Expropriationslag (1972:719) 

1 kap. Inledande bestämmelser

1 § Fastighet, som tillhör annan än staten, får tagas i anspråk genom
expropriation enligt denna lag med äganderätt, nyttjanderätt eller
servitutsrätt. Genom expropriation får även särskild rätt till fastighet
upphävas eller begränsas, om rättigheten tillkommer annan än staten.

2 § I denna lag förstås med särskild rätt till fastighet
nyttjanderätt, servitut och rätt till elektrisk kraft samt
liknande rätt. Utan hinder av att tomträtt enligt 13 kap. 26 §
jordabalken vid expropriation är likställd med fast egendom får
sådan rätt upphävas eller begränsas genom expropriation.
Bestämmelsen i 1 § om särskild rätt gäller ej renskötselrätt
enligt rennäringslagen (1971:437) eller vägrätt.

Bestämmelserna i denna lag om fastighet tillämpas också i fråga
om byggnad eller annan anläggning inom annans fastighet.
Lag (2005:941).

3 § Exproprieras fastighet med äganderätt, upphör sådan särskild rätt
till fastigheten som tillkommit genom frivillig upplåtelse, om ej
rättigheten skall lämnas orubbad på grund av förordnande i
expropriationstillståndet eller överenskommelse som fastställts av
domstolen. Förordnande att särskild rätt skall bestå får meddelas endast
om det uppenbarligen är utan betydelse för den rätt som tillkommer
borgenär med panträtt i fastigheten. Överenskommelse som nämnts nyss får
fastställas endast om de borgenärer som har panträtt i fastigheten eller
fastighet som är gemensamt intecknad med denna och vilkas rätt beröres
av åtgärden har lämnat medgivande till fastställelsen. Medgivande
fordras dock ej av borgenär för vars rätt beståndet av rättigheten är
väsentligen utan betydelse.

Annan särskild rätt till fastigheten än som avses i första stycket
består efter expropriationen, om ej annat har förordnats i
expropriationstillståndet.

Första och andra styckena gäller ej särskild rätt som tillkommer staten.
Sådan rättighet rubbas icke genom expropriationen. Vad som sagts nu
gäller också vägrätt som tillkommer annan än staten.

Genom expropriationen upphör fastighetens ansvar för fordran. Detta
gäller dock ej fordran som åtnjuter förmånsrätt enligt 6 § 1
förmånsrättslagen (1970:979).

4 § Nyttjanderätt eller servitut, som har tillskapats genom
expropriation, har företräde framför annan rätt till fastigheten med
undantag av särskild rätt som har tillskapats genom expropriation eller
annat tvångsförvärv eller vid fastighetsbildning eller på liknande sätt.
Särskild rätt som tillkommer staten och vägrätt som tillkommer annan än
staten rubbas dock icke i något fall genom expropriationen.

5 § Om särskild rätt till fastighet exproprieras eller rubbas genom
expropriation, gäller bestämmelserna om expropriation av fastighet i
tillämpliga delar, om ej annat anges.

Bestämmelserna i denna lag om sakägare gäller ej innehavare av fordran
för vilken fastigheten svarar.

6 § har upphävts genom lag (1983:659)

7 § Uppkommer fråga om ersättning för skada eller intrång som har
uppstått efter det att expropriationsmålet har avgjorts och som ej
kunnat förutses i målet, är denna lag ej tillämplig.

2 kap. Expropriationsändamålen

1 § Expropriation får ske för att ge en kommun möjlighet att 
förfoga över mark eller annat utrymme som med hänsyn till den 
framtida utvecklingen krävs för tätbebyggelse eller därmed 
sammanhängande anordning. 

Expropriation för ändamål som anges i första stycket får avse 
endast mark eller annat utrymme inom kommunens eget område. 

Inom tätbebyggt område får expropriation ske endast om 

1. det med skäl kan antas att marken eller utrymmet inom 
överskådlig tid kommer att beröras av byggnads- eller 
anläggningsåtgärd, som är av väsentlig betydelse från allmän 
synpunkt, eller 

2. det med hänsyn till intresset av att främja ett planmässigt 
byggnadsskick eller av annan därmed jämförlig orsak är 
angeläget att kommunen får rådighet över marken eller 
utrymmet.

Med motsvarande tillämpning av första-tredje styckena får 
expropriation ske till förmån för regioner eller 
kommunalförbund, som handhar sådan angelägenhet som första 
stycket avser att främja. Lag (2019:850).

2 § Expropriation får ske för att bereda utrymme för anläggning som
tillgodoser allmänt behov av samfärdsel, transport eller annan
kommunikation.

3 § Expropriation får ske för att tillgodose allmänt behov av elektrisk
kraft eller annan drivkraft, vatten, värme eller likartad nyttighet
eller av att bortföra eller oskadliggöra avloppsvatten eller annan
orenlighet.

Skall ledning för nyttighet som avses i första stycket eller för
avloppsvatten eller annan orenlighet ingå i ledningsnät av betydelse för
riket eller för viss ort eller är intrånget av ledningen ringa i
jämförelse med nyttan därav, får expropriation ske även om allmänt behov
av ledningen ej föreligger.

Första stycket gäller ej sådant ianspråktagande av fastighet för
tillgodogörande av vattenkraft eller för gruvdrift varom bestämmelser
finns i annan lag.

4 § Expropriation får ske för att bereda utrymme åt näringsverksamhet
eller anläggning därför av större betydelse för riket eller orten eller
för viss befolkningsgrupp.

Första stycket gäller ej sådant ianspråktagande av fastighet för
gruvdrift varom bestämmelser finns i annan lag.

5 § Expropriation får ske för att upprätta skydds- eller säkerhetsområde
eller bereda utrymme för särskild anordning, om området eller
anordningen behövs till skydd mot naturhändelse som är menlig från
allmän synpunkt, mot vatten- eller luftförorening eller mot menlig
inverkan i övrigt från industri eller annan anläggning.

6 § Expropriation får ske för det militära försvaret eller för annat
ändamål som är av särskild betydelse för totalförsvaret.

6 a § Expropriation får ske för att ge staten möjlighet att
förfoga över mark eller annat utrymme som genom en förestående
ändring av riksgränsen skall föras över till det andra landet.
Lag (2005:941).

7 § Expropriation får ske för att försätta eller hålla fastighet i
tillfredsställande skick, när grov vanvård föreligger eller kan befaras
uppkomma.

7 a § Expropriation får ske för att tillgodose den allmänna fiskevården
eller för vetenskapliga undersökningar och försök i fråga om fiske. Lag
(1981:535).

