Lag (2014:1344) med kompletterande bestämmelser till EU:s tåg-, fartygs- och busspassagerarförordningar

Tåg-, fartygs- och busspassagerarförordningarna

1 § I denna lag finns bestämmelser som kompletterar 

1. Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2021/782 av 
den 29 april 2021 om rättigheter och skyldigheter för 
tågresenärer (tågpassagerarförordningen),

2. Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1177/2010 
av den 24 november 2010 om passagerares rättigheter vid resor 
till sjöss och på inre vattenvägar och om ändring av 
förordning (EG) nr 2006/2004 (fartygspassagerarförordningen), 
och 

3. Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 181/2011 
av den 16 februari 2011 om passagerares rättigheter vid 
busstransport och om ändring av förordning (EG) nr 2006/2004 
(busspassagerarförordningen). Lag (2023:263).

1 a § Av 4 § lagen (2015:953) om kollektivtrafikresenärers 
rättigheter följer att artiklarna 8, 9.1 och 17-20 i 
tågpassagerarförordningen inte ska tillämpas på vissa 
trafiktjänster som annars skulle falla in under förordningens 
tillämpningsområde. 

Av 3 a § järnvägstrafiklagen (2018:181) följer att 
tågpassagerarförordningen inte ska tillämpas på järnvägstrafik 
som uteslutande bedrivs för historiska ändamål eller 
turiständamål, med undantag för artiklarna 13 och 14. 
Lag (2023:263).

1 b § Av 5 § lagen (2015:953) om kollektivtrafikresenärers 
rättigheter följer att artiklarna 3, 4.1, 5, 6, 8 och 19–23 i 
busspassagerarförordningen ska tilllämpas på vissa 
trafiktjänster som annars inte skulle falla in under 
förordningens tilllämpningsområde. Lag (2015:956).

Tillsyn över att förordningarna följs

2 § Den eller de myndigheter som regeringen bestämmer utövar
tillsyn över att de skyldigheter som följer av tåg-, fartygs-
och busspassagerarförordningarna fullgörs.

3 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer
får meddela föreskrifter om avgifter för tillsyn enligt tåg-,
fartygs- och busspassagerarförordningarna.

Sanktioner

4 § Skyldighet att lämna information föreskrivs för 
järnvägsföretag, biljettutfärdare, stationsförvaltare, 
researrangörer, transportörer, resebyråer, terminaloperatörer 
och hamnmyndigheter i 

1. artiklarna 4, 6.3, 9, 11.3, 11.4, 12.2, 20.1, 20.4, 22, 
28.3 och 30 i tågpassagerarförordningen,

2. artiklarna 8.5, 9.2-9.4, 10, 12.3, 13.3, 16, 22 och 23 i 
fartygspassagerarförordningen, och 

3. artiklarna 10.2, 10.5, 11.2-11.5, 13.2, 14.5, 20, 24 och 25 
i busspassagerarförordningen. 

Om information inte lämnas enligt någon av de bestämmelser som 
anges i första stycket, ska marknadsföringslagen (2008:486) 
tillämpas, med undantag av 29-36 §§ om 
marknadsstörningsavgift. Sådan information ska anses vara 
väsentlig enligt 10 § tredje stycket den lagen. 
Lag (2023:263).

5 § Andra skyldigheter än att lämna information föreskrivs för 
järnvägsföretag, biljettutfärdare, stationsförvaltare, 
researrangörer, transportörer, resebyråer och 
terminaloperatörer i 

1. artiklarna 5, 11.1, 11.2, 11.4, 12.1, 20.3, 20.5, 21, 23, 
24, 28.1, 28.2, 28.4 och 29 i tågpassagerarförordningen,

2. artiklarna 4, 7-8.4, 9.1, 10-13.2, 15.4 och 24 i 
fartygspassagerarförordningen, och

3. artiklarna 4, 8, 9, 10.1, 10.3, 10.4, 11.1, 13-15, 17.3, 26 
och 27 i busspassagerarförordningen. 

Den som inte fullgör en sådan skyldighet får åläggas att göra 
det. Åläggandet får förenas med vite. En talan om ett sådant 
åläggande väcks vid Patent- och marknadsdomstolen av 
Konsumentombudsmannen. 

I ett tillsynsärende om en skyldighet som avses i första 
stycket tillämpas 42-45 a §§ marknadsföringslagen (2008:486) 
och det som i övrigt gäller enligt den lagen vid tillämpning 
av de bestämmelserna. Lag (2023:263).

6 § I ett fall som inte är av större vikt får
Konsumentombudsmannen meddela ett föreläggande om ett sådant
åläggande som avses i 5 §. Bestämmelserna i 28 §
marknadsföringslagen (2008:486) ska då tillämpas.

7 § Den myndighet som utövar tillsyn över fullgörandet av de 
skyldigheter som anges i artiklarna 6.4, 10, 26 och 27 i 
tågpassagerarförordningen, artikel 14 i 
fartygspassagerarförordningen och artikel 16.1 i 
busspassagerarförordningen får meddela de förelägganden som 
behövs för att bestämmelserna ska följas. 

Ett sådant föreläggande får förenas med vite. Lag (2023:263).

Befogenhet att utse bussterminaler

8 § Regeringen eller, efter regeringens bestämmande, en
statlig myndighet eller de regionala
kollektivtrafikmyndigheter som avses i lagen (2010:1065) om
kollektivtrafik får i det enskilda fallet besluta om att utse
bussterminaler där assistans för personer med
funktionsnedsättning eller nedsatt rörlighet ska
tillhandahållas i enlighet med busspassagerarförordningen.

Överklagande

9 § Tillsynsmyndighetens beslut om föreläggande enligt 7 §
får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Detsamma
gäller ett beslut av en statlig myndighet eller en regional
kollektivtrafikmyndighet om att utse en bussterminal enligt
8 §.

Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten.