Lag (1976:600) om offentlig anställning 

1 kap. Lagens tillämpningsområde

1 § Denna lag är, med de undantag som framgår av 2--6 §§, tillämplig på
arbetstagare hos

1. staten,

2. kommuner, landstingskommuner, kommunalförbund, församlingar, kyrkliga
samfälligheter eller allmänna försäkringskassor,

3. andra arbetsgivare, om anställningen är statligt reglerad. Lag
(1982:100).

2 § Lagen gäller ej statsråden eller riksdagens ombudsmän eller den som
är anställd på en biskopstjänst eller en prästtjänst som avses i
kyrkolagen (1992:300). Lag (1992:346).

3 § I fråga om justitieråd eller regeringsråd gäller ej 10, 12, 16 och
17 kap.

I fråga om justitiekanslern gäller ej 10 kap.

4 § I fråga om arbetstagare som är av svenska staten lokalanställd utom
riket gäller lagen endast den som är svensk medborgare.

5 § Föreskrifterna i 4-17 kap. gäller inte arbetstagare hos kommuner,
landsting, kommunalförbund, församlingar eller kyrkliga samfälligheter.
Lag (1992:346).

6 § Lagen gäller inte arbetstagare som har anvisats beredskapsarbete
eller skyddat arbete. Lag (1992:325).

2 kap. Allmänna bestämmelser

1 § Med statligt reglerad anställning förstås i denna lag anställning
där enligt lag eller särskilt beslut av riksdagen avlöningsförmånerna
fastställes under medverkan av regeringen eller myndighet som regeringen
bestämmer.

2 § Lagens bestämmelser om tjänst äger motsvarande tillämpning på
vikariat, om ej annat föreskrives.

3 § I fråga om arbetstagare hos riksdagen eller dess myndigheter utövar
riksdagen sådan befogenhet att meddela föreskrifter som enligt denna lag
tillkommer regeringen. Annan befogenhet som enligt lagen tillkommer
regeringen utövas i fråga om sådan arbetstagare av riksdagen eller
myndighet som riksdagen bestämmer.

4 § Av lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet och lagen
(1982:80) om anställningsskydd framgår att vad som sägs där skall
tillämpas i den mån något annat inte föreskrivs i lag eller i
författning som har meddelats med stöd av lag. Lag (1982:100).

5 § Föreskrifterna i 2 samt 21 och 22 §§ lagen (1976:580) om
medbestämmande i arbetslivet skall inte tillämpas i
anställningsförhållanden som omfattas av denna lag.

Föreskrifterna i 11--14 §§ lagen om medbestämmande i arbetslivet skall
inte tillämpas i fråga om beslut som meddelas med stöd av 10--13 kap.
Lag (1982:100).

6 § I fråga om statligt reglerade anställningar skall även föreskrifter
i andra författningar än lagar tillämpas utan hinder av att de avviker
från lagen (1982:80) om anställningsskydd. Detsamma gäller i fråga om
anställningar hos riksdagen eller dess myndigheter. Lag (1982:100).

3 kap. Arbetskonflikter och skadestånd

1 § I arbete, som består i myndighetsutövning eller som är oundgängligen
nödvändigt för att genomföra myndighetsutövning, får stridsåtgärd
vidtagas endast i form av lockout, strejk, vägran att arbeta på övertid
eller nyanställningsblockad. I sådant arbete får stridsåtgärd ej
vidtagas på grund av annat än förhållandet mellan arbetsgivare och sådan
arbetstagare som omfattas av denna lag.

Även i annat arbete än som sägs i första stycket är stridsåtgärd med
syfte att påverka inhemska politiska förhållanden otillåten inom lagens
tillämpningsområde.

2 § Uppkommer tvist i fråga huruvida viss stridsåtgärd är tillåten
enligt denna lag, får åtgärden ej vidtagas förrän tvisten har avgjorts
slutligt.

3 § Arbetstagare får deltaga i stridsåtgärd endast efter beslut av
arbetstagarorganisation som har anordnat åtgärden.

4 § Arbetstagarorganisation får ej anordna eller på annat sätt föranleda
stridsåtgärd som enligt 1 eller 2 § ej är tillåten. Sådan organisation
får ej heller genom understöd eller på annat sätt medverka vid otillåten
stridsåtgärd. Arbetstagarorganisation är även skyldig att, om otillåten
stridsåtgärd av medlem förestår eller pågår, söka hindra åtgärden eller
verka för dess upphörande.

5 § Har stridsåtgärd i strid mot 3 § vidtagits av arbetstagare som
tillhör arbetstagarorganisation, åligger det arbetsgivaren och
arbetstagarorganisationen att omedelbart taga upp överläggning med
anledning av stridsåtgärden och att gemensamt verka för dess upphörande.

Har ej annat föreskrivits i kollektivavtal, gäller första stycket lokal
arbetstagarorganisation, om sådan finns.

6 § Bryter arbetsgivare mot 1, 2 eller 5 § eller arbetstagarorganisation
mot 4 eller 5 §, skall arbetsgivaren eller organisationen, även om
förpliktelse till följd av kollektivavtal ej har satts åsido, ersätta
uppkommen skada enligt de grunder som anges i 54, 55, 60 och 61 §§ lagen
(1976:580) om medbestämmande i arbetslivet. Detsamma gäller arbetstagare
som bryter mot 1, 2 eller 3 §, om ej annat följer av andra stycket.

Har arbetstagarorganisation anordnat eller föranlett stridsåtgärd som ej
är tillåten enligt 1 eller 2 §, får arbetstagare åläggas skadestånd på
den grund att han har deltagit i åtgärden endast om synnerliga skäl
föreligger.

4 kap. Tjänstetillsättning m. m.

1 § Att tjänst vid domstol eller vid förvaltningsmyndighet under
regeringen tillsättes av regeringen eller myndighet som regeringen
bestämmer framgår av regeringsformen. Även annan tjänst tillsättes av
regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer, om ej annat är
särskilt föreskrivet i lag eller annan författning.

2 § Om svenskt medborgarskap som villkor för innehav eller utövande av
statlig tjänst gäller vad som är föreskrivet i regeringsformen eller
annan lag. Vidare gäller att endast svensk medborgare får inneha eller
utöva militär tjänst eller tjänst som åklagare eller polisman.
Regeringen äger i övrigt föreskriva eller för särskilt fall besluta att
endast svensk medborgare får inneha eller utöva

1. tjänst i regeringskansliet eller utrikesförvaltningen,

2. statlig tjänst med vilken kan vara förenad myndighetsutövning eller
handläggning av frågor vilka rör förhållandet till annan stat eller
mellanfolklig organisation,

3. statlig tjänst som kan medföra kännedom om förhållande, som är av
betydelse för rikets säkerhet eller som rör betydelsefullt, allmänt
eller enskilt ekonomiskt intresse.

Om andra särskilda villkor för innehav eller utövande av tjänst än
sådana, som anges i första stycket eller som avser pensionsålder eller
viss lägsta levnadsålder, gäller vad som är föreskrivet i lag eller
annan författning. Lag (1983:340).

3 § Om saklig grund för tillsättning av statlig tjänst gäller vad som är
föreskrivet i regeringsformen eller annan författning.

Även vid tillsättning av icke statlig tjänst skall avseende fästas
endast vid sakliga grunder, såsom förtjänst och skicklighet.

Bland de grunder som sålunda skall beaktas vid tillsättning av statliga
och andra tjänster skall skickligheten sättas främst, om det inte finns
särskilda skäl för något annat.

Närmare föreskrifter om vad som sägs i andra och tredje styckena
meddelas av regeringen. Lag (1986:430).

4 § Tjänst, som tillsättes av annan myndighet än regeringen, skall
kungöras ledig till ansökan, om regeringen ej bestämmer annat.

Har tjänst kungjorts ledig enligt första stycket, får den tillsättas
endast med någon som har sökt tjänsten inom föreskriven tid. Föreligger
särskilda skäl, får dock även ansökan, som har kommit in för sent, tagas
i beaktande.

5 § Vikariat skall kungöras ledigt till ansökan endast i de fall där det
föreskrives av regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer.

6 § Tjänst tillsättes med förordnande eller, där regeringen så
bestämmer, med fullmakt. Ordinarie domartjänst skall dock alltid
tillsättas med fullmakt. Regeringen bestämmer vilka domartjänster som
skall vara ordinarie.

Vikariat tillsättes med förordnande.

7 § Förordnanden, som har tidsbegränsats i strid mot 4 § första
stycket lagen (1982:80) om anställningsskydd eller mot ett sådant
kollektivavtal som avses i 2 § tredje stycket samma lag, skall på
talan av arbetstagaren förklaras gälla utan tidsbegränsning.

I fråga om arbetstagare i verksledande eller därmed jämförlig
ställning får förordnanden tidsbegränsas enligt vad regeringen
bestämmer. Lag (1993:1497).

8 § Närmare föreskrifter om förfarandet vid tjänstetillsättning meddelas
av regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer.

5 kap. Tjänstgöringsskyldighet i vissa fall

1 § En ordinarie domare är skyldig att utöva en annan tjänst än sin egen
bara om det gäller en jämställd eller högre domartjänst vid den domstol
som han tillhör. Dock föreligger dessutom skyldighet att tillfälligt
tjänstgöra i en annan domstol vid sådan handläggning där flera lagfarna
domare deltar

1. för en rådman i tingsrätt: som ledamot i en annan tingsrätt inom
samma hovrättsområde,

2. för en rådman i länsrätt: som ledamot i en tingsrätt eller en
hovrätt,

3. för ett kammarrättsråd: som ledamot i en hovrätt. Lag (1989:665).

2 § Är Sverige i krig, får arbetstagare hos staten ej utan tillstånd
lämna sin anställning. Så snart kriget har upphört och innan pågående
eller nästkommande riksmöte avslutas, skall regeringen föreskriva att
bestämmelsen ej längre skall tillämpas.

Är Sverige i krigsfara, får regeringen föreskriva att arbetstagare hos
staten ej utan tillstånd får lämna sin anställning. Sådan föreskrift
upphör att gälla, om den ej underställes riksdagen inom en månad efter
beslutet därom eller, om riksmöte ej pågår, efter början av närmast
följande riksmöte samt godkännes av riksdagen inom två månader efter
underställningen. Så snart krigsfaran har upphört och innan pågående
eller nästkommande riksmöte avslutas, skall regeringen upphäva
föreskrift som nu har sagts.

Om vissa andra anställnings- och arbetsvillkor vid krig eller krigsfara
eller under sådana utomordentliga förhållanden som är föranledda av att
det är krig utanför Sveriges gränser eller av att Sverige har varit i
krig eller krigsfara finns särskilda föreskrifter i lag och annan
författning. Regeringen får därutöver meddela sådana föreskrifter, i den
mån det är nödvändigt för statens verksamhet. Lag (1992:1410).

6 kap. Bisysslor m. m.

1 § Arbetstagare får ej inneha anställning eller uppdrag eller utöva
verksamhet, som kan rubba förtroendet till hans eller annan
arbetstagares opartiskhet i tjänsteutövningen eller skada myndighetens
anseende. Närmare föreskrifter om detta förbud meddelas för vissa fall i
lag och i övrigt av regeringen.

2 § Arbetstagare får endast efter tillstånd av regeringen uppbära sådana
gåvo- eller donationsmedel eller liknande förmåner som är förenade med
tjänst.

3 § Om åläggande för arbetstagare att anmäla innehav av fondpapper finns
det bestämmelser i 11 § insiderlagen (1990:1342). Lag (1990:1343).

7 kap. Anställnings upphörande på annat sätt än genom avskedande

1 § Arbetstagare får skiljas från anställningen endast med stöd av
föreskrift i denna lag.

2 § Arbetstagare som är förordnade tills vidare får sägas upp enligt
lagen (1982:80) om anställningsskydd. Om en sådan arbetstagare innehar
statligt reglerad anställning hos någon annan än staten, tillämpas även
de bestämmelser om uppsägning som finns i andra författningar.

I fråga om grund för uppsägning, förfarandet vid uppsägning, varsel och
överläggning samt tvist om giltigheten av uppsägning tillämpas lagen om
anställningsskydd också på sådana arbetstagare i verksledande eller
därmed jämförlig ställning som är förordnade tills vidare, i den mån
något annat inte följer av denna lag eller, såvitt rör andra frågor än
grunden för uppsägning, av föreskrifter som regeringen meddelar.

Uppsägning som avses i första eller andra stycket skall ske skriftligen
för att vara giltig. Lag (1982:100).

3 § Arbetstagare är skyldig att avgå från anställningen vid ålder som
anges i avtal om statlig pension eller motsvarande avtal.

4 § Arbetstagare får entledigas innan han har uppnått den ålder som
avses i 3 §,

1. om han till följd av förlust av eller nedsättning i arbetsförmågan är
för framtiden oförmögen att fullgöra sina arbetsuppgifter
tillfredsställande,

2. om han till följd av nedsatt arbetsförmåga under två år i följd ej
har tjänstgjort annat än försöksvis under kortare tid och
socialstyrelsen anser det dels sannolikt att han ej kan återinträda i
arbete inom ytterligare ett år, dels ovisst hur arbetsförmågan därefter
kommer att utveckla sig.

5 § Arbetstagare som är anställd med fullmakt får entledigas, om han ej
kan fullgöra sin tjänst tillfredsställande och högst fem år återstår
till dess han äger avgå med ålderspension.

6 § Arbetstagare, som har rätt till statlig pension men ej har uppnått
den ålder då han äger avgå med ålderspension, får ej entledigas enligt 4
eller 5 §, om han lämpligen kan förflyttas eller annars omplaceras till
annan anställning som är förenad med sådan pensionsrätt.

7 § Arbetstagare vid polisväsendet, utrikesförvaltningen eller
försvarsmakten får försättas i disponibilitet, om det är nödvändigt av
hänsyn till rikets bästa.

8 § En arbetstagare hos staten som är anställd med fullmakt får
förflyttas till en annan statlig tjänst, som tillsätts med fullmakt.
Inom försvarsmakten får dessutom en arbetstagare, som har en militär
tjänst och som är anställd med förordnande tills vidare, förflyttas till
en annan militär tjänst enligt de närmare föreskrifter som regeringen
meddelar. Även en arbetstagare som är anställd vid rikspolisstyrelsen
för arbete i polisverksamhet för att förebygga och avslöja brott mot
rikets säkerhet får förflyttas till en annan statlig tjänst enligt de
närmare föreskrifter som regeringen meddelar. En arbetstagare som är
polis får därvid endast förflyttas till en annan polistjänst.

Förflyttning enligt första stycket till en anställning hos en myndighet
inom något annat verksamhetsområde får endast ske om arbetsuppgifterna
är likartade eller arbetstagaren i allt fall med hänsyn till sin
utbildning är lämpad för anställningen.

Om förflyttning av den som är utnämnd till ordinarie domare föreskrivs i
regeringsformen. Lag (1989:444).

9 § Är chefen för ett statligt affärsverk förordnad för bestämd tid, får
han skiljas från sin tjänst före utgången av denna tid, om det är
nödvändigt av hänsyn till verkets bästa. Lag (1987:521).

10 § Är chefen för någon annan förvaltningsmyndighet än som avses i 9 §
och som lyder omedelbart under regeringen förordnad för bestämd tid, får
han förflyttas till en annan statlig tjänst som tillsätts på samma sätt,
om det är påkallat av organisatoriska skäl eller annars nödvändigt av
hänsyn till myndighetens bästa. Lag (1987:521).

11 § Arbetstagare, som är förordnade för provanställning enligt lagen
(1982:80) om anställningsskydd, får vid eller före prövotidens utgång
skiljas från sin anställning genom besked om detta enligt samma lag.

Beskedet skall lämnas skriftligen för att vara giltigt. Lag (1987:521).

12 § Arbetstagares begäran om entledigande skall ske skriftligen för att
vara giltig. Lag (1987:521).

13 § Erhåller en arbetstagare någon annan anställning och är denna
statligt reglerad, upphör den första anställningen utan särskild åtgärd,
om inte annat följer av föreskrifter om förening av tjänster. Sådana
föreskrifter meddelas i kollektivavtal eller, i fråga om förening av en
fullmaktstjänst med annan allmän tjänst, av regeringen. Vad nu har sagts
tillämpas även där den andra anställningen är en anställning hos
riksdagen eller dess myndigheter.

Föreligger särskilda skäl, får regeringen besluta att anställning skall
bestå utan hinder av första stycket.

Att justitieråd och regeringsråd ej får inneha eller utöva annan statlig
tjänst är särskilt föreskrivet. Lag (1987:521).

8 kap. Turordning vid uppsägning på grund av arbetsbrist

1 § Uppkommer fråga om uppsägning på grund av arbetsbrist, skall, när
det behövs, turordning för uppsägningen fastställas.

I fråga om turordningen tillämpas lagen (1982:80) om anställningsskydd
också på arbetstagare i verksledande eller därmed jämförlig ställning, i
den mån regeringen inte föreskriver annat. Lag (1982:100).

2 § Vid bestämmandet av arbetstagares plats i turordning för uppsägning
skall hänsyn tagas även till kravet att myndigheten på ett riktigt sätt
fullgör rättskipnings- eller förvaltningsuppgift.

3 § Uppsägning, som strider mot bestämmelse om turordning, skall
på talan av arbetstagaren förklaras ogiltig.

Vid tvist om giltigheten av uppsägning enligt första stycket
tillämpas 34 § andra och tredje styckena, 37 §, 40 § första och tredje
styckena samt 42 § lagen (1982:80) om anställningsskydd. I fråga
om avvikelser i kollektivavtal från vad som sägs i 40 § första och
tredje styckena lagen om anställningsskydd tillämpas 2 § tredje
stycket samma lag. Lag (1993:1497).

9 kap. Företrädesrätt till återanställning

1 § I ärenden om tjänstetillsättning skall, när det behövs, fastställas
turordning för företrädesrätt till återanställning.

I fråga om företrädesrätt till återanställning tillämpas lagen (1982:80)
om anställningsskydd också på arbetstagare i verksledande eller därmed
jämförlig ställning, i den mån regeringen inte föreskriver annat.

Om grunder för tjänstetillsättning gäller vad som sägs i 4 kap. 3 §. Lag
(1982:100).

2 § Företrädesrätt till återanställning gäller inte till högre tjänst än
den som det tidigare förordnandet avsåg, om det inte finns särskilda
skäl till något annat. Sådan företrädesrätt gäller inte heller gentemot
arbetstagare som skall omplaceras på grund av 7 § andra stycket lagen
(1982:80) om anställningsskydd. Lag (1982:100).

3 § Anmälan enligt 27 § första stycket lagen (1982:80) om
anställningsskydd av anspråk på företrädesrätt till återanställning
skall för att vara giltig göras skriftligen hos den myndighet där
arbetstagaren är eller senast har varit anställd.

I beslut om uppsägning på grund av arbetsbrist och i besked om att ett
tidsbegränsat förordnande på grund av arbetsbrist inte kommer att
förnyas skall det tas in en upplysning om var och hur anmälan skall
göras. Lag (1982:100).

10 kap. Disciplinansvar

1 § Sätter arbetstagare uppsåtligen eller av oaktsamhet åsido vad som
åligger honom i hans anställning och är felet ej ringa, får
disciplinpåföljd åläggas honom för tjänsteförseelse.

Disciplinpåföljd enligt första stycket får dock ej i något fall åläggas
arbetstagare därför att han har deltagit i strejk eller därmed jämförlig
stridsåtgärd. 2 § Disciplinpåföljder är varning och löneavdrag.

Mer än en disciplinpåföljd får ej samtidigt åläggas.

Löneavdrag ålägges för minst en och högst trettio dagar. Om storleken av
löneavdrag föreskriver regeringen.

3 § Innehåller kollektivavtal bestämmelse som avviker från 2 § eller
från föreskrift som avses där, gäller i stället den bestämmelsen för
arbetstagare, som är sysselsatt inom yrkesgrupp och område som avtalet
avser.

4 § Disciplinpåföljd som avses i 1--3 §§ får inte åläggas

1. dem, som kan åläggas disciplinpåföljd enligt lagen (1986:644) om
disciplinförseelser av krigsmän, m. m., för förseelser som omfattas av
den lagen,

2. hälso- och sjukvårdspersonal, som i sin yrkesutövning står under
socialstyrelsens tillsyn, för förseelse i denna yrkesutövning av sådan
beskaffenhet att den skall prövas av hälso- och sjukvårdens
ansvarsnämnd,

3. veterinärer, som står under statens jordbruksverks inseende, om
förseelsen har skett i utövning av veterinäryrket. Lag (1991:600).

11 kap. Avskedande

1 § Har arbetstagare begått brott, som visar att han uppenbarligen är
olämplig att inneha sin anställning, får han avskedas.

2 § Har arbetstagare genom annan gärning än brott begått grov
tjänsteförseelse, som visar att han uppenbarligen är olämplig att inneha
sin anställning, får han avskedas i stället för att disciplinpåföljd
ålägges honom. Detsamma skall gälla, om arbetstagare, som av myndighet
har ålagts disciplinpåföljd, inom två år därefter i anställning hos
samma myndighet på nytt har begått tjänsteförseelse och därigenom har
visat sig uppenbarligen olämplig att inneha sin anställning.

3 § En arbetstagare som har rätt till statlig pension men inte har
uppnått den ålder då han får avgå med ålderspension, får inte avskedas
enligt 1 eller 2 §, om han har begått brottet eller tjänsteförseelsen
under påverkan av en allvarlig psykisk störning och han lämpligen kan
förflyttas eller annars omplaceras till någon annan anställning som är
förenad med sådan pensionsrätt. Lag (1991:1961).

4 § Om det i annan lag än lagen (1982:80) om anställningsskydd eller i
annan författning har meddelats någon bestämmelse, som inskränker rätten
att avskeda arbetstagare i förhållande till vad som föreskrivs i 1 eller
2 §, gäller i stället den bestämmelsen. Lag (1982:100).

5 § Avskedande får ej grundas enbart på omständighet, som myndigheten
har känt till mer än en månad före prövningen. När frågan om avskedande
prövas av statens ansvarsnämnd enligt 15 kap. 4 §, får avskedande ej
grundas enbart på omständighet, som den myndighet som arbetstagaren
lyder under har känt till mer än två månader före prövningen.

Första stycket gäller ej, när beslut om avskedande påkallas av
riksdagens ombudsman eller justitiekanslern inom sex månader efter det
att omständigheten har inträffat.

12 kap. Åtalsanmälan

1 § Arbetstagare, som är skäligen misstänkt för sådant i
tjänsteutövningen begånget brott som avses i 20 kap. 1--3 §§
brottsbalken eller annat brott varigenom han har satt åliggande i
tjänsteutövningen åsido, skall anmälas till åtal, om för brottet är
föreskrivet fängelse eller det finns anledning antaga att talan om
enskilt anspråk kommer att föras.

2 § I fråga om allmänfarlig vårdslöshet som avses i 13 kap. 6 § första
stycket brottsbalken får regeringen medge undantag från
anmälningsskyldighet enligt 1 §.

13 kap. Avstängning och läkarundersökning

1 § Inleds enligt denna lag ett förfarande, som syftar till att avskeda
en arbetstagare, får han avstängas från arbetet.

Vidtas en åtgärd för att anställa åtal mot en arbetstagare, får han
avstängas från arbetet, om gärningen i fråga kan antas medföra
uppsägning eller avskedande.

En avstängning enligt första eller andra stycket gäller längst till dess
anställningen upphör. Lag (1986:50).

2 § Fullgör arbetstagare ej sina arbetsuppgifter tillfredsställande, får
han avstängas från arbetet, om den bristande tjänstdugligheten beror av
sjukdom eller därmed jämförligt förhållande.

Saknas i fall som avses i första stycket tillräcklig utredning om att
den bristande tjänstdugligheten beror av förhållande som sägs där men
framstår detta ändå som sannolikt, får arbetstagaren åläggas att låta
sig undersökas av läkare som anvisas honom.

Efterkommer arbetstagaren ej åläggande enligt andra stycket, får han
avstängas från arbetet.

3 § Upphör grunden för avstängning enligt 1 eller 2 §, skall
avstängningen omedelbart hävas.

4 § Närmare föreskrifter för tillämpningen av 1 eller 2 § meddelas av
regeringen.

