Lag (1905:38 s.1) om köp och byte av lös egendom 

Allmänna bestämmelser

1 § De i denna lag givna stadganden om säljares och köpares rättigheter
och skyldigheter lände till efterrättelse, såvitt ej annat är
uttryckligen överenskommet eller eljest må anses avtalat eller ock
följer av handelsbruk eller annan sedvänja.

Vad i denna lag är stadgat om köp skall i tillämpliga delar gälla i
fråga om byte.

Denna lag tillämpas inte i fall då lagen (1987:822) om internationella
köp är tillämplig. Lag (1987:823).

2 § Betingar man sig av annan, att han skall mot vederlag i penningar
något förfärdiga och ämnet därtill bestå, den beställning vare såsom köp
av lös egendom ansedd, dock ej där fråga är om uppförande av hus,
vattenverk eller annan byggnad.

3 § Köp, som ej avser bestämt gods utan allenast viss myckenhet av
angivet slag, kallas i denna lag leveransavtal, evad det skall av
säljaren fullgöras genast eller först å senare tid.

Har någon sålt viss myckenhet att ur bestämt gods uttagas, det köp vare
ock under leveransavtal inbegripet.

4 § Köp, som är slutet mellan köpmän i och för deras rörelse, kallas i
denna lag handelsköp.

Med köpman förstås i denna lag envar som skulle ha varit
bokföringsskyldig enligt bokföringslagen (1929:117), om denna gällt även
efter utgången av år 1976. Lag (1976:126).

Om köpeskillingens bestämmande i vissa fall

5 § Är köp slutet utan att priset blivit bestämt, erlägge köparen vad
säljaren fordrar, där det ej kan anses oskäligt.

6 § Varder vid handelsköp räkning å godset köparen tillställd, och
meddelar han ej så snart ske kan säljaren, att det i räkningen upptagna
pris icke godkännes, vare han pliktig att det pris gälda, där det ej
visas, att lägre pris blivit bestämt, eller ock det som fordrats är
uppenbart orimligt.

7 § Skall köpeskillingen beräknas efter godsets myckenhet, varde till
grund för beräkningen lagd den myckenhet godset utgör, då faran för dess
förstörelse övergår å köparen.

8 § I de fall, då köpeskillingen skall beräknas efter godsets vikt,
varde vikten av förpackning (taravikt) avräknad.

Om platsen för godsets avlämnande

9 § Godset skall avlämnas, där säljaren vid köpet hade sitt hemvist,
eller, om han idkade handel eller annan rörelse och köpet därmed ägde
samband, där rörelsen idkades; dock att, där godset veterligen fanns
annorstädes, avlämnandet skall äga rum där det fanns.

10 § Skall godset av säljaren försändas från en ort till en annan att
där av köparen mottagas, vare det att anse såsom avlämnat, då det
omhändertagits av någon, som åtagit sig dess forslande från den ort,
varifrån försändandet bör ske, eller, så framt det skall avsändas med
fartyg, då det är bragt innanför dess sida.

11 § Har säljaren att ombesörja godsets forslande till köparen utan att
likväl försändande från en ort  till en annan ifrågakommer, må ej godset
anses avlämnat, förrän det kommit i köparens besittning.

Om tiden för köpets fullgörande

12 § Är ej tid utsatt för fullgörande av vad enligt köpet åligger
säljaren eller köparen, och framgår ej av omständigheterna, att det
skall verkställas utan uppskov, varde det fullgjort vid anfordran.

13 § Där viss tidrymd är utsatt, inom vilken godset bör avlämnas, skall
rätten att närmare bestämma tiden för avlämnandet tillkomma säljaren,
med mindre av omständigheterna framgår, att det varit av hänsyn till
köparen, som tiden ej blivit närmare bestämd.

Om rätt att innehålla godset eller köpeskillingen

14 § Säljaren vare berättigad att hålla godset inne, till dess
köpeskillingen gäldas och köparen att innehålla köpeskillingen, till
dess godset hålles honom till handa.

