt ämne som verksam 
beståndsdel samt framställning i vetenskapligt syfte av narkotika vid 
sådan vetenskaplig institution, som äges eller åtnjuter understöd av 
staten. 

6 § 1 mom. Handel med narkotika må bedrivas endast av 

a) den som enligt särskilt tillstånd infört eller tillverkat varan; 

b) den som har rätt att driva detaljhandel med läkemedel; samt 

c) annan som innehar tillstånd att idka handel med varan. Kungörelse 
(1970:210). 

6 § 2 mom. Narkotiska läkemedel får lämnas ut endast efter förordnande 
av läkare, tandläkare eller veterinär. Närmare föreskrifter om 
utlämnande av narkotika meddelas av läkemedelsverket.

Om det finns grundad anledning att anta att en läkare, tandläkare eller 
veterinär missbrukat sin behörighet att förordna narkotiska läkemedel, 
får hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnd efter omständigheterna antingen 
förbjuda att sådana läkemedel lämnas ut på förordnande av läkaren, 
tandläkaren eller veterinären eller föreskriva särskilda begränsningar i 
fråga om utlämnandet.

Beslut som avses i andra stycket skall ha omedelbar verkan, om inte 
nämnden förordnar annat.

Bestämmelser om rätt för riksdagens ombudsmän och för justitiekanslern 
att göra anmälan i ärenden som avses i andra stycket och om handläggning 
av sådana ärenden finns i 6 § lagen (1986:765) med instruktion för 
riksdagens ombudsmän och i 6 § lagen (1975:1339) om justitiekanslerns 
tillsyn. Förordning (1990:546).

7 § Narkotika må ej innehavas av annan än 

a) den som är behörig att idka handel med varan; 

b) föreståndare för vetenskaplig institution, som äges eller åtnjuter 
understöd av staten eller kommun, i den mån varan är behövlig för 
vetenskaplig forskning, undersökning eller undervisning; 

c) befattningshavare vid krigsmakten enligt vad särskilt stadgas; samt 

d) den som i vederbörlig ordning fått varan utlämnad till sig såsom 
läkemedel. 

8 § Tillstånd enligt denna förordning meddelas av läkemedelsverket, som 
därvid skall föreskriva erforderliga villkor för åtnjutande av 
tillståndet. Vid tillståndsprövningen skall särskilt beaktas innehållet 
i de av Sverige biträdda överenskommelserna rörande narkotika. Tillstånd 
må återkallas av läkemedelsverket, när skäl äro därtill. Förordning 
(1990:546). 

8 a § För att täcka statens kostnader för kontrollen av narkotika skall 
den som söker eller erhållit tillstånd enligt 3, 5 eller 6 § erlägga 
särskilda avgifter som bestäms av regeringen. Lag (1991:230).

9 § Det åligger importör, tillverkare och den som driver handel med 
narkotika att föra erforderliga anteckningar för kontroll av att 
bestämmelserna i denna förordning och med stöd därav meddelade 
föreskrifter rörande förvärv och överlåtelse av narkotika iakttagas. 
Föreståndare för vetenskaplig institution, där narkotika användes i 
vetenskapligt syfte, åligger att föra erforderliga anteckningar för 
kontroll av användningen. 

10 § Tillsynen över efterlevnaden av denna förordning och med stöd därav 
meddelade föreskrifter utövas av läkemedelsverket. Förordning 
(1990:546). 

11 § Den som fullgör tillsynsverksamhet skall när helst han för sådant 
ändamål så påfordrar äga tillträde till lokal, där narkotika tillverkas 
eller hanteras, ävensom rätt att där uttaga prov av sådan vara och i 
övrigt företaga undersökning, vartill hans tjänsteåligganden giva 
anledning. För uttaget prov utgår ej ersättning. 

Den hos vilken prov tages är skyldig att lämna erforderligt biträde vid 
provtagningen. 

Vägras tillträde som avses i första stycket eller biträde som i andra 
stycket sägs, äger läkemedelsverket förelägga lämpligt vite. Förordning 
(1990:546). 

12 §  har upphävts genom förordning (1980:941). 

13 § Om ansvar i vissa fall för åsidosättande av föreskrifter, oriktiga 
uppgifter i ansökan om tillstånd och andra förfaranden i fråga om 
narkotika finns bestämmelser i narkotikastrafflagen (1968:64) och lagen 
(1960:418) om straff för varusmuggling. Förordning (1983:365). 

14 § Beslut av hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnd enligt 6 § 2 mom. 
andra stycket eller beslut av läkemedelsverket enligt 11 § tredje 
stycket får överklagas hos kammarrätten genom besvär.

Annat beslut av läkemedelsverket enligt denna förordning får överklagas 
hos regeringen.

Bestämmelser om rätt för riksdagens ombudsmän och för justitiekanslern 
att söka ändring i beslut enligt 6 § 2 mom. andra stycket finns i 7 § 
lagen (1986:765) med instruktion för riksdagens ombudsmän och i 7 § 
lagen (1975:1339) om justitiekanslerns tillsyn. Talan skall väckas inom 
fyra veckor från det beslutet har meddelats. Förordning (1990:546).

15 § Närmare bestämmelser rörande tillämpningen av denna förordning 
meddelas av läkemedelsverket. Förordning (1990:546). 

Övergångsbestämmelser 

1962:704 

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1964, då kungörelsen den 
16 september 1933 (nr 559) med vissa bestämmelser angående narkotiska 
ämnen och beredningar skall upphöra att gälla. 

Vid förordningens ikraftträdande gällande tillstånd att införa, utföra, 
tillverka eller idka handel med narkotika skall jämväl därefter äga 
giltighet, såframt medicinalstyrelsen ej förordnar annorlunda.