Förordning (2014:1075) om producentansvar för elutrustning

Regeringen föreskriver följande.

1 § Denna förordning syftar till att

1. främja åtgärder som minskar mängden elutrustning som blir
avfall

2. minska de problem för människors hälsa och miljön som
elavfall ger upphov till,

3. producenter ska ta ansvar för de problem som elavfall ger
upphov till och till att ge dem drivkrafter att vidta
avfallsförebyggande åtgärder,

4. underlätta för innehavare av elavfall att lämna ifrån sig
avfallet,

5. all elutrustning som trots avfallsförebyggande åtgärder
blir avfall ska samlas in och även i övrigt hanteras på det
sätt som ger bäst resultat för människors hälsa och miljön
med hänsyn till att avfallet bör förberedas för
återanvändning, materialåtervinnas, återvinnas på annat sätt
eller bortskaffas i den nu angivna prioriteringsordningen,
och

6. främja resurseffektivitet och att nå målen för återvinning
i förordningen.

2 § Denna förordning är meddelad med stöd av

- 15 kap. 12 § miljöbalken i fråga om 40-44, 57 och 58 §§,

- 15 kap. 13 § miljöbalken i fråga om 37-39, 61, 62 och 66-
67 a §§,

- 15 kap. 14 § miljöbalken i fråga om 29, 31 och 40-44 §§,

- 15 kap. 15 § miljöbalken i fråga om 45, 46, 49, 50, 52, 53, 
56, 69 och 70 §§,

- 15 kap. 31 § miljöbalken i fråga om 61 a, 61 b och 63 §§,

- 15 kap. 39 § miljöbalken i fråga om 60 och 68 §§,

- 15 kap. 40 § miljöbalken i fråga om 29, 31-35, 37-44, 57, 58 
och 76 §§,

- 8 kap. 11 § regeringsformen i fråga om 79 §, och

- 8 kap. 7 § regeringsformen i fråga om övriga bestämmelser.
Förordning (2020:703).

3 § Bestämmelser om skyldigheter för den som innehar avfall 
finns i 15 kap. 11, 24, 26 och 27 §§ miljöbalken samt i 3 kap. 
2-12 §§, 4 kap. 2, 4, 6 och 10-15 §§, 5 kap. 10-15 §§ och 
7 kap. 2-9 §§ avfallsförordningen (2020:614) och i 
Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1013/2006 av 
den 14 juni 2006 om transport av avfall. 
Förordning (2020:703).

4 § Bestämmelser om att kommunen ska ansvara för att 
transportera och behandla avfall finns i 15 kap. 20 och 
20 a §§ miljöbalken. Detta ansvar inskränks av denna 
förordning endast i fråga om avfall som med stöd av 
förordningen har lämnats till någon som enligt förordningen 
har skyldighet att ta emot avfallet. Förordning (2020:703).

5 § Om en bestämmelse som meddelats med stöd av 
strålskyddslagen (2018:396) avviker från denna förordning, 
gäller den bestämmelsen. Förordning (2018:516).

Uttryck i förordningen

6 § Med elutrustning avses i denna förordning apparater,
produkter, komponenter, maskiner, verktyg, instrument och
annan utrustning

1. för generering, överföring eller mätning av elektrisk
ström eller elektromagnetiska fält, eller

2. som är beroende av elektrisk ström eller elektromagnetiska
fält för att fungera korrekt.

Första stycket gäller endast utrustning som är avsedd att
användas med en elektrisk spänning på högst 1 000 volt
växelström eller 1 500 volt likström.

Med en elutrustning enligt första stycket avses alla
komponenter, förbrukningsmaterial och andra delar som
utrustningen består av när den görs tillgänglig.

7 § Med konsumentelutrustning avses i denna förordning dels 
elutrustning som normalt används i privathushåll, dels 
elutrustning som är ägnad att användas av både privathushåll 
och yrkesmässiga användare. Förordning (2020:24).

8 § I denna förordning avses med att 

vara etablerad i Sverige: att ha hemvist eller säte i Sverige 
och bedriva en yrkesmässig verksamhet här, 

göra en elutrustning tillgänglig: att yrkesmässigt 
tillhandahålla en elutrustning, mot betalning eller gratis, 
för vidare distribution eller användning, om 
tillhandahållandet inte enbart avser att transportera 
utrustningen för någon annans räkning, 

släppa ut en elutrustning på den svenska marknaden: att för 
första gången i Sverige göra en elutrustning tillgänglig för 
någon annan, 

släppa ut en elutrustning på unionsmarknaden: att för första 
gången göra en elutrustning tillgänglig för någon annan inom 
Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES), och 

sälja på distans: att yrkesmässigt ingå avtal om försäljning 
genom kommunikation som uteslutande sker på distans.
Förordning (2020:703).

9 § Med producent avses i denna förordning den som

1. är etablerad i Sverige och i eget namn eller under eget 
varumärke har tillverkat eller har låtit tillverka eller 
utforma en elutrustning och gör den tillgänglig på den svenska 
marknaden,

2. är etablerad i Sverige och i eget namn eller under eget 
varumärke säljer en elutrustning på den svenska marknaden som 
har tillverkats av någon annan, om det för elutrustningen inte 
finns en producent enligt 1 vars varumärke förekommer på 
elutrustningen,

3. är etablerad i Sverige och släpper ut en elutrustning från 
ett annat land på den svenska marknaden, eller

4. säljer en elutrustning på distans direkt till en användare 
i ett land inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) 
där säljaren inte är etablerad.