15 § Skall godset försändas från den ort, där det bör avlämnas, vare
säljaren ej på grund av vad i 14 § är stadgat berättigad att undandraga
sig dess avsändande, men äge i stället hindra, att det å
bestämmelseorten utgives till köparen.

16 § Utfärdas i fall, som i 15 § avses, för godsets försändande fram
till bestämmelseorten konossement eller ock fraktsedel, som är så
inrättad, att säljaren efter dess utgivande till köparen ej äger över
godset förfoga, och är köpet att hänföra till handelsköp, skall godset
anses sålt att betalas emot nämnda handling efter ty i 71 § sägs.

Om faran för godset

17 § Intill dess godset är avlämnat stånde säljaren faran för att det av
våda förstöres, försämras eller minskas. Dock ligge vid köp av bestämt
gods, som skall av köparen avhämtas, faran å denne, så framt den tid är
inne, då han äger påkalla godsets avlämnande, samt godset hålles redo;
och vare förty köparen, änskönt godset må hava av våda förstörts,
försämrats eller minskats, pliktig att köpeskillingen gälda.

Om godsets avkastning

18 § Faller av godset avkastning förrän det skall avlämnas, den
tillfalle säljaren; dock vare köparen berättigad till avkastningen, där
den, efter vad med fog kunnat beräknas, skolat först efter nämnda tid
falla.

Avkastning, som faller efter det godset skolat avlämnas, tillfalle
köparen, där det ej kunnat med fog beräknas, att den skolat tidigare
falla.

19 § Köp av aktie skall anses omfatta den utdelning, som vid köpet ännu
ej förfallit till betalning, så ock den rätt till teckning av ny aktie,
som åtföljer eller kan komma att åtfölja sådan aktie, som köpet avser.

20 § Är köp slutet om räntebärande papper, äge köparen uppbära den
ränta, som vid köpet eller, där handlingen skall å senare tid avlämnas,
vid den tid var upplupen men ännu ej förfallen; och åligger köparen att
jämte den för handlingen bestämda köpeskillingen gälda vad mot sagda
ränta svarar, med mindre fordringen uppenbarligen blivit såld såsom
osäker.

Om dröjsmål å säljarens sida

21 § Varder godset ej i rätt tid avlämnat, och beror ej sådant av
köparen eller av händelse, för vilken han står faran, stånde till honom,
huruvida han vill kräva godsets avlämnande eller häva köpet.

Var dröjsmålet av ringa betydelse för köparen, eller hade säljaren
grundad anledning att sådant antaga, må ej köpet hävas, utan så är att
köparen betingat sig noggrant iakttagande av tiden för godsets
avlämnande; dock skall vid handelsköp varje dröjsmål medföra rätt till
köpets hävande, med mindre det, som fördröjt är, utgör allenast en ringa
del av godset.

22 § Skall godset avlämnas efter hand i särskilda poster, och varder
någon av dem fördröjd, vare köparen ej på grund av vad i 21 § är stadgat
berättigad att häva köpet i vidare mån, än såvitt rörer sagda post. Kan
upprepande av dröjsmålet skäligen befaras, äge köparen strax avvisa
jämväl vad senare skolat avlämnas. Stå posterna i det sammanhang, att
det skulle lända köparen till förfång att delvis vidbliva köpet, må det
i sin helhet hävas.

23 § Avser köpet bestämt gods, och lider köparen skada genom dröjsmål
med godsets avlämnande, njute han ersättning av säljaren, med mindre det
visas, att dröjsmålet icke kan tillräknas denne såsom försummelse.

24 § Är köpet att hänföra till leveransavtal, och uppstår skada genom
dröjsmål å säljarens sida, varde, ändå att dröjsmålet ej kan tillräknas
säljaren såsom försummelse, skadan av honom ersatt, utan så är att han
på grund av förbehåll vid köpet är från ersättningsskyldighet befriad,
eller ock möjligheten att fullgöra avtalet må anses utesluten i följd av
omständighet, som ej bort av säljaren vid köpets avslutande tagas i
beräkning, såsom förstörelse av allt gods av det slag eller det parti
köpet avser, eller krig, införselförbud eller därmed jämförlig händelse.


25 § Varder, i fall då köp häves och enligt 23 eller 24 § ersättning för
skada må utgå, utredning angående skadan ej förebragt, skall
ersättningen sättas till belopp, varmed vid den tid, då avlämnandet bort
ske, priset å sådant gods, som köpet avser, må hava överstigit
köpeskillingen.

26 § Är godset ej avlämnat, änskönt tiden, då sådant skolat ske, är
förfluten, och varder köparen av säljaren tillspord, huruvida han
oansett dröjsmålet vill mottaga godset, give han utan oskäligt uppehåll
säljaren därom meddelande eller have förlorat sin rätt att kräva godsets
avlämnande. Har säljaren ej framställt förfrågan, varom nu är sagt, vare
köparen likväl förlustig rätten att kräva godsets avlämnande, där han ej
inom rimlig tid meddelat säljaren, att han vill den rätt utöva.

27 § Finnes, då godset kommer köparen tillhanda eller han av säljaren
underrättas om dess avsändande, att det är avlämnat senare än ske bort,
och vill köparen å dröjsmålet tala, give han säljaren därom meddelande,
vid handelsköp genast och vid annat köp utan oskäligt uppehåll. Sker det
ej, vare köparen all talan förlustig. Vill på grund av dröjsmålet
köparen häva köpet, meddele han det säljaren utan oskäligt uppehåll
eller have förlorat sin rätt att köpet häva.

Om dröjsmål å köparens sida

28 § Varder ej i rätt tid köpeskillingen erlagd eller åtgärd, varav dess
utbekommande må bero, av köparen vidtagen, stånde till säljaren,
huruvida han vill häva köpet eller kräva dess fullgörande; dock må, där
dröjsmålet är av ringa betydelse, köpet ej hävas, med mindre det är att
till handelsköp hänföra.

Är godset kommet i köparens besittning, have säljaren ej makt att häva
köpet efter ty nu är sagt, så framt han ej därom gjort förbehåll eller
godset blivit av köparen avvisat.

29 § Är vid köp av gods, som skall avlämnas efter hand i särskilda
poster, köparen pliktig att erlägga betalning särskilt för varje post,
och inträffar i avseende å betalningen för någon post dröjsmål, som
enligt 28 § första stycket kan komma i betraktande, äge säljaren häva
köpet beträffande de poster, som senare skolat avlämnas, dock ej där all
anledning saknas att befara dröjsmålets upprepande.

30 § Där köp av säljaren häves efter ty här förut är sagt, skola i fråga
om hans rätt till skadeersättning de i 24 § givna stadganden äga
motsvarande tillämpning. Saknas utredning angående skadan, varde
ersättningen satt till belopp, varmed vid den tid, då dröjsmålet
inträdde, köpeskillingen må hava överstigit priset å sådant gods som
köpet avser.

31 § Är köpeskillingen ej erlagd eller annan köparens åtgärd, som i 28 §
avses, ej vidtagen, änskönt tiden, då sådant bort ske, är inne, och är
ej godset kommet i köparens besittning, vare säljaren, där han av
köparen tillspörjes, huruvida han oansett dröjsmålet vill vidbliva
köpet, pliktig att utan oskäligt uppehåll giva köparen meddelande därom.
Underlåtes det, have säljaren förlorat sin rätt att kräva köpets
fullgörande. Har köparen ej framställt förfrågan, varom nu sagt är, vare
säljaren likväl förlustig rätten att vidbliva köpet, där han ej inom
rimlig tid meddelat köparen, att han vill den rätt utöva.

