Förordning (1982:805) om ersättning av allmänna medel till vittnen, m.m.

1 § Om det i en lag eller annan författning föreskrivs att
ersättning för någons inställelse i mål eller ärenden vid
domstolar eller andra myndigheter skall betalas av allmänna
medel enligt bestämmelser som regeringen meddelar, beräknas
ersättningen enligt denna förordning.

Ersättningen kan avse nödvändiga kostnader för resa
(reseersättning) och uppehälle (traktamente) samt ersättning
för mistad inkomst eller annan ekonomisk förlust (ersättning
för tidsspillan).

Av 8 kap. 27 § inkomstskattelagen (1999:1229) framgår att
ersättning enligt denna förordning för inställelse som inte
skett yrkesmässigt är skattefri. Förordning (2000:926).

2 § Ersättningen beräknas med hänsyn till det färdsätt som har använts, om
inte annat följer av 3 §, och till den uppkomna bortovaron från arbetet och
bostaden. Ersättning får dock inte beräknas för längre färdväg eller
bortovaro än som skäligen krävs för inställelsen. En resa behöver inte
företas mellan klockan 24 och 6, om inte sovplats på tåg eller hyttplats
på båt kan disponeras under hela den tiden.

3 § Reseersättning betalas för resa med

1. tåg eller fartyg med belopp som motsvarar avgiften för en
plats i 2 klass och dessutom i förekommande fall avgift för
sovplats eller hyttplats,

2. tunnelbana, spårvagn, buss eller bil i linjetrafik med
belopp som motsvarar avgiften för en plats,

3. egen bil med 180 öre per kilometer,

4. motorcykel med 90 öre per kilometer samt

5. moped med 45 öre per kilometer.

Resa med flygplan i reguljär trafik ersätts med belopp som
motsvarar avgiften för en plats. Flyg får dock användas endast

1. om resan skulle ha behövt påbörjas före klockan 17 dagen
före inställelsen eller avslutas efter klockan 8 dagen efter
inställelsen, ifall resan hade gjorts med ett billigare
färdmedel i reguljär trafik,

2. om det blir billigare att färdas med flyg, när man även
beaktar eventuella traktamenten och ersättningar för
tidsspillan, eller

3. om det annars föreligger särskilda skäl att använda flyg.

Kostnad för resa med taxi ersätts, om resan görs på en
färdsträcka som inte trafikeras av färdmedel i reguljär trafik
eller om det blir billigare att färdas med taxi, när man även
beaktar eventuella traktamenten eller ersättningar för
tidsspillan. Om det föreligger särskilda skäl, får taxikostnad
ersättas även i andra fall.

Om resa med flygplan eller taxi inte ersätts enligt andra och
tredje styckena, betalas ersättning med belopp som motsvarar
kostnaden för att företa resan med sådana färdmedel i reguljär
trafik som anges i första stycket.

Har den som har kallats använt annat färdmedel än sådant som
nämns i denna paragraf eller haft kostnad för parkeringsavgift
eller skatt enligt lagen (2004:629) om trängselskatt, betalas
ersättning med skäligt belopp. Förordning (2007:637).

4 § Traktamente för dag får bestämmas till högst 60 kronor per
dag.

Utgift för nattlogi ersätts med det belopp som motsvarar skälig
kostnad på orten för logi på hotell i mellanklass. Om utgiften
har blivit större än annars på grund av att kallelsen har skett
med kort varsel eller om det i övrigt finns särskilda skäl, får
högre ersättning betalas. Förordning (1999:706).

5 § Ersättning för tidsspillan får betalas till den som på
grund av inställelsen mister inkomst eller gör annan ekonomisk
förlust. Ersättningen får bestämmas till det belopp som svarar
mot den faktiska förlusten, dock högst 700 kronor per dag.

Om det finns särskilda skäl får ersättning för tidsspillan
betalas med högre belopp till den som är bosatt på utrikes ort.
Förordning (1999:706).

5 a § I en sådan rättslig angelägenhet rörande brott som behandlas utomlands
tillämpas bestämmelserna i 2--4 §§ med de avvikelser som behövs med hänsyn
till förhållandena i den främmande staten. Ersättningen får omfatta
kostnader för tolk som varit nödvändiga för att ta till vara
rättshjälpstagarens rätt. Förordning (1994:61).

6 § Reseersättning, traktamente och ersättning för tidsspillan 
får tillerkännas 

1. vittne, 

2. sådan sakkunnig vid allmän domstol som inte har utsetts av 
rätten,

3. målsägande som ska höras i brottmål i anledning av 
åklagarens talan, 

4. vårdnadshavare eller annan som ska höras enligt 26 § lagen 
(1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare 
och vårdnadshavare som ska höras enligt 21 kap. 1 § 
rättegångsbalken, 

5. den som förordnats till särskild personutredare enligt 3 § 
lagen (1991:2041) om särskild personutredning i brottmål, m.m. 
och som ska höras vid allmän domstol, 

6. förtroendeman enligt 4 § lagen om särskild personutredning 
i brottmål, m.m. som ska höras vid allmän domstol, 

7. den som ska höras under en förundersökning i brottmål eller 
enligt 23 kap. 3 § fjärde stycket rättegångsbalken, 

8. den som, utan att vara part, ska höras enligt 
utlänningslagen (2005:716) eller lagen (2022:700) om särskild 
kontroll av vissa utlänningar, 

9. den som, utan att vara part, ska höras enligt lagen 
(1973:188) om arrende- och hyresnämnder, 

10. den som medverkar vid en utredning enligt 6 § lagen 
(1988:609) om målsägandebiträde, 17 § rättshjälpslagen 
(1996:1619) eller 4 § lagen (1996:1620) om offentligt biträde, 

11. den som, utan att vara sökande, på kallelse av 
inskrivningsmyndigheten har inställt sig för att höras vid ett 
lagfartssammanträde eller sammanträde enligt 19 kap. 16 § 
jordabalken, 

12. den som, utan att vara sökande, på kallelse av 
registermyndigheten har inställt sig för att höras vid ett 
sammanträde enligt 2 kap. 21 § sjölagen (1994:1009), 

13. den som, utan att vara part, ska höras under en utredning 
som avses i 9 § andra stycket lagen (1976:206) om 
felparkeringsavgift, 

14. den som, utan att vara part, ska höras inför Nämnden mot 
diskriminering enligt diskrimineringslagen (2008:567), 

15. tredje man som ska höras inför Kronofogdemyndigheten 
enligt 2 kap. 11 § utsökningsbalken, 

16. den som, utan att vara sökande, på kallelse av 
inskrivningsmyndigheten har inställt sig för att höras vid ett 
sammanträde enligt 22 § förordningen (2005:142) om inskrivning 
av rätt till luftfartyg. 

Ersättning till vittne lämnas även i fall som avses i 36 kap. 
8 § rättegångsbalken. Förordning (2022:713).

7 § Reseersättning och traktamente får tillerkännas

1. enskild part som har beviljats ersättning av allmänna medel
enligt 11 kap. 6 § eller 21 kap. 12 § rättegångsbalken,

2. misstänkt eller tilltalad i brottmål som är berättigad till
ersättning enligt 31 kap. 2 eller 8 § rättegångsbalken,

3. enskild part eller ställföreträdare för enskild part vid
allmän förvaltningsdomstol eller Nämnden mot diskriminering,

4. part som är berättigad till ersättning enligt
utlänningslagen (2005:716) eller lagen (1991:572) om särskild
utlänningskontroll. Förordning (2008:957).

8 § Om den som har kallats i sådana fall som avses i 6 eller 7 § behöver
anlita vårdare eller annan för att kunna inställa sig, bestäms ersättning
för dennes inställelse enligt samma grunder som gäller för den som har
kallats.

9 § Ersättning med belopp som i varje särskilt fall prövas skäligt
får tillerkännas

1. sakkunnig för kostnad för inställelse vid allmän
förvaltningsdomstol eller Nämnden mot diskriminering,

2. den som har kallats till förhandling med stöd av 16 kap. 5 §
tredje stycket eller 7 § fastighetsbildningslagen (1970:988) och som
inte har rätt till ersättning på annan grund. Förordning (2008:957).

9 a § En ansökan om att ersättning för kostnader i samband med 
en parts inställelse ska betalas av allmänna medel enligt 
11 kap. 6 § eller 21 kap. 12 § rättegångsbalken, eller att 
ersättning till vittne ska betalas av allmänna medel enligt 
36 kap. 24 § andra stycket rättegångsbalken, ska innehålla 
uppgifter om det mål ansökan rör och om de kostnader som 
sökanden vill ha ersättning för. I ansökan ska det vidare 
lämnas uppgifter om sökandens ekonomiska förhållanden enligt 
ett formulär som Domstolsverket fastställer.

En skriftlig ansökan ska vara egenhändigt undertecknad av 
sökanden. Om ansökan skrivs under elektroniskt, ska det göras 
med en sådan avancerad elektronisk underskrift som avses i 
artikel 3 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 
nr 910/2014 av den 23 juli 2014 om elektronisk identifiering 
och betrodda tjänster för elektroniska transaktioner på den 
inre marknaden och om upphävande av direktiv 1999/93/EG, i den 
ursprungliga lydelsen.

Om det finns särskilda skäl får ansökan göras muntligen.
Förordning (2020:928).

9 b § Har upphävts genom förordning (2005:79).

10 § Beslut om ersättning meddelas utan dröjsmål. I beslutet anges i skilda
poster beloppen för reseersättning, traktamente och ersättning för
tidsspillan.

11 § Bestämmelserna om ersättning tillämpas också i fråga om förskott.
Förskott får dock avse endast reseersättning och traktamente. Förskottet
får begränsas till att gälla för tiden före inställelsen.

Till den som med stöd av lagen (1974:752) om nordisk vittnesplikt m.m.
kallas att höras som vittne eller målsägande skall rätten i samband med
kallelsen lämna förskott. Förskottet utbetalas, i den mån det ej lämnas i
form av färdbiljett, med check utställd i det lands valuta där kallelsen
skall delges. Anteckning om förskottet görs på kallelsen.

Övergångsbestämmelser

1982:805

1. Denna förordning träder i kraft den 1 november 1982, då förordningen
(1979:594) om ersättning till vittnen, m.m. och förordningen (1975:298)
om ersättning av allmänna medel till nordiskt vittne m.fl. skall upphöra
att gälla.

2. Hänvisas det i en förordning till en föreskrift som har ersatts av en
bestämmelse i denna förordning tillämpas i stället den nya bestämmelsen.

1994:1767

Denna förordning träder i kraft den 1 mars 1995. Föreskrifterna i 6 §
första stycket 4 tillämpas även i fråga om vårdnadshavare som skall
höras enligt 9 § lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga
lagöverträdare i dess lydelse före den 1 mars 1995.

1997:417

1. Denna förordning träder i kraft den 1 december 1997.

2. Äldre bestämmelser gäller fortfarande om rättshjälp har
beviljats enligt rättshjälpslagen (1972:429).