Förordning (1977:818) om tillämpning av en konvention den 28 juni 1976 mellan Sverige och Förbundsrepubliken Tyskland om ersättning vid arbetslöshet 

Den konvention mellan Sverige och Förbundsrepubliken Tyskland om
ersättning vid arbetslöshet som har undertecknats den 28 juni 1976 skall
lända till efterrättelse här i riket från och med den 1 januari 1978.

Konventionen bifogas denna förordning i svensk och tysk text som bilaga.


Som bevis om tyskt medborgarskap skall vid tillämpning av konventionen
gälla pass eller annat intyg om medborgarskap, som har utfärdats av
Förbundsrepubliken Tysklands behöriga myndigheter eller av behörig
myndighet i Västberlin.

Vid tillämpning av artikel 19 mom. 1 i konventionen skall
arbetsmarknadsstyrelsen vara behörig svensk myndighet.

Bilaga

Konvention
mellan Konungariket Sverige och Förbundsrepubliken Tyskland om
ersättning vid arbetslöshet

Konungariket Sverige och Förbundsrepubliken Tyskland

VILKA ÖNSKAR reglera sina förbindelser i fråga om social trygghet vid
arbetslöshet, har överenskommit om följande:

AVDELNING I

Allmänna bestämmelser

Artikel 1

Definitioner

I denna konvention förstås med uttrycken

1. "territorium"

med avseende på Förbundsrepubliken Tyskland det område, inom vilket
Förbundsrepubliken Tysklands grundlag gäller, med avseende på
Konungariket Sverige dess territorium;

2. "medborgare"

med avseende på Förbundsrepubliken Tyskland en tysk i den för
Förbundsrepubliken Tyskland gällande grundlagens mening, med avseende på
Konungariket Sverige en person med svenskt medborgarskap;

3. "lagstiftning"

lagar, förordningar, kungörelser och andra allmänna rättsföreskrifter
rörande de i artikel 2 mom. 1 angivna grenarna av social trygghet;

4. "behörig myndighet"

med avseende på Förbundsrepubliken Tyskland, förbundsministern för
arbete och sociala frågor,

med avseende på Konungariket Sverige, regeringen eller den myndighet
regeringen bestämmer;

5. "försäkringsorgan"

med avseende på Förbundsrepubliken Tyskland, förbundsanstalten för
arbetsfrågor,

med avseende på Konungariket Sverige

-- vad angår arbetslöshetsförsäkringen, arbetsmarknadsstyrelsen och de
erkända arbetslöshetskassorna

-- vad angår arbetslöshetsstödet, arbetsmarknadsstyrelsen och dess
regionala organ (länsarbetsnämnder);

6. "sysselsättning"

en sysselsättning eller verksamhet enligt den tillämpliga
lagstiftningen;

7. "arbetslöshetsstöd"

med avseende på Förbundsrepubliken Tyskland, den av avgifter oberoende
ersättningen vid arbetslöshet (s.k. arbetslöshetshjälp), med avseende på
Konungariket Sverige, den av avgifter oberoende ersättningen vid
arbetslöshet (kontant arbetsmarknadsstöd).

Artikel 2

Sakligt tillämpningsområde

1. Konventionen är, i den mån ej annat däri föreskrives, tillämplig på

1) den tyska lagstiftningen rörande arbetslöshetsförsäkring och
arbetslöshetshjälp;

2) den svenska lagstiftningen rörande arbetslöshetsförsäkring och
arbetslöshetsstöd (kontant arbetsmarknadsstöd).

2. Vid denna konventions tillämpning beaktas icke sådan lagstiftning i
fördragsslutande stat, som följer av annan mellanstatlig överenskommelse
eller av överstatlig rätt eller som avser tillämpningen av sådan
överenskommelse eller rätt.

Artikel 3

Personligt tillämpningsområde

Likabehandling

1. Konventionen omfattar, om i det följande ej annat sägs, vad angår
arbetslöshetsförsäkringen, envar som är underkastad den i artikel 2
angivna lagstiftningen oavsett medborgarskap, vad angår
arbetslöshetsstödet, de fördragsslutande staternas medborgare.