32 § Varder senare än ske bort köpeskillingen erlagd eller annan åtgärd,
som i 28 § sägs, vidtagen, och vill säljaren utöva den rätt till köpets
hävande, som på sådan grund må honom tillkomma, meddele han det köparen
vid handelsköp genast och vid annat köp utan oskäligt uppehåll. Gör han
det ej, have förlorat sin rätt att häva köpet.

33 § Underlåter köparen att i rätt tid avhämta eller mottaga godset,
eller varder i följd av annat dröjsmål från hans sida godset ej till
honom utgivet, vare säljaren pliktig att om godset taga vård intill dess
dröjsmålet upphör eller han utövar den rätt att häva köpet, som enligt
28 § må honom tillkomma; dock att, där godset blivit försänt, det ej
åligger säljaren att å bestämmelseorten taga det i sin vård, med mindre
där finnes någon, som äger å hans vägnar omhändertaga godset, och sådant
kan ske utan väsentlig kostnad eller olägenhet.

34 § Kan, i fall som i 33 § avses, säljaren ej utan väsentlig kostnad
eller olägenhet fortfara med godsets vårdande, eller förfogar ej köparen
över godset inom skälig tid efter det han blivit därom tillsagd, äge
säljaren låta det för köparens räkning säljas å offentlig auktion; give
dock, såvitt ske kan, köparen i god tid underrättelse om tid och plats
för auktionen. Kan ej försäljning sålunda ske, eller är uppenbart, att
de med försäljningen förenade kostnader ej skulle kunna ur
köpeskillingen utgå, äge säljaren bortskaffa godset.

35 § Är gods, som säljaren enligt 33 § har att vårda, utsatt för
förskämning eller snar förstörelse, eller fordrar det alltför kostsam
vård, vare säljaren pliktig att låta godset för köparens räkning säljas
efter ty i 34 § är sagt.

36 § Har i följd av dröjsmål å köparens sida säljaren haft kostnad för
godsets vård eller annan särskild utgift, njute han av köparen
ersättning; äge ock rätt att till säkerhet för den ersättning godset
innehålla.

37 § Varder i följd av dröjsmål från köparens sida godset ej i rätt tid
avlämnat, och låg ej faran redan tillförene å köparen, skall den å honom
övergå, vid leveransavtal dock endast såvitt gods är för hans räkning
avskilt.

Om ränta å köpeskillingen

38 § I fråga om ränta å köpeskillingen gälla bestämmelserna i räntelagen
(1975:635).

Äger säljaren kräva betalning mot att gods eller dokument hålles köparen
tillhanda, utgår dock, även om förfallodagen ej är bestämd i förväg,
ränta enligt 6 § räntelagen från den dag säljaren framställer sådant
krav samt, till följd av att betalningen därvid ej erlägges, innehåller
gods eller dokument. Lag (1975:637).

Om köparens obestånd

39 § Har, i fall då anstånd med köpeskillingens erläggande är medgivet,
köparen efter köpets avslutande

blivit försatt i konkurs

eller fått till stånd offentlig ackordsförhandling utan konkurs

eller vid utmätning funnits sakna tillgång att betala sin gäld

eller, om han är köpman, inställt sina betalningar

eller eljest funnits vara på sådant obestånd, att det måste antagas, att
köpeskillingen ej varder rätteligen erlagd;

vare säljaren berättigad att, intill dess betryggande säkerhet ställes
för köpeskillingens gäldande, hålla godset inne eller, där det är
försänt men ej kommit i köparens besittning, hindra dess utgivande. Är
tiden för godsets avlämnande inne, och vill säljaren häva köpet, have
ock därtill lov, så framt ej ofördröjligen efter anmaning säkerhet
ställes för köpeskillingens gäldande. Lag (1921:236)

40 § Har köparen kommit i konkurstillstånd, och är ej tid inne vare sig
för godsets avlämnande eller för köpeskillingens erläggande, äge
säljaren kräva besked, huruvida konkursboet vill köpet tillträda. Gives
ej sådant besked utan oskäligt uppehåll, äge säljaren häva köpet.