Med producent avses inte den som endast finansierar ett 
tillgängliggörande av en elutrustning, oavsett om 
tillgängliggörandet innebär att äganderätten överförs eller 
kan komma att överföras. Förordning (2020:703).

10 § Med producentrepresentant avses i denna förordning den
som är etablerad i Sverige och har fått skriftlig fullmakt
att fullgöra skyldigheter som en producent har enligt denna
förordning.

11 § I denna förordning avses med

direktiv 2012/19/EU: Europaparlamentets och rådets direktiv 
2012/19/EU av den 4 juli 2012 om avfall som utgörs av eller 
innehåller elektrisk och elektronisk utrustning (WEEE), i 
lydelsen enligt Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 
2018/849,

förordning (EG) nr 1013/2006: Europaparlamentets och rådets 
förordning 1013/2006 av den 14 juni 2006 om transport av 
avfall, i lydelsen enligt kommissionens förordning (EU) nr 
255/2013, och

förordning (EG) nr 1418/2007: kommissionens förordning (EG) nr 
1418/2007 av den 29 november 2007 om export för återvinning av 
visst avfall som förtecknas i bilaga III eller IIIA till 
Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1013/2006 
till vissa länder som inte omfattas av OECD-beslutet om 
kontroll av gränsöverskridande transporter av avfall, i 
lydelsen enligt kommissionens förordning (EU) nr 519/2013.
Förordning (2020:703).

12 § Med avfall, avfallsförebyggande åtgärder, återanvändning, 
återvinna avfall, förbereda avfall för återanvändning, 
materialåtervinna avfall, bortskaffa avfall, behandla avfall 
och samla in avfall avses detsamma som i 15 kap. miljöbalken. 

Med samla in separat avses i denna förordning detsamma som i 
1 kap. 6 § avfallsförordningen (2020:614).
Förordning (2020:703).

13 § I denna förordning avses med

elavfall: elutrustning som omfattas av förordningen och som
har blivit avfall,

konsumentelavfall: konsumentelutrustning som omfattas av
förordningen och som har blivit avfall,

historiskt konsumentelavfall: konsumentelutrustning som har
släppts ut på unionsmarknaden före den 14 augusti 2005 och
som har blivit konsumentelavfall, och

historiskt elavfall: annan elutrustning än
konsumentelutrustning som har släppts ut på unionsmarknaden
före den 14 augusti 2005 och som har blivit annat elavfall än
historiskt konsumentelavfall.

14 § Har upphävts genom förordning (2018:2007).

15 § Med insamlingssystem avses i denna förordning yrkesmässig 
insamling av konsumentelavfall. Förordning (2020:703).

16 § Har upphävts genom förordning (2018:2007).

17 § Med farliga ämnen och blandningar avses i denna
förordning ämnen eller blandningar som uppfyller kriterierna
för att klassificeras som farliga enligt

1. Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1272/2008
av den 16 december 2008 om klassificering, märkning och
förpackning av ämnen och blandningar, ändring och upphävande
av direktiven 67/548/EEG och 1999/45/EG samt ändring av
förordning (EG) nr 1907/2006 (Reach), i lydelsen enligt
kommissionens förordning (EU) nr 758/2013, eller

2. föreskrifter om klassificering och märkning av kemiska
produkter som Kemikalieinspektionen har meddelat.

18 § Med storskaligt stationärt industriverktyg avses i denna
förordning maskiner, komponenter eller annan utrustning som i
en industriell produktionsanläggning eller i en anläggning
för forskning eller utveckling är fast installerade för att
fungera tillsammans, och

1. är beroende av varandra för att inom ett visst
användningsområde fungera på avsett sätt,

2. måste användas och underhållas av fackmän, och

3. måste monteras ned av fackmän på den plats där de
installerades.

19 § Med storskalig fast installation avses i denna
förordning en elutrustning som

1. är avsedd att användas varaktigt i en byggnad eller annan
konstruktion på en på förhand bestämd och särskilt avsedd
plats,

2. består av olika slags elutrustning som satts samman och
installerats av fackmän,

3. måste monteras ned av fackmän, och

4. endast kan ersättas av en motsvarande specialtillverkad
utrustning. Förordning (2014:1078).

20 § Med mobil maskin avses i denna förordning en maskin
eller annan elutrustning som

1. inte är avsedd att användas för transport på väg,

2. har en inbyggd källa för kraftgenerering, och

3. för att kunna användas behöver vara mobil eller vara i
ständig rörelse eller delvis vara i ständig rörelse mellan
olika fasta arbetsstationer. Förordning (2014:1078).

Tillämpningsområde

21 § Om inte annat följer av 22 § gäller denna förordning
elutrustning som ingår i någon av kategorierna

1. temperaturregleringsutrustning: kylskåp, frysar,
utrustning som automatiskt levererar kalla produkter,
luftkonditioneringsutrustning, avfuktningsutrustning,
värmepumpar, värmeelement som innehåller olja och annan
utrustning för temperaturreglering där annan vätska än vatten
används,

2. bildskärmar: bildskärmar, tv-apparater, LCD-fotoramar,
monitorer, bärbara datorer och annan elutrustning som har en
bildskärm vars yta är större än 100 kvadratcentimeter,

3. lampor: raka lysrör, lågenergilampor, lysrörslampor,
LED-lampor, lågtrycksnatriumlampor samt
högtrycksnatriumlampor, metallhalogenlampor och andra
urladdningslampor med hög intensitet,

4. stor elutrustning: tvättmaskiner, torktumlare,
diskmaskiner, matlagningsapparater, elspisar, elektriska
värmeplattor, belysningsarmaturer, utrustning för återgivning
av ljud och bild, musikutrustning, stick- och vävmaskiner,
stordatorer, stora skrivare, kopieringsutrustning,
spelautomater, medicintekniska produkter, övervaknings- och
kontrollinstrument, apparater som automatiskt levererar
produkter och pengar, solcellspaneler och annan utrustning,
om

a) utrustningens yttermått är sådana att de på längden,
bredden eller djupet överstiger 50 centimeter, och

b) utrustningen inte omfattas av kategori 1 eller 3,

5. liten elutrustning: dammsugare, mattsopare, apparater för
sömnad, belysningsarmaturer, mikrovågsugnar,
ventilationsutrustning, strykjärn, brödrostar, elektriska
knivar, vattenkokare, klockor, armbandsur, rakapparater,
vågar, apparater för hår- och kroppsvård, miniräknare,
radioapparater, videokameror, videobandspelare,
hifi-utrustning, musikinstrument, utrustning för återgivning
av ljud och bild, leksaker, sportutrustning, datorer för
cykling, dykning, löpning, rodd eller annan sport,
rökdetektorer, värmeregulatorer, termostater, elektriska och
elektroniska verktyg, medicintekniska produkter,
övervaknings- och kontrollinstrument, apparater som
automatiskt levererar produkter, utrustning med inbyggda
solcellspaneler och annan utrustning, om

a) utrustningens yttermått är sådana att de varken på
längden, bredden eller djupet överstiger 50 centimeter, och

b) utrustningen inte omfattas av kategori 1, 2, 3 eller 6,
eller

6. liten it- och telekommunikationsutrustning: telefoner,
GPS-mottagare, miniräknare, routrar, persondatorer och
skrivare, om utrustningens yttermått är sådana att de varken
på längden, bredden eller djupet överstiger 50 centimeter.
Förordning (2014:1078).

21 a § Denna förordning gäller inte

1. glödlampor,

2. vapen, ammunition och krigsmateriel som är avsedda att 
användas för specifika militära ändamål eller annan 
elutrustning som är nödvändig för att skydda väsentliga 
säkerhetsintressen i Sverige eller något annat land inom 
Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES),

3. elutrustning som är avsedd att skickas ut i rymden,

4. storskaliga stationära industriverktyg,

5. storskaliga fasta installationer,

6. transportmedel för personer eller varor,

7. mobila maskiner som endast är avsedda för yrkesmässig 
användning,

8. elutrustning som har utformats för att enbart användas för 
forsknings- och utvecklingsändamål och som endast görs 
tillgänglig för företag,

9. aktiva implantat som avses i Europaparlamentets och rådets 
förordning (EU) 2017/745 av den 5 april 2017 om 
medicintekniska produkter, om ändring av direktiv 2001/83/EG, 
förordning (EG) nr 178/2002 och förordning (EG) nr 1223/2009 
och om upphävande av rådets direktiv 90/385/EEG och 93/42/EEG, 

10. medicintekniska produkter som inte är sådana implantat som 
avses i 9, och som förväntas bli smittförande innan de blir 
avfall, 

11. andra produkter än medicintekniska produkter som avses i 
Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2017/745, och 
som förväntas bli smittförande innan de blir avfall,

12. medicintekniska produkter för in vitro-diagnostik eller 
tillbehör till sådana produkter, och som förväntas bli 
smittförande innan de blir avfall,

13. piporglar installerade i kyrkor, eller

14. elutrustning som är särskilt tillverkad för att ingå i och 
är installerad som en del av en annan elutrustning som inte 
omfattas av denna förordning, om den installerade utrustningen 
kan fylla sin avsedda funktion endast som en del av den andra 
elutrustningen.

Elutrustning som ingår i en storskalig fast installation 
omfattas av undantaget i första stycket 5 endast om 
elutrustningen är särskilt tillverkad för att ingå i och 
installerad som en del av installationen.

I fråga om elektriska tvåhjuliga fordon gäller undantaget i 
första stycket 6 endast typgodkända sådana fordon.
Förordning (2022:401).

22 § Andra bestämmelser om producentansvar finns i 
förordningen (2007:185) om producentansvar för bilar och 
förordningen (2008:834) om producentansvar för batterier.
Förordning (2021:751).

23 § Bestämmelser om farliga ämnen i elutrustning och om
hantering av elutrustning finns även i förordningen
(2012:861) om farliga ämnen i elektrisk och elektronisk
utrustning.

Återvinningsmål

24 § Bestämmelserna i 25-28 §§ anger mål för återvinning. För 
att beräkna om återvinningsmålen nås ska vikten i kilogram av 
det elavfall som under ett kalenderår har tagits emot av någon 
för att återvinnas, materialåtervinnas eller förberedas för 
återanvändning (återvinningsmängd) divideras med vikten i 
kilogram av det elavfall som under samma kalenderår har 
samlats in separat (insamlad mängd).