2. I den mån konventionen enligt mom. 1 eller bestämmelserna i avdelning
II är tillämplig endast på de fördragsslutande staternas medborgare,
skall med sådana medborgare jämställas

a) flyktingar enligt artikel 1 i konventionen den 28 juli 1951 angående
flyktingars rättsliga ställning samt protokollet den 31 januari 1967
till nämnda konvention,

b) statslösa enligt artikel 1 i konventionen den 28 september 1954
angående statslösa personers rättsliga ställning, allt under
förutsättning, att de har sitt hemvist inom den fördragsslutande statens
territorium.

3. De personer som enligt mom. 1 och 2 omfattas av konventionen skall
vara likställda i fråga om rättigheter och skyldigheter enligt de
fördragsslutande staternas i artikel 2 angivna lagstiftning, om ej annat
föreskrivs i artikel 24.

Artikel 4

Verkan av inkomster eller sysselsättningsförhållanden på avgiftsplikt
och ersättning i den andra fördragsslutande staten

I den mån enligt lagstiftningen i den ena fördragsslutande staten en
ersättning enligt sociallagstiftningen eller annan inkomst eller viss
sysselsättning har rättsverkan på avgiftsplikten eller rätten till
försäkring eller ersättning enligt denna konvention, skall samma verkan
tillkomma även liknande ersättning och liknande inkomster från den andra
fördragsslutande staten samt liknande sysselsättning i denna stat.

Artikel 5

Tillämplig lagstiftning

1. Om ej annat föreskrivs i mom. 2, skall rätten till försäkring och
avgiftsplikten bestämmas enligt lagstiftningen i den fördragsslutande
stat inom vars territorium den förvärvsarbetande är sysselsatt, även om
arbetsgivaren finns inom den andra fördragsslutande statens territorium.


2. Om enligt artikel 6--8 och 10 i konventionen om social trygghet
mellan Förbundsrepubliken Tyskland och Konungariket Sverige i fråga om
försäkringspliktig sysselsättning icke skall tillämpas den lagstiftning
som gäller på sysselsättningsorten, utan i stället den andra
fördragsslutande statens lagstiftning, så skall denna stats lagstiftning
tillämpas även inom ramen för denna konventions sakliga
tillämpningsområde.

3. Denna konvention berör icke de bestämmelser i Wienkonventionen om
diplomatiska förbindelser och Wienkonventionen om konsulära
förbindelser, som hänför sig till den i artikel 2 mom. 1 angivna
lagstiftningen.

AVDELNING II

Ersättningsrätt

1. Allmänt

Artikel 6

I fråga om ersättningsanspråk och förfarandet tillämpas lagstiftningen i
den fördragsslutande stat inom vars territorium anspråket reses, om icke
annat föreskrivs i denna avdelning.

2. Arbetslöshetsförsäkring

Artikel 7

Sammanräkning av i de fördragsslutande staterna tillgodoräkningsbara
tider

1. Vid fastställande av ersättningsanspråket skall

a) i Förbundsrepubliken Tyskland den tid under vilken den arbetslöse
varit medlem i svensk arbetslöshetskassa och varit sysselsatt i
Konungariket Sverige anses som tid varunder avgiftspliktig
sysselsättning utförts i Förbundsrepubliken Tyskland;

b) i Konungariket Sverige tid varunder en avgiftspliktig sysselsättning
utförts i Förbundsrepubliken Tyskland anses som tid under vilken den
arbetslöse varit medlem i svensk arbetslöshetskassa och varit sysselsatt
i Konungariket Sverige;

c) vad gäller medborgare i någon av de fördragsslutande staterna,
beaktas även sådana tider av medlemskap, sysselsättning samt av
avgiftspliktig sysselsättning vilka i det enskilda fallet skall beaktas
i den andra fördragsslutande staten på grund av mellanstatliga fördrag
eller de Europeiska gemenskapernas rättsordning.

2. Reser den arbetslöse ersättningsanspråket i Förbundsrepubliken
Tyskland, är mom. 1 tillämpligt endast om den arbetslöse,

a) sedan han inlett vistelsen i Förbundsrepubliken Tyskland, har utövat
en enligt den tyska lagstiftningen avgiftspliktig sysselsättning under
minst fyra veckor eller

b) är tysk medborgare eller

c) återvänder till Förbundsrepubliken Tyskland efter att ha varit medlem
i svensk arbetslöshetskassa och varit sysselsatt i Konungariket Sverige
samt hans senaste avgiftspliktiga sysselsättning enligt tysk
lagstiftning icke ligger längre tillbaka i tiden än tolv månader, räknat
från dagen för ansökan.

3. Reser den arbetslöse ersättningsanspråket i Konungariket Sverige, är
mom. 1 tillämpligt endast om den arbetslöse,

a) sedan han inlett vistelsen i Konungariket Sverige, varit medlem i
svensk arbetslöshetskassa och sysselsatt i Konungariket Sverige under
minst fyra veckor eller

b) är svensk medborgare eller

c) återvänder till Konungariket Sverige efter att ha utövat en enligt
tysk lagstiftning avgiftspliktig sysselsättning samt hans medlemskap i
svensk arbetslöshetskassa och sysselsättning i Konungariket Sverige icke
ligger längre tillbaka i tiden än tolv månader, räknat från dagen för
ansökan.

4. Tider, som enligt lagstiftningen i en fördragsslutande stat jämställs
med tider av medlemskap och sysselsättning eller av avgiftspliktig
sysselsättning, skall beaktas även i den andra staten, dock längst för
tid för vilken denna stats lagstiftning medger tillgodoräkning av
jämställda tider.

Artikel 8

Minskning av ersättningstidens längd

1. Ersättningstidens längd skall minskas med den tid för vilken ett
försäkringsorgan i den andra staten har beviljat den arbetslöse
arbetslöshetsersättning under de tolv månaderna närmast före dagen för
ansökan, dock ej i den mån som den arbetslöse efter uppbärande av denna
ersättning har fullgjort en ny kvalifikationstid.

2. Har ersättning tillfälligt eller varaktigt vägrats, har en sådan
åtgärd samma verkan under samma tid på anspråk som den arbetslöse reser
mot försäkringsorgan i den andra fördragsslutande staten.

Artikel 9

Flyttning under uppbärande av ersättning

Flyttar medborgare i den ena fördragsslutande staten under uppbärande av
ersättning från arbetslöshetsförsäkringen till den andra
fördragsslutande staten, skall försäkringsorganet i sistnämnda stat
bevilja fortsatt ersättning enligt den för organet gällande
lagstiftningen utan att pröva, om kvalifikationstiden fullgjorts även
enligt dessa regler. Artikel 7 mom. 2 b) och c), mom. 3 b) och c) samt
artikel 8 skall äga motsvarande tillämpning.

Artikel 10

Beräkning av ersättningen

I den mån enligt lagstiftningen i en fördragsslutande stat ersättningens
storlek är beroende av tidigare erhållen arbetslön eller av försäkring i
viss ersättningsklass skall ersättning för tid som arbetstagaren icke
var sysselsatt inom denna stats territorium beräknas utifrån den
genomsnittliga lönen enligt kollektivavtal eller, om sådant ej finns,
den gängse arbetslönen i en jämförbar sysselsättning i bosättningsorten
eller den ersättningsklass som normalt motsvarar denna.

Artikel 11

Gottgörelse av avgifter och ersättningar

Gottgörelse av avgifter och ersättningar skall ej äga rum mellan vare
sig de fördragsslutande staterna eller försäkringsorganen.

3. Arbetslöshetsstöd

Artikel 12

1. I den mån enligt lagstiftningen i en fördragsslutande stat anspråk på
arbetslöshetsstöd är beroende av att viss sysselsättning fullgjorts inom
staten, skall en sysselsättning som fullgjorts i den andra
fördragsslutande staten behandlas som om den fullgjorts inom staten.
Artikel 7 mom. 2 och 3 samt artiklarna 8--11 skall äga motsvarande
tillämpning.

2. I den mån enligt lagstiftningen i en fördragsslutande stat anspråk på
arbetslöshetsstöd är beroende av att ett anspråk på
arbetslöshetsersättning förut har bestått och uttömts, skall ett anspråk
på arbetslöshetsersättning, vilket har bestått och uttömts enligt
lagstiftningen i den andra fördragsslutande staten, behandlas som ett
anspråk, vilket har bestått och uttömts i förstnämnda fördragsslutande
stat. Artikel 7 mom. 2 och 3 samt artiklarna 8, 10 och 11 skall äga
motsvarande tillämpning.

AVDELNING III

Övriga bestämmelser

Förvaltnings- och rättsbistånd

Artikel 13

Allmänt förvaltningsbistånd

De fördragsslutande staternas försäkringsorgan, sammanslutningar av
försäkringsorgan, myndigheter och domstolar skall vid tillämpningen av
den lagstiftning som anges i artikel 2 mom. 1 och av denna konvention
lämna varandra ömsesidigt bistånd på samma sätt som vid tillämpning av
den för dem gällande lagstiftningen. Biståndet lämnas kostnadsfritt.

Artikel 14

Ömsesidighet i fråga om erkännande och verkställighet av domar och
beslut.

1. Av en fördragsslutande stats domstolar meddelade verkställbara domar
liksom även av en fördragsslutande stats försäkringsorgan eller
myndigheter meddelade verkställbara beslut om avgifter och andra
fordringar inom ramen för konventionens tillämpningsområde erkännes i
den andra fördragsslutande staten.

2. Erkännande får vägras endast om det strider mot den allmänna
ordningen i den fördragsslutande stat där domen eller beslutet åberopas.


3. Enligt mom. 1 erkända verkställbara domar och beslut verkställes i
den andra fördragsslutande staten. Härvid förfares i enlighet med vad
som enligt lagstiftningen i den stat inom vars territorium
verkställandet skall ske, gäller för verkställande av i denna stat
meddelade motsvarande domar och beslut. Utskrift av domen eller beslutet
måste förses med intyg om dess verkställbarhet (exigibilitetsklausul).

4. Har försäkringsorgan i en fördragsslutande stat fordran på oguldna
avgifter, skall vid tvångsverkställighet, liksom även vid konkurs- och
förlikningsförfarande i den andra staten sådan fordran ha samma
förmånsrätt som en motsvarande fordran i denna stat.

5. Med övriga fordringar enligt mom. 1 förstås även i artikel 20 angivna
ersättningsanspråk.

Artikel 15

Befrielse från skatt, avgifter och legalisering

1. I en fördragsslutande stats lagstiftning föreskriven befrielse från
eller nedsättning av skatter eller avgifter, däri inbegripna konsulära
och administrativa avgifter, för handlingar eller beslut, som skall
företes i och för tillämpning av denna lagstiftning, utsträckes att
omfatta även motsvarande handlingar och beslut som skall företes i och
för tillämpningen av denna konvention eller av den i artikel 2 mom. 1
angivna lagstiftningen i den andra fördragsslutande staten.

2. Beslut, som skall företes i och för tillämpningen av denna konvention
eller den i artikel 2 mom. 1 angivna lagstiftningen, behöver icke förses
med äkthetsbevis eller underkastas någon annan liknande formalitet vid
åberopande hos den andra fördragsslutande statens organ.

Artikel 16

Förfarandet vid kontakt mellan myndigheter, domstolar och
försäkringsorgan

I artikel 13 avsedda organ kan vid tillämpningen av den i artikel 2 mom.
1 angivna lagstiftningen och av denna konvention träda i omedelbar
förbindelse med varandra och med berörda personer och deras ombud på
sitt språk. Lagstiftning om anlitande av tolk påverkas ej. Domar, beslut
och andra handlingar kan direkt tillställas en person som uppehåller sig
inom den andra fördragsslutande statens territorium i rekommenderad
försändelse med mottagningsbevis.