8 § Expropriation får ske för att bevara bebyggelse eller
fornlämning med ett högt historiskt eller kulturhistoriskt
värde eller bereda tillräckligt utrymme däromkring.
Lag (2013:539).

9 § Expropriation får ske för att bevara område som nationalpark,
naturreservat eller naturminne eller för att annars tillgodose
väsentligt behov av mark eller anläggning för idrott eller friluftsliv,
om marken eller anläggningen är avsedd att hållas tillgänglig för
allmänheten.

10 § Även i annat fall än som avses i 1, 2, 3, 4, 5, 6, 6 a, 
7, 7 a, 8 eller 9 § får expropriation ske för att tillgodose 
behov av utrymme för byggnad, lokal eller annan anläggning för 
verksamhet som staten, en kommun, en region eller ett 
kommunalförbund har att tillgodose eller som annars är av 
väsentlig betydelse för riket eller orten eller för en viss 
befolkningsgrupp. Lag (2019:850).

11 § Ska genom statens, en kommuns, en regions eller ett 
kommunalförbunds försorg inom ett visst område vidtas en 
byggnads- eller anläggningsåtgärd som kan föranleda 
expropriation enligt 1, 2, 3, 4, 5, 6, 6 a, 7, 7 a, 8, 9 eller 
10 § och kan med skäl antas att åtgärden medför ett väsentligt 
ökat värde för en fastighet i områdets omedelbara närhet eller 
avsevärt ökar möjligheterna att utnyttja en sådan fastighet, 
får fastigheten exproprieras av den som vidtar åtgärden, om 
det med hänsyn till kostnaderna för åtgärden och övriga 
omständigheter är skäligt. Det som sagts nu om fastighet 
tillämpas också på särskild rätt till fastighet.
Lag (2019:850).

12 § Expropriationstillstånd ska inte meddelas, om ändamålet 
lämpligen bör tillgodoses på annat sätt eller olägenheterna av 
expropriationen från allmän och enskild synpunkt överväger de 
fördelar som kan vinnas genom den.

Expropriation till förmån för någon annan än staten, en 
kommun, en region eller ett kommunalförbund får ske endast om 
den exproprierande på ett betryggande sätt kan svara för att 
den exproprierade egendomen används för det avsedda ändamålet.
Lag (2019:850).

3 kap. Tillstånd till expropriation m.m.

1 § Fråga om tillstånd till expropriation prövas av regeringen.

Regeringen kan dock överlämna till länsstyrelsen eller, när särskilda
skäl föreligger, till annan myndighet att pröva fråga om tillstånd till
expropriation, om ansökningen ej har bestritts eller ärendet från allmän
och enskild synpunkt är av mindre vikt. Lag (1979:896).

2 § Ansökan om expropriationstillstånd skall vara skriftlig och ange

1. yrkandet och de omständigheter på vilka det grundas,

2. fastighet som beröres av expropriationen,

3. namn och adress på samtliga för sökanden kända sakägare.

I övrigt skall sökanden inge den utredning som kan anses behövlig i
varje särskilt fall.

2 a § Om ansökan om expropriationstillstånd avser en fastighet
som ägs av ett upplöst bolag eller en annan upplöst
sammanslutning, får överförmyndaren förordna god man som avses
i 11 kap. föräldrabalken att företräda sammanslutningen i
frågor som rör expropriationen.

Om en god man behöver förordnas enligt första stycket, skall
regeringen eller den myndighet som avses i 1 § andra stycket
anmäla detta hos överförmyndaren. Lag (2005:189).

3 § Om den som ansöker om expropriationstillstånd har
nyttjanderätt till fastigheten och tillstånd beviljas, har
sökanden rätt att utan hinder av vad som annars skulle gälla
nyttja fastigheten i samma omfattning som tidigare till dess
att expropriationen är fullbordad eller till den fardag som
inträffar närmast efter tre månader från det att
expropriationstillståndet förföll eller expropriationsrätten
förverkades. I avvaktan på att tillståndsfrågan blir slutligt
avgjord kan förordnas att sökanden icke mot sitt bestridande
får skiljas från fastigheten tidigare än på den fardag, som
inträffar närmast efter tre månader från det att ansökan
prövades. Saknas bestämmelse om fardag, inträder i stället
skyldigheten att flytta när tre månader förflutit från det att
expropriationstillståndet förföll eller expropriationsrätten
förverkades eller från det att expropriationsansökningen
prövades.

Nyttjar sökanden med stöd av första stycket fastigheten utöver
den dag då nyttjanderätten annars skulle ha upphört, har
fastighetsägaren rätt till skälig ersättning för det fortsatta
nyttjandet. Kan överenskommelse om ersättningen ej träffas,
bestämmes den av mark- och miljödomstolen.

Kommer expropriation ej till stånd och är sökandens rätt att
föra bort egen byggnad eller annat från fastigheten begränsad
enligt avtal eller lag till viss tid efter nyttjanderättens
upphörande, skall tiden räknas från den dag då sökanden enligt
första stycket skall lämna fastigheten.

Första-tredje styckena äger motsvarande tillämpning på fall då
sökande har servitutsrätt till fastigheten. Lag (2010:996).

4 § I expropriationstillstånd skall bestämmas vad expropriationen skall
omfatta och med vilken rätt expropriationen skall ske.

Föreligger särskilda svårigheter för sökanden att, innan han börjat
utföra de åtgärder för vilka expropriation sökes, i detalj ange vad som
behöver tagas i anspråk, kan tillstånd ges till expropriation i
huvudsaklig överensstämmelse med vad som angivits på karta eller på
marken eller på annat sätt.

5 § Om det behövs särskilda föreskrifter för att trygga att den
exproprierade egendomen användes för det avsedda ändamålet, skall sådana
meddelas i samband med expropriationstillståndet. Det ankommer på
länsstyrelsen att se till att meddelade föreskrifter efterleves.
Länsstyrelsen får därvid förelägga vite.

6 § Ett expropriationstillstånd förfaller, om saken inte har fullföljts
genom ansökan om stämning till domstol inom ett år från det att
tillståndet beviljades.

Har expropriationstillståndet förfallit enligt första stycket eller
enligt 5 kap. 15 § andra stycket eller 18 § tredje stycket eller har
expropriationstillståndet upphävts enligt 10 § och begärs därefter nytt
expropriationstillstånd till egendomen av samma sökande och på samma
expropriationsgrund som tidigare, kan sådant tillstånd beviljas endast
om särskilda skäl föreligger. Lag (1988:211).

7 § Expropriationsrätt får övergå från innehavaren på annan endast efter
medgivande av den myndighet som har meddelat expropriationstillståndet.

8 § Har expropriationstillstånd meddelats beträffande en del
av en fastighet och lider en återstående del av fastigheten
synnerligt men genom expropriationen eller det sätt på vilket
den exproprierade delen används, ska rätten förordna om
expropriation av den del som lider sådant men, om ägaren
begär det. Ska nyttjanderätt eller servitut upplåtas och
vållar detta synnerligt men för fastigheten eller någon del
av den, ska rätten på begäran av ägaren förordna om
expropriation av område som lider sådant men.

Ska endast en del av en fastighet exproprieras eller ska
nyttjanderätt eller servitut upplåtas, har den exproprierande
rätt till sådan utvidgning av expropriationen som avses i
första stycket, om detta skulle medföra endast en ringa
höjning av den expropriationsersättning som tillkommer
fastighetsägaren och denne inte har ett beaktansvärt intresse
av att behålla den återstående delen av fastigheten.

Vid tillämpning av andra stycket ska kostnaden för åtgärd som
avses i 4 kap. 1 § fjärde stycket räknas in i
expropriationsersättningen. Lag (2010:832).

9 § Har beslut i fråga som avses i detta kapitel meddelats av annan
förvaltningsmyndighet än regeringen, föres talan mot myndighetens beslut
hos regeringen genom besvär. Lag (1979:896).

10 § Regeringen skall upphäva ett expropriationstillstånd helt eller
delvis, om förhållandena sedan tillståndet meddelades har ändrats så att
förutsättningarna för tillståndet inte längre föreligger.

Frågor om upphävande av expropriationstillstånd prövas på anmälan av den
domstol som handlägger expropriationsmålet. Sådan anmälan får göras
endast om fastighetsägaren har visat sannolika skäl för att tillståndet
skall upphävas. Lag (1988:211).

4 kap. Expropriationsersättning

1 § För en fastighet som exproprieras i sin helhet ska, i den
mån inte annat följer av vad som sägs nedan, löseskilling
betalas med ett belopp som motsvarar fastighetens
marknadsvärde. Exproprieras en del av en fastighet, ska
intrångsersättning betalas med ett belopp som motsvarar den
minskning av fastighetens marknadsvärde, som uppkommer genom
expropriationen. Uppkommer i övrigt skada för ägaren genom
expropriationen, ska även sådan skada ersättas.

Därutöver ska ytterligare löseskilling respektive
intrångsersättning betalas med 25 procent av marknadsvärdet
respektive marknadsvärdeminskningen. Detta gäller dock inte
när expropriation sker för ändamål som avses i 2 kap. 7 §.

Expropriationsersättning ska inte betalas för mark eller
annat utrymme som ingår i allmän väg och som enligt en
detaljplan ska användas för en sådan allmän plats för vilken
kommunen är huvudman.

Har den exproprierande åtagit sig att vidta åtgärd för att
minska skada, ska hänsyn tas till det när ersättningen enligt
första stycket bestäms, om åtagandet är sådant att det
skäligen bör godtas av den ersättningsberättigade.

Exproprieras fastighet till vilken den exproprierande har
nyttjanderätt eller servitutsrätt, ska vid bestämmande av
fastighetens värde hänsyn inte tas till förbättring, vilken
fastigheten har vunnit genom arbete eller kostnad, som den
exproprierande eller föregående innehavare, vars rätt har
övergått till denne, lagt ned på fastigheten utöver vad som
ålegat honom. Lag (2010:832).

2 § Om det företag för vars genomförande en fastighet
exproprieras har medfört inverkan av någon betydelse på
fastighetens marknadsvärde, ska löseskillingen bestämmas på
grundval av det marknadsvärde som fastigheten skulle ha haft
om sådan inverkan inte hade förekommit. Detta gäller dock
endast om det är skäligt med hänsyn till förhållandena i
orten eller till den allmänna förekomsten av likartad
inverkan under jämförliga förhållanden.

Om expropriationen avser en del av en fastighet, ska det som
sägs i första stycket om beräkning av marknadsvärde tillämpas
i fråga om värdet före expropriationen.

Om en fastighet exproprieras enligt 2 kap. 11 §, ska denna
paragraf tilllämpas på värdestegring som beror på den åtgärd
som utgör grund för expropriationen.

Om löseskillingen eller intrångsersättningen med tillämpning
av första stycket bestäms med bortseende från värdeminskning,
ska 1 § andra stycket inte tillämpas på den del av
ersättningen som därmed tillkommer. Lag (2010:832).

3 § Har upphävts genoom lag (2010:832).

3 a § Expropriationsersättning för mark eller annat utrymme som
enligt en detaljplan skall användas för allmän plats skall
bestämmas med hänsyn till de planförhållanden som rådde närmast
innan marken eller utrymmet angavs som allmän plats.
Lag (2005:941).

4 § Har fastigheten i sin helhet tillträtts eller övergått på den
exproprierande enligt 6 kap. 10 §, skall vid bestämmande av
expropriationsersättningen hänsyn icke tagas till sådan ändring i
fastighetens värde som uppkommer därefter. Detsamma gäller i fall då
fastigheten endast delvis har tillträtts eller övergått på den
exproprierande, om ej värdeändringen beror på att den återstående delens
skick ändras.

Har höjning i allmänna prisläget skett efter det att fastigheten
tillträddes eller övergick på den exproprierande enligt 6 kap. 10 §,
skall ersättningen jämkas med hänsyn därtill.

5 § Har åtgärd vidtagits i uppenbar avsikt att höja den ersättning, som
den exproprierande har att erlägga, skall, om skäl föreligger till det,
ersättningen bestämmas så som om åtgärden icke vidtagits.

Exproprieras särskild rätt till fastighet, skall första stycket, i fall
då åtgärd vidtagits av fastighetens ägare i avsikt som anges där,
tillämpas så att den exproprierande erhåller gottgörelse genom minskning
av den ersättning som tillkommer ägaren.

5 kap. Rättegången i expropriationsmål m.m.

1 § Första domstol i expropriationsmål är mark- och
miljödomstol. Lag (2010:996).

2 § Expropriationsmål upptages av den mark- och miljödomstol
inom vars område fastigheten är belägen.

Skall expropriation ske av fastigheter som är belägna inom
olika mark- och miljödomstolars områden och bör fastigheterna
vid bestämmandet av expropriationsersättningen lämpligen
behandlas som en enhet, upptages frågan om expropriationen av
den av mark- och miljödomstolarna som regeringen eller, efter
regeringens förordnande, annan myndighet bestämmer.
Lag (2010:996).

3 § Sådant yrkande från den exproprierande eller sakägare som har
samband med expropriationen men rör rättsförhållande som ej skall prövas
enligt denna lag får prövas i expropriationsmålet, om det är lämpligt.

4 § Talan i expropriationsmål får väckas av den som har sökt eller
erhållit tillstånd till expropriation. Har tillstånd meddelats och har
fastigheten eller del därav tillträtts av den exproprierande, får även
fastighetens ägare eller annan sakägare, vars rätt beröres av
tillträdet, väcka talan.

5 § Väckes talan av den exproprierande, skall han i stämningsansökningen
uppge

1. de omständigheter på vilka han grundar sin talan,

2. yrkande som framställes,

3. namn och adress på samtliga för honom kända sakägare,

4. den ersättning han erbjuder och de omständigheter varpå erbjudandet
grundas,

5. de skriftliga bevis han åberopar,

6. den tidpunkt då han önskar tillträda egendomen eller, om tillträde
har skett, dagen för detta,

7. de omständigheter som betingar domstolens behörighet, om denna ej
framgår av vad som annars anföres.

Första stycket 1 -- 3, 5 och 7 äger motsvarande tillämpning när talan
väckes av annan än den exproprierande.

5 a § Om talan avser en fastighet som ägs av ett upplöst bolag
eller en annan upplöst sammanslutning, får överförmyndaren
förordna god man som avses i 11 kap. föräldrabalken att
företräda sammanslutningen i frågor som rör expropriationen.

Om en god man behöver förordnas enligt första stycket, skall
domstolen anmäla detta hos överförmyndaren. Lag (2005:189).

6 § Avvisas inte stämningsansökan, ska mark- och
miljödomstolen, om ansökningen gjorts av den exproprierande,
utfärda stämning på fastighetsägaren och övriga kända sakägare.
Har ansökningen gjorts av annan, ska domstolen utfärda stämning
på den exproprierande och kalla övriga kända sakägare att
inträda som parter i rättegången. Kallelse delges sakägare på
sätt som är föreskrivet för stämning i tvistemål.

I stämning som utfärdas på den exproprierande ska denne anmodas
att lämna uppgifter i de avseenden som anges i 5 § första
stycket 3–6.

Stämning eller kallelse som avses i första stycket ska alltid
utfärdas på okända sakägare, som möjligen finns. Bestämmelserna
om kungörelsedelgivning i delgivningslagen (2010:1932) äger
därvid motsvarande tillämpning. Kan det med fog antas att det
inte finns några okända sakägare, får meddelande som avses i
49 § andra stycket samma lag anslås i mark- och miljödomstolens
lokal i stället för att införas i tidning. Lag (2010:1986).

7 § Fastighetsägaren skall, även om han ej ansökt om stämning,
uppge sakägare som är kända för honom. Underlåter han det utan
giltigt skäl och uppstår skada för sakägare till följd av
underlåtenheten, skall han ersätta skadan. Mark- och
miljödomstolen skall erinra honom härom i stämning eller
kallelse eller på annat sätt. Lag (2010:996).

8 § Har sakägare uppgivits eller annars blivit känd sedan stämning
utfärdats och har han ej kommit tillstädes, äger 6 § första stycket
motsvarande tillämpning.

9 § Den exproprierande skall förete gravationsbevis beträffande
fastigheten. Är egendom som skall exproprieras samfälld för två eller
flera fastigheter med skilda ägare, behöver dock gravationsbevis företes
endast om domstolen begär det.

10 § Innebär expropriation att fastighetsindelningen ändras, skall den
exproprierande överlämna karta med beskrivning över området i två
exemplar till domstolen. Kartan och beskrivningen skall vara upprättade
av lantmäterimyndigheten med motsvarande tillämpning av vad som
är föreskrivet för fastighetsbildningsförrättning. Ny gräns skall vara
utmärkt av lantmäterimyndigheten i enlighet med vad som är
föreskrivet beträffande gräns som tillkommer genom fastighetsbildning.

Innebär expropriationen att nyttjanderätt eller servitut bildas eller
begränsas, skall vad som i första stycket sägs om karta med beskrivning
äga motsvarande tillämpning. Lag (995:1402).

11 § Talan i expropriationsmål kan med laga verkan riktas mot den för
vilken lagfart senast är beviljad eller sökt, även om denne före talans
väckande har överlåtit fastigheten. Den till vilken fastigheten sålunda
överlåtits har i målet samma ställning som om överlåtelsen skett under
rättegången. Om tvist angående äganderätten är antecknad i
fastighetsregistrets inskrivningsdel, kan talan riktas mot den som
innehar fastigheten med äganderättsanspråk.

Ny ägare får ej rubba vare sig överenskommelse som förre ägaren ingått
eller annan åtgärd som vidtagits i målet och som är bindande för förre
ägaren. Lag (2000:238).

12 § Mark- och miljödomstolen skall under förberedelsen verka
för att utredningen i målet får den inriktning och omfattning
som är lämplig med hänsyn till målets beskaffenhet. Därvid
skall domstolen såvitt möjligt se till att onödig utredning
icke förebringas i målet.

Om det ej är uppenbart obehövligt, skall mark- och
miljödomstolen så snart det kan ske genom särskilt beslut
meddela parterna vilken utredning som enligt domstolens mening
bör förebringas i målet (utredningsbeslut). Har
utredningsbeslut meddelats beträffande viss del av målet, får
nytt beslut i samma del meddelas endast om särskilda skäl
föreligger. Lag (2010:996).

13 § En undersökning enligt 3 kap. 4 § lagen (2010:921) om
mark- och miljödomstolar ska genomföras, om det inte måste
antas att sådan undersökning saknar betydelse. Lag (2010:996).

14 § Domstolen får handlägga och avgöra målet utan hinder av parts
utevaro.

15 § Återkallas talan om expropriation helt eller delvis, skall målet
avskrivas i den delen. Återkallelse är dock utan verkan, såvitt gäller
egendom som har övergått på den exproprierande enligt 6 kap. 10 §. Är
fråga om egendom som i annat fall har tillträtts av den exproprierande,
skall målet prövas utan hinder av återkallelsen, om sakägare vars rätt
beröres av tillträdet begär det. Detsamma gäller om sakägare återkallar
talan om expropriation och den exproprierande begär att målet prövas.

Avskrives målet helt eller delvis på grund av återkallelse av den
exproprierande, är expropriationstillståndet i den delen förfallet.

16 § Har skada uppstått för sakägare på grund av expropriationsanspråk
som återkallats och avskrives målet i den delen, skall den
exproprierande ersätta skadan.

Första stycket tillämpas också när domstolen avslutar målet med
anledning av att tillstånd till expropriation vägrats eller upphävts
eller tillstånd förfallit enligt 18 § tredje stycket.

