Lag (2024:506) om arbetslöshetsförsäkring

/Träder i kraft I:2025-10-01/
1 kap. Inledande bestämmelser

Lagens innehåll

1 § Innehållet i denna lag är uppdelat enligt följande:

- inledande bestämmelser (1 kap.),

- grundläggande förutsättningar för rätt till 
arbetslöshetsersättning (2 kap.),

- krav på tidigare inkomster för rätt till 
arbetslöshetsersättning (3 kap.),

- tid med arbetslöshetsersättning (4 kap.),

- beräkning av arbetslöshetsersättning (5 kap.),

- minskning av arbetslöshetsersättning (6 kap.),

- sanktioner (7 kap.),

- återbetalningsskyldighet och återkrav (8 kap.),

- uppgiftsskyldighet (9 kap.),

- handläggning av ärenden (10 kap.), och

- omprövning och överklagande (11 kap.).

Arbetslöshetsförsäkringens syfte och funktion

2 § Arbetslöshetsförsäkringen är en inkomstbortfallsförsäkring 
som handhas av arbetslöshetskassorna och som syftar till att 
ge arbetslösa ekonomiskt stöd under omställning mellan 
arbeten.

Intyg för personer som söker arbete utanför Sverige

3 § I Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 
883/2004 av den 29 april 2004 om samordning av de sociala 
trygghetssystemen och Europaparlamentets och rådets förordning 
(EG) nr 987/2009 av den 16 september 2009 om 
tillämpningsbestämmelser till förordning (EG) nr 883/2004 
finns bestämmelser om utfärdande av intyg för personer som 
uppfyller villkoren för rätt att med bibehållen 
arbetslöshetsersättning söka arbete i något annat land.

I 11 kap. 12 § finns bestämmelser om överklagandetiden för 
beslut om sådana intyg.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan 
med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela föreskrifter om 
utfärdande av och beslut om intyg och om vilken myndighet som 
utfärdar intygen.

Särskilda bestämmelser vid arbetskonflikt

4 § Lagen (1969:93) om begränsning av samhällsstöd vid 
arbetskonflikt ska tillämpas på arbetslöshetsersättning enligt 
denna lag.

2 kap. Grundläggande förutsättningar för rätt till 
arbetslöshetsersättning

Allmänna villkor

1 § För att ha rätt till arbetslöshetsersättning vid 
arbetslöshet krävs att sökanden

1. är arbetsför och oförhindrad att ta ett arbete,

2. är anmäld som arbetssökande hos Arbetsförmedlingen, och

3. i övrigt står till arbetsmarknadens förfogande.

2 § /Upphör att gälla U:2026-01-01/
För att ha rätt till arbetslöshetsersättning krävs att 
sökanden har fyllt 20 år. Rätten till ersättning upphör vid 
månadsskiftet före den månad då sökanden fyller 66 år.

2 § /Träder i kraft I:2026-01-01/
För att ha rätt till arbetslöshetsersättning krävs att 
sökanden har fyllt 20 år. Rätten till ersättning upphör vid 
månadsskiftet före den månad då sökanden uppnår riktåldern för 
pension enligt 2 kap. 10 a-10 d §§ socialförsäkringsbalken.
Lag (2024:507).

Särskilda bestämmelser för vissa sökande

Sökande som är tjänstlediga

3 § En sökande kan få arbetslöshetsersättning trots att 
sökanden är tjänstledig utan lön, om sökanden av hälsoskäl 
inte kan återgå till sitt tidigare arbete eller till annat 
arbete hos sin arbetsgivare men av Försäkringskassan har 
bedömts ha arbetsförmåga i förhållande till arbetsmarknaden i 
övrigt. 

Sökanden kan få ersättning enligt första stycket även om 
arbetsgivaren har en kvarvarande rehabiliteringsskyldighet, 
under förutsättning att arbetsgivaren har vidtagit de 
rehabiliteringsåtgärder som har varit möjliga.

4 § En sökande kan få arbetslöshetsersättning trots att 
sökanden är tjänstledig utan lön från en deltidsanställning 
för att arbeta i en annan deltidsanställning med lika eller 
högre tjänstgöringsgrad, under förutsättning att 
anställningarna inte går att kombinera.

Sökande som är företagare

5 § En sökande som är företagare har inte rätt till 
arbetslöshetsersättning, utom i det fall som avses i 11 §. 

6 § En sökande ska anses vara företagare om sökanden

1. bedriver sådan näringsverksamhet som avses i 13 kap. 1 § 
inkomstskattelagen (1999:1229), och

2. personligen utför arbete i och har ett väsentligt 
inflytande över den näringsverksamheten.

Vid bedömningen av om en sökande ska anses vara företagare 
enligt första stycket ska det bortses från

1. nödvändiga åtgärder som har vidtagits i verksamheten på 
grund av oförutsedda händelser, och

2. arbete av ideell karaktär i verksamheten.

7 § En sökande som är företagare och som överlåter 
näringsverksamheten men fortsätter att utföra arbete i eller 
ha ett väsentligt inflytande över verksamheten ska även efter 
överlåtelsen anses vara företagare. Detsamma gäller när 
företagandet utgörs av medlemskap i en ekonomisk förening och 
medlemskapet i föreningen har upphört.

8 § En sökande ska inte längre anses vara företagare när 
näringsverksamheten har upphört genom att det inte vidtas 
några åtgärder i verksamheten.

Vid bedömningen av om näringsverksamheten har upphört enligt 
första stycket ska det bortses från

1. nödvändiga åtgärder som har vidtagits på grund av 
oförutsedda händelser,

2. åtgärder som har vidtagits på grund av en skyldighet enligt 
lag eller annan författning,

3. avvecklingsåtgärder som inte har varit möjliga att vidta 
innan verksamheten upphörde, och

4. att en lokal eller mark som har nyttjats eller brukats i 
verksamheten hyrs ut eller arrenderas ut, under förutsättning 
att dessa inte tidigare har hyrts ut eller arrenderats ut i 
verksamheten.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan 
med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela föreskrifter om 
vad som ska utgöra åtgärder enligt andra stycket.

9 § Om näringsverksamheten har upphört enligt 8 § och därefter 
återupptas av den sökande eller av en närstående till 
sökanden, får en ny bedömning av om verksamheten har upphört 
genom att det inte vidtas några åtgärder i den göras tidigast 
tre år från det att verksamheten återupptogs.

10 § En sökande ska inte anses vara företagare när 
näringsverksamheten vid en bedömning av samtliga 
omständigheter har upphört definitivt.

Vid bedömningen av om näringsverksamheten har upphört 
definitivt enligt första stycket ska det bortses från sådana 
åtgärder som avses i 8 § andra stycket.

11 § En sökande som är företagare kan få 
arbetslöshetsersättning om

1. näringsverksamheten har bedrivits under minst sex månader 
vid sidan av ett arbete som motsvarar minst 50 procent av 
heltid inom den ramtid som följer av 3 kap. 11-14 §§,

2. inkomsten av förvärvsarbete från verksamheten inom ramtiden 
i genomsnitt per månad inte har överstigit en tolftedel av den 
sammanlagda inkomst av förvärvsarbete som enligt 3 kap. 2 § 
första stycket 1 krävs för att uppfylla ett inkomstvillkor, 
och

3. tiden i och inkomsterna från verksamheten inte utökas under 
arbetslösheten.

Sökande som deltar i utbildning

12 § En sökande som deltar i utbildning har inte rätt till 
arbetslöshetsersättning, utom i de fall som anges i 13-15 §§. 

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan 
med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela föreskrifter om 
undantag från första stycket i fråga om rätt till 
arbetslöshetsersättning under uppehåll i utbildning.

13 § En sökande kan få arbetslöshetsersättning för högst 
20 veckor inom samma ersättningsperiod samtidigt som sökanden 
deltar i en utbildning om högst 50 procent av heltid, om

1. det tidigare arbetet inte har upphört på grund av 
utbildningen,

2. utbildningen inte finansieras eller har finansierats med 
studiestöd enligt studiestödslagen (1999:1395) eller 
studiestartsstöd enligt lagen (2017:527) om studiestartsstöd, 
och

3. utbildningen inte finansieras med omställningsstudiestöd 
enligt lagen (2022:856) om omställningsstudiestöd. 

Kravet i första stycket 2 gäller inte om utbildningen har 
bedrivits under minst 15 veckor vid sidan av ett arbete inom 
den ramtid som följer av 3 kap. 11-14 §§.

14 § En sökande kan få arbetslöshetsersättning för högst 
20 veckor inom samma ersättningsperiod samtidigt som sökanden 
fortsätter att delta i en utbildning om mer än 50 procent upp 
till heltid, om

1. det tidigare arbetet inte har upphört på grund av 
utbildningen,

2. utbildningen inte finansieras eller har finansierats med 
studiestöd enligt studiestödslagen (1999:1395), 
studiestartsstöd enligt lagen (2017:527) om studiestartsstöd 
eller omställningsstudiestöd enligt lagen (2022:856) om 
omställningsstudiestöd,

3. utbildningen har bedrivits under minst 15 veckor vid sidan 
av ett heltidsarbete inom den ramtid som följer av 3 kap. 11-
14 §§, och

4. utbildningens omfattning inte utökas under arbetslösheten.

15 § En sökande kan få arbetslöshetsersättning för högst 
15 ersättningsdagar inom samma ersättningsperiod samtidigt som 
sökanden deltar i en kortare utbildning eller annan kortare 
aktivitet som syftar till att

1. ge en orientering om olika yrken och utbildningsvägar, 
eller

2. underlätta omställning från ett arbete till ett annat.

Utbildningen eller aktiviteten får inte finansieras eller ha 
finansierats med studiestöd enligt studiestödslagen 
(1999:1395), studiestartsstöd enligt lagen (2017:527) om 
studiestartsstöd eller omställningsstudiestöd enligt lagen 
(2022:856) om omställningsstudiestöd.

Sökande som deltar i arbetsmarknadspolitiska program

16 § En sökande som deltar i ett arbetsmarknadspolitiskt 
program har inte rätt till arbetslöshetsersättning.

Sökande som får avgångsvederlag eller ekonomiskt skadestånd

17 § En sökande som på grund av att anställningen har upphört 
får ett avgångsvederlag eller ekonomiskt skadestånd som 
motsvarar lön har inte rätt till arbetslöshetsersättning för 
den tid som avgångsvederlaget eller skadeståndet avser.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan 
med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela föreskrifter om 
hur tiden enligt första stycket ska beräknas.

Sökande som får lönegaranti 

18 § En sökande som på grund av arbetsgivarens konkurs får 
betalning för en fordran på uppsägningslön enligt 
lönegarantilagen (1992:497) kan få arbetslöshetsersättning 
under uppsägningstiden, dock inte för den tid som betalningen 
avser.

Sökande som har uteslutits ur en arbetslöshetskassa

19 § En sökande som har uteslutits ur en arbetslöshetskassa 
enligt 37 § första stycket lagen (1997:239) om 
arbetslöshetskassor har inte rätt till arbetslöshetsersättning 
under ett år från uteslutningen. 

3 kap. Krav på tidigare inkomster för rätt till 
arbetslöshetsersättning

Krav på inkomster av förvärvsarbete

Inkomstvillkor

1 § För att ha rätt till arbetslöshetsersättning krävs att 
sökanden har uppfyllt ett inkomstvillkor som avses i 2 eller 
3 §.

När ett inkomstvillkor har uppfyllts ska en ersättningsperiod 
enligt 4 kap. och en ersättningsgrundande inkomst enligt 
5 kap. fastställas.

2 § Ett inkomstvillkor är uppfyllt om sökanden inom den ramtid 
som följer av 11-14 §§ har haft

1. en viss minsta sammanlagd inkomst av förvärvsarbete, och

2. en viss minsta inkomst av förvärvsarbete per månad under 
minst fyra månader.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan 
med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela föreskrifter om 
storleken på inkomsterna enligt första stycket.

3 § Om en sökande inte uppfyller kravet på en minsta 
sammanlagd inkomst av förvärvsarbete enligt 2 § första 
stycket 1, är ett inkomstvillkor ändå uppfyllt om sökanden 
under minst fyra sammanhängande månader inom ramtiden har haft 
den inkomst av förvärvsarbete per månad som krävs enligt 2 § 
första stycket 2.

En sökande kan få arbetslöshetsersättning med stöd av första 
stycket under två ersättningsperioder. Därefter måste sökanden 
uppfylla ett inkomstvillkor enligt 2 § för att på nytt få rätt 
till ersättning. 

Beräkning för den som har varit företagare

4 § I stället för inkomsten av förvärvsarbete från 
näringsverksamheten under de månader som en sökande har varit 
verksam som företagare inom ramtiden, får beräkningen grundas 
på någon av följande inkomster för de månaderna när ett 
inkomstvillkor prövas:

1. inkomsten av förvärvsarbete från verksamheten som framgår 
av det senaste beslutet om slutlig skatt, eller

2. den genomsnittliga årsinkomsten av förvärvsarbete från 
verksamheten under de två år som har föregått det 
beskattningsår som beslutet i 1 avser.

Storleken på sökandens inkomst av förvärvsarbete per månad 
från verksamheten ska beräknas till en tolftedel av den 
inkomst som följer av första stycket 1 eller 2.

Det alternativ som är mest förmånligt för sökanden ska 
tillämpas.

Inkomster av förvärvsarbete

5 § Med inkomster av förvärvsarbete avses sådana ersättningar 
som en utbetalare är skyldig att betala arbetsgivaravgifter 
för och sådana inkomster som en fysisk person är skyldig att 
betala egenavgifter för enligt socialavgiftslagen (2000:980).

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan 
med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela föreskrifter om 
att även andra ersättningar och inkomster ska anses som 
inkomster av förvärvsarbete.

6 § Inkomster av förvärvsarbete ska hänföras till den månad då 
de betalas ut.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan 
med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela föreskrifter om 
undantag från första stycket för utbetalningar som avser mer 
än en månad.

Ersättningar som ska jämställas med inkomster av 
förvärvsarbete

7 § När sökandens sammanlagda inkomst av förvärvsarbete enligt 
2 § första stycket 1 beräknas ska följande ersättningar 
jämställas med inkomster av förvärvsarbete:

1. graviditetspenning, föräldrapenningsförmåner, sjukpenning, 
rehabiliteringspenning, smittbärarpenning och 
närståendepenning enligt socialförsäkringsbalken, och

2. ersättning enligt 20 § lagen (1991:1047) om sjuklön.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan 
med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela föreskrifter om 
att även andra ersättningar ska jämställas med inkomster av 
förvärvsarbete.

8 § Ersättningar som jämställs med inkomster av förvärvsarbete 
ska hänföras till den månad som de avser.

Inkomster och ersättningar som inte får beaktas när ett 
inkomstvillkor prövas

9 § När ett inkomstvillkor prövas ska det bortses från 
inkomster av förvärvsarbete som hänför sig till

1. näringsverksamhet enligt 2 kap. 11 §,

2. bisyssla enligt 6 kap. 5 §, och

3. arbete inom ramen för andra arbetsmarknadspolitiska program 
än sådana som avser särskilda insatser för personer med 
funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga.

10 § När ett inkomstvillkor prövas ska det bortses från 
inkomster av förvärvsarbete och ersättningar som ska 
jämställas med inkomster av förvärvsarbete som har legat till 
grund för tidigare utbetalad arbetslöshetsersättning.

Ramtid för prövningen av ett inkomstvillkor

Ramtid

11 § För prövningen av ett inkomstvillkor ska en ramtid 
fastställas enligt 12-14 §§. När ramtiden fastställs ska det 
bortses från tid som anges i 15 och 16 §§ (överhoppningsbar 
tid).

12 § Med ramtid avses de tolv månader som närmast föregår den 
månad som sökanden ansöker om arbetslöshetsersättning för.

13 § Om en sökande har förbrukat alla ersättningsdagar i en 
ersättningsperiod och har haft inkomster av förvärvsarbete 
under ersättningsperioden, ska ramtiden avse de tolv månader 
som räknas bakåt från och med den senaste månad under 
ersättningsperioden då sökanden har haft den minsta inkomst av 
förvärvsarbete per månad som krävs för att uppfylla ett 
inkomstvillkor. Det gäller om det är mer förmånligt för 
sökanden än att fastställa ramtiden enligt 12 §.

Om sökanden inte uppfyller ett inkomstvillkor med tillämpning 
av den ramtid som följer av första stycket, ska den tidpunkt 
som ramtiden ska räknas från förskjutas bakåt inom 
ersättningsperioden till dess att ett inkomstvillkor är 
uppfyllt.

14 § Om en sökande har deltagit i ett arbetsmarknadspolitiskt 
program som en deltagare i programmet kan få aktivitetsstöd 
för utan att deltagandet har föregåtts av tid med 
arbetslöshetsersättning, ska ramtiden avse de tolv månader som 
närmast har föregått den månad då programmet påbörjades. Det 
gäller om det är mer förmånligt för sökanden än att fastställa 
ramtiden enligt 12 §.

Första stycket gäller endast om det räknat från den månad som 
ansökan om arbetslöshetsersättning avser har gått mindre än 
tolv månader sedan sökanden avslutade sitt deltagande i 
programmet. När den tiden beräknas ska det bortses från 
månader som utgör överhoppningsbar tid enligt 15 och 16 §§.

Överhoppningsbar tid

15 § En månad ska räknas som överhoppningsbar tid om sökanden 
under månaden inte har haft den minsta inkomst av 
förvärvsarbete per månad som krävs för att uppfylla ett 
inkomstvillkor och månaden till övervägande del innehåller tid 
då sökanden har

1. varit förhindrad att arbeta på grund av styrkt sjukdom,

2. vårdat eget barn som inte har fyllt två år eller vårdat 
adoptivbarn i två år efter barnets ankomst i familjen,

3. fått graviditetspenning enligt socialförsäkringsbalken,

4. fått föräldrapenningsförmån enligt socialförsäkringsbalken,

5. fått närståendepenning enligt socialförsäkringsbalken, 

6. genomgått militär utbildning som rekryt inom 
Försvarsmakten,

7. tjänstgjort enligt lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt,

8. haft uppdrag av socialnämnden att ta emot barn i ett sådant 
hem som avses i 6 kap. 6 § första och tredje styckena 
socialtjänstlagen (2001:453) samt 9 § lagen (1993:387) om stöd 
och service till vissa funktionshindrade, om uppdraget, på 
socialnämndens begäran, har varit av sådan omfattning att 
sökanden har varit tvungen att helt avstå från arbete och 
mottagandet inte har bedrivits yrkesmässigt,

9. haft biståndsarbete utomlands som Styrelsen för 
internationellt utvecklingssamarbete (Sida) eller någon annan 
statlig myndighet har stått för lönekostnaderna för,

10. haft arbete som arbetsgivaren har finansierat med särskilt 
anställningsstöd,

11. varit förhindrad att arbeta på grund av ett beslut enligt 
smittskyddslagen (2004:168) eller livsmedelslagen (2006:804) 
eller föreskrifter som har meddelats med stöd av 
livsmedelslagen, dock inte när det är fråga om hälsokontroll 
vid inresa enligt 3 kap. 8 § smittskyddslagen eller 
avspärrning enligt 3 kap. 10 § smittskyddslagen,

12. tvångsvårdats enligt lagen (1988:870) om vård av 
missbrukare i vissa fall,

13. varit förhindrad att arbeta på grund av frihetsberövande 
inom kriminalvårdens område, eller

14. vistats utomlands när sökanden har följt med sin make, 
maka eller sambo vid dennes arbete i utlandet, under 
förutsättning att makens, makans eller sambons arbetsgivare 
har sitt säte i Sverige och att lönen betalas ut från Sverige.

16 § Om det är mer förmånligt för sökanden ska som 
överhoppningsbar tid även räknas en månad då sökanden har

1. deltagit i heltidsutbildning som är avslutad,

2. varit företagare, om näringsverksamheten har upphört inom 
60 månader från det att den startades,

3. deltagit i korttidsarbete som preliminärt stöd har lämnats 
för enligt lagen (2013:948) om stöd vid korttidsarbete,

4. deltagit i korttidsarbete som preliminärt stöd kan lämnas 
för enligt lagen om stöd vid korttidsarbete, om sökanden har 
deltagit i korttidsarbete under en sammanhängande period och 
preliminärt stöd har lämnats för någon del av den perioden, 
eller

5. beviljats del av helt omställningsstudiestöd enligt lagen 
(2022:856) om omställningsstudiestöd.

17 § Den överhoppningsbara tiden enligt 15 § 1-13 och 16 § får 
sammanlagt vara längst 60 månader.

Vid vistelse utomlands som medföljare enligt 15 § 14 får den 
överhoppningsbara tiden vara längst 120 månader.

Den överhoppningsbara tiden enligt första och andra styckena 
får sammanlagt inte vara längre än 120 månader.

4 kap. Tid med arbetslöshetsersättning

Ersättningsperiod

1 § Med ersättningsperiod avses det antal dagar som en sökande 
som mest kan få arbetslöshetsersättning för utan att på nytt 
uppfylla ett inkomstvillkor.

2 § En pågående ersättningsperiod måste förbrukas innan en ny 
ersättningsperiod kan påbörjas.

En ersättningsperiod är pågående om det återstår 
ersättningsdagar i perioden och sökanden har fått 
arbetslöshetsersättning eller aktivitetsstöd någon gång under 
de tolv månader som närmast har föregått den månad som ansökan 
om arbetslöshetsersättning avser. När tiden beräknas ska det 
bortses från månader som enligt 3 kap. 15 och 16 §§ utgör 
överhoppningsbar tid.

Karenstid

3 § En ersättningsperiod får inte påbörjas innan en karenstid 
om två dagar med arbetslöshet har förflutit. I karenstiden 
räknas endast de dagar in som sökanden skulle ha fått 
arbetslöshetsersättning för. Karenstiden ska fullgöras inom 
tolv månader från och med den månad då karenstiden inleddes.

Ersättningsperiodens längd

4 § Ersättningsperioden för en sökande som har uppfyllt ett 
inkomstvillkor enligt 3 kap. 2 § är

1. 300 ersättningsdagar om sökanden under minst elva månader 
inom ramtiden har haft den minsta inkomst av förvärvsarbete 
per månad som krävs för att uppfylla inkomstvillkoret,

2. 200 ersättningsdagar om sökanden under minst åtta men 
mindre än elva månader inom ramtiden har haft den minsta 
inkomst av förvärvsarbete per månad som krävs för att uppfylla 
inkomstvillkoret, och

3. 100 ersättningsdagar om sökanden under minst fyra men 
mindre än åtta månader inom ramtiden har haft den minsta 
inkomst av förvärvsarbete per månad som krävs för att uppfylla 
inkomstvillkoret.

5 § Ersättningsperioden för en sökande som har uppfyllt ett 
inkomstvillkor enligt 3 kap. 3 § är 66 ersättningsdagar.

6 § En månad med hel arbetslöshetsersättning motsvarar 
22 ersättningsdagar.

En dag som en sökande har fått ersättning för ska räknas som 
en förbrukad ersättningsdag.

7 § En dag som en sökande har fått aktivitetsstöd för ska, 
från och med månaden som följer på den ramtid som har 
fastställts för prövningen av ett inkomstvillkor, räknas som 
en förbrukad ersättningsdag.

5 kap. Beräkning av arbetslöshetsersättning

Hur arbetslöshetsersättning beräknas

1 § Sökandens arbetslöshetsersättning ska beräknas per månad 
utifrån sökandens ersättningsgrundande inkomst och 
ersättningsnivå enligt bestämmelserna i detta kapitel. I 
6 kap. finns bestämmelser om minskning av ersättningen.

Ersättningsgrundande inkomst

2 § Den ersättningsgrundande inkomsten ska motsvara en 
tolftedel av sökandens sammanlagda inkomst av förvärvsarbete 
inom ramtiden.

Om en sökande har uppfyllt ett inkomstvillkor enligt 3 kap. 
3 §, ska den minsta sammanlagda inkomst av förvärvsarbete som 
krävs för att uppfylla ett inkomstvillkor enligt 3 kap. 2 § 
räknas som sökandens sammanlagda inkomst av förvärvsarbete 
inom ramtiden.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan 
med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela föreskrifter om 
att den högsta ersättningsgrundande inkomsten ska vara lägre 
än vad som följer av första stycket.

3 § Om en sökande har förbrukat alla ersättningsdagar i en 
ersättningsperiod och på nytt har uppfyllt ett inkomstvillkor, 
ska den senast fastställda ersättningsgrundande inkomsten 
användas för den nya ersättningsperioden. Det gäller om det är 
mer förmånligt för sökanden än att fastställa en ny 
ersättningsgrundande inkomst enligt 2 § och sökanden

1. har uppfyllt inkomstvillkoret med tillämpning av den ramtid 
som anges i 3 kap. 13 §, eller

2. har haft de inkomster av förvärvsarbete som krävs för att 
uppfylla inkomstvillkoret inom tolv månader från den månad då 
sökanden avslutade sitt deltagande i ett 
arbetsmarknadspolitiskt program.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan 
med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela föreskrifter om 
att endast vissa arbetsmarknadspolitiska program ska omfattas 
av första stycket 2.

Ersättningsnivå

Fastställande av ersättningsnivå

4 § Ersättningsnivån ska vara 80 procent av den 
ersättningsgrundande inkomsten om

1. sökanden har varit medlem i eller ansluten till en 
arbetslöshetskassa under hela ramtiden,

2. medlemskapet eller anslutningen har bestått under en 
sammanhängande tid av minst tolv månader, och

3. sökanden fortfarande är medlem eller ansluten under den 
månad som sökanden ansöker om arbetslöshetsersättning för.

5 § Ersättningsnivån ska vara 60 procent av den 
ersättningsgrundande inkomsten om

1. sökanden har varit medlem i eller ansluten till en 
arbetslöshetskassa under minst de sista sex månaderna av 
ramtiden,

2. medlemskapet eller anslutningen har bestått under en 
sammanhängande tid av minst sex men mindre än tolv månader,

3. sökanden har haft den minsta inkomst av förvärvsarbete per 
månad som krävs för att uppfylla ett inkomstvillkor under 
minst fyra av månaderna med medlemskap eller anslutning inom 
ramtiden, och

4. sökanden fortfarande är medlem eller ansluten under den 
månad som sökanden ansöker om arbetslöshetsersättning för.

6 § Ersättningsnivån ska vara 50 procent av den 
ersättningsgrundande inkomsten om sökanden inte uppfyller 
kravet på medlemskap eller anslutning enligt 4 eller 5 §.

7 § När en tidigare fastställd ersättningsgrundande inkomst 
används för en ny ersättningsperiod enligt 3 § ska 
ersättningsnivån vara 5 procentenheter lägre än den senast 
fastställda ersättningsnivån. 

Om sökandens tidigare ersättningsnivå har fastställts enligt 4 
eller 5 § krävs det, för att sökanden ska få den 
ersättningsnivå som följer av första stycket, att sökanden 
fortfarande är medlem i eller ansluten till en 
arbetslöshetskassa under den månad som sökanden ansöker om 
arbetslöshetsersättning för.

Beräkning av tid med medlemskap eller anslutning i vissa fall

8 § När tiden med medlemskap eller anslutning beräknas enligt 
4 eller 5 § ska det bortses från avbrott i medlemskapet eller 
anslutningen som understiger en månad, om den sammanlagda 
avbrottstiden inte överstiger åtta veckor. Det gäller dock 
inte avbrott till följd av ett beslut om uteslutning enligt 
37 § lagen (1997:239) om arbetslöshetskassor.

9 § När tiden med medlemskap eller anslutning beräknas enligt 
4 eller 5 § ska det bortses från medlemskap i eller anslutning 
till en arbetslöshetskassa under tid då en sökande har 
omfattats av en annan stats lagstiftning enligt 
Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 883/2004 av 
den 29 april 2004 om samordning av de sociala 
trygghetssystemen.

Nedtrappning av ersättningsnivåer

10 § Ersättningsnivåerna i 4-7 §§ ska trappas ner med 
10 procentenheter efter 100 ersättningsdagar i 
ersättningsperioden och med ytterligare 5 procentenheter efter 
200 ersättningsdagar.

6 kap. Minskning av arbetslöshetsersättning

När arbetslöshetsersättningen ska minskas för en del av en 
månad

1 § Om en sökande för en del av en månad inte har rätt till 
arbetslöshetsersättning ska ersättningen minskas. Ersättningen 
ska minskas med 1/22 för en dag som sökanden inte har rätt 
till ersättning för. Om sökanden inte har rätt till ersättning 
för en del av en dag ska ersättningen minskas proportionellt. 
Ersättningen får dock inte minskas med mer än 5/22 per vecka. 

Ersättningen ska inte minskas enligt första stycket för

1. tid med sjukersättning eller aktivitetsersättning enligt 
socialförsäkringsbalken i den omfattning som sökanden i 
genomsnitt har haft sådan ersättning under ramtiden, eller

2. tid med arbete som sökanden har haft inkomst av 
förvärvsarbete för.

När arbetslöshetsersättningen ska minskas på grund av inkomst 
av förvärvsarbete

2 § Om en sökande har haft inkomst av förvärvsarbete som avser 
arbete under en del av den månad som ansökan avser, ska 
arbetslöshetsersättningen minskas. Ersättningen ska minskas 
med en lika stor andel av ersättningen som inkomstens andel av 
en tolftedel av sökandens sammanlagda inkomst av 
förvärvsarbete inom ramtiden.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan 
med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela föreskrifter om 
till vilken månad som inkomst av förvärvsarbete ska hänföras 
om inkomsten avser arbete under mer än en månad.

3 § Arbetslöshetsersättningen ska inte minskas på grund av 
inkomst av förvärvsarbete som hänför sig till en 
näringsverksamhet enligt 2 kap. 11 §.

4 § Vid inkomst av förvärvsarbete som hänför sig till en 
bisyssla enligt 5 § ska arbetslöshetsersättningen endast 
minskas till den del den inkomsten överstiger en tolftedel av 
den sammanlagda inkomst av förvärvsarbete som krävs för att 
uppfylla ett inkomstvillkor enligt 3 kap. 2 §.

5 § För att ett arbete ska anses som en bisyssla krävs att

1. arbetet har utförts under minst sex månader vid sidan av 
ett annat arbete på heltid inom ramtiden,

2. inkomsten av förvärvsarbete från bisysslan inom ramtiden i 
genomsnitt per månad inte har överstigit en tolftedel av den 
sammanlagda inkomst av förvärvsarbete som enligt 3 kap. 2 § 
första stycket 1 krävs för att uppfylla ett inkomstvillkor, 
och

3. tiden i arbetet inte utökas under arbetslösheten.

När det prövas om ett arbete ska anses som en bisyssla enligt 
första stycket ska det bortses från arbete som har utförts i 
en näringsverksamhet.

6 § En sökande kan få arbetslöshetsersättning vid sidan av 
sådana inkomster av förvärvsarbete som minskar ersättningen 
enligt 2-4 §§ för högst 14 månader inom en ersättningsperiod.

När arbetslöshetsersättningen ska minskas med andra 
ersättningar

7 § Om en sökande har fått allmän pension eller annan pension 
som lämnas på grund av arbete under samma månad som sökanden 
ansöker om arbetslöshetsersättning för, ska ersättningen 
minskas med pensionen.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan 
med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela föreskrifter om 
hur pension som avser annan tid än en månad ska räknas om till 
ett månadsbelopp.

8 § Om en sökande har fått ersättning på grund av arbetslöshet 
från någon annan än arbetslöshetskassan under samma månad som 
sökanden ansöker om arbetslöshetsersättning för, ska 
arbetslöshetsersättningen minskas. Ersättningen ska minskas 
endast om summan av den arbetslöshetsersättning som sökanden 
har rätt till och den ersättning som har betalats ut från 
någon annan än arbetslöshetskassan överstiger det belopp som 
sökanden skulle ha kunnat få i arbetslöshetsersättning om de 
föreskrifter som regeringen kan meddela enligt 5 kap. 2 § 
tredje stycket inte beaktas. Ersättningen ska minskas med det 
belopp som överstiger den arbetslöshetsersättning som sökanden 
hade kunnat få.

Hur ersättningsdagar förbrukas när arbetslöshetsersättningen 
har minskats

9 § Om en sökandes arbetslöshetsersättning har minskats 
förbrukas ersättningsdagar i ersättningsperioden med en lika 
stor andel av 22 ersättningsdagar som den andel av sökandens 
hela arbetslöshetsersättning som sökanden har rätt till efter 
minskningen. Antalet förbrukade ersättningsdagar ska avrundas 
till närmaste hel dag. En halv dag avrundas uppåt.

Första stycket gäller inte till den del 
arbetslöshetsersättningen har minskats med andra ersättningar 
enligt 7 eller 8 § eller minskats på grund av att sökanden har 
frånkänts rätt till arbetslöshetsersättning enligt 7 kap. 
12 §.

7 kap. Sanktioner

De olika sanktionerna i lagen

1 § I denna lag finns sanktionerna varning, avstängning från 
rätt till arbetslöshetsersättning och frånkännande av rätt 
till arbetslöshetsersättning.

Ett beslut om avstängning från rätt till 
arbetslöshetsersättning och frånkännande av rätt till 
arbetslöshetsersättning innebär att sökanden inte har rätt 
till ersättning under ett visst antal dagar. Vid frånkännande 
förbrukas dessa dagar i en pågående eller efterföljande 
ersättningsperiod.

Varning och avstängning från rätt till arbetslöshetsersättning

När sökande missköter arbetssökandet

2 § En sökande ska varnas om sökanden inte aktivt har sökt 
lämpliga arbeten.

En sökande ska också varnas om sökanden utan godtagbart skäl

1. inte har medverkat till att upprätta en individuell 
handlingsplan hos Arbetsförmedlingen,

2. inte har lämnat en aktivitetsrapport till 
Arbetsförmedlingen inom utsatt tid,

3. inte har besökt eller tagit kontakt med Arbetsförmedlingen, 
eller en leverantör som utför arbetsmarknadspolitiska insatser 
på uppdrag av Arbetsförmedlingen, vid en bestämd tidpunkt, 
eller

4. inte har sökt ett lämpligt arbete som har anvisats av 
Arbetsförmedlingen.

Om sökanden missköter arbetssökandet enligt första eller andra 
stycket vid upprepade tillfällen inom samma ersättningsperiod, 
ska sökanden stängas av från rätt till arbetslöshetsersättning 
i 1 ersättningsdag vid det andra tillfället, i 
5 ersättningsdagar vid det tredje tillfället och i 
10 ersättningsdagar vid det fjärde tillfället. Om det upprepas 
en femte gång inom samma ersättningsperiod, upphör rätten till 
arbetslöshetsersättning för återstående ersättningsdagar i den 
ersättningsperioden.

När sökande förlänger tiden i arbetslöshet

3 § En sökande ska stängas av från rätt till 
arbetslöshetsersättning i 5 ersättningsdagar, om sökanden utan 
godtagbart skäl

1. har avvisat ett erbjudet lämpligt arbete,

2. genom sitt uppträdande uppenbarligen har orsakat att en 
anställning inte har kommit till stånd, eller

3. har avvisat en anvisning till ett arbetsmarknadspolitiskt 
program som en deltagare i programmet kan få aktivitetsstöd 
för.

Om sökanden förlänger tiden i arbetslöshet enligt första 
stycket i anslutning till eller inom samma ersättningsperiod, 
ska sökanden stängas av från rätt till arbetslöshetsersättning 
i 10 ersättningsdagar vid det andra tillfället och i 
45 ersättningsdagar vid det tredje tillfället. Om det upprepas 
en fjärde gång inom samma ersättningsperiod, upphör rätten 
till arbetslöshetsersättning för återstående ersättningsdagar 
i den ersättningsperioden.

När sökande orsakar sin arbetslöshet

4 § En sökande ska stängas av från rätt till 
arbetslöshetsersättning i 45 ersättningsdagar, om sökanden

1. utan giltig anledning har lämnat sitt arbete,

2. på grund av otillbörligt uppförande har skilts från sitt 
arbete,

3. utan giltig anledning har lämnat ett 
arbetsmarknadspolitiskt program som en deltagare i programmet 
kan få aktivitetsstöd för, eller

4. har uppträtt på ett sådant sätt att Arbetsförmedlingen har 
återkallat en anvisning till ett arbetsmarknadspolitiskt 
program som en deltagare i programmet kan få aktivitetsstöd 
för.

Sökanden ska i stället stängas av i 20 ersättningsdagar om 
högst 10 dagar kvarstår av arbetet eller om det kan antas att 
arbetet skulle ha varat högst 10 dagar. Detsamma ska gälla om 
det kvarstår högst 10 dagar av ett arbetsmarknadspolitiskt 
program eller om programmet skulle ha pågått i högst 10 dagar.

Om sökanden orsakar sin arbetslöshet enligt första stycket en 
andra gång i anslutning till eller inom samma 
ersättningsperiod, ska sökanden på nytt stängas av från rätt 
till arbetslöshetsersättning enligt vad som sägs i första och 
andra styckena. Om det upprepas en tredje gång inom samma 
ersättningsperiod, upphör rätten till arbetslöshetsersättning 
för återstående ersättningsdagar i den ersättningsperioden.

5 § Bestämmelserna om avstängning i 4 § första stycket 1 och 2 
ska inte tillämpas om arbetet har upphört

1. enligt en överenskommelse som har träffats sedan 
arbetsgivaren har tagit initiativ till att skilja sökanden 
från arbetet, eller

2. genom en uppsägning från arbetsgivarens sida och 
uppsägningens giltighet är föremål för prövning i domstol 
eller en förhandling enligt lagen (1976:580) om medbestämmande 
i arbetslivet eller enligt kollektivavtal.

Lämpligt arbete

6 § Ett arbete ska anses lämpligt om

1. det inom ramen för tillgången på arbetstillfällen har 
tagits skälig hänsyn till sökandens förutsättningar för 
arbetet och andra personliga förhållanden,

2. anställningsförmånerna är förenliga med de förmåner som 
arbetstagare som omfattas av kollektivavtal får eller, om 
något kollektivavtal inte finns, är skäliga i förhållande till 
de förmåner som arbetstagare med likvärdiga arbetsuppgifter 
och kvalifikationer får i jämförliga företag,

3. arbetet inte hänför sig till en arbetsplats där 
arbetskonflikt råder till följd av stridsåtgärder som är 
lovliga enligt lag och kollektivavtal, och

4. förhållandena på arbetsplatsen motsvarar det som anges i 
författning eller myndighetsföreskrifter om åtgärder till 
förebyggande av ohälsa eller olycksfall.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan 
med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela ytterligare 
föreskrifter om lämpligt arbete.

Förtroendeuppdrag

7 § Med lämpligt arbete i 2 och 3 §§ och med anställning i 3 § 
avses inte förtroendeuppdrag som enligt lag ger rätt till 
ledighet från anställning.

Godtagbart skäl och giltig anledning

8 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer 
kan med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela 
föreskrifter om vad som ska anses utgöra godtagbart skäl i 2 
och 3 §§ och giltig anledning i 4 §.

Sammanläggning av sanktionsgrunder

9 § När det prövas om en sökande ska varnas eller stängas av 
från rätt till arbetslöshetsersättning får upprepade fall av 
misskötsamhet med arbetssökandet enligt 2 §, förlängning av 
tid i arbetslöshet enligt 3 § eller orsakande av arbetslöshet 
enligt 4 § läggas samman till grund för en sanktion.

En sammanläggning får endast göras av sanktionsgrundande 
förhållanden som omfattas av samma paragraf och som har 
inträffat innan en sökande har informerats av 
Arbetsförmedlingen eller arbetslöshetskassan om att sökanden 
kan komma att varnas eller stängas av från rätt till 
arbetslöshetsersättning.

Om det finns särskilda skäl får sanktionsgrundande 
förhållanden läggas samman även efter att sökanden har 
informerats av Arbetsförmedlingen eller arbetslöshetskassan.

Avstängningstiden

10 § Avstängningstiden ska räknas från och med den dag då det 
som ligger till grund för avstängningen inträffade. Om något 
som medför avstängning inträffar under en pågående 
avstängningstid, ska den nya avstängningstiden räknas från 
utgången av den föregående avstängningstiden.

I avstängningstiden ingår dagar som

1. skulle ha utgjort karenstid enligt 4 kap. 3 §,

2. sökanden skulle ha fått arbetslöshetsersättning för om 
avstängning inte hade skett, och

3. sökanden har arbetat.

Antalet avstängningsdagar enligt andra stycket får vara högst 
fem per vecka.

11 § En avstängning får inte pågå längre än 112 kalenderdagar 
räknat från och med den dag då det som ligger till grund för 
avstängningen inträffade.

Om något som medför avstängning inträffar under en pågående 
avstängningstid, får den nya avstängningen inte pågå längre än 
112 kalenderdagar räknat från utgången av den föregående 
avstängningstiden.

Frånkännande av rätt till arbetslöshetsersättning

12 § En sökande ska frånkännas rätt till 
arbetslöshetsersättning om sökanden medvetet eller av grov 
vårdslöshet har

1. lämnat oriktiga eller vilseledande uppgifter, eller

2. låtit bli att anmäla ändrade förhållanden till 
arbetslöshetskassan om något som är av betydelse för sökandens 
rätt till eller storleken på arbetslöshetsersättningen.

Om sökanden är medlem i eller ansluten till en 
arbetslöshetskassa får sökanden frånkännas rätt till 
arbetslöshetsersättning endast om arbetslöshetskassan vid 
prövning enligt 37 § första stycket lagen (1997:239) om 
arbetslöshetskassor har bedömt att sökanden inte ska uteslutas 
ur arbetslöshetskassan.

13 § Ett beslut om frånkännande ska avse 130 ersättningsdagar. 
Om det finns särskilda skäl får beslutet avse färre eller fler 
dagar, dock lägst 45 och högst 195 ersättningsdagar.

14 § Ett beslut om frånkännande ska gälla från och med den dag 
då arbetslöshetskassan inledde utredningen av det som ligger 
till grund för beslutet och längst fem år från den dagen.

Ett beslut om frånkännande får inte grundas på något som 
ligger längre bakåt i tiden än fem år, räknat från och med den 
dag då arbetslöshetskassan inledde utredningen.

I beslutet ska det anges vilken dag arbetslöshetskassan 
inledde utredningen.

8 kap. Återbetalningsskyldighet och återkrav

Förutsättningar för återbetalningsskyldighet

1 § En mottagare av arbetslöshetsersättning är 
återbetalningsskyldig om

1. mottagaren genom att lämna oriktiga uppgifter eller inte 
lämna de uppgifter och göra de anmälningar som mottagaren är 
skyldig att göra eller på något annat sätt har orsakat att 
ersättning har lämnats felaktigt eller med ett för högt 
belopp,

2. ersättning i annat fall har lämnats felaktigt eller med ett 
för högt belopp och mottagaren har insett eller skäligen borde 
ha insett detta, eller

3. mottagaren senare har fått lön eller ekonomiskt skadestånd 
som motsvarar lön för samma tid som den utbetalda 
ersättningen.

Återkrav

2 § Om en mottagare av arbetslöshetsersättning är 
återbetalningsskyldig, ska arbetslöshetskassan besluta att 
återkräva det felaktigt utbetalda beloppet. Ett beslut om 
återkrav ska innehålla uppgifter om det belopp som ska betalas 
tillbaka och när beloppet senast ska betalas.

Avbetalning och anstånd

3 § Arbetslöshetskassan får träffa avtal med den 
återbetalningsskyldige om avbetalning av ett återkrav av 
arbetslöshetsersättning eller bevilja den 
återbetalningsskyldige anstånd med betalningen.

Ränta ska tas ut på det obetalda beloppet från den dag då 
avtalet om avbetalningsplan träffades eller anståndet 
beviljades, dock inte för tid innan det återkrävda beloppet 
har förfallit till betalning. Ränta ska tas ut efter en 
räntesats som vid varje tidpunkt överstiger statens 
utlåningsränta med två procentenheter.

Dröjsmålsränta

4 § Om ett belopp som har återkrävts inte har betalats i rätt 
tid, ska dröjsmålsränta enligt räntelagen (1975:635) tas ut på 
det obetalda beloppet. Detsamma gäller när den 
återbetalningsskyldige har träffat avtal om en 
avbetalningsplan eller har beviljats anstånd med betalningen 
och betalning inte sker inom den tid som följer av avtalet 
eller beslutet om anstånd.

Avstående från återkrav

5 § Om det med hänsyn till den återbetalningsskyldiges 
personliga eller ekonomiska förhållanden eller andra 
omständigheter finns särskilda skäl för det, får 
arbetslöshetskassan besluta om att helt eller delvis avstå 
från ett krav på återbetalning eller ränta.

Avdrag på arbetslöshetsersättning

6 § Vid återkrav får arbetslöshetskassan, vid en senare 
utbetalning av arbetslöshetsersättning till den som är 
återbetalningsskyldig, dra av ett skäligt belopp i avräkning 
mot det krävda beloppet. Avdrag får även göras för ränta som 
den återbetalningsskyldige ska betala.

Exekutionstitel

7 § Arbetslöshetskassans beslut om återkrav av 
arbetslöshetsersättning, ränta och dröjsmålsränta ska anses 
som ett sådant beslut av en förvaltningsmyndighet som utgör en 
exekutionstitel enligt 3 kap. 1 § första stycket 6 a 
utsökningsbalken.

9 kap. Uppgiftsskyldighet

Uppgiftsskyldighet för myndigheter

1 § Arbetsförmedlingen, Centrala studiestödsnämnden, 
Försäkringskassan och Pensionsmyndigheten ska till en 
arbetslöshetskassa lämna de uppgifter om en enskild som behövs 
för ett ärende hos arbetslöshetskassan enligt denna lag.

Uppgiftsskyldighet för arbetslöshetskassor

2 § En arbetslöshetskassa ska till Arbetsförmedlingen, 
Försäkringskassan och Pensionsmyndigheten lämna de uppgifter 
om en enskild som behövs för ett ärende hos den mottagande 
myndigheten.

3 § En arbetslöshetskassa ska till en annan arbetslöshetskassa 
lämna de uppgifter om en enskild som behövs för ett ärende hos 
den mottagande arbetslöshetskassan enligt denna lag.

Uppgiftsskyldighet för arbetsgivare och uppdragsgivare

4 § En arbetsgivare eller uppdragsgivare ska på begäran till 
en arbetslöshetskassa lämna de uppgifter om en enskilds 
anställnings- och uppdragsförhållanden som behövs för ett 
ärende hos arbetslöshetskassan enligt denna lag.

Föreskrifter om uppgiftsskyldighet

5 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer 
kan med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela 
föreskrifter om vilka uppgifter som enligt 1-4 §§ ska lämnas 
av eller till en arbetslöshetskassa.

10 kap. Handläggning av ärenden

Förvaltningslagens tillämpning

1 § Förvaltningslagen (2017:900) ska tillämpas när 
arbetslöshetskassan handlägger ärenden enligt denna lag, om 
inte något annat följer av bestämmelserna i detta kapitel 
eller av bestämmelserna om omprövning och överklagande i 
11 kap. När förvaltningslagen tillämpas ska 
arbetslöshetskassan jämställas med en myndighet.

Ansökan om arbetslöshetsersättning

2 § En ansökan om arbetslöshetsersättning ska göras hos 
arbetslöshetskassan.

Ansökan ska innehålla de uppgifter som behövs i ärendet. 
Sökanden ska på heder och samvete intyga att lämnade uppgifter 
om faktiska förhållanden är riktiga.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan 
med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela ytterligare 
föreskrifter om ansökan.

3 § En ansökan om arbetslöshetsersättning ska avse en månad 
och göras senast tre månader efter utgången av den månad som 
ansökan avser. En ansökan som görs efter den tiden ska 
avvisas, om det inte finns särskilda skäl.

4 § Om arbetslöshetskassan förelägger en sökande att avhjälpa 
en brist i en ansökan får det ske genom delgivning.