Artikel 17

Iakttagande av laga tid

1. Har ansökan om ersättning enligt en fördragsslutande stats
lagstiftning gjorts hos ett organ i den andra fördragsslutande staten,
som är behörig att mottaga ansökan om en motsvarande ersättning enligt
den för detta organ gällande lagstiftningen, betraktas ansökningen som
gjord hos det behöriga försäkringsorganet. Vad nu sagts äger motsvarande
tillämpning på andra ansökningar, förklaringar och besvärsskrifter.

2. Ansökningar, förklaringar och besvärsskrifter skall av det organ i
den ena fördragsslutande staten, till vilket de ingivits, ofördröjligen
vidarebefordras till den andra statens behöriga organ.

Artikel 18

Rätt för yrkeskonsulära myndigheter att vara ombud

Den ena fördragsslutande statens yrkeskonsulära myndigheter i den andra
fördragsslutande staten har rätt att utan företeende av fullmakt, på
ersättningsberättigads begäran, vidtaga åtgärder som behövs för att
trygga och vidmakthålla rättigheter för den förstnämnda statens
medborgare. Särskilt kan de hos organ som avses i artikel 13 i
medborgarnas intresse göra ansökningar, avge förklaringar och inlämna
besvärsskrifter.

Konventionens tillämpning och tolkning

Artikel 19

Ömsesidiga underrättelser - förbindelseorgan

1. De behöriga myndigheterna skall underrätta varandra om ändringar i
och utvidgningar av för dem gällande i artikel 2 angiven lagstiftning.

2. Tillämpningen av denna konvention ankommer på förbindelseorgan.

Dessa är i Förbundsrepubliken Tyskland förbundsanstaltens för
arbetsfrågor centralförvaltning, Nürnberg i Konungariket Sverige
arbetsmarknadsstyrelsen.

Artikel 20

Skadeståndsanspråk mot tredje man

Om någon, som enligt den i artikel 2 nämnda lagstiftningen har erhållit
ersättning i den ena fördragsslutande staten till följd av arbetslöshet,
enligt den andra fördragsslutande statens lagstiftning har anspråk på
ersättning mot tredje man på grund av den genom arbetslöshet uppkomna
skadan, skall detta ersättningsanspråk gå över på det förpliktade
försäkringsorganet enligt den för detta gällande lagstiftningen.

Artikel 21

Betalningssätt och valutaomräkning

Kontantersättning kan av en fördragsslutande stats försäkringsorgan med
befriande verkan utges till en person, som uppehåller sig inom den andra
fördragsslutande statens territorium, i denna stats valuta. I
förhållandet mellan försäkringsorganet och den till ersättning
berättigade gäller för omräkningen den dags kurs som lagts till grund
för kontantersättningens överförande. Ett försäkringsorgans
utbetalningar till ett försäkringsorgan i den andra fördragsslutande
staten skall ske i den sistnämnda statens valuta. Ett försäkringsorgans
utbetalningar till ett försäkringsorgan i den andra fördragsslutande
staten i de fall som avses i artiklarna 14 och 20 skall ske i den
förstnämnda statens valuta.

Artikel 22

Återgäldande av felaktigt beviljade ersättningar

1. Om försäkringsorgan i en fördragsslutande stat felaktigt har beviljat
ersättning, kan det felaktigt betalda beloppet innehållas för
försäkringsorganets räkning från efterföljande eller pågående
utbetalning enligt den andra fördragsslutande statens lagstiftning.

2. Är någon enligt en fördragsslutande stats lagstiftning berättigad
till kontantersättning för tid för vilken han eller hans
familjemedlemmar erhållit förmåner från ett socialhjälpsorgan i den
andra fördragsslutande staten, skall denna kontantersättning på begäran
av det ersättningsberättigade socialhjälpsorganet innehållas för dettas
räkning som om detta organ var ett socialhjälpsorgan med säte inom den
förstnämnda statens territorium.

Artikel 23

Skiljedomsklausul

1. Tvister mellan de båda fördragsslutande staterna om konventionens
tolkning eller tillämpning skall såvitt möjligt biläggas genom de
behöriga myndigheterna.