Innan avskrivning sker på grund av återkallelse av den exproprierande
skall han, om han har fått tillstånd till expropriationen, hos
länsstyrelsen ställa säkerhet för ersättning som avses i första stycket,
såvida icke samtliga sakägare förklarat sig avstå från att yrka sådan
ersättning. Lag (1988:211).

17 § Är det av väsentlig betydelse för den exproprierande, får domstolen
på yrkande av denne genom beslut medge att egendom som skall avstås
genom expropriation tillträdes utan hinder av att expropriationen ej har
blivit fullbordad (enkelt förhandstillträde). Under samma
förutsättningar får domstolen genom dom medge att sådan egendom skall,
innan lagakraftägande dom i fråga om expropriationsersättningen
föreligger, övergå till den exproprierande med samma rätt som om
expropriationen fullbordats (kvalificerat förhandstillträde).

Domstolen får på yrkande av fastighetsägaren besluta att enkelt
förhandstillträde skall ske, om den exproprierande ej visar att
tillträde skulle medföra avsevärd olägenhet för honom.

Om det ej är uppenbart att expropriationsersättningen blir obetydlig,
skall domstolen på yrkande av den exproprierande, fastighetsägaren eller
annan sakägare, vars rätt beröres av tillträdet, föreskriva att den
exproprierande innan förhandstillträde sker utger förskott på den
expropriationsersättning som slutligt fastställes.

Domstolen skall vidare föreskriva att den exproprierande innan
förhandstillträde sker ställer säkerhet hos länsstyrelsen för den
slutliga expropriationsersättningen, till den del den överstiger
förskott som avses i tredje stycket, jämte den ränta som kan komma att
utgå enligt 6 kap. 16 § första stycket. Lag (1979:896).

18 § I dom eller beslut om medgivande till förhandstillträde enligt 17 §
första stycket skall domstolen ange när medgivandet tidigast får
utnyttjas. Tiden skall bestämmas så, att fastighetsägaren och annan,
vars rätt beröres, får skäligt rådrum. Medgivande får icke utnyttjas
förrän den exproprierande har fullgjort vad domstolen föreskrivit enligt
17 § tredje och fjärde styckena.

Domstolen skall vidare ange den tid inom vilken den exproprierande
senast skall ha fullgjort vad domstolen har föreskrivit. Har den
exproprierande icke inom utsatt tid fullgjort sina åligganden, är
medgivandet till förhandstillträde förfallet.

I beslut om förhandstillträde enligt 17 § andra stycket skall domstolen
ange när tillträde senast skall ske. Tiden skall bestämmas så, att den
exproprierande och annan, vars rätt beröres, får skäligt rådrum.
Domstolen skall vidare ange den tid inom vilken den exproprierande
senast skall ha fullgjort vad domstolen har föreskrivit enligt 17 §
tredje och fjärde styckena. Har den exproprierande icke inom utsatt tid
fullgjort sina åligganden, är expropriationstillståndet i den delen
förfallet.

Sker enkelt förhandstillträde, är innehavare av sådan särskild rätt till
fastigheten som enligt 1 kap. 3 och 4 §§ rubbas genom expropriationen
icke längre berättigad att utöva rättigheten, i den mån den avser
egendom som omfattas av förhandstillträdet. Lag (1979:896).

19 § Mark- och miljödomstolen får förordna att medgivande till
enkelt förhandstillträde enligt 17 § första stycket får
utnyttjas utan hinder av att beslutet därom icke har vunnit
laga kraft. Sådant förordnande får meddelas endast under
förutsättning att den exproprierande hos länsstyrelsen ställt
säkerhet för det skadestånd som kan komma att utgå, om
domstolens beslut ändras. Lag (2010:996).

20 § Har den exproprierande tillträtt egendom som skall avstås genom
expropriation, får domstolen på yrkande av denne, fastighetsägaren eller
annan sakägare, vars rätt beröres av tillträdet, föreskriva att förskott
skall utgå på den expropriationsersättning som slutligt fastställes.
Sådan föreskrift får dock ej meddelas, om det är uppenbart att
förskottet blir obetydligt.

Har beslut i fråga om förskott meddelats på yrkande av viss sakägare,
får nytt yrkande av denne om förskott ej upptagas till prövning förrän
sex månader förflutit sedan det föregående beslutet vann laga kraft.

Förskott som avses i första stycket skall betalas inom en månad från det
beslutet därom vann laga kraft. Lag (1979:896).

21 § Före avgörande av fråga som avses i 17 -- 20 §§ skall parterna
erhålla tillfälle att yttra sig. Fråga om kvalificerat förhandstillträde
får avgöras utan huvudförhandling.

Fråga om förhandstillträde får prövas utan hinder av att
expropriationsersättning i viss del har blivit slutligt bestämd. Frågan
prövas i den instans där fastighetsägaren är part eller, om
fastighetsägaren slutligt har skilts från målet, i den lägsta instans
där någon del av målet är anhängig. Frågan får väckas utan stämning.

22 § Mot beslut, som mark- och miljödomstol meddelat under
rättegången i fråga som avses i 17, 18 eller 20 §, föres talan
särskilt.

Mot Mark- och miljööverdomstolens avgörande i fråga som avses i
17-20 §§ får talan ej föras. Lag (2010:996).

23 § Ersättning skall bestämmas särskilt för varje sakägare.
Löseskilling, intrångsersättning och annan ersättning skall bestämmas
var för sig.

Avser expropriation samtliga delägares andel i samfällighet eller del av
denna och finns för samfälligheten känd styrelse eller förvaltare med
rätt att uppbära medel som härrör från samfälligheten, kan domstolen
utan hinder av första stycket bestämma gemensam ersättning för delägarna
i den mån nedsättning icke skall ske enligt 6 kap. 1 § första stycket.

24 § När fastighet exproprieras, skall domstolen uppskatta såväl
fastighetens värde som värdet av särskild rätt som ej lämnas orubbad.
Medför särskild rätt minskning av värdet av fastighet som skall
exproprieras, skall uppskattningen av fastighetens värde ske med hänsyn
till den värdeminskning för fastigheten som rättigheten innebär. Skall
ersättning utgå till innehavare av sådan särskild rätt och svarar
fastigheten för beviljad eller sökt inteckning med bättre rätt, skall
domstolen uppskatta även det värde fastigheten har utan den särskilda
rättigheten.

Särskild uppskattning enligt första stycket tredje punkten behövs ej, om
nedsättning enligt 6 kap. 1 § första stycket icke skall äga rum.

25 § Ersättning får icke bestämmas till högre belopp än den
ersättningsberättigade har begärt.

