Lag (1986:436) om näringsförbud 

Meddelande av förbud

1 § Näringsförbud skall, om det är påkallat från allmän synpunkt,
meddelas den som i egenskap av enskild näringsidkare grovt åsidosatt
vad som ålegat honom i näringsverksamhet och därvid gjort sig skyldig
till brottslighet som inte är ringa. Lag (1996:314).

1 a § Näringsförbud får, om det är påkallat från allmän
synpunkt, meddelas den som i egenskap av enskild näringsidkare
grovt åsidosatt vad som ålegat honom eller henne i
näringsverksamhet och i avsevärd omfattning inte har betalat
sådan skatt, tull eller avgift som omfattas av bestämmelserna
om betalningssäkring i skatteförfarandelagen (2011:1244).
Lag (2011:1323).

2 § Näringsförbud får, om det är påkallat från allmän synpunkt,
meddelas den som försatts i konkurs och då var enskild
näringsidkare, om han eller hon förfarit grovt otillbörligt mot
sina borgenärer eller på annat sätt grovt åsidosatt vad som
ålegat honom eller henne i näringsverksamhet. Lag (2008:592).

2 a § Näringsförbud får, om det är påkallat från allmän
synpunkt, meddelas den som i egenskap av enskild näringsidkare
grovt har åsidosatt vad som ålegat honom eller henne i
näringsverksamhet och därvid överträtt förbudet i 2 kap. 1 §
konkurrenslagen (2008:579) eller i artikel 101 i EUF-
fördraget. Detta gäller dock bara om överträdelsen har
inneburit att företag i samma produktions- eller handelsled
fastställer försäljningspriser, begränsar eller kontrollerar
produktion eller delar upp marknader. Lag (2010:639).

3 § Vid prövningen av om näringsförbud är påkallat från allmän
synpunkt ska det särskilt beaktas om åsidosättandet varit
systematiskt eller syftat till betydande vinning, om det
medfört eller varit ägnat att medföra betydande skada eller om
näringsidkaren tidigare dömts för brott i näringsverksamhet. I
fall som avses i 2 a § ska det även särskilt beaktas om
förfarandet har varit ägnat att allvarligt hindra, begränsa
eller snedvrida konkurrensen.

Har näringsidkaren i näringsverksamheten gjort sig skyldig
till brott för vilket det lägsta föreskrivna straffet är
fängelse i sex månader, ska vid tilllämpning av 1 §
näringsförbud anses påkallat från allmän synpunkt, om inte
särskilda skäl talar mot det.

I fall som avses i 2 a § ska näringsförbud inte anses påkallat
från allmän synpunkt, om den som kan komma i fråga för ett
sådant förbud själv eller inom ramen för den bedrivna
näringsverksamheten har medverkat till att i väsentlig mån
underlätta Konkurrensverkets utredning av överträdelsen.
Detsamma ska gälla för medverkan i utredningar som görs av en
konkurrensmyndighet i en annan medlemsstat i Europeiska
unionen eller av Europeiska kommissionen. Lag (2010:639).

4 § Har näringsverksamhet bedrivits av en juridisk person får,
under de förutsättningar som anges i 1–3 §§, näringsförbud
meddelas, i fråga om

kommanditbolag: komplementär,

annat handelsbolag: bolagsman,

aktiebolag och försäkringsföretag: ledamot och suppleant i
styrelsen samt verkställande direktör och vice verkställande
direktör,

bankaktiebolag, sparbank och ekonomisk förening: ledamot och
suppleant i styrelsen,

europeisk ekonomisk intressegruppering med säte i Sverige:
företagsledare,

europabolag och europakooperativ med säte i Sverige: ledamot
och suppleant i förvaltnings-, lednings- eller tillsynsorgan
samt verkställande direktör och vice verkställande direktör,

om denne begått brottet i näringsverksamheten eller innehade
sin ställning när betalningen av skatt, tull eller avgift
underläts, den juridiska personen försattes i konkurs eller
förbudet i 2 kap. 1 § konkurrenslagen (2008:579) eller artikel
101 i EUF-fördraget överträddes.

Första stycket gäller också den som i annan egenskap än där
sägs faktiskt har utövat ledningen av en näringsverksamhet
eller utåt har framträtt som ansvarig för en enskild
näringsverksamhet.