2. Kan en tvist icke biläggas på detta sätt, hänskjutes den på begäran
av en fördragsslutande stat till en skiljedomstol.

3. Skiljedomstol bildas för varje särskilt fall genom att var och en av
de fördragsslutande staterna utser en medlem och dessa båda medlemmar
enar sig om en medborgare i en tredje stat som ordförande, vilken utses
av de båda fördragsslutande staternas regeringar. Medlemmarna utses inom
två månader och ordföranden inom tre månader från det den ena
fördragsslutande staten meddelat den andra att den ämnar underställa
tvisten en skiljedomstol.

4. Om de i tredje stycket angivna fristerna icke iakttages, kan i brist
på annan överenskommelse var och en av de fördragsslutande staterna
hänvända sig till presidenten för den europeiska domstolen för mänskliga
rättigheter med begäran om erforderliga personers utseende. Är
presidenten medborgare i en av de fördragsslutande staterna eller är han
av annan anledning förhindrad, skall personerna utses av
vicepresidenten. Är även vicepresidenten medborgare i en av de
fördragsslutande staterna eller är även han förhindrad, skall personerna
utses av den till rangen därefter främste medlemmen av domstolen, som
icke är medborgare i någon av de fördragsslutande staterna.

5. Skiljedomstolen träffar sitt avgörande genom majoritetsbeslut på
grundval av föreliggande fördrag mellan parterna och allmän folkrätt.
Dess beslut är bindande. Var och en av de fördragsslutande staterna bär
kostnaderna för sin medlem och för sitt deltagande i förfarandet inför
skiljedomstolen. Kostnaderna för ordföranden och övriga kostnader bärs
av de fördragsslutande staterna till lika delar. Skiljedomstolen kan
besluta om annan kostnadsreglering. I övrigt reglerar skiljedomstolen
själv sitt förfarande.

Artikel 24

Utseende av ledamöter i försäkringsorgans styrelser och judiciella organ


En fördragsslutande stats lagstiftning om säkerställande av försäkrades
och arbetsgivares medverkan i organ för försäkringsorgans och
sammanslutningars självförvaltning och i den dömande verksamheten på den
sociala trygghetens område berörs ej.

AVDELNING IV

Övergångs- och slutbestämmelser

Artikel 25

Övergångsregler

1. Denna konvention grundar ingen rätt till ersättning för tid före dess
ikraftträdande.

2. Vid denna konventions tillämpning beaktas även före ikraftträdandet
inträffade omständigheter av betydelse enligt de fördragsslutande
staternas lagstiftningar.

3. Tidigare avgöranden hindrar icke konventionens tillämpning.

Artikel 26

Berlin-klausul

Konventionen gäller även för Land Berlin, om icke Förbundsrepubliken
Tysklands regering till Konungariket Sveriges regering avger motsatt
förkaring inom tre månader efter konventionens ikraftträdande.

Artikel 27

Ikraftträdande

1. Konventionen skall ratificeras; ratifikationsinstrumenten skall
utväxlas snarast möjligt i Stockholm.

2. Konventionen träder i kraft på den första dagen i den andra månaden
efter utgången av den månad under vilken ratifikationsinstrumenten
utväxlats.

Artikel 28

Giltighetstid

1. Konventionen ingås på obestämd tid. Envar fördragsslutande stat kan
senast tre månader i förväg säga upp den till utgången av ett
kalenderår.

2. Upphör konventionen att gälla till följd av uppsägning, skall dess
bestämmelser alltjämt gälla för ersättningsanspråk som uppkommit
dessförinnan.

TILL BEKRÄFTELSE HÄRPÅ har undertecknade härtill av sina regeringar
vederbörligen befullmäktigade ombud undertecknat denna konvention och
försett den med sina sigill.

SOM SKEDDE i Bonn den 28 juni 1976 i två originalexemplar, vartdera på
svenska och tyska språken, vilka båda texter äger lika vitsord.

För Konungariket Sverige
Ingemund Bengtsson
Sven Backlund