5 § Att arbetstagare hos staten kan vara skyldig att frånträda utövning
av tjänst, om han får förvaltare enligt 11 kap. 7 § föräldrabalken eller
försätts i konkurs, följer av särskilda bestämmelser i lag eller annan
författning. Lag (1988:1284).

14 kap. Handläggningen av vissa frågor som avses i 7 och 10--13
kap.

1 § Uppkommer fråga om disciplinansvar, avskedande, avstängning eller
läkarundersökning enligt denna lag, skall genom skriftlig anmaning
tillfälle beredas arbetstagaren att yttra sig om vad som anföres mot
honom. Yttrande får lämnas muntligen, om arbetstagaren begär det eller
det annars anses lämpligt.

Begär arbetstagare att även annan skall yttra sig i saken eller att
annan utredning skall förebringas, skall hans begäran efterkommas, om
det ej är uppenbart att utredningen saknar betydelse.

2 § Finner myndighet i ärende om disciplinansvar eller avskedande enligt
denna lag, på framställning av arbetstagaren eller annars, att vittne
eller sakkunnig behöver höras vid domstol eller att föreläggande behöver
meddelas någon att som bevis tillhandahålla skriftlig handling eller
föremål, skall myndigheten hemställa därom hos den allmänna underrätt
inom vars område den vistas som skall höras eller annars beröres av
åtgärden.

Tillhandahålles utredning som behövs, skall rätten anställa förhör eller
meddela föreläggande, om laga hinder ej möter.

I fråga om åtgärd enligt andra stycket skall i tillämpliga delar gälla
vad som föreskrives om bevisupptagning i rättegång utom
huvudförhandling.

3 § Har åtgärd vidtagits för att anställa åtal mot arbetstagare, får
myndighet ej inleda eller fortsätta disciplinärt förfarande enligt denna
lag i fråga om förseelse som avses med åtgärden.

4 § Sedan arbetstagares anställning hos myndigheten har upphört eller
uppsägning har ägt rum, får disciplinpåföljd som avses i 10 kap. 1--3 §§
ej åläggas honom.

5 § Arbetstagare, som i ärende om disciplinansvar eller avskedande ej
inom två år efter förseelsen har erhållit skriftlig anmaning enligt 1 §
eller motsvarande anmaning av riksdagens ombudsman eller
justitiekanslern, får ej åläggas disciplinpåföljd som avses i 10 kap.
1--3 §§.

6 § Har åtgärd vidtagits för att anställa åtal mot en arbetstagare, får
ett ärende om uppsägning eller avskedande på grund av gärningen i fråga
inte avgöras, förrän ansvarsfrågan har prövats slutligt. Lag (1986:50).

7 § Uppkommer fråga om att avskeda en arbetstagare, skall myndigheten,
om arbetstagaren är fackligt organiserad, minst en vecka före
avskedandet varsla den lokala arbetstagarorganisation som arbetstagaren
tillhör om detta. Om organisationen senast en vecka efter varslet begär
överläggning i frågan, skall överläggningen ha avslutats, innan frågan
avgörs.

Beslutas avstängning enligt 13 kap. 1 eller 2 §, skall myndigheten, om
arbetstagaren är fackligt organiserad, genast underrätta den lokala
arbetstagarorganisation som arbetstagaren tillhör om beslutet. Lag
(1982:100).

8 § Beslutas avstängning enligt 13 kap. 1 §, skall frågan om uppsägning
eller avskedande snarast prövas. Vid avgörandet av denna fråga skall
också prövas huruvida avstängningen skall bestå. Lag (1986:50).

9 § Beslut om läkarundersökning enligt 13 kap. 2 § andra stycket får ej
läggas till grund för avstängning enligt samma lagrum tredje stycket,
förrän beslutet har prövats slutligt efter talan som avses i 16 kap. 2 §
eller rätten till sådan talan har förlorats.

10 § I fråga om beslut om avstängning enligt 13 kap. 1 eller 2 § eller
om läkarundersökning enligt sistnämnda lagrum skall 20 och 21 §§
förvaltningslagen (1986:223) tillämpas, även om beslutet utgör beslut
under ärendes handläggning. Lag (1986:1131).

11 § Bestämmelser om handläggning av sådana ärenden om disciplinansvar,
avskedande eller avstängning som prövas efter anmälan av riksdagens
ombudsmän eller justitiekanslern finns i 6 § lagen (1986:765) med
instruktion för riksdagens ombudsmän och i 6 § lagen (1975:1339) om
justitiekanslerns tillsyn. Lag (1987:1000).

15 kap. Beslutande myndighet, m. m.

1 § Fråga om anställnings upphörande som avses i 7 kap. 2--4, 11 eller
12 § prövas av den myndighet som tillsätter tjänsten, om inte annat
följer av 5 § nedan eller av föreskrift eller särskilt beslut som
regeringen meddelar.

Fråga om anställnings upphörande enligt 7 kap. 5, 7 eller 9 § prövas av
regeringen, om inte annat följer av 5 § nedan. Närmare föreskrifter
meddelas av regeringen. Lag (1987:521).

2 § Fråga om förflyttning enligt 7 kap. 8 § till en tjänst som tillsätts
av den myndighet som har anställt arbetstagaren prövas av den
myndigheten. Fråga om förflyttning till någon annan tjänst prövas av
regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer.

Fråga om förflyttning enligt 7 kap. 10 § prövas av regeringen. Lag
(1987:521).

3 § Fråga om disciplinansvar enligt 10 kap., avskedande enligt 11 kap.,
åtalsanmälan enligt 12 kap. eller avstängning eller läkarundersökning
enligt 13 kap. prövas av den myndighet som arbetstagaren lyder under, om
ej annat följer av 4 eller 5 § nedan, av annan föreskrift i lag eller av
föreskrift som regeringen meddelar. Fråga om disciplinansvar enligt 10
kap., avskedande enligt 11 kap. eller avstängning enligt 13 kap. 1 §
tages upp även på anmälan av riksdagens ombudsman eller
justitiekanslern. Fråga om avstängning enligt 13 kap. 1 § på grund av
misstanke om brott tages upp även på anmälan av åklagare.

4 § Fråga som avses i 3 § prövas av en särskild nämnd, statens
ansvarsnämnd, beträffande den som innehar eller uppehåller

1. annan ordinarie domartjänst än tjänst som justitieråd eller
regeringsråd,

2. tjänst som byråchef eller därmed jämställd eller högre tjänst vid
statlig myndighet,

3. annan tjänst som regeringen bestämmer.

Nämnden består av ordförande, vice ordförande och tre andra ledamöter.
Ordföranden och vice ordföranden skall vara lagfarna och dessutom
erfarna i domarvärv.

Regeringen meddelar närmare föreskrifter om nämndens sammansättning och
verksamhet.

5 § Fråga om skiljande från tjänsten enligt 7 kap. 3, 4 eller 5 §,
avskedande enligt 11 kap. eller avstängning eller läkarundersökning
enligt 13 kap. av justitieråd eller regeringsråd prövas enligt särskilda
bestämmelser i regeringsformen och i annan lag. Handläggningen sker i
den ordning som föreskrives för tvistemål, dock med tillämpning av 7 §.

6 § Beträffande arbetstagare hos riksdagen eller dess myndigheter
meddelar riksdagen bestämmelser om beslutande organ i frågor som avses i
1--4 §§.

7 § Deltager flera i avgörande som avses i 1 eller 3 §, äger i annat
fall än där frågan prövas av regeringen bestämmelserna i 29 kap.
rättegångsbalken om omröstning i domstol med uteslutande lagfarna
ledamöter motsvarande tillämpning. Vad nu har sagts gäller även i fråga
om arbetstagare hos annan än staten.

8 § I en sådan tvist med anledning av beslut av en statlig myndighet,
som skall handläggas enligt lagen (1974:371) om rättegången i
arbetstvister, skall staten anses som arbetsgivare även när tvisten
avser en anställning hos någon annan än staten. Lag (1985:336).

16 kap. Rättegång m. m.

1 § Om handläggningen av mål angående tillämpningen av denna lag
föreskrivs i lagen (1974:371) om rättegången i arbetstvister. Lag
(1982:100).

2 § Vill en arbetstagare söka ändring i beslut enligt 7 kap. 3--5 eller
8-- 10 § , 10 kap. 1 §, 11 kap. 1 eller 2 § eller 13 kap. 2 § andra