Under de förutsättningar som anges i 2 § får näringsförbud även
meddelas den som innehade sin ställning enligt första stycket
senare än ett år innan konkursansökan kom in till tingsrätten.
Lag (2010:2051).

5 § Näringsförbud skall meddelas för en viss tid, lägst tre och
högst tio år. Lag (1996:314).

Verkan av förbud

6 § Den som är underkastad näringsförbud får inte

1. driva näringsverksamhet,

2. vara bolagsman i ett annat handelsbolag än kommanditbolag
eller komplementär i ett kommanditbolag eller medlem i en
europeisk ekonomisk intressegruppering med säte i Sverige,

3. vara stiftare av ett aktiebolag, en sparbank eller ett
försäkringsföretag,

4. vara ledamot eller suppleant i styrelsen för ett aktiebolag,
en sparbank, ett försäkringsföretag, ett handelsbolag, en
europeisk ekonomisk intressegruppering med säte i Sverige eller
en ekonomisk förening, en pensionsstiftelse eller en sådan
ideell förening eller stiftelse som driver näringsverksamhet
eller ledamot eller suppleant i förvaltnings-, lednings- eller
tillsynsorganet för ett europabolag eller ett europakooperativ
med säte i Sverige,

5. vara verkställande direktör eller vice verkställande
direktör i ett aktiebolag, ett försäkringsföretag, ett
europabolag eller ett europakooperativ med säte i Sverige eller
företagsledare i en europeisk ekonomisk intressegruppering med
säte i Sverige,

6. vara firmatecknare eller i annan egenskap vara
ställföreträdare för en sådan juridisk person som anges i 4,

7. faktiskt utöva ledningen av en näringsverksamhet eller av en
sådan juridisk person som är bokföringspliktig även om den inte
driver näring,

8. äga så många aktier i ett aktiebolag, ett
försäkringsaktiebolag eller ett europabolag med säte i Sverige
att hans andel av röstetalet för samtliga aktier i bolaget
överstiger femtio procent, eller

9. inneha fullmakt att företräda en enskild näringsidkare i
dennes näringsverksamhet eller en juridisk person som anges i
4.

Förbudet i första stycket 9 gäller inte i fråga om fullmakt som
avses i 10 § andra stycket lagen (1915:218) om avtal och andra
rättshandlingar på förmögenhetsrättens område.

Beträffande verkställande direktör och vice verkställande
direktör för en filial enligt lagen (1992:160) om utländska
filialer m.m. och föreståndare för en verksamhet enligt samma
lag finns bestämmelser om näringsförbud i den lagen.

Näringsförbud utgör inget hinder mot att sådan verksamhet
bedrivs som innebär utövning av rättighet som avses i 2 kap.
1 § regeringsformen eller 1 kap. 1 §, 4 kap. 1 §, 6 kap. 1 §
eller 13 kap. 1 § tryckfrihetsförordningen eller 1 kap. 1 §,
3 kap. 1, 2 eller 8 § eller 10 kap. 1 §
yttrandefrihetsgrundlagen. Lag (2010:2051).

7 § Den som är underkastad näringsförbud får inte vara anställd eller ta
emot återkommande uppdrag i en näringsverksamhet som drivs av en
närstående till honom eller där en närstående har en sådan ställning som
anges i 4 §. Som närstående anses hans make, den med vilken han samlever
under äktenskapsliknande förhållanden, förälder, barn och syskon samt
den som är besvågrad med honom i rätt upp- eller nedstigande led eller
så att den ene är gift med den andres syskon.

Inte heller får den som är underkastad näringsförbud vara anställd eller
ta emot återkommande uppdrag i den näringsverksamhet där han åsidosatt
sina åligganden.

Förfarandet vid prövningen av frågor om förbud

8 § Talan om näringsförbud i samband med brott förs i tingsrätt
av allmän åklagare. Angående utredningen och förfarandet i mål
om näringsförbud skall, om inte annat föreskrivs i denna lag, i
tillämpliga delar gälla vad som i allmänhet är föreskrivet om
mål som rör allmänt åtal för brott där straffet är fängelse i
högst ett år. Tvångsmedel enligt 24 och 25 kap.
rättegångsbalken får dock inte tillgripas i fråga om
näringsförbud. Lag (1999:181).