Skyldighet att medverka i utredningen och att anmäla ändrade 
förhållanden

5 § Den enskilde är skyldig att

1. medverka till att ett ärende blir utrett genom att lämna de 
uppgifter som är av betydelse för ett ärendes avgörande, och

2. anmäla ändrade förhållanden som påverkar rätten till eller 
storleken på arbetslöshetsersättningen.

En anmälan enligt första stycket 2 ska göras så snart som 
möjligt och senast 14 dagar efter det att den enskilde fick 
kännedom om förändringen.

Om arbetslöshetskassan begär det, ska den enskilde lämna 
uppgifter om faktiska förhållanden på heder och samvete.

Interimistiska beslut

6 § Arbetslöshetskassan får besluta i fråga om 
arbetslöshetsersättning för tid fram till dess att ett ärende 
har avgjorts slutligt, om det

1. inte utan betydande dröjsmål kan avgöras om sökanden har 
rätt till arbetslöshetsersättning,

2. är sannolikt att sökanden har sådan rätt, och

3. är av väsentlig betydelse för sökanden.

Ett beslut enligt första stycket får meddelas även när det 
står klart att sökanden har rätt till arbetslöshetsersättning 
men ersättningens storlek inte kan bestämmas utan betydande 
dröjsmål.

När beslut gäller

7 § Ett beslut gäller omedelbart, om inte något annat har 
angetts i beslutet eller bestämts av den instans som ska 
ompröva beslutet eller pröva överklagandet.

När beslut senast får rättas eller ändras

8 § En rättelse eller ändring av ett beslut får inte göras 
senare än två år från den dag då beslutet meddelades. 

Ett beslut får rättas eller ändras även efter två år, om det 
först därefter har kommit fram att beslutet har fattats på 
uppenbart felaktigt eller ofullständigt underlag eller om det 
finns andra synnerliga skäl.

11 kap. Omprövning och överklagande

Omprövning av beslut

1 § Arbetslöshetskassan ska ompröva sitt beslut om det begärs 
av den enskilde som beslutet angår. Det gäller inte om 
arbetslöshetskassan redan har ändrat beslutet enligt 37 eller 
38 § förvaltningslagen (2017:900).

Vid omprövning får beslutet inte ändras till den enskildes 
nackdel.

2 § En begäran om omprövning ska vara skriftlig och ha kommit 
in till arbetslöshetskassan inom två månader från den dag då 
den som begär omprövning fick del av beslutet genom 
arbetslöshetskassan. I begäran om omprövning ska den enskilde 
ange vilket beslut som avses och på vilket sätt som den 
enskilde vill att beslutet ska ändras.

3 § Arbetslöshetskassan ska underrätta den enskilde om hur den 
enskilde kan begära omprövning av ett beslut. En sådan 
underrättelse ska innehålla information om vilka krav som 
ställs på form och innehåll, vad som gäller i fråga om 
ingivande och inom vilken tid en begäran om omprövning ska ha 
kommit in till arbetslöshetskassan. Underrättelse får ske 
genom delgivning.

4 § Arbetslöshetskassan prövar om begäran om omprövning har 
kommit in i rätt tid. Om begäran har kommit in för sent ska 
den avvisas.

En begäran ska dock inte avvisas om

1. förseningen beror på att arbetslöshetskassan inte har 
lämnat den enskilde en korrekt underrättelse om hur man begär 
omprövning, eller

2. begäran har kommit in inom tidsfristen till den domstol som 
ska pröva ett överklagande av arbetslöshetskassans 
omprövningsbeslut.

Överklagande av beslut

Till vilken domstol överklagas beslut?

5 § En arbetslöshetskassas beslut i ärenden om 
arbetslöshetsersättning enligt denna lag får överklagas till 
allmän förvaltningsdomstol, om inte något annat följer av 
lagen (1969:93) om begränsning av samhällsstöd vid 
arbetskonflikt.

Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten.

6 § Arbetslöshetskassans beslut överklagas till den 
förvaltningsrätt inom vars domkrets den enskilde var 
folkbokförd vid tidpunkten för beslutet. Om det inte finns 
någon sådan behörig förvaltningsrätt överklagas beslutet till 
den förvaltningsrätt inom vars domkrets det första beslutet i 
saken fattades.

Omprövning före överklagande

7 § Arbetslöshetskassans beslut får inte överklagas av den 
enskilde innan det har omprövats av arbetslöshetskassan. Om 
ett beslut överklagas innan det har omprövats, ska 
överklagandet anses som en begäran om omprövning.

Första stycket gäller inte beslut som har ändrats med stöd av 
37 eller 38 § förvaltningslagen (2017:900). Den enskildes 
begäran om omprövning av ett sådant beslut ska anses som ett 
överklagande.

Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringens rätt att överklaga

8 § Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen får överklaga 
en arbetslöshetskassas och en domstols beslut enligt denna 
lag.

Motpart i överinstans

9 § I ett mål där en enskild har överklagat en 
arbetslöshetskassas beslut är arbetslöshetskassan den 
enskildes motpart, om inte annat följer av 10 §.

10 § Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen får överta en 
arbetslöshetskassas uppgift att i förvaltningsrätten och 
kammarrätten föra det allmännas talan.

I Högsta förvaltningsdomstolen är det Inspektionen för 
arbetslöshetsförsäkringen som för det allmännas talan.

Överklagandetiden

11 § Ett överklagande av ett beslut enligt denna lag ska ha 
kommit in till den arbetslöshetskassa eller domstol som har 
meddelat beslutet inom två månader från den dag då den som 
överklagar fick del av beslutet genom arbetslöshetskassan 
eller domstolen.

Ett överklagande från Inspektionen för 
arbetslöshetsförsäkringen eller arbetslöshetskassan ska dock 
ha kommit in inom två månader från den dag då beslutet 
meddelades.

12 § Ett överklagande av ett beslut om ett sådant intyg som 
avses i 1 kap. 3 § ska ha kommit in till den myndighet eller 
domstol som har meddelat beslutet inom två månader från den 
dag då den som överklagar fick del av beslutet genom 
myndigheten eller domstolen.

Ett överklagande från den myndighet som har beslutat om 
intyget ska dock ha kommit in inom två månader från den dag då 
beslutet meddelades.


Övergångsbestämmelser

2024:506

1. Denna lag träder i kraft den 1 oktober 2025.

2. Genom lagen upphävs lagen (1997:238) om 
arbetslöshetsförsäkring.

3. Den upphävda lagen gäller dock fortfarande för den som har 
en pågående ersättningsperiod vid ikraftträdandet.

4. Bestämmelserna i 35-36 §§ i den upphävda lagen gäller 
dessutom fortfarande till och med den 30 september 2026 för 
företagare som omfattas av 6 § förordningen (1997:835) om 
arbetslöshetsförsäkring i dess lydelse enligt förordningen 
(2011:9) om ändring i förordningen (1997:835) om 
arbetslöshetsförsäkring.

2024:507

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2026.

2. Äldre bestämmelser gäller fortfarande för den som har fyllt 
66 år före ikraftträdandet.