41 § Varder, efter det köparen kommit i konkurstillstånd, godset utgivet
till konkursboet, och är ej köpeskillingen erlagd, äge säljaren kräva
godset åter, med mindre boet giver köpeskillingen ut eller, så framt den
ej är till betalning förfallen, förklarar sig vilja den gälda och
ställer betryggande säkerhet, där sådan av säljaren äskas.

Har boet avyttrat godset eller eljest däröver för egen räkning förfogat,
så att det ej kan återställas i väsentligen oförändrat skick, äge boet
ej draga sig från köpet undan.

Om fel eller brist i godset

42 § Är bestämt gods sålt och finnes däri fel, äge köparen häva köpet
eller fordra sådant avdrag å köpeskillingen, som mot felet svarar. Är
felet att anse såsom ringa, må ej köpet hävas, utan så är att säljaren
svikligen förfarit.

Saknade godset vid köpet egenskap, som kan anses tillförsäkrad, eller
har felet efter köpet uppkommit i följd av säljarens vanvård eller
försummelse, eller ligger svikligt förfarande säljaren till last, vare
han pliktig att ersätta köparen dennes skada.

43 § Finnes fel i gods, som till fullgörande av leveransavtal avlämnats,
äge köparen häva köpet eller kräva gillt gods; vare ock, där han ej vill
sålunda avvisa godset, berättigad att fordra det avdrag å
köpeskillingen, som mot felet svarar. Är felet att anse såsom ringa, må
ej godset avvisas, med mindre säljaren svikligen förfarit eller ock
avvetat felet å sådan tid, att han utan oskälig kostnad eller svårighet
kunnat till köpets fullgörande anskaffa felfritt gods.

Säljaren vare, ändå att felet ej kan anses bero av försummelse från hans
sida, pliktig att ersätta köparen dennes skada; dock skall vad i 24 § är
för där avsett fall stadgat angående befrielse från
ersättningsskyldighet äga motsvarande tillämpning.

44 § Fråga, huruvida fel vidlåder godset, skall, så framt ej felet
uppkommit genom säljarens vållande, bedömas med hänsyn till godsets
beskaffenhet vid den tid, då faran för dess förstörelse övergick på
köparen.

45 § Vad i 25 § är stadgat angående beräknande av skadeersättning, då
köp häves på grund av dröjsmål med godsets avlämnande, äge jämväl
tillämpning då köp varder hävt i följd av fel i godset.

46 § Finnes, i fall då godset skall avlämnas efter hand i särskilda
poster, någon av dem behäftad med fel, vare köparen ej på grund av vad
här förut är stadgat berättigad att häva köpet i vidare mån, än såvitt
rörer sagda post. Kan det skäligen befaras, att senare poster ock skola
befinnas felaktiga, må jämväl dessa strax avvisas. Stå posterna i det
sammanhang, att det skulle lända köparen till förfång att delvis
vidbliva köpet, må det i sin helhet hävas.

47 § Har köparen före köpet undersökt godset eller utan giltig anledning
undandragit sig att efterkomma anmaning därom, eller har han satts i
tillfälle att före köpet undersöka prov å godset, må fel, som han vid
undersökningen bort märka, ej av honom åberopas, med mindre säljaren
svikligen förfarit.

48 § Är gods sålt å auktion, äge köparen ej tala å fel i godset, med
mindre säljaren svikligen förfarit eller godset ej motsvarar den
beteckning, varunder det utbjudits.

Vad nu är stadgat äge dock ej tillämpning, där köpman låter å auktion
försälja lager av handelsvaror.

49 § Vill säljaren avhjälpa fel i godset eller vid leveransavtal avlämna
gillt gods i stället för det, som felaktigt är, låte köparen sig med
sådan rättelse nöja, där den kan äga rum, innan han enligt 21 § skulle
varit berättigad att häva köpet, och uppenbart är, att han ej skulle
hava kostnad eller olägenhet av att låta rättelsen ske; dock njute han i
varje fall den rätt till skadeersättning, som enligt här förut givna
stadganden må honom tillkomma.