8 a § Allmän åklagare får ansöka om näringsförbud i de fall som
avses i 1 a och 2 §§, om han inte för talan om det enligt 8 §.
Om åklagaren i de fall som avses i 1 a och 2 §§ förklarat sig
avstå från att ansöka om näringsförbud, får ansökan i stället
göras av Kronofogdemyndigheten. Om inte annat föreskrivs i
denna lag, handläggs ett ärende om näringsförbud enligt 1 a och
2 §§ enligt lagen (1996:242) om domstolsärenden. Lag (2006:704).

8 b § Konkurrensverket får föra talan om näringsförbud i de
fall som avses i 2 a § i samband med ett mål om
konkurrensskadeavgift enligt 3 kap. 5 § konkurrenslagen
(2008:579). Om inte annat följer av denna lag, tillämpas därvid
bestämmelserna i rättegångsbalken om tvistemål där förlikning
om saken inte är tillåten. Vid omröstning gäller reglerna i 29
kap. rättegångsbalken.

Om Konkurrensverket inte för talan enligt första stycket, får
verket i stället ansöka om näringsförbud. Ett sådant ärende om
näringsförbud ska handläggas enligt lagen (1996:242) om
domstolsärenden, om inte annat följer av denna lag.
Lag (2008:592).

8 c § I fall som avses i 8 a § görs ansökan hos tingsrätten i
den ort där näringsidkaren har sitt hemvist. Om näringsidkaren
inte har hemvist i Sverige, tas ärendet upp av Stockholms
tingsrätt.

Om ärendet gäller näringsförbud med stöd av 2 §, är även den
tingsrätt som handlägger eller har handlagt konkursen behörig
att pröva ärendet.

I fall som avses i 8 b § andra stycket görs ansökan hos
Stockholms tingsrätt. Ett beslut av tingsrätten överklagas i
sådant fall hos Marknadsdomstolen. Lag (2008:592).

8 d § I ärenden som gäller näringsförbud ska tingsrätten hålla
sammanträde, om detta inte är uppenbart obehövligt.

Om sammanträde hålls ska tingsrätten bestå av en lagfaren
domare och tre nämndemän. Ärendet ska avgöras av samma domare.
I fall som avses i 8 b § andra stycket ska tingsrätten vara
sammansatt på det sätt som anges i 8 kap. 10 § första stycket
konkurrenslagen (2008:579).

Vid omröstning gäller reglerna i 29 kap. rättegångsbalken.

Utöver vad som följer av lagen (1996:242) om domstolsärenden
får rätten förelägga nytt vite eller förordna om hämtning till
rätten antingen omedelbart eller till en senare dag, om den som
ansökan riktas mot trots föreläggande om personlig inställelse
inte inställer sig till sammanträdet eller inställer sig genom
ombud. Lag (2008:592).

8 e § Rätten får i mål och ärenden om näringsförbud förordna
offentlig försvarare för den som avses med förbudsyrkandet, om
det finns särskilda skäl. I fråga om offentlig försvarare
gäller bestämmelserna i rättegångsbalken.

I fråga om rättegångskostnader tillämpas i mål och ärenden om
näringsförbud 31 kap. rättegångsbalken. Lag (2008:592).

9 § Kronofogdemyndigheten skall särskilt uppmärksamma när det
kan finnas skäl att meddela näringsförbud grundat på 1 a § och
anmäla förhållandet till åklagaren. Lag (2006:704).

10 § Är det uppenbart att grund för näringsförbud föreligger,
får rätten meddela förbud för tiden till dess frågan om
näringsförbud slutligt har avgjorts (tillfälligt
näringsförbud).

En fråga om tillfälligt näringsförbud tas upp på yrkande av
åklagaren eller, i fall som avses i 2 a §, av Konkurrensverket.
Om åklagaren i de fall som avses i 1 a och 2 §§ förklarat sig
avstå från att yrka förbud, får yrkande om tillfälligt
näringsförbud i stället framställas av Kronofogdemyndigheten.
Innan ett förbud meddelas ska den som yrkandet avser få
tillfälle att yttra sig, om det inte finns anledning att anta
att han eller hon har avvikit eller på något annat sätt håller
sig undan.

Frågor om tillfälligt näringsförbud som prövas i samband med
brott handläggs enligt 8 §. I övriga fall tillämpas 8 a-8 e §§.

Bifalls ett yrkande om näringsförbud, får rätten i domen eller
beslutet självmant förordna om tillfälligt näringsförbud.
Lag (2008:592).

11 § Ett beslut om tillfälligt näringsförbud gäller omedelbart, om inte
annat förordnas. Beslutet skall delges den som avses med förbudet.

Har ett tillfälligt näringsförbud meddelats, skall detta beaktas vid
tillämpning av 5 §.

12 § Ett beslut om tillfälligt näringsförbud, som har meddelats under
rättegången, överklagas särskilt.

Överklagas ett beslut om tillfälligt förbud, får högre rätt omedelbart
förordna att förbudet tills vidare inte skall gälla.

13 § Om rätten meddelar ett tillfälligt näringsförbud innan
talan om näringsförbud har väckts eller ansökan kommit in till
rätten, ska den utsätta en tid inom vilken en sådan talan ska
väckas eller ansökan lämnas in. Tiden får inte bestämmas längre
än vad som bedöms nödvändigt. Om den utsatta tiden inte är
tillräcklig, och om den som har yrkat näringsförbud före tidens
utgång begär att tiden ska förlängas, får rätten besluta om
sådan förlängning. Lag (2008:592).

14 § När näringsförbud eller tillfälligt näringsförbud meddelas
skall rätten till domen eller beslutet foga en särskild
underrättelse, där innebörden av förbudet beskrivs. Lag (1996:314).

Upphävande av förbud

15 § Har talan om näringsförbud inte väckts eller en ansökan
inte kommit in till rätten inom utsatt tid, och har en
framställning om förlängning av tiden inte heller kommit in,
skall ett beslut om tillfälligt näringsförbud omedelbart
upphävas. Detsamma gäller om talan eller ansökan återkallas
eller lämnas utan bifall eller om det inte längre finns skäl
för det tillfälliga näringsförbudet. Om talan eller ansökan
bifalls, skall rätten pröva om det tillfälliga näringsförbudet
fortfarande skall gälla. Lag (1999:181).

16 § Om den som genom lagakraftvunnen dom fått näringsförbud grundat
på 1 § frikänns från ansvar för brottsligheten, skall näringsförbudet
samtidigt upphävas. Avser frikännandet endast en viss del av
brottsligheten eller hänförs denna under mildare straffbestämmelser,
skall rätten pröva om och under vilken tid förbudet fortfarande skall
gälla. I fall som avses nu får rätten också upphäva eller ändra ett
beslut om skyldighet att svara för rättegångskostnader, om ett sådant
har meddelats i samband med domen om förbud.

Upphäver rätten det konkursbeslut som utgjort förutsättning för ett
näringsförbud enligt 2 §, skall näringsförbudet samtidigt upphävas.

Rättens beslut om att upphäva eller ändra ett näringsförbud skall
gälla omedelbart. Lag (1996:314).

17 § Ett lagakraftvunnet beslut om näringsförbud får upphävas
på ansökan av den som förbudet avser, om det senare kommer fram
att han eller hon inte hade grovt åsidosatt sina åligganden i
näringsverksamhet.

För ärenden om upphävande av förbud gäller i tillämpliga delar
bestämmelserna i 8 a §, 8 c § tredje stycket samt 8 d § andra
och tredje styckena. Ett sådant ärende tas upp av den tingsrätt
som tidigare handlagt målet eller ärendet om näringsförbud. Rör
ärendet inte upphävande av ett förbud som meddelats med stöd av
2 a §, får det tas upp även av rätten i den ort där sökanden
har sitt hemvist, om rätten med hänsyn till utredningen samt
kostnader och andra omständigheter finner det lämpligt. I
ärendet är den myndighet som yrkat näringsförbud eller
myndigheten i den ort där sökanden har sitt hemvist motpart
till sökanden.

Ett ärende om upphävande av förbud får avgöras utan
sammanträde, om saken ändå kan utredas tillfredsställande.

Rättens beslut om att upphäva ett näringsförbud ska gälla
omedelbart. Lag (2008:592).

18 § En domstol som meddelar beslut om näringsförbud eller om
tillfälligt näringsförbud får fastställa en begränsad tid efter
vilken förbudet skall gälla, om tiden behövs för avvecklingen
av näringsverksamhet, anställning, uppdrag, innehav av
fullmakt, delägarskap i handelsbolag eller aktieinnehav som
anges i 6 och 7 §§. Rätten får föreskriva vilka åtgärder som
får vidtas eller som skall vara förbjudna under denna tid och
vad den som fått näringsförbud i övrigt då har att iaktta.

Om det föreligger synnerliga skäl, får tiden för avveckling
förlängas på ansökan av den som fått förbudet.

För ärenden om förlängning av tiden för avveckling gäller vad
som sägs i 17 § andra och tredje styckena. Lag (2001:365).

Dispens från förbud

19 § Den som är underkastad näringsförbud eller tillfälligt
näringsförbud får medges dispens för att driva en
näringsverksamhet, inneha anställning, uppdrag eller fullmakt,
vara delägare i ett handelsbolag eller medlem i en europeisk
ekonomisk intressegruppering med säte i Sverige eller äga vissa
aktier. Rätten får föreskriva vad den som medges dispens har
att iaktta då denna utnyttjas. Lag (2001:365).

20 § En dispens får återkallas, om den som medgetts denna överträder
näringsförbudet eller det tillfälliga näringsförbudet eller bryter mot
en föreskrift som är knuten till dispensen. Detsamma gäller om den som
medgetts dispens från ett förbud i 6 § i annat hänseende åsidosätter vad
som åligger honom i den verksamhet som avses med dispensen.

21 § En fråga om dispens får prövas i samband med dom eller
beslut om näringsförbud eller beslut om tillfälligt
näringsförbud eller efter en senare gjord ansökan.

När en fråga om dispens prövas särskilt, gäller i tillämpliga
delar vad som sägs i 17 § andra och tredje styckena.
Lag (1999:181).

22 § Ansökan om återkallelse av dispens får göras av allmän
åklagare eller, i fall som avses i 2 a §, av Konkurrensverket.
Om åklagaren i de fall som avses i 1 a och 2 §§ förklarat sig
avstå från att ansöka om återkallelse, får ansökan i stället
göras av Kronofogdemyndigheten. När frågan prövas i ett
särskilt ärende gäller i tillämpliga delar 17 § andra och
tredje styckena. Ett sådant ärende får dock tas upp även av den
tingsrätt som tidigare prövat frågan om dispens.
Lag (2008:592).

Tillsynen av meddelade förbud m. m.

23 § Bolagsverket skall föra ett register över näringsförbud och
tillfälliga näringsförbud. Lag (2004:252).

24 § Tillsyn över att näringsförbud och tillfälliga
näringsförbud efterlevs utövas av Kronofogdemyndigheten.

Kronofogdemyndigheten har för tillsyn enligt första stycket
rätt att få biträde av polismyndighet.

Om det finns skäl att misstänka att ett förbud överträds eller
att den som fått dispens enligt 19 § åsidosätter vad som
åligger honom i den verksamhet som avses med dispensen, eller
vad som rätten föreskrivit i samband med att den beviljade
dispens, skall Kronofogdemyndigheten göra anmälan om
förhållandet till åklagaren. Lag (2006:704).

Överträdelse av förbud m. m.

25 § Den som överträder ett näringsförbud eller ett tillfälligt
näringsförbud eller bryter mot en föreskrift som meddelats med stöd av
18 eller 19 § skall dömas till fängelse i högst två år eller, om brottet
är ringa, till böter eller fängelse i högst sex månader.

26 § Ett näringsförbud som överträds skall förlängas med
högst fem år om det inte finns särskilda skäl att underlåta
förlängning. Sker flera förlängningar, får den sammanlagda
tiden för förlängning inte vara mer än fem år. Talan om
förlängning skall väckas eller ansökan därom göras innan
förbudstiden har gått ut. Talan väcks eller ansökan görs av
åklagaren. Om åklagaren i de fall som avses i 1 a och 2 §§
förklarat sig avstå från att yrka förlängning, får ansökan i
stället göras av kronofogdemyndigheten.