Återvinningsmängden får endast omfatta avfall som har 
behandlats enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av 
4 kap. 1 § avfallsförordningen (2020:614) eller 47 § 9 
förordningen (1998:899) om miljöfarlig verksamhet och 
hälsoskydd. Insamlad mängd är den mängd elavfall som kvarstår 
för återvinning efter sortering, lagring och annan 
förberedande verksamhet. 

Vid beräkningen får elavfall som har transporterats till ett 
land utanför Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) 
anses återvunnet endast om det i enlighet med kraven i 
förordning (EG) nr 1013/2006 och förordning (EG) nr 1418/2007 
har visats att avfallet har behandlats under villkor som 
motsvarar kraven i direktiv 2012/19/EU. 
Förordning (2020:703).

25 § Målet för elavfall som utgörs av elutrustning som ingår
i kategori 1 eller 4 är att av det avfall som  samlas in
separat ska minst 85 procent återvinnas. Minst 80 procent ska
förberedas för återanvändning eller materialåtervinnas.
Förordning (2014:1078).

26 § Målet för elavfall som utgörs av elutrustning som ingår
i kategori 2 är att av det avfall som samlas in separat ska
minst 80 procent återvinnas. Minst 70 procent ska förberedas
för återanvändning eller materialåtervinnas.
Förordning (2014:1078).

27 § Målet för elavfall som utgörs av elutrustning som ingår
i kategori 5 eller 6 är att av det avfall som samlas in
separat ska minst 75 procent återvinnas. Minst 55 procent ska
förberedas för återanvändning eller materialåtervinnas.
Förordning (2014:1078).

28 § Målet för elavfall som utgörs av elutrustning som ingår
i kategori 3 är att av det avfall som samlas in separat ska
minst 80 procent materialåtervinnas. Förordning (2014:1078).

Ombud i ett annat EES-land

29 § En producent enligt 9 § första stycket 4 som är
etablerad i Sverige ska, i det land dit elutrustningen
levereras, utse ett ombud som ska fullgöra det ansvar för
elutrustningen som producenten har enligt de nationella
bestämmelser som genomför direktiv 2012/19/EU i det landet.

Producentrepresentant i Sverige

30 § En producent som inte är etablerad i Sverige men är 
etablerad i ett annat land inom Europeiska ekonomiska 
samarbetsområdet (EES) får utse en producentrepresentant här 
om producenten enligt bestämmelser som genomför direktiv 
2012/19/EU i det landet där producenten är etablerad ska 
fullgöra ett sådant producentansvar som avses i direktivet.
Förordning (2020:703). 

31 § Om en producentrepresentant har utsetts enligt 30 §, ska
representanten i fråga om den elutrustning som omfattas av
representantens anmälan enligt 33 § i stället för producenten
fullgöra skyldigheterna i 39–43, 62, 63, 66 och 67 §§.

Anmälan om tillgängliggörande

32 § Den som i egenskap av producent avser att göra en
elutrustning tillgänglig på den svenska marknaden ska anmäla
detta till Naturvårdsverket.

33 § En producentrepresentant som har utsetts enligt 30 §
ska, innan representantens huvudman gör en elutrustning
tillgänglig på den svenska marknaden, anmäla detta till
Naturvårdsverket.

34 § En anmälan enligt 32 eller 33 § ska innehålla

1. producentens eller producentrepresentantens namn,
kontaktuppgifter och person- eller organisationsnummer samt,
om det är en anmälan enligt 33 §, huvudmannens namn,
kontaktuppgifter och europeiska skatteregistreringsnummer,

2. uppgift om huruvida elutrustningen är
konsumentelutrustning,

3. uppgift om vilken kategori som elutrustningen ingår i,

4. uppgift om elutrustningens varumärke,

5. uppgift om hur elutrustningen kommer att göras tillgänglig
på den svenska marknaden, och

6. uppgift om hur producenten eller producentrepresentanten
ska uppfylla de skyldigheter som följer av 39–43, 62, 63, 66
och 67 §§..

Den som gör anmälan ska intyga att uppgifterna är riktiga.

35 § En producent eller en producentrepresentant som har
gjort en anmälan enligt 32 eller 33 § ska underrätta
Naturvårdsverket om det sker förändringar i fråga om de
uppgifter som har lämnats enligt 34 § och förändringarna har
betydelse för anmälans syfte.

36 § Naturvårdsverket ska

1. se till att det är möjligt att göra en anmälan enligt 32 
eller 33 § via internet, och

2. på sin webbplats länka till de webbplatser i andra länder 
inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) där 
producenter och sådana ombud som avses i 29 § kan anmäla sig 
eller få information om hur de kan anmäla sig.
Förordning (2020:703).

Producentansvar för utformning av elutrustning

37 § En producent som tillverkar elutrustning
som innehåller sådana batterier som omfattas av förordningen
(2008:834) om producentansvar för batterier ska se till att
elutrustningen utformas på ett sådant sätt att batterierna
lätt kan avlägsnas av utrustningens användare eller av en
fackman som är oberoende av tillverkaren.

Första stycket gäller inte elutrustning som på grund av
säkerhets-, prestanda-, dataintegritets- eller medicinska
skäl behöver en kontinuerlig strömförsörjning och detta
förutsätter en fast koppling mellan batteriet och någon av de
övriga utrustningsdelarna. Förordning (2015:563).

38 § En producent ska se till att elutrustning som ska göras
tillgänglig på den svenska marknaden tillverkas och utformas
på ett sådant sätt att återanvändning och materialåtervinning
främjas.