50 § Vad här förut är föreskrivet om fel i godset skall i tillämpliga
delar gälla, där godset ej uppgår till full myckenhet men, efter vad
köparen måste antaga, är av säljaren avlämnat såsom fullt. Vill köparen
kräva det felande ut, have därtill lov, evad bristen är större eller
mindre.

51 § Vid handelsköp låte köparen, då godset avlämnats, eller, så framt
det är försänt, då det kommit honom till handa, så att han enligt 56 §
skulle vara pliktig att därom taga vård, föranstalta om sådan
undersökning av godset, som efter gott handelsskick kan ifrågakomma.

Skall prov å det gods, som sålt är eller av säljaren avses till köpets
fullgörande (utfallsprov), tillställas köparen, låte denne, så snart
provet kommit honom till handa, det undersöka efter ty nyss är i fråga
om godset stadgat.

52 § Yppas fel eller brist i godset, och vill köparen därå tala, give
därom säljaren meddelande, vid handelsköp genast och vid annat köp utan
oskäligt uppehåll. Gives ej sådant meddelande, änskönt köparen märkt
eller bort märka felet eller bristen, vare köparen all talan förlustig.

Vill köparen häva köpet eller vill han kräva annat gods, meddele han
sådant säljaren utan oskäligt uppehåll. Underlåtes det, må ej godset
avvisas eller felande gods utkrävas.

53 § Vad i 52 § är stadgat om förlust av rätten att tala å fel eller
brist äge ej tillämpning, där säljaren svikligen förfarit, ej heller där
han visat grov vårdslöshet och felet eller bristen länder köparen till
märklig skada.

54 § Har köparen ej inom två år från det godset av honom  mottagits
givit säljaren meddelande, att han vill tala å fel eller brist, have sin
talan förlorat, utan så är att säljaren åtagit sig att jämväl efter
nämnda tid svara för godset, eller svikligt förfarande ligger säljaren
till last. Lag (1985:717).

Bestämmelser i fråga om avvisande av gods och hävande av köp

55 § Är godset kommet i köparens besittning, vare denne, så framt han
vill enligt denna lag avvisa godset, pliktig att därom för säljarens
räkning taga vård, och njute han av säljaren ersättning för vården. Vad
i 34 och 35 §§ är stadgat i fråga om sålt gods, som skall av säljaren
vårdas för köparens räkning, äge motsvarande tillämpning beträffande det
gods köparen efter ty nu är sagt har i sin vård.

56 § Är godset försänt till köparen, och har denne satts i tillfälle att
på bestämmelseorten komma i besittning därav, vare han, där han vill
avvisa godset, pliktig att taga det i besittning för säljarens räkning,
där sådant kan ske utan erläggande av köpeskillingen, så ock eljest utan
väsentlig kostnad eller olägenhet. Vad sålunda är stadgat äge dock ej
tillämpning, så framt säljaren är tillstädes å bestämmelseorten eller
där finnes någon, som på grund av konossement eller eljest äger att för
säljarens räkning omhändertaga godset.

Tager köparen godset i besittning, äge stadgandena i 55 § tillämpning.

57 § Varder köp hävt enligt denna lag, äge säljaren ej återbekomma
godset med mindre han återbär vad han å köpeskillingen uppburit, men
vare ej heller pliktig att giva köpeskillingen ut med mindre han
återbekommer godset väsentligen oförändrat och oförminskat.

Är, då köp sålunda häves eller gods eljest avvisas, köparen berättigad
till ersättning av säljaren, äge han hålla godset inne till dess den
ersättning gäldas eller betryggande säkerhet ställes för dess gäldande.

58 § Vad i 57 § är stadgat om säljarens rätt att vid köpets hävande
återbekomma godset utgöre ej hinder för köparen att häva köpet, så framt
godset är av våda förstört, försämrat eller minskat, ej heller där det
undergått förändring allenast genom sin egen beskaffenhet eller till
följd av åtgärd, som för dess undersökande varit nödig, eller som eljest
av köparen vidtagits, innan fel eller brist, på grund varav han vill
häva köpet, märkts eller bort märkas.