Besväras fastigheten av beviljad eller sökt inteckning, får dock
löseskilling och intrångsersättning ej sättas lägre än som föranledes av
4 kap., om det icke är väsentligen utan betydelse för borgenärernas
rätt.

Är parterna överens om storleken av löseskilling eller
intrångsersättning, får domstolen meddela dom i enlighet därmed, om
medgivande lämnats av samtliga borgenärer som har panträtt i
fastigheten. Besväras fastigheten av gemensam inteckning, fordras
dessutom de medgivanden från fastighetsägare och fordringshavare som i
22 kap. 11 § jordabalken föreskrives för relaxation. Medgivande fordras
dock ej av den för vars rätt domstolens avgörande är väsentligen utan
betydelse.

Bestämmelserna i andra och tredje styckena om löseskilling och
intrångsersättning gäller ej ersättning till innehavare av särskild
rätt, om rättigheten upphör eller begränsas utan att fastigheten eller
del av fastigheten tages i anspråk med äganderätt, nyttjanderätt eller
servitutsrätt.

26 § Ersättning får ej bestämmas till lägre belopp än den exproprierande
erbjudit.

Har domstolen med stöd av denna lag förordnat om förskott, får den
slutliga ersättningen ej heller bestämmas till lägre belopp än det eller
de förskott som bestämts. Vad som sagts nu gäller icke förskott som
utgjort villkor för förhandstillträde, om medgivandet till
förhandstillträde har förfallit.

27 § Ersättning skall bestämmas i pengar att betalas på en gång.
Domstolen får dock på yrkande av part hänvisa sakägare att i särskild
rättegång vid mark- och miljödomstolen föra talan om ersättning för skada
eller intrång som ej lämpligen kan prövas i målet. Sådan talan skall
väckas genom ansökan om stämning inom den tid, högst tio år, som
domstolen bestämmer.

Yrkande som avses i första stycket får upptagas för sig och avgöras
särskilt. Mot beslut under rättegången i sådan fråga föres talan
särskilt. Lag (2010:996).

28 § Dom skall grundas på vad som förekommit vid syn eller annan
förhandling och vad handlingarna innehåller i övrigt.

29 § Högre rätt får, även om det ej följer av vad som i allmänhet
gäller, avgöra mål utan huvudförhandling, om huvudförhandling kan
antagas sakna betydelse och part ej begär sådan förhandling.

6 kap. Betalning av expropriationsersättning och fullbordande av
expropriation m.m.

1 § Löseskilling och intrångsersättning betalas genom nedsättning hos
länsstyrelsen i det län där fastigheten är belägen. Avser
expropriationsersättningen fastigheter i olika län, skall nedsättningen
ske hos den länsstyrelse som domstolen bestämmer.

Första stycket gäller ej ersättning till innehavare av särskild rätt, om
rättigheten upphör eller begränsas utan att fastigheten eller del av
fastigheten tages i anspråk med äganderätt, nyttjanderätt eller
servitutsrätt.

2 § Nedsättning enligt 1 § första stycket skall inte ske, om
fastigheten inte svarar för beviljad eller sökt inteckning
eller om de borgenärer som har panträtt i fastigheten medgett
att ersättningen utbetalas till den ersättningsberättigade. Om
fastigheten besväras av gemensam inteckning, gäller vad som
sagts nu endast om dessutom de medgivanden från fastighetsägare
och fordringshavare som i 22 kap. 11 § jordabalken föreskrivs
för relaxation föreligger. Medgivande fordras dock inte av den
för vars rätt expropriationen är väsentligen utan betydelse.

Nedsättning skall alltid ske om god man enligt 11 kap.
föräldrabalken förordnats att företräda en upplöst
sammanslutning i frågor som rör expropriationen.
Lag (2005:189).

3 § I samband med att domstolen bestämmer löseskilling och
intrångsersättning skall den ange i vad mån nedsättning skall ske.

4 § Expropriationsersättning som ej skall nedsättas utbetalas till den
ersättningsberättigade. Det åligger i sådant fall den exproprierande att
hos länsstyrelsen i det län där fastigheten är belägen anmäla och därvid
styrka att ersättningen har betalats. Avser ersättningen fastigheter i
olika län, äger 1 § första stycket andra punkten motsvarande
tillämpning.

5 § Bestämmelserna i 1 -- 4 §§ äger motsvarande tillämpning på förskott.

6 § Vid nedsättning eller anmälan skall den exproprierande till
länsstyrelsen ge in domen eller beslutet samt lagakraftbevis och vid
nedsättning dessutom gravationsbevis rörande fastigheten. Sker det ej,
skall länsstyrelsen anskaffa handlingarna på den exproprierandes
bekostnad.

7 § Expropriationsersättning skall nedsättas och anmälan skall ske inom
tre månader från det att dom, som medfört att samtliga frågor i saken
avgjorts, vunnit laga kraft.

Har fastigheten helt eller delvis tillträtts eller övergått på den
exproprierande enligt 10 §, skall nedsättning eller anmälan ske inom en
månad efter det att den dom, varigenom ersättningen bestämdes, vann laga
kraft.

8 § Skall expropriationsersättning ej utgå eller överstiger den slutliga
ersättningen icke vad som har utgått i form av förskott, åligger det den
exproprierande att anmäla detta till länsstyrelsen sedan samtliga frågor
i saken slutligt avgjorts. Anmälan behöver icke ske beträffande egendom
som har övergått på den exproprierande enligt 10 §.

9 § Expropriationen är fullbordad, när samtliga frågor i saken slutligt
avgjorts och den exproprierande inom föreskriven tid har fullgjort vad
som åligger honom enligt 1 § första stycket och 4 §. Detsamma gäller,
när den exproprierande gjort anmälan enligt 8 §. När expropriationen är
fullbordad, har den exproprierande rätt att genast tillträda egendomen.

Exproprieras tillbehör till fastighet med äganderätt, upphör tillbehöret
efter expropriationens fullbordan att höra till fastigheten, även om det
ej skiljes från denna. Ändring av fastighetsindelningen på grund av
expropriation sker, när expropriationen är fullbordad.

10 § Anmäler den exproprierande hos länsstyrelsen att han vill utnyttja
medgivande till kvalificerat förhandstillträde och visar han därvid att
domen om medgivande har vunnit laga kraft och att han inom föreskriven
tid har uppfyllt de villkor som knutits till medgivandet, övergår
egendomen genom anmälningen på den exproprierande med samma rätt som om
expropriationen hade fullbordats. Sker anmälan före den dag då
medgivandet tidigast får utnyttjas, övergår dock egendomen först nämnda
dag.