När en fråga om förlängning prövas särskilt, gäller i
tillämpliga delar vad som sägs i 8 a - d §§ och 17 § andra
stycket.

I 20 § finns bestämmelser om återkallelse av dispens när ett
förbud överträds. Lag (1999:181).

27 § Om den som är underkastad ett näringsförbud får ett nytt förbud,
skall rätten upphäva det tidigare meddelade förbudet.

Övergångsbestämmelser

1986:436

1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 1986.

2. Bestämmelserna i 15 §, 16 § andra och tredje styckena, 17 § samt
19 - 27 §§ tillämpas även i fråga om sådant näringsförbud och tillfälligt
näringsförbud som har meddelats enligt äldre bestämmelser.

3. Vid prövning av förutsättningarna enligt 1 § för näringsförbud eller
tillfälligt näringsförbud får hänsyn tas till vad som ägt rum före
ikraftträdandet endast så vitt avser frågan om förbud är påkallat från
allmän synpunkt.

4. Meddelas ett beslut om näringsförbud eller tillfälligt näringsförbud
med anledning av konkurs och grundas bedömningen att den som skall vara
underkastad förbudet förfarit grovt otillbörligt mot borgenärerna eller
på annat sätt grovt åsidosatt sina åligganden på förfaranden som hänför
sig till tiden före ikraftträdandet, gäller i stället för 6 § första
stycket och 7 § att han inte får driva verksamhet med vilken följer
bokföringsskyldighet enligt bokföringslagen (1976:125). Han får inte
heller såsom styrelseledamot eller i någon annan egenskap vara
ställföreträdare för ett aktiebolag, ett handelsbolag eller en ekonomisk
förening eller en sådan ideell förening eller stiftelse som driver
bokföringspliktig verksamhet. Inte heller får han faktiskt handha
ledningen eller förvaltningen av en sådan juridisk persons
angelägenheter. Rätten skall i sitt beslut erinra om näringsförbudets
verkan enligt denna punkt. Vad som i 5 § föreskrivs om att näringsförbud
skall meddelas för lägst tre år gäller ej i ett sådant fall som sagts
nu.

Talan om näringsförbud får ej väckas, om konkursbeslutet har meddelats
före den 1 juli 1984 och konkursen avslutats före ikraftträdandet.

1996:314

1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 1996.

2. Om näringsförbud meddelas på grund av att någon före
ikraftträdandet grovt åsidosatt vad som ålegat honom i
näringsverksamhet gäller äldre bestämmelser.

1999:181

1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 1999.

2. Den nya lydelsen av 4 § skall endast tillämpas i de fall då
konkursansökan kommit in till tingsrätten senare än ett år
efter ikraftträdandet.

3. Om en talan har väckts före lagens ikraftträdande gäller
äldre bestämmelser.

2001:365

1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 2001.

2. Äldre bestämmelser gäller fortfarande i fråga om den som har
meddelats näringsförbud med anledning av omständigheter som har
inträffat före ikraftträdandet.

2008:592

1. Denna lag träder i kraft den 1 november 2008.

2. Vid prövning av förutsättningarna enligt 2 a § för
näringsförbud eller tillfälligt näringsförbud för överträdelse
av förbudet i 2 kap. 1 § konkurrenslagen (2008:579) eller i
artikel 101 i EUF-fördraget får hänsyn tas till vad som ägt
rum före ikraftträdandet endast såvitt avser frågan om förbud
är påkallat från allmän synpunkt. Lag (2010:639).

2010:2051

1. Denna lag träder i kraft den 1 april 2011.

2. Sådana understödsföreningar som avses i 7 § tredje stycket
lagen (1972:262) om understödsföreningar och som efter den 1
april 2011 fortsätter att driva sin verksamhet enligt den lagen
med stöd av 7 § lagen (2010:2044) om införande av
försäkringsrörelselagen (2010:2043) ska vid tillämpningen av
6 § första stycket 4 och 5 jämställas med försäkringsföretag.

2011:1323

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2012.

2. Vid prövning av förutsättningarna för näringsförbud som görs
efter ikraftträdandet gäller 1 a § i sin äldre lydelse i fråga
om underlåtenhet att betala sådan skatt, tull eller avgift som
omfattades av lagen (1978:880) om betalningssäkring för
skatter, tullar och avgifter.