Första stycket gäller inte om en viss utformning eller
tillverkningsprocess har avgörande fördelar med hänsyn till
människors hälsa och miljön, säkerhetskrav eller andra
hänsyn.

38 a § Bestämmelser om ekodesign finns i lagen (2008:112) 
om ekodesign och förordningen (2016:187) om ekodesign.
Förordning (2018:1468). 

Producentansvar för märkning av elutrustning

39 § En producent ska se till att elutrustningen är märkt
med

1. den symbol som visas i bilagan till denna förordning,
och

2. uppgift som visar att elutrustningen har släppts ut
på unionsmarknaden efter den 13 augusti 2005.

Om det behövs på grund av elutrustningens storlek eller
funktion, ska den symbol som avses i första stycket 1 i
stället finnas på elutrustningens förpackning, i
bruksanvisningen och i garantin. Förordning (2014:1078).

Producentansvar när konsumentelutrustning görs tillgänglig

40 § När en producent eller en producentrepresentants
huvudman gör konsumentelutrustning tillgänglig på den svenska
marknaden ska producenten se till att någon som har tillstånd
att driva ett insamlingssystem har åtagit sig att ta hand om

1. utrustningen när den blir avfall, och

2. en andel av historiskt konsumentelavfall som uppkommer i
Sverige och motsvarar producentens eller huvudmannens andel
av marknaden för konsumentelutrustning i Sverige.

Producentansvar när annan elutrustning görs tillgänglig

41 § I fråga om elutrustning som inte är
konsumentelutrustning och som en producent eller en
producentrepresentants huvudman har gjort tillgänglig på den
svenska marknaden ska producenten, när utrustningen blir
elavfall, ta emot avfallet från den som vill lämna ifrån sig
det till producenten.

Producenten ska ha beredskap för att ta emot elavfallet på
platser med en geografisk spridning som är skälig med hänsyn
till elutrustningens förväntade livslängd, användning och
övriga omständigheter.

Om inte annat har avtalats, ska producenten ta emot avfallet
utan att begära någon ersättning och bära de kostnader som
hanteringen av elavfallet därefter medför.

42 § I fråga om elutrustning som inte är
konsumentelutrustning och som en producent eller en
producentrepresentants huvudman tillhandahåller ska
producenten, om den tillhandahållna elutrustningen ersätter
en elutrustning av samma typ eller med motsvarande funktion
som den som har blivit avfall i samband med
tillhandahållandet, ta emot avfallet från den som vill lämna
det.

Producenten ska ta emot elavfallet där den nya utrustningen
tillhandahålls.

Om inte annat har avtalats, ska producenten ta emot avfallet
utan att begära någon ersättning och bära de kostnader som
hanteringen av elavfallet därefter medför.

43 § Den som tar emot elavfall enligt 41 eller 42 § ska

1. ge god service till den som lämnar ifrån sig avfallet,

2. underlätta för den som lämnar ifrån sig avfallet att kunna
sortera ut det från annat avfall,

3. främja att avfallet kan förberedas för att återanvändas,

4. se till att avfallet samlas in på ett sådant sätt att
den som hanterar avfallet inte utsätts för hälso- eller
säkerhetsrisker, och

5. se till att avfallet behandlas på ett hälso- och
miljömässigt godtagbart sätt.

44 § När en elutrustning blir elavfall ska alla komponenter,
allt förbrukningsmaterial och alla övriga delar som
elutrustningen då består av omfattas av producentens
skyldigheter enligt 40–42 §§.

Insamlingssystem

45 § Det krävs tillstånd för att driva ett
insamlingssystem.
Tillstånd krävs dock inte för

1. en kommuns insamling av elavfall inom kommunen, eller

2. den som tar emot elavfall enligt 57 eller 58 §.

46 § Ett insamlingssystem som kräver tillstånd enligt 45 §
ska vara lämpligt och rikstäckande.

För att ett system ska anses lämpligt ska

1. det i systemet ingå

a) lättillgängliga insamlingsplatser där den som vill lämna
ifrån sig konsumentelavfall kan göra det gratis och enkelt,

b) en tjänst som innebär att konsumentelavfall som har
tagits emot enligt 57 eller 58 § hämtas gratis vid
mottagningsplatsen eller på en plats som den som har tagit
emot avfallet och den som driver systemet har kommit överens
om, och

c) en tjänst som innebär att konsumentelavfall som kommunen
har samlat in och vill lämna till systemet hämtas gratis vid
minst en av kommunens platser för hantering av avfall eller
på en plats som kommunen och den som driver systemet har
kommit överens om,

2. den som driver systemet se till att insamlingen inte sker
på ett sådant sätt att förberedelse för återanvändning eller
materialåtervinning försvåras,

3. den som driver systemet se till att det elavfall som
samlas in behandlas på ett hälso- och miljömässigt godtagbart
sätt,

4. verksamheten bedrivas så att den effektivt bidrar till att
nå målen för återvinning i denna förordning,

5. det finnas en betryggande säkerhet som motsvarar
kostnaderna för att samla in och behandla sådant elavfall som
systemet ska ta hand om enligt ett sådant åtagande som avses
i 40 § 1,

6. det i systemet finnas rutiner för att betala tillbaka
avgifter eller rutiner som på annat sätt tar hänsyn till att
elutrustning som systemet ska ta hand om enligt ett sådant
åtagande som avses i 40 § 1 inte görs tillgänglig eller
används på den svenska marknaden,

7. den som driver systemet samverka med andra som har
tillstånd att driva insamlingssystem om hur kostnader för det
elavfall som har samlats in ska fördelas,

8. det i systemet finnas rutiner för att fördela kostnader
för hanteringen av historiskt konsumentelavfall
proportionellt mellan insamlingssystem som har tillstånd när
kostnaderna uppstår,

9. den som driver systemet ge producenter möjlighet att
uppfylla kravet i 40 § genom att låta elutrustning omfattas
av systemet utan villkor som diskriminerar någon producent,
och

10. systemet i övrigt drivas på ett hälso- och miljömässigt
godtagbart sätt.

För att anses rikstäckande ska systemet innebära att det
finns insamlingsplatser i varje kommun med en geografisk
spridning inom kommunen som är skälig med hänsyn till
befolkningstäthet och övriga omständigheter.

47 § Vid bedömning av om ett insamlingssystem är lämpligt och
rikstäckande ska hänsyn tas till det som kommit fram vid
samråd med kommunen enligt 49 och 69 §§.

48 § Ett insamlingssystem behöver inte ta emot
konsumentelavfall som på grund av kontaminering innebär en
hälso- eller säkerhetsrisk för den som förväntas hantera
avfallet på mottagningsplatsen.

Förberedande samråd om insamlingssystem

49 § Den som avser att driva ett insamlingssystem ska innan
den ansöker om ett tillstånd enligt 45 § samråda med
kommunerna och i det samrådet

1. utförligt redogöra för hur systemet ska organiseras och
drivas,

2. utförligt redogöra för hur systemet ska samordnas med
övriga insamlingssystem och kommunernas
renhållningsskyldighet,

3. redogöra för vilka dispenser, tillstånd och lov som finns
eller ska sökas för verksamheten, och

4. undersöka vilka möjligheter kommunerna har att underlätta
uppbyggnaden av systemet genom att anvisa platser för
insamling eller vidta andra åtgärder.

Kommunen ska ges tillfälle att lämna synpunkter på
redogörelsen enligt första stycket 1–3.

50 § Den som avser att driva ett insamlingssystem ska innan
den ansöker om ett tillstånd enligt 45 § samråda med andra
som har tillstånd att driva insamlingssystem och i det
samrådet undersöka möjligheterna att samordna systemet med
övriga system.

Prövning av ansökan om tillstånd att driva ett
insamlingssystem

51 § Frågor om tillstånd enligt 45 § prövas av
Naturvårdsverket.

52 § En ansökan om tillstånd ska vara skriftlig och innehålla
uppgifter

1. om sökandens namn, kontaktuppgifter och person- eller
organisationsnummer eller, om sådant inte finns, sökandens
nationella eller europeiska skatteregistreringsnummer,

2. om hur insamlingssystemet ska utformas och drivas,

3. om hur betryggande säkerhet ska ställas för de kostnader
som är förenade med att samla in och behandla det elavfall
som systemet ska ta hand om enligt ett sådant åtagande som
avses i 40 § 1,

4. om vad som har framkommit vid samråd enligt 49 §, och

5. som i övrigt behövs för en prövning av om systemet är
lämpligt och rikstäckande enligt 46 §.

53 § Ett tillstånd enligt 45 § får ges endast till den som
har

1. personella, tekniska, organisatoriska och ekonomiska
förutsättningar att driva ett insamlingssystem som uppfyller
kraven i 46 §,

2. ingått avtal med en producent eller producentrepresentant
om att för konsumentelutrustning göra ett sådant åtagande som
avses i 40 §, och

3. samrått med kommunerna enligt 49 §.

54 § Ett tillstånd ska förenas med de villkor som behövs för
att verksamheten under hela tillståndstiden ska uppfylla
kraven i 46 §.

55 § Naturvårdsverket ska informera allmänheten om vilka som
har tillstånd att driva ett insamlingssystem enligt 45 §.

Driften av ett insamlingssystem

56 § Den som driver ett insamlingssystem ska 

1. fortlöpande se till att systemet uppfyller kraven i 46 §, 

2. snarast underrätta Naturvårdsverket om sådana förändringar 
av hur systemet organiseras eller drivs som kan påverka 
bedömningen av systemets lämplighet och täckningsgrad,

3. snarast underrätta Naturvårdsverket om vad som kommer fram 
vid samråd med kommunen enligt 69 §, och

4. lämna de uppgifter till kommunen som kommunen behöver för 
att uppfylla kraven i 68 §. Förordning (2020:703).

Särskild mottagning av konsumentelavfall

57 § Den som yrkesmässigt säljer eller skänker ny 
konsumentelutrustning till en användare ska, i samband med att 
elutrustningen görs tillgänglig på den svenska marknaden, 
gratis ta emot motsvarande mängd konsumentelavfall från 
användaren, om avfallet utgörs av elutrustning av samma typ 
eller med motsvarande funktion som den nya utrustningen.
Förordning (2020:24).

58 § Den som i en butikslokal yrkesmässigt säljer eller
skänker elutrustning till användare ska gratis ta emot
konsumentelavfall i butiken eller i dess omedelbara närhet,
om

1. de delar av butiken som är avsedda för försäljning av
elutrustning sammantaget är 400 kvadratmeter eller större,
och

2. avfallets yttermått är sådana att det varken på längden,
bredden eller djupet överstiger 25 centimeter.

59 § Bestämmelserna i 57 och 58 §§ gäller inte avfall som på
grund av kontaminering innebär en hälso- eller säkerhetsrisk
för den som förväntas hantera avfallet på
mottagningsplatsen.

60 § Den som har tagit emot elavfall enligt 57 eller 58 § ska
lämna avfallet till ett insamlingssystem som har tillstånd
enligt 45 §.

61 § Den som säljer eller skänker konsumentelutrustning till
en användare enligt 57 eller 58 § ska informera användaren om
möjligheten att lämna elavfall till säljaren. Informationen
ska lämnas vid överlåtelsetillfället eller genom tydlig
information i butiken.

Insamlingssystemens rapporteringsskyldighet

61 a § Den som driver ett insamlingssystem ska senast den 
31 mars varje år lämna uppgifter till Naturvårdsverket om

1. vikten på det konsumentelavfall som under det närmast 
föregående kalenderåret har samlats in,

2. vikten på det insamlade konsumentelavfallet som har lämnats 
för att behandlas i Sverige, 

3. vikten på det insamlade konsumentelavfallet som har 
transporterats till ett annat land inom Europeiska ekonomiska 
samarbetsområdet (EES), och 

4. i fråga om konsumentelavfall som har transporterats till 
ett land utanför EES, vikten på avfallet som i det andra 
landet har behandlats under villkor som är likvärdiga med 
kraven i förordningarna (EG) nr 1013/2006 och (EG) 
nr 1418/2007. 

Uppgifter om avfallets vikt enligt första stycket 1-4 ska 
specificeras i de kategorier av utrustning som avfallet utgörs 
av enligt 21 § och hur mycket som har 

1. förberetts för att återanvändas, 

2. materialåtervunnits, 

3. återvunnits på annat sätt, eller 

4. bortskaffats. 

Uppgifter enligt första stycket 1 ska specificeras i vikten på 
det avfall som har samlats in i respektive kommun.
Förordning (2020:703).

61 b § Den som driver ett insamlingssystem ska senast den 
31 mars varje år lämna uppgifter till Naturvårdsverket om 
vilka producenter och producentrepresentanter som avtal har 
ingåtts med om ett sådant åtagande om att ta hand om 
elutrustning som avses i 40 §. Förordning (2020:703).

Producentansvar för rapportering

62 § En producent ska senast den 31 mars varje år rapportera
till Naturvårdsverket den mängd elutrustning som producenten
eller producentrepresentantens huvudman har gjort tillgänglig
på den svenska marknaden under det närmast föregående
kalenderåret. Rapporteringen ska vara specificerad på samma
sätt som en anmälan enligt 34 §. Mängden elutrustning ska
anges i vikt.

63 § En producent ska se till att Naturvårdsverket senast den 
31 mars varje år får uppgifter i fråga om annat elavfall än 
konsumentelavfall som motsvarar de som anges i 61 a § första 
och andra stycket. Förordning (2020:703).

Sammanställning av information om producenter och
avfallshantering

64 § Naturvårdsverket ska i ett register sammanställa den 
information som lämnats enligt 32 och 33 §§.

Registret ska vara ett hjälpmedel i Naturvårdsverkets tillsyn 
över att denna förordning följs. Förordning (2020:24).

65 § Naturvårdsverket ska i ett register årsvis sammanställa 
information om vikten på

1. den elutrustning som har släppts ut på den svenska 
marknaden,

2. det elavfall som har samlats in i Sverige,

3. det elavfall som har transporterats till ett annat land för 
att behandlas,

4. det elavfall som har lämnats för återvinning, och

5. det elavfall som i Sverige har förberetts för 
återanvändning, materialåtervunnits, återvunnits på annat sätt 
eller bortskaffats.

Om information enligt första stycket 1-5 saknas, ska 
Naturvårdsverket grunda uppgifterna på bedömningar som 
myndigheten ska dokumentera. I sammanställningen ska 
Naturvårdsverket ange vilka uppgifter som grundar sig på 
sådana bedömningar.

Uppgifterna i första stycket ska specificeras i de kategorier 
av utrustning som anges i 21 §. Förordning (2020:703).

Statistik

65 a § Uppgifter som lämnas till Naturvårdsverket enligt denna 
förordning får användas av Naturvårdsverket för att framställa 
statistik. Förordning (2022:130).

Producentansvar för lämnande av information

66 § En producent som släpper ut en ny sorts elutrustning på
unionsmarknaden ska se till att information finns tillgänglig
om vilka komponenter och vilket material som ingår i
utrustningen och var i utrustningen som det kan finnas
farliga ämnen och blandningar. Producenten ska även göra
annan information tillgänglig som behövs för att avfallet ska
kunna behandlas på ett miljö- och hälsomässigt godtagbart
sätt.

Informationen ska senast ett år efter det att utrustningen
släpptes ut på marknaden göras tillgänglig gratis för den som
behandlar elavfall. Informationen ska göras tillgänglig i
form av handböcker eller genom elektroniska medier.

67 § En producent ska se till att andra än privathushåll får
information om

1. den skyldighet att sortera ut elavfall och hantera det
skilt från annat avfall som finns i avfallsförordningen
(2011:927),

2. syftet med att hantera elavfall skilt från annat avfall,
och

3. hur elavfall kan lämnas till producenten eller till ett
insamlingssystem.

Informationen ska utformas och lämnas på ett sådant sätt att
den är lättbegriplig och når den som kan antas vilja lämna
elavfall till en producent eller till ett insamlingssystem.

67 a § En producent som tillverkar sådan elutrustning som
innehåller batterier och omfattas av kravet i 37 § ska se
till att elutrustningen följs av en bruksanvisning som visar
vilken typ av batteri som elutrustningen innehåller och hur
det kan tas ut på ett säkert sätt.  Förordning (2015:563).

Kommunens ansvar att informera

68 § Kommunen ska lämna information till privathushåll om

1. innebörden av den märkning som avses i 39 §,

2. vikten av att hantera elutrustning och elavfall på ett
lämpligt sätt med hänsyn till de effekter på människors hälsa
och miljön som farliga ämnen och blandningar i elutrustning
kan ge upphov till,

3. syftet med att hantera elavfall skilt från annat avfall,

4. skyldigheten att sortera ut elavfall och hantera det skilt
från annat avfall enligt avfallsförordningen (2011:927),

5. tillgängliga insamlingssystem, och

6. hur privathushållen kan bidra till att mer
konsumentelutrustning återanvänds och mer konsumentelavfall
återvinns.

Kommunen ska ge den som driver ett insamlingssystem möjlighet
att lämna synpunkter på informationens utformning.

Samråd

69 § Den som driver ett insamlingssystem ska, om det behövs
eller om en kommun begär det, samråda med kommunen om

1. hur systemet organiseras och drivs,

2. hur systemet samordnas med övriga insamlingssystem och
kommunens renhållningsskyldighet, och

3. andra väsentliga frågor som rör systemet.

70 § Den som driver ett insamlingssystem ska, om det behövs,
samråda med andra som har tillstånd att driva
insamlingssystem om hur systemen kan samordnas.

Rapportering och informationsutbyte

71 § Naturvårdsverket ska rapportera till Europeiska 
kommissionen i enlighet med artikel 16 i direktiv 2012/19/EU.
Förordning (2020:703).

72 § Naturvårdsverket ska fullgöra de skyldigheter i fråga om
samarbete och utbyte av information som följer av artikel 18
i direktiv 2012/19/EU.

Återkallelse av tillstånd

73 § Naturvårdsverket får återkalla tillståndet om
insamlingssystemet inte uppfyller kraven i denna
förordning.

Tillståndet får inte återkallas om bristerna
endast har ringa betydelse.

Tillsyn

74 § Bestämmelser om tillsyn finns i 26 kap. miljöbalken och i 
miljötillsynsförordningen (2011:13). Bestämmelser om det 
tillsynsansvar som hör samman med denna förordning finns i 
26 kap. 3 § tredje stycket miljöbalken och i 2 kap. 4, 24, 
29-31 §§ miljötillsynsförordningen. Förordning (2020:703).

Avgifter

75 § I förordningen (1998:940) om avgifter för prövning och
tillsyn enligt miljöbalken finns bestämmelser om avgifter.

Sanktioner

76 § Till böter döms den som med uppsåt eller av oaktsamhet
inte fullgör sina skyldigheter att

1. se till att elutrustningen är märkt enligt vad som följer
av 39 §,

2. ta hand om elavfall i enlighet med 40 §, 41 § första
stycket och 42 §, och

3. lämna information enligt 66 §.

Den som har överträtt ett vitesföreläggande eller ett
vitesförbud enligt 26 kap. miljöbalken får inte dömas till
straff enligt denna förordning för gärning som omfattas av
föreläggandet eller förbudet.

Till ansvar enligt denna förordning döms inte om gärningen är
belagd med straff enligt 29 kap. miljöbalken.

77 § Bestämmelser om miljösanktionsavgifter finns i
förordningen (2012:259) om miljösanktionsavgifter.

Överklagande

78 § Bestämmelser om överklagande finns i 19 kap. 1 § tredje
stycket miljöbalken.

Bemyndigande

79 § Naturvårdsverket får meddela föreskrifter om
verkställigheten av denna förordning.

Övergångsbestämmelser

2014:1075

1. Denna förordning träder i kraft den 15 oktober 2014.

2. Bestämmelserna i 40 och 57–61 §§ tillämpas första gången i
fråga om konsumentelutrustning som görs tillgänglig på den
svenska marknaden efter utgången av september 2015.

3. Bestämmelserna i 45–47, 49–61, 70 och 73 §§ tillämpas
första gången i fråga om insamlingssystem som avses att
drivas efter utgången av september 2015.

4. Genom förordningen upphävs förordningen (2005:209) om
producentansvar för elektriska och elektroniska produkter.

5. Bestämmelserna i 12–18, 23–25 och 30 §§ och i 31 § första
stycket 2 och 3 och andra och tredje styckena i den upphävda
förordningen gäller dock fortfarande för elutrustning som
görs tillgänglig på marknaden före utgången av september
2015.

2020:703

1. Denna förordning träder i kraft den 1 augusti 2020.

2. Bestämmelsen i 61 a § tredje stycket tillämpas första 
gången i fråga om uppgifter som avser kalenderåret 2021.


Bilaga 1 Har upphävts genom förordning (2014:1078).

Bilaga

Symbolen för elutrustning som ska samlas in separat består av
en överkryssad soptunna på hjul. Symbolen ska tryckas på ett
synligt ställe, vara tydligt läsbar och outplånlig.

/Symbolen är inte med här/
Förordning (2014:1078).