När egendomen har övergått på den exproprierande enligt första stycket,
äger 9 § andra stycket motsvarande tillämpning.

11 § Försummar den exproprierande att inom föreskriven tid
iakttaga vad som åligger honom enligt 1 § första stycket och 4 §
och har ej fastigheten helt eller delvis tillträtts eller
övergått på den exproprierande enligt 10 §, är
expropriationsrätten förverkad.

Om fastighetsägaren vill att expropriationen ändå skall
fullbordas, skall han inom tre månader efter förverkandet
begära det hos länsstyrelsen. Om han inte vill att
expropriationen skall fullbordas, får han hos
mark- och miljödomstolen visa att expropriationsrätten är förverkad.
Gör han det, skall domstolen anmäla förverkandet till
inskrivningsmyndigheten för anteckning i fastighetsregistrets
inskrivningsdel. Lag (2010:996).

12 § Har fastighetsägaren begärt att expropriationen skall fullbordas
utan hinder av att expropriationsrätten är förverkad enligt 11 § första
stycket och har ej anmälan enligt andra stycket i samma paragraf ägt
rum, skall länsstyrelsen låta uttaga expropriationsersättningen jämte
ränta enligt 16 § första stycket hos den exproprierande.

13 § Har fastigheten helt eller delvis tillträtts eller övergått på den
exproprierande enligt 10 § och försummar han att inom föreskriven tid
betala förskott enligt 5 kap. 20 § eller slutlig
expropriationsersättning, skall länsstyrelsen på begäran av den
ersättningsberättigade låta uttaga beloppet jämte ränta enligt 16 §
första stycket.

14 § Vid begäran som avses i 11 § andra stycket eller 13 § skall fogas
domen eller beslutet samt lagakraftbevis.

I fråga om uttagande av ersättning jämte ränta äger bestämmelserna i
utsökningsbalken om verkställighet av lagakraftägande dom i tvistemål,
varigenom betalningsskyldighet blivit någon ålagd, motsvarande
tillämpning. Lag (1981:792).

15 § Föreligger fall som avses i 12 eller 13 § och har samtliga frågor i
saken slutligt avgjorts, är expropriationen fullbordad, när den slutliga
expropriationsersättningen har kommit in till länsstyrelsen.

16 § I den mån expropriationsersättning betalas efter utgången av frist
som föreskrives i 7 § första eller andra stycket, skall den
exproprierande utge ränta på ersättningen från fristens utgång enligt
6 § räntelagen (1975:635). Har förhandstillträde ägt rum eller har
fastigheten helt eller delvis övergått på den exproprierande enligt
10 §, skall den exproprierande utge ränta på expropriationsersättningen
enligt 5 § räntelagen från den dag fastigheten tillträddes eller
övergick på den exproprierande till dess betalning sker eller ränta
skall utgå enligt första punkten i denna paragraf. Har fastigheten
endast delvis tillträtts eller övergått på den exproprierande och skulle
skyldighet att i sådant fall betala ränta på hela ersättningen vara
oskälig mot den exproprierande, får räntebeloppet jämkas.

Expropriation fullbordas utan hinder av att ränta enligt första stycket
ej betalas. Lag (1975:659).

17 § Medel som har nedsatts eller uttagits enligt detta kapitel skall
av länsstyrelsen utan dröjsmål placeras på ett räntebärande konto.
Lag (1994:511).

18 § Nedsatta eller uttagna medel skall jämte upplupen ränta
utbetalas av länsstyrelsen till den som är berättigad till
medlen.

Vid utbetalning av medel som enligt domstolens bestämmande
skall nedsättas skall, med de avvikelser som anges i tredje–
femte styckena, bestämmelserna om fördelning av köpeskilling
för fast egendom som sålts på exekutiv auktion tillämpas. Om
rätt för innehavare av pantbrev att avstå från sin rätt till
betalning och verkan därav finns särskilda bestämmelser.

Är fastigheten, förutom av inteckning, besvärad av särskild
rätt som minskar fastighetens värde och har sämre rätt än
inteckningen, skall borgenär som har panträtt på grundval av
inteckningen erhålla betalning som om fastigheten icke
besvärades av rättigheten, i den mån det krävs för att han
skall få full betalning för sin fordran. Ersättningen för
rättigheten skall minskas i motsvarande mån.

Har löseskilling eller intrångsersättning av domstolen bestämts
till högre belopp än fastighetens ägare har yrkat och uppstår
efter betalning av de fordringar som skall utgå ur ersättningen
överskott som ej faller inom det yrkade beloppet, skall
överskottet återställas till den exproprierande.

Om en god man förordnats för en upplöst sammanslutning, skall
dennes ersättning betalas med nedsatta medel före andra
fordringar. Lag (2005:189).

19 § Sammanträde för fördelningen hålles så snart det kan ske. Kallelse
till sammanträdet sändes minst två veckor i förväg till
fastighetsägaren, annan sakägare och kända innehavare av panträtt. De
skall i kallelsen uppmanas att anmäla sina anspråk senast vid samman
trädet. Föreligger särskilda skäl, skall kungörelse om sammanträdet
minst två veckor i förväg också föras in i Post- och Inrikes Tid
ningar. Lag (1977:706).

20 § Har domstolen enligt 5 kap. 27 § hänvisat sakägare att föra talan
om ersättning för skada eller intrång i särskild rättegång, äger 1 -- 7,
13, 14 och 16 -- 19 §§ motsvarande tillämpning i fråga om förskott eller
ersättning som bestämmes i sådan rättegång.

7 kap. Särskilda bestämmelser

1 § Har expropriationstillstånd beviljats, skall den
exproprierande svara för samtliga kostnader som uppkommit i
ärendet om tillstånd till expropriation, i målet vid mark- och
miljödomstolen och i ärendet om expropriationsersättningens
fördelning, allt i den mån ej annat följer av 18 kap. 6 eller
8 § rättegångsbalken eller vid en motsvarande tillämpning av
något av dessa lagrum.

Har sakägare vid mark- och miljödomstolen förebringat utredning
i strid med utredningsbeslut ersättes kostnaden för sådan
utredning endast i den mån utredningen haft betydelse för
utgången i målet. Lag (2010:996).

2 § Avslås ansökan om expropriationstillstånd eller återkallas
ansökningen innan tillstånd beviljats, skall sökanden svara för
kostnaderna i ärendet, i den mån ej annat följer vid en motsvarande
tillämpning av 18 kap. 6 eller 8 § rättegångsbalken.

