Förordning (1982:853) om statsbidrag till väg- och gatuhållning m.m.

Inledande bestämmelser

1 § Enligt denna förordning lämnas i mån av tillgång på anslagna medel
statsbidrag till

1. kommuner som är väghållare enligt väglagen (1971:948) för

a) byggande och drift av allmänna vägar och av gator, som är
nödvändiga för den allmänna samfärdseln (statskommunvägar),

b) byggande av sådana cykelleder som tillgodoser ett allmänt
kommunikationsbehov och som inte hör till statskommunvägar eller till
allmänna vägar för vilka staten är väghållare,

2. kommuner som är väghållare enligt väglagen (1971:948) och till
sådana huvudmän som avses i lagen (1978:438) om huvudmannaskap för
viss kollektiv persontrafik för

a) byggande och drift av sådana väg- och gatuanläggningar för
kollektiv persontrafik som tillgodoser ett allmänt kommunikationsbehov
och som inte hör till statskommunvägar eller till allmänna vägar för
vilka staten är väghållare,

b) byggande av sådana spåranläggningar för lokal eller regional
kollektiv persontrafik som tillgodoser ett allmänt
kommunikationsbehov,

3. forsknings- och utvecklingsverksamhet. Förordning (1985:670).

2 § Vad som hör till en statskommunväg avgörs vid tillämpningen av
denna förordning efter de i väglagen (1971:948) och vägkungörelsen
(1971:954) angivna grunderna.

Föreskrifter om vad som räknas till byggande av statskommunvägar,
cykelleder, väg- och gatuanläggningar för kollektiv persontrafik och
spåranläggningar för lokal eller regional kollektiv persontrafik
meddelas av vägverket. Vägverket meddelar också föreskrifter om vad
som räknas till drift av statskommunvägar och väg- och
gatuanläggningar för kollektiv persontrafik samt om forsknings- och
utvecklingsverksamhet. Förordning (1985:670).

3 § Vägverket bestämmer efter att ha hört länsstyrelsen vilka gator
inom en kommun som skall anses vara nödvändiga för den allmänna
samfärdseln. Länsstyrelsen, kommunen och länsvägnämnden skall
underrättas om beslutet. Förordning (1984:769).

Byggnadsbidrag

4 § Byggnadsbidrag lämnas som generella bidrag och som särskilda
bidrag.

5 § Generella bidrag lämnas efter de grunder som fastställs av
vägverket efter samråd med Svenska kommunförbundet. Förordning
(1984:769).

6 § Vägverket skall bestämma de generella bidragen och årligen i
januari månad betala ut de bidrag som avser det löpande kalenderåret.
Bidrag som har betalts ut får användas även under de två nästföljande
kalenderåren. Förordning (1984:769).

7 § Särskilda bidrag lämnas för byggande av statskommunvägar, väg- och
gatuanläggningar för kollektiv persontrafik och spåranläggningar för
lokal eller regional kollektiv persontrafik (byggnadsobjekt) enligt en
fastställd fördelningsplan. Förordning (1984:769).

8 § Fördelningsplanen skall avse tio år. Planen skall förnyas vart
tredje år, om inte regeringen föreskriver annat.

I fördelningsplanen skall alla de byggnadsobjekt tas upp som beräknas
komma att utföras under den tid planen avser under förutsättning att
anslag beviljas. Byggnadsobjekten skall tas upp i ordning efter
angelägenhetsgrad. Uppgifter skall lämnas om de beräknade kostnaderna
för objekten. I planen skall det också anges när objekten avses bli
utförda. Förordning (1986:668).

9 § Fördelningsplanen skall upprättas av vägverket efter det att
verket inhämtat förslag från länsstyrelserna angående vilka
byggnadsobjekt som bör utföras inom länen under den tid planen avser.
Förslagen skall grundas på uppgifter om planerade byggnadsobjekt, som
inhämtats från de kommuner som är väghållare enligt väglagen
(1971:948) och sådana huvudmän som avses i lagen (1978:438) om
huvudmannaskap för viss kollektiv persontrafik.

Över den upprättade fördelningsplanen skall länsstyrelserna yttra sig.
Innan en länsstyrelse yttrar sig skall länsstyrelsen höra de kommuner
i länet som är väghållare enligt väglagen (1971:948), huvudmannen
enligt lagen om huvudmannaskap för viss kollektiv persontrafik samt
länsvägnämnden. Förordning (1984:769).

10 § Fördelningsplanen skall fastställas av vägverket.

Har vägverket och en länsstyrelse olika uppfattning, skall frågan om
fastställelse av planen, såvitt avser bidrag till byggnadsobjekt inom
länet, hänskjutas till regeringens prövning. Förordning (1984:769).

11 § Avskrifter av den fastställda fördelningsplanen skall sändas till
de kommuner som är väghållare enligt väglagen (1971:948), huvudmännen
enligt lagen (1978:438) om huvudmannaskap för viss kollektiv
persontrafik, länsstyrelserna och länsvägnämnderna. Förordning
(1984:769).

12 § Den fastställda fördelningsplanen skall i huvudsak följas när
bidrag lämnas.

Fördelningsplanen får ändras av vägverket om det finns särskilda skäl.
Innan vägverket beslutar om ändring av planen, skall verket inhämta
yttrande från berörd länsstyrelse, som i ärendet skall höra berörda
kommuner och huvudmannen enligt lagen (1978:438) om huvudmannaskap
för viss kollektiv persontrafik, om denne berörs, samt
länsvägnämnden.

Har vägverket och en länsstyrelse olika uppfattning skall frågan om
ändring av den fastställda fördelningsplanen hänskjutas till
regeringens prövning. Förordning (1984:769).

13 § Särskilda bidrag lämnas med 50 procent av kostnaderna för

1. byggande av statskommunvägar,

2. byggande av väg- eller gatuanläggningar för kollektiv
persontrafik,

3. byggande av spåranläggningar för lokal eller regional kollektiv
persontrafik.

I kostnaderna för byggande av statskommunvägar eller väg- och
gatuanläggningar för kollektiv persontrafik inräknas alla kostnader
som är direkt hänförliga till byggnadsobjektet, ersättningar för mark
och intrång som föranleds av att byggnadsobjektet utförs samt
förvaltningskostnader. Om det finns särskilda skäl, får vägverket
medge att ersättning för annan skada inräknas i kostnaderna.

I kostnaderna för byggande av spåranläggningar för lokal eller
regional kollektiv persontrafik inräknas kostnader för
underbyggnad, ballast, slipers och spår, ersättningar för mark
och intrång som föranleds av att anläggningen utförs samt
förvaltningskostnader. Med underbyggnad avses banvallar,
tunnlar, broar och viadukter som hör till anläggningen.

Om det finns synnerliga skäl, kan vägverket medge att bidrag till
byggande av en statskommunväg lämnas med högst 75 procent av
kostnaderna. Förordning (1986:668).

14 § Vägverket kan bestämma att något särskilt bidrag inte skall
lämnas för utförande av en viss väganordning eller annan anordning, om
utförandet är onödigt kostnadskrävande. Förordning (1984:769).

15 § I fråga om sådana byggnadsobjekt för vilka fastställelse av
någon arbetsplan inte krävs enligt väglagen (1971:948) skall
utformningen av objektet godkännas av vägverket.

Sedan arbetsplanen fastställts eller utformningen av objektet godkänts
skall vägverket bestämma de kostnader som skall ligga till grund för
beräkningen av bidragsbeloppet samt bestämma ett preliminärt
bidragsbelopp. Beloppet skall sedan ändras av vägverket med hänsyn
till penningvärdets förändring. När objektet är färdigbyggt, skall
vägverket bestämma det slutliga bidragsbeloppet. Förordning
(1984:769).

16 § Särskilda bidrag lämnas inte till sådana arbeten

1. som utförts innan byggnadsobjektet har tagits upp i
fördelningsplanen eller vägverket har meddelat tillstånd att objektet
får påbörjas dessförinnan,

2. som utförts innan en arbetsplan fastställts för byggnadsobjektet
eller utformningen av objektet godkänts av vägverket eller som utförts
i strid mot planen eller godkännandet,

3. som utförts innan ett preliminärt bidragsbelopp bestämts eller
vägverket har meddelat tillstånd att objektet får påbörjas
dessförinnan.