Om hemulsskyldighet

59 § Finnes godset hava vid köpet tillhört annan än säljaren, vare
denne, ändå att han var i god tro, pliktig att ersätta köparen skada,
som av sagda anledning må honom tillskyndas.

Var, då köpet slöts, köparen ej i god tro, äge vad nu är sagt icke
tillämpning.

Om öppet köp

60 § Är öppet köp avtalat, och har godset blivit av säljaren avlämnat,
vare köparen ej berättigad att draga sig från köpet undan, med mindre
han inom bestämd tid eller, där bestämmelse om tiden ej träffats, utan
oskäligt uppehåll giver säljaren till känna, att han ej vill godset
behålla. Intill dess godset återlämnas, stånde köparen faran för dess
förstörelse, försämring eller minskning.

Om vissa meddelanden enligt denna lag

61 § Är sådant meddelande från köparens sida, som avses i 6, 26, 27, 52
eller 54 §, inlämnat för befordran med post eller telegraf eller eljest
på ändamålsenligt sätt avsänt, och varder det försenat eller kommer det
icke fram, må ej den omständighet föranleda, att avsändaren förlorat
talan eller rättighet. Lag samma vare i fråga om meddelande från
säljarens sida, varom i 31 eller 32 § är sagt.

Om betydelsen av vissa vid köp brukliga uttryck

62 § Är gods sålt fritt ombord (fob)  med angivande av viss ort,
skall på köparen ankomma att befrakta fartyg eller tinga skeppsrum, som
erfordras för godsets fortskaffande från sagda ort.

Säljaren åligger att på egen bekostnad försända godset till
lastningsorten samt vidtaga de åtgärder i avseende å godsets inlastning,
som enligt lag eller sedvänja där ankomma på avlastare.

Godset skall anses avlämnat, då det kommit innanför fartygets sida, och
stånde, intill dess sådant skett, säljaren faran, evad köpet avser
bestämt gods eller är att till leveransavtal hänföra.

Den omständighet, att fartyget är av köparen befraktat eller skeppsrum
av honom tingat, medföre icke skyldighet för köparen att före godsets
framkomst till bestämmelseorten det undersöka, och utgöre ej heller
hinder för säljaren att utöva sådan rätt, som i 15, 28 eller 39 § är
nämnd.

Köparen åligger att erlägga betalning mot konossement efter ty i 71 §
sägs, ändå att sådan betalning ej är utfäst.

63 § Varder gods sålt fraktfritt (cost and freight, c & f, cf)
med angivande av viss bestämmelseort, åligger säljaren att på egen
bekostnad försända godset till den ort.

Godset skall anses avlämnat, då det blivit för befordran omhändertaget
såsom i 10 § sägs.

Köparen åligger att erlägga betalning mot konossement eller fraktsedel
efter ty i 71 § sägs, ändå att sådan betalning ej är utfäst.

Köparen vare, ändå att köpeskillingen icke är till betalning förfallen
då godset framkommer, pliktig att i avräkning å köpeskillingen erlägga
frakt, som ej är av säljaren gulden. Ej må den omständighet, att
köpeskillingen sålunda till en del erlagts i förtid, medföra rätt för
köparen att vid återstodens gäldande njuta ränteavdrag.

64 § De föreskrifter, som enligt 63 § gälla för köp, som där avses, äge
jämväl tillämpning, då gods blivit med angivande av viss bestämmelseort
sålt cif (cost, insurance, freight) eller caf (co|åt,
assurance, fret).

Utöver vad i sagda § är stadgat åligger vid köp, varom nu är fråga,
säljaren att, efter ty sedvanligt är, försäkra godset mot fara, för
vilken det under vägen är utsatt. Underlåtes det och varder ej i följd
därav köpet hävt, njute köparen ersättning för skada, som i följd av
underlåtenheten uppstår; vare ock berättigad att själv taga försäkring
och låta kostnaden därför avräknas å köpeskillingen.

65 § Är gods, som skall försändas från ort till annan, sålt fritt
(franco)  eller levererat eller fritt levererat å
angiven ort, må ej godset anses avlämnat förrän det framkommit till
sagda ort.

Varder ordet levererat brukat i förening med något av uttrycken
fraktfritt, cif eller caf, skall utan
hinder därav vad om dessa senare uttryck är i denna lag sagt till alla
delar äga tillämpning.

66 § Är vid leveransavtal godsets myckenhet angiven med uttryck, som
lämnar utrymme för val (cirka, från-till eller dylikt),
ankomme på säljaren att träffa valet, där ej av omständigheterna
framgår, att det varit av hänsyn till köparen, som myckenheten ej blivit
bestämt angiven.

Är beteckningen cirka brukad, skall den avvikelse från angiven
myckenhet, som må anses medgiven, utgöra, där fråga är om hel
fartygslast, tio för hundra och eljest fem för hundra.

67 § Har vid köp av gods, som skall sjöledes tillsändas köparen, godset
betecknats såsom fartygslast, och varder jämväl annat gods av
säljaren inlastat, vare köparen, där sådant kan lända honom till
olägenhet, berättigad att häva köpet; njute ock, evad köpet häves eller
icke, ersättning för skada.

68 § Är tiden för vidtagande av åtgärd i avseende å godsets avlämnande
eller mottagande bestämd till början (primo) av en månad, varde
åtgärden vidtagen sist å månadens tionde dag. Med mitten (medio)
av en månad förstås månadens elfte till och med tjugonde dag samt
med månadens slut (ultimo) dess återstående dagar.

Vid köp av värdepapper skall med början av en månad förstås dess första
helgfria dag, med mitten av en månad dess femtonde dag eller, om den
infaller å helgdag, nästa helgfria dag, och med månadens slut dess sista
helgfria dag.

69 § Har säljaren förbundit sig till avskeppning eller avlastning
inom viss tid, skall det åtagande anses fullgjort, då
godset blivit före den bestämda tidens utgång inlastat.

Varder konossement utfärdat, och framgår ej av konossementet, att
inlastningen är i rätt tid verkställd, äge köparen avvisa godset.

70 § Är gods sålt att betalas kontant, vare säljaren ej
pliktig att låta godset utgivas till köparen, med mindre köpeskillingen
gäldas. Varder det ändock utgivet, åligger köparen att genast sin
betalningsskyldighet fullgöra.

71 § Har köparen förbundit sig att erlägga betalning mot konossement
eller att mot erhållande av konossement godkänna växel, som av
säljaren drages, vare han ej berättigad att undandraga sig betalning
eller godkännande på den grund, att godset ej framkommit eller han ej
haft tillfälle att det undersöka.

Då betalning eller godkännande kräves, skall säljaren hålla köparen till
handa, förutom konossementet, räkning å godset samt, där det skall av
säljaren försäkras, jämväl försäkringsbrev.

Vad sålunda är föreskrivet äge motsvarande tillämpning där köparen
förbundit sig att mot sådan fraktsedel, som i 16 § är nämnd, erlägga
betalning eller godkänna växel.

Övergångsbestämmelser

1985:717

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1986. I fråga om avtal som har
ingåtts före ikraftträdandet gäller dock äldre bestämmelser.

1987:823

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. I fråga om avtal
som har ingåtts före ikraftträdandet gäller dock äldre bestämmelser.

1990:931

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1991.

Genom lagen upphävs lagen (1905:38 s. 1) om köp och byte av lös egendom
med den begränsningen att de hänvisningar till den lagen som finns i
lagen (1914:45) om kommission, handelsagentur och handelsresande skall
fortsätta att gälla.

I fråga om avtal som har ingåtts före ikraftträdandet gäller dock äldre
bestämmelser.