3 § I högre rätt svarar den exproprierande för sina egna kostnader och
för kostnad som uppkommit för motpart genom att den exproprierande
fullföljt talan, i den mån ej annat följer av 18 kap. 6 eller 8 §
rättegångsbalken. I övrigt gäller 18 kap. rättegångsbalken beträffande
skyldigheten att svara för kostnad i högre rätt.

4 § Fråga om ersättning för kostnad som avses i 1 eller 2 §
prövas av mark- och miljödomstolen, även om frågan ej gäller
kostnad vid domstolen. Lag (2010:996).

5 § I avvaktan på att expropriationsmålet avgöres får mark-
och miljödomstolen förordna att förskott skall utgå på den
ersättning för rättegångskostnader vid domstolen som slutligt
fastställes.

Första stycket äger motsvarande tillämpning på
rättegångskostnader i högre rätt som uppkommit för motpart
genom att den exproprierande fullföljt talan.

Innan förordnande meddelas att förskott på rättegångskostnad
skall utgå till part, skall motparten erhålla tillfälle att
yttre sig. Mot beslut som mark- och miljödomstolen meddelat
under rättegången i sådan fråga föres talan särskilt. Mot
Mark- och miljööverdomstolens beslut i frågan får talan ej
föras. Lag (2010:996).

6 § Vill någon för expropriation upprätta karta över fastighet
som annan äger eller innehar eller annars undersöka
fastigheten, får länsstyrelsen föreskriva att tillträde till
fastigheten för sådan undersökning skall lämnas under viss tid.

Undersökningsarbetet skall utföras så att minsta skada och
intrång vållas. I trädgård, liknande plantering eller park får
träd ej skadas eller fällas utan ägarens samtycke eller
medgivande av länsstyrelsen. För skada och intrång utgår
ersättning. Talan om ersättning väckes vid den mark- och
miljödomstol inom vars område fastigheten är belägen.
Lag (2010:996).

7 § Har säkerhet som ska ställas enligt denna lag inte 
godkänts av den, till vars förmån den ställs, prövas 
säkerheten av länsstyrelsen. 

Borgen får godkännas av länsstyrelsen endast om borgensman 
svarar som för egen skuld och, om två eller flera tecknat 
borgen, de svarar solidariskt.

Staten, kommuner, regioner och kommunalförbund behöver inte 
ställa säkerhet. Lag (2019:850).

8 § Talan mot länsstyrelsens beslut i fråga som avses i 6 eller 7 §
föres hos regeringen genom besvär. Lag (1979:896).


Övergångsbestämmelser

1987:123

1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 1987.

2. Exproprieras mark som enligt en före utgången av år 1978 fastställd
och vid ikraftträdandet gällande stads- eller byggnadsplan var avsedd
för enskilt bebyggande och väcks talan före utgången av juni 1997, skall
expropriationsersättningen, om markens ägare begär det, bestämmas med
hänsyn till de planförhållanden som rådde vid ikraftträdandet.

Vad som sägs i första stycket skall även tillämpas i fråga om annan plan
eller bestämmelse som enligt 17 kap. 4 § första stycket plan- och
bygglagen (1987:10) gäller som detaljplan.

3. Exproprieras mark som enligt en vid ikraftträdandet gällande stads-
eller byggnadsplan var avsedd för annat än enskilt bebyggande och väcks
talan före utgången av juni 1991, skall expropriationsersättningen, om
markens ägare begär det, bestämmas med hänsyn till de planförhållanden
och de ersättningsprinciper som gällde vid ikraftträdandet.

Vad som sägs i första stycket skall även tillämpas i fråga om annan plan
eller bestämmelse som enligt 17 kap. 4 § första stycket plan- och
bygglagen (1987:10) gäller som detaljplan.

4. Vid bestämmande av expropriationsersättning för mark inom områden med
stads- eller byggnadsplan skall 4 kap. 3 § andra stycket i sin lydelse
före ikraftträdandet tillämpas.

1988:211

Denna lag träder i kraft den 1 juni 1988.

Den äldre lydelsen av 3 kap. 6 § gäller fortfarande i fråga om
expropriationstillstånd som har meddelats före ikraftträdandet.
Tidsfristen inom vilken expropriationssaken skall fullföljas vid domstol
får dock förlängas endast om ansökan om förlängning har gjorts före
ikraftträdandet. Förlängning får medges med högst ett år.

1995:1492

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1996.

2. Äldre bestämmelser gäller fortfarande i fråga om
fastighetsbildningsmyndigheter som inrättats enligt lagen (1971:133)
om kommunal fastighetsbildningsmyndighet och
fastighetsregistermyndighet.

2010:832

1. Denna lag träder i kraft den 1 augusti 2010.

2. Äldre föreskrifter gäller fortfarande för
expropriationsersättningen, om tillståndet till expropriation
har beviljats före ikraftträdandet.

3. Särskilda bestämmelser om hur expropriationslagens
ersättningsbestämmelser övergångsvis ska gälla finns i
följande lagar:

a) lagen (2010:815) om ändring i miljöbalken,

b) lagen (2010:816) om ändring i fastighetsbildningslagen
(1970:988),

c) lagen (2010:817) om ändring i rennäringslagen (1971:437),

d) lagen (2010:818) om ändring i väglagen (1971:948),

e) lagen (2010:819) om ändring i ledningsrättslagen
(1973:1144),

f) lagen (2010:820) om ändring i anläggningslagen (1973:1149),

g) lagen (2010:821) om ändring i bostadsförvaltningslagen
(1977:792),

h) lagen (2010:822) om ändring i skogsvårdslagen (1979:429),

i) lagen (2010:823) om ändring i lagen (1985:620) om vissa
torvfyndigheter,

j) lagen (2010:824) om ändring i plan- och bygglagen
(1987:10),

k) lagen (2010:825) om ändring i lagen (1987:11) om
exploateringssamverkan,

l) lagen (2010:826) om ändring i lagen (1988:950) om
kulturminnen m.m.,

m) lagen (2010:827) om ändring i minerallagen (1991:45),

n) lagen (2010:828) om ändring i bostadsrättslagen (1991:614),
o) lagen (2010:829) om ändring i lagen (1995:1649) om byggande
av järnväg,

p) lagen (2010:830) om ändring i lagen (2004:875) om särskild
förvaltning av vissa elektriska anläggningar, och

q) lagen (2010:831) om ändring i lagen (2006:449) om skydd för
störningskänslig forskning. Lag (2011:1047).

2010:1941

1. Denna lag träder i kraft den 1 april 2011.

2. Äldre bestämmelser gäller om ett beslut om delgivning enligt
15–17 §§ delgivningslagen (1970:428) har fattats före den 1
april 2011 eller om en handling har skickats eller lämnats före
denna tidpunkt.