Om det finns särskilda skäl, kan regeringen i enskilda fall medge att
bidrag lämnas till sådana arbeten som anges i första stycket.
Förordning (1984:769).

17 § Särskilda bidrag skall betalas ut av vägverket allt eftersom
byggnadsarbetet fortgår. Förordning (1984:769).

Driftbidrag

18 § Driftbidrag för statskommunvägar och väg- och gatuanläggningar
för kollektiv persontrafik lämnas i mån av tillgång på anslagna medel
med 95 procent av det belopp som kostnaden för driften beräknas till
(bidragsunderlag).

Bidragsunderlag bestäms av vägverket för varje kalenderår på grundval
av beräknade kostnader för olika typer av driftåtgärder
(normkostnader). Normkostnaderna bestäms av vägverket efter samråd med
Svenska kommunförbundet för fem år i sänder. Normkostnaderna skall för
varje kalenderår ändras av vägverket med hänsyn till penningvärdets
förändring. Förordning (1984:679).

19 § Vägverket skall bestämma driftbidragen och årligen i januari
månad betala ut de bidrag som avser det föregående kalenderåret.
Förordning (1984:679).

Övriga bestämmelser

20 § Vägverket skall se till att de bidrag som lämnas enligt
denna förordning används på lämpligt sätt för avsedda ändamål.
Förordning (1984:769).

21 § Vägverkets beslut får överklagas genom besvär hos regeringen.

Länsvägnämnden får överklaga sådana beslut av vägverket som berör
nämndens verksamhetsområde. Förordning (1984:679).

22 § Föreskrifter för verkställigheten av denna förordning meddelas av
vägverket. Förordning (1984:679).

Övergångsbestämmelser

1982:853

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1984. Fördelningsplan
upprättas och fastställs första gången enligt denna förordning år 1983
att gälla åren 1984--1993.

1. kungörelsen (1971:955) om statsbidrag till väg- och
gatuhållning i vissa kommuner,

2. kungörelsen (1971:956) om statsbidrag till byggande av
tunnelbana,

3. kungörelsen (1971:957) om statsbidrag till upprustning av
vägbelysning i vissa fall.

Kungörelsen (1971:955) om statsbidrag till väg- och gatuhållning
i vissa kommuner gäller fortfarande i fråga om

1. byggnadsbidrag som beviljats enligt kungörelsen och som avser
byggnadsföretag som påbörjats före ikraftträdandet av denna
förordning,

2. driftbidrag som beviljats enligt kungörelsen och som avser tid före
ikraftträdandet av denna förordning.

Kungörelsen (1971:956) om statsbidrag till byggande av tunnelbana
gäller fortfarande i fråga om byggnadsbidrag som beviljats enligt
kungörelsen och som avser anläggningar som påbörjats före
ikraftträdandet av denna förordning. Härutöver gäller bestämmelserna i
8 § kungörelsen fortfarande i fråga om statsbidrag till
tunnelbaneanläggningar som omfattas av den principöverenskommelse som
träffats mellan Stockholms stad och Stockholms läns landstingskommun
den 17 december 1964 om samordning, utbyggnad och drift av det
kollektiva trafiksystemet i Storstockholm m. m.

1984:769

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1985. Äldre bestämmelser
gäller dock fortfarande i fråga om särskilda byggnadsbidrag som
beviljats före ikraftträdandet, om byggnadsobjektet påbörjats före
ikraftträdandet.

1986:668

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1988 och tillämpas
första gången på fördelningsplanen som upprättas och fastställs år
1987 för åren 1988--1997. Äldre bestämmelser gäller fortfarande för
sådana byggnadsobjekt för vilka bidrag har betalats ut första gången
före den 1 januari 1988.

1988:1017

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1989, då förordningen
(1982:853) om statsbidrag till väg- och gatuhållning m. m. skall upphöra
att gälla.

Den upphävda förordningen gäller dock fortfarande

1. för sådana byggnadsobjekt för vilka byggnadsbidrag har betalats ut
första gången före den 1 januari 1989,

2. för driftbidrag som avser år 1988.