Förordning (1976:1018) med taxa för sjukvårdande behandling m.m. 

1 § Denna förordning gäller för annan sjukvårdande behandling än
läkarvård enligt 2 kap. 5 § lagen (1962:381) om allmän försäkring. Med
sådan sjukvårdande behandling avses i förordningen sjukgymnastisk
behandling som lämnas av privatpraktiserande sjukgymnast eller läkare
som är uppförd på en av den allmänna försäkringskassan upprättad
förteckning.

Med sjukvårdshuvudman avses i denna förordning landstingskommun eller
kommun som inte tillhör landstingskommun. Förordning (1990:542).

2 § har upphävts genom förordning (1984:766).

3 § har upphävts genom förordning (1984:766).

Anslutningsbestämmelser

4 § En sjukgymnast förs upp på förteckning hos den allmänna
försäkringskassa inom vars verksamhetsområde mottagningen är belägen, om
han har åtagit sig att följa denna förordnings bestämmelser och
sjukvårdshuvudmannen tillstyrker att han förs upp på förteckningen.

Kravet på tillstyrkan av sjukvårdshuvudmannen gäller dock inte
sjukgymnast som med avsikt att bedriva heltidsverksamhet

1. övertar en befintlig praktik från en sjukgymnast som är ansluten till
försäkringen, eller

2. nyetablerar sig på en ort inom stödområdena 1 eller 2 enligt
förordningen (1990:642) om regionalpolitiskt företagsstöd eller inom
någon av följande kommuner: Nordanstig i Gävleborgs län, Krokom i
Jämtlands län eller Nordmaling, Robertsfors eller Vännäs i Västerbottens
län.

I fall som avses i andra stycket 1 bör försäkringskassan inhämta
yttrande från sjukvårdshuvudmannen före beslut om att föra upp
sjukgymnasten på förteckningen.

Kravet på tillstyrkan gäller inte heller en sjukgymnast

1. som ersätter en till försäkringen ansluten sjukgymnast i en
gruppmottagning, eller

2. som tillfälligt vikarierar för en på förteckningen uppförd
sjukgymnast som på grund av sjukdom eller annat godtagbart skäl är helt
eller delvis förhindrad att driva sin verksamhet.

En sjukgymnast som förs upp på förteckning utan tillstyrkan av
sjukvårdshuvudmannen i fall som avses i fjärde stycket 1 får vara
uppförd på förteckningen under den tid han är verksam inom
gruppmottagningen.

Den som har uppförts på förteckningen kan på egen begäran föras av från
denna med verkan från det kvartalsskifte som inträffar närmast efter det
två månader har förflutit sedan framställningen har kommit in till
försäkringskassan. Förordning (1990:1398).

5 § En sjukgymnast som är heltidsanställd hos sjukvårdshuvudman får inte
föras upp på förteckning hos försäkringskassan. Har en sjukgymnast som
är deltidsanställd hos sådan arbetsgivare förts upp på förteckning hos
kassan, skall han föras av från den om han anställs på heltid hos
sjukvårdshuvudmannen.

Utan hinder av föreskrifterna i första stycket får en sjukgymnast som är
heltidsanställd hos sjukvårdshuvudman föras upp på förteckning hos
försäkringskassan som tillfällig vikarie enligt 4 § fjärde stycket 2.

En privatpraktiserande sjukgymnast som förts upp på förteckning hos
försäkringskassan får inte föras av från förteckningen enbart på grund
av att han tillfälligt upphör med eller inskränker verksamheten som
privatpraktiker för att vikariera inom den offentliga sjukvården.
Förordning (1986:867).

6 § Sjukgymnast skall för att bli uppförd på förteckningen vara
legitimerad och ha fullgjort antingen viss tids tjänstgöring hos
sjukvårdshuvudman eller annan därmed jämförlig tjänstgöring. Närmare
föreskrifter härom meddelas av riksförsäkringsverket. Förordning
(1984:766).

7 § En läkare skall för att bli uppförd på förteckning enligt 1 § vara
ansluten till sjukförsäkringen enligt 3 § läkarvårdstaxan (1974:699).
Förordning (1984:766).

8 § Sjukgymnast eller läkare som har förts upp på förteckning
enligt 4 § får, i annat fall än som avses i tredje stycket, för
varje patientbesök tillgodoräkna sig arvode med högst följande
belopp.

Arvodesgrupp  					Högsta
 						arvode, kr
Grupp 1
Enkel behandling såsom konditionstest,
efterkontroll, apparatbehandling eller
mindre omfattande tejpning    			 69

Grupp 2
Behandling som är normalt omfattande
eller tidskrävande och inte är hänförlig
till grupp 1  					138

Grupp 3
Behandling av sådan funktionsstörning
som föranleder åtgärd som anges i
särskild förteckning   				150

För särskilt krävande behandlingar som utförs av sjukgymnast
med fördjupningsutbildning som anges i en särskild förteckning
får arvodet enligt grupp 3 höjas med 20 kronor.

För rådgivning per telefon utgör arvodet högst 20 kronor.

Vid behandling i grupp får sjukgymnasten eller läkaren för varje
patient tillgodoräkna sig arvode med högst följande belopp.

  						Högsta
Antal  			Arvodesgrupp  		arvode per
patienter   					patient, kr

2 			1   			 60
2 			2   			 95
2 			3  			101

3 			1   			 68
4 			1   			 60
5 			1   			 56
6 eller fler  		1  			 52
Förordning (1993:835).

9 § Arvode enligt 8 § får höjas med 51 kronor, om sjukvårdande
behandling enligt ordination av läkare eller tandläkare ges vid
besök hos patienten. Om flera personer som tillhör samma hushåll
ges sjukvårdande behandling vid ett besök får sjukgymnasten eller
läkaren tillgodoräkna sig högst två tilläggsarvoden.
Förordning (1993:835).

10 § För första besöket i en serie av behandlingar får arvodet
enligt 8 § första stycket grupp 2 eller 3 höjas med 33 kronor. Denna
höjning får inte tillgodoräknas när sjukgymnasten eller läkaren har
undersökt eller behandlat patienten under den senaste
sexmånadersperioden.

För åtgärder som anges i en särskild förteckning får arvodet enligt
8 § första stycket grupp 3 höjas med 150 kronor, om den tid som
åtgår för behandlingen i direkt kontakt med patienten överstiger 50
minuter.

Endast ett tilläggsarvode enligt denna paragraf får tillgodoräknas
vid samma behandlingstillfälle. Förordning (1993:835).

11 § Den försäkrade betalar genom patientavgift hela eller del av
arvodet för vård enligt 8 §.

Ges vården vid besök hos patienten, får tilläggsavgift tas ut. Om flera
personer som tillhör samma hushåll ges vård vid ett besök, får inte mer
än en tilläggsavgift tas ut.

Patientavgift får också tas ut för rådgivning per telefon enligt 8 §
andra stycket.

Patientavgifter enligt första--tredje styckena får tas ut med högst
belopp som motsvarar de patientavgifter som gäller hos den
sjukvårdshuvudman inom vars område den försäkringskassa finns där
sjukgymnasten eller läkaren förts upp på förteckning. Förordning
(1990:1398).

12 § Försäkringskassan betalar genom behandlingsersättning
skillnaden mellan å ena sidan arvode som avses i 8--9 §§ och å andra
sidan den patientavgift som gäller hos sjukvårdshuvudman som sägs
i 11 § fjärde  stycket. Om en försäkrad enligt 21 § är befriad från att
erlägga de avgifter som anges i 11 § skall försäkringskassan betala
även sådan avgift genom  behandlingsersättning. Tilläggsarvode
enligt 10 § betalas helt genom behandlingsersättning.

Arvode för sjukvård som avses i 2 § andra stycket 5 förordningen
(1984:908) om vissa ersättningar till sjukvårdshuvudman från
sjukförsäkringen enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring
betalas helt genom  behandlingsersättning.

Vid utbetalning av ersättning till mottagare som inte åberopar
innehav av en F-skattesedel och inte är juridisk person minskas
ersättningen med 12,9 procent. Är mottagaren vid årets ingång 65 år
eller äldre minskas ersättningen med 8,2 procent. Om mottagaren
visar att minst 50 procent av ersättningen motsvarar kostnader i
arbetet som skall täckas med ersättningen, skall ersättningen
minskas med det lägre belopp som beräknas motsvara de
arbetsgivaravgifter eller den särskilda löneskatt som
försäkringskassan skall betala. Förordning (1993:1003).

13 § Bestämmelserna i 10 § läkarvårdstaxan (1974:699) om
resekostnadsersättning har motsvarande tillämpning vid besök för
sjukvårdande behandling som här avses.

Resekostnadsersättning betalas av försäkringskassan.

14 § har upphävts genom förordning (1990:542).

Gemensamma bestämmelser

15 § Arvode eller ersättning utgår endast under förutsättning att
behandlingen har påkallats av sjukdom och ordinerats av läkare eller,
såvitt gäller käkledsbesvär och andra sjukdomar som har samband med
funktionsstörningar i tuggsystemet, av tandläkare.

Arvodet för sjukvårdande behandling utgör ersättning för samtliga
åtgärder vid ett besök.

Arvode utges inte för behandling eller rådgivning som ges i anslutning
till besök för vilket utges arvode enligt läkarvårdstaxan (1974:699).
Förordning (1984:766).

16 § Leder bestämmelserna till att arvodes- eller ersättningsbelopp
kommer att utgå i brutet krontal, avrundas belopp som slutar på öretal
över femtio uppåt och annat öretal nedåt till helt krontal.

17 § Om det uppkommer en kostnad med anledning av att patient har
uteblivit från avtalat besök, får ändå patientavgift tas ut av
patienten. I sådant fall får patientavgiften höjas med 20 kronor.
Patientavgiften får inte höjas när det gäller gruppbehandling enligt 8
§.

Behandlingsersättning lämnas inte i fall som avses i första stycket.
Förordning (1991:816).

18 § En sjukgymnast eller läkare som har förts upp på förteckning får
inte i annat fall än som följer av andra stycket meddela sjukvårdande
behandling mot högre arvode än som följer av denna förordning. Han är
skyldig att i fråga om all vård som avses här förete räkning för kassan
och därvid redovisa arbetstid och lämna de övriga uppgifter som
riksförsäkringsverket föreskriver. Räkningen upprättas enligt formulär
som fastställs av riksförsäkringsverket.

Privatpraktiserande sjukgymnast, som för behandling enligt vårdavtal med
sjukvårdshuvudman uppbär ersättning av denne, kan vid tidsmässigt mera
omfattande behandling få denna ersättning beräknad enligt grunder som
överenskommes mellan sjukvårdshuvudmannen och vårdgivaren.

Patienten skall i den utsträckning riksförsäkringsverket föreskriver få
del av och intyga riktigheten av de uppgifter som avses i första
stycket.

Behandlingsersättning kan innehållas i avvaktan på att sådana uppgifter
lämnas som avses i första stycket. Förordning (1984:766).

19 § Om en vårdgivare som är ansluten till försäkringen bryter mot en
föreskrift i denna förordning, får försäkringskassan besluta att han
skall föras av från kassans förteckning.

Föreskrifterna om återbetalningsskyldighet i 20 kap. 4 § lagen
(1962:381) om allmän försäkring skall tillämpas på ersättningar som
försäkringskassan betalar ut enligt denna förordning.

Föreskrifterna i 20 kap. 10--13 §§ lagen om allmän försäkring om
omprövning och ändring av försäkringskassas beslut samt överklagande av
försäkringskassas och domstols beslut tillämpas i ärenden enligt första
och andra stycket. Ett beslut av en försäkringskassa eller av en annan
domstol än försäkringsöverdomstolen i ärenden som avses i första och
andra stycket gäller dock omedelbart endast om kassan eller domstolen
särskilt förordnar det. Förordning (1991:816).

20 § har upphävts genom förordning (1984:766).

21 § Ett exemplar av denna förordning skall finnas tillgängligt på en
för patienterna väl synlig plats inom mottagningen.

Den som ger vård enligt denna taxa skall på begäran av den försäkrade
anteckna betalda patientavgifter enligt 11 § på fastställt formulär.

En försäkrad som för viss tid uppnått kostnadsbefrielse enligt 7 § lagen
(1981:49) om begränsning av läkemedelskostnader, m. m. är även befriad
från att betala patientavgifter enligt 11 § under samma tid. Förordning
(1990:1398).

Närmare föreskrifter m. m.

22 § Närmare föreskrifter för tillämpningen av denna förordning meddelas
av riksförsäkringsverket.

Förteckningar som avses i 8 och 10 §§ fastställes av
riksförsäkringsverket efter samråd med socialstyrelsen. Förordning
(1981:277).

Övergångsbestämmelser

1976:1018

- - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - -

3. Med legitimerad sjukgymnast jämställes vid tillämpningen av
förordningens bestämmelser den som vid ikraftträdandet (den 1 april
1977) är uppförd på en av riksförsäkringsverket fastställd förteckning
över personer som har sjukgymnastisk utbildning men saknar svensk
legitimation som sjukgymnast.

4. Sjukgymnast som ej fullgjort tjänstgöring som avses i 6 § andra
stycket får ändå föras upp på förteckning enligt 5 §, förutsatt att han
varit etablerad som privatpraktiker under tiden den 1 januari 1974--den
30 juni 1976 eller del därav. I sådant fall skall dock framställning om
att bli uppförd på förteckning ha kommit in före utgången av år 1977.

5. En sjukgymnast som meddelar sjukvårdande behandling i gruppmottagning
omfattande minst tre sjukgymnaster och etablerad före år 1976 får
tillämpa en arvodeshöjning med 7 procent.

En försäkringskassa får medge att en sjukgymnast som träder i stället
för en annan sjukgymnast vid en gruppmottagning som avses i första
stycket får tillämpa en arvodeshöjning med 7 procent under förutsättning
att verksamheten i gruppmottagningen blir av i huvudsak oförändrad
omfattning i fråga om antalet behandlingar som skall ersättas av
försäkringen.

Vid tillämpningen av 11 § första stycket första punkten får en
sjukgymnast som har rätt till arvodeshöjning enligt första eller andra
stycket ta ut patientavgift med 50 kronor.

En försäkringskassa får medge att en sjukgymnast, som efter juni 1986
nyetablerar sig på ort inom stödområde A, B eller C enligt förordningen
(1982:677) om regionalpolitiskt stöd i dess lydelse vid utgången av juni
1990, dock inte inom Gotlands kommun, får tillämpa arvoden som
överstiger de i 8--10 §§ angivna beloppen med 20 procent.

En försäkringskassa får medge att en sjukgymnast, som efter juni 1986
nyetablerar sig på ort utanför de i föregående stycke nämnda
stödområdena, får tillämpa arvoden som överstiger de i 8--10 §§ angivna
beloppen med 10 procent, dock inte om etableringen sker inom någon av
följande kommuner:

Botkyrka, Danderyd, Ekerö, Haninge, Huddinge, Järfälla, Lidingö, Nacka,
Salem, Sigtuna, Sollentuna, Solna, Stockholm, Sundbyberg, Tyresö, Täby,
Upplands-Bro, Upplands Väsby, Vallentuna, Vaxholm, Värmdö, Österåker,

Härryda, Göteborg, Kungsbacka, Kungälv, Lerum, Mölndal, Partille,
Öckerö,

Burlöv, Helsingborg, Kävlinge, Landskrona, Lomma, Lund, Malmö,
Staffanstorp, Svedala, Trelleborg, Vellinge.

Arvodeshöjning enligt fjärde eller femte stycket skall efter två år från
det att sjukgymnasten fördes upp på förteckning hos försäkringskassan
avvecklas successivt med fem procentenheter årligen. Om sjukgymnasten
vid nyetableringen redan var uppförd på förteckning hos kassan räknas
tiden från och med den månad då sjukgymnasten inledde sin verksamhet i
samband med nyetableringen. Förordning (1990:542).

6. har upphävts genom förordning (1984:766).

7. har upphävts genom förordning (1984:766).

1984:766

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1985.

1. En sjukgymnast som vid utgången av år 1984 är uppförd på förteckning
hos allmän försäkringskassa skall från och med den 1 januari 1985 föras
av från förteckningen om han inte uppfyller kraven för att stå kvar på
denna.

2. En sjukgymnast som är uppförd på förteckningen vid utgången av år
1984 och som inte är heltidsanställd hos sjukvårdshuvudmannen skall även
fortsättningsvis vara uppförd på förteckningen utan krav på tillstyrkan
från sjukvårdshuvudmannen. En förutsättning är att verksamheten bedrivs
på samma ort och att sjukgymnasten under tiden juli 1983--mars 1984 har
bedrivit verksamheten i sådan omfattning att han fått ersättning från
den allmänna försäkringen motsvarande minst två månaders
heltidsverksamhet. Har sjukgymnasten under denna tid på grund av sjukdom
varit förhindrad att i tillräcklig omfattning bedriva verksamhet skall
detta krav ändå anses uppfyllt. Detsamma gäller om verksamheten hindrats
av annat skäl som godtas av riksförsäkringsverket.

En sjukgymnast som börjat sin privatpraktik så sent att han inte har
kunnat bedriva den i tillräcklig omfattning under den i första stycket
angivna tiden, men som före april 1984 gjort betydande investeringar
eller vidtagit andra långtgående åtgärder i verksamheten, får efter
prövning av riksförsäkringsverket medges att även fortsättningsvis vara
uppförd på förteckningen.

I de fall sjukgymnasten under år 1984 har övertagit en befintlig praktik
från en privatpraktiker som är uppförd på förteckning hos
försäkringskassan, får han åberopa den tidigare innehavarens verksamhet
för att uppfylla förut angivna förutsättningar.

3. Sjukgymnast som avses under punkt 2, som inte är heltidsanställd hos
sjukvårdshuvudmannen och som inte uppfyller där angivna krav för att
även fortsättningsvis vara uppförd på försäkringskassans förteckning,
får stå kvar på denna tills vidare eller under viss tid efter utgången
av år 1984 om sjukvårdshuvudmannen tillstyrker det.

1986:434

Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1986.

1. Har arvodeshöjning medgetts enligt punkt 5 övergångsbestämmelserna i
dess äldre lydelse med 10 eller 20 procent på arvodesbeloppen skall
medgivandet från och med den 1 juli 1986 i stället avse 7 respektive 17
procent.

2. En sjukgymnast som har medgetts rätt till arvodeshöjning enligt punkt
5 övergångsbestämmelserna i dess äldre lydelse får vid tillämpning av 11
§ första stycket första punkten ta ut patientavgift med 35 kronor.

1987:603

Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1987.


1. Har arvodeshöjning medgetts enligt punkt 5 övergångsbestämmelserna i
dess äldre lydelse och avser medgivandet från och med den 1 juli 1986 7
eller 17 procent på arvodesbeloppen skall medgivandet från och med den 1
juli 1987 i stället avse 5 respektive 15 procent.

2. En sjukgymnast som har medgetts rätt till arvodeshöjning enligt punkt
5 övergångsbestämmelserna i dess äldre lydelse får vid tillämpning av 11
§ första stycket första punkten ta ut patientavgift med 35 kronor.

1988:542

1. Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1988.

2. Har arvodeshöjning medgetts enligt punkt 5 övergångsbestämmelserna i
dess äldre lydelse och avser medgivandet från och med den 1 juli 1987 5
eller 15 procent på arvodesbeloppen skall medgivandet från och med den 1
juli 1988 i stället avse 3 respektive 13 procent.

3. En sjukgymnast som har medgetts rätt till arvodeshöjning enligt punkt
5 övergångsbestämmelserna i dess äldre lydelse får vid tillämpning av 11
§ första stycket första punkten ta ut patientavgift med 40 kronor.

1989:588

Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1989.

2. Har arvodeshöjning medgetts enligt punkt 5 övergångsbestämmelserna i
dess äldre lydelse och avser medgivandet från och med den 1 juli 1988 13
procent på arvodesbeloppen skall medgivandet från och med den 1 juli
1989 i stället avse 10 procent. Avser medgivandet från och med den 1
juli 1988 en arvodeshöjning med 3 procent skall ingen arvodeshöjning ske
från och med den 1 juli 1989.

3. En sjukgymnast som har medgetts rätt till arvodeshöjning enligt punkt
5 övergångsbestämmelserna i dess äldre lydelse får vid tillämpning av 11
§ första stycket första punkten ta ut patientavgift med 50 kronor.

1990:542

1. Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1990.

2. Äldre föreskrifter skall fortfarande gälla beträffande
konvalescentvård som har påbörjats före ikraftträdandet.

3. Har arvodeshöjning medgetts enligt punkt 5 övergångsbestämmelserna i
dess äldre lydelse och avser medgivandet från och med den 1 juli 1989 10
procent på arvodesbeloppen skall medgivandet från och med den 1 juli
1990 i stället avse 7 procent.

4. har upphävts genom förordning (1990:1398).

5. En sjukgymnast som meddelar sjukvårdande behandling i gruppmottagning
omfattande minst tre sjukgymnaster och etablerad före år 1976 får
tillämpa arvoden enligt normaltaxan eller en arvodeshöjning som
överstiger normaltaxan med 4 procent.

En försäkringskassa får medge att en sjukgymnast som träder i stället
för en annan sjukgymnast som enligt första stycket medgivits
arvodeshöjning med 4 procent får tillämpa samma arvodeshöjning under
förutsättning att verksamheten i gruppmottagningen blir av i huvudsak
oförändrad omfattning i fråga om antalet behandlingar som skall ersättas
av försäkringen.

En försäkringskassa får medge att en sjukgymnast, som efter juni 1986
nyetablerar sig på ort inom stödområdena 1 eller 2 enligt förordningen
(1990:642) om regionalpolitiskt företagsstöd eller inom kommun som sägs
i 4 § andra stycket 2, får tillämpa arvoden som överstiger de i 8--10 §§
angivna beloppen med 20 procent.

En försäkringskassa får medge att en sjukgymnast, som efter juni 1986
nyetablerar sig på ort utanför de i föregående stycke nämnda
stödområdena och kommunerna, får tillämpa arvoden som överstiger de i
8--10 §§ angivna beloppen med 10 procent, dock inte om etableringen sker
inom någon av följande kommuner:

Botkyrka, Danderyd, Ekerö, Haninge, Huddinge, Järfälla, Lidingö, Nacka,
Salem, Sigtuna, Sollentuna, Solna, Stockholm, Sundbyberg, Tyresö, Täby,
Upplands-Bro, Upplands Väsby, Vallentuna, Vaxholm, Värmdö, Österåker,

Härryda, Göteborg, Kungsbacka, Kungälv, Lerum, Mölndal, Partille,
Öckerö,

Burlöv, Helsingborg, Kävlinge, Landskrona, Lomma, Lund, Malmö,
Staffanstorp, Svedala, Trelleborg, Vellinge.

Arvodeshöjning enligt tredje eller fjärde stycket skall efter två år
från det att sjukgymnasten fördes upp på förteckning hos
försäkringskassan avvecklas successivt med fem procentenheter årligen.
Om sjukgymnasten vid nyetableringen redan var uppförd på förteckning hos
kassan räknas tiden från och med den månad då sjukgymnasten inledde sin
verksamhet i samband med nyetableringen. Förordning (1991:816).

1990:1398

1. Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1991.

2. Äldre föreskrifter i punkten 5 fjärde stycket övergångsbestämmelserna
till taxan skall fortfarande gälla i fråga om sjukgymnast som före
ikraftträdandet har nyetablerat sig inom någon av följande kommuner,
under förutsättning att kommunen eller församling inom kommunen inte
ingår i stödområde som sägs i förordningen (1990:642) om
regionalpolitiskt företagsstöd eller utgör kommun som sägs i 4 § andra
stycket 2: Storfors i Värmlands län, Lindesberg -- såvitt avser
Guldsmedshyttans och Ramsbergs församlingar -- i Örebro län, Hudiksvall
-- såvitt avser Bjuråkers församling -- och Söderhamn i Gävleborgs län,
Kramfors och Örnsköldsvik i Västernorrlands län, Östersund i Jämtlands
län, Skellefteå i Västerbottens län samt Boden, Luleå och Piteå i
Norrbottens län.

1991:816

1. Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1991.

2. Har arvodeshöjning medgetts enligt punkt 5 övergångsbestämmelserna i
dess äldre lydelse och avser medgivandet från och med den 1 juli 1990 7
procent på arvodesbeloppen skall medgivandet från och med den 1 juli
1991 i stället avse 4 procent.

1993:1664

1. Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1994 då
förordningen (1976:1018) med taxa för sjukvårdande behandling
skall upphöra att gälla. Bestämmelserna i 8--10 §§, 11 § andra
och tredje styckena, 12 § tredje stycket, 13 § första stycket,
15 § utom tredje stycket, 16 § och 22 § samt övergångsbestämmelserna
till dessa bestämmelser i den upphävda förordningen skall dock
fortfarande tillämpas vid bestämmandet av sjukgymnastikersättning
för tiden fram till den 1 juli 1994.

2. För sjukgymnastik som givits före ikraftträdandet gäller äldre
bestämmelser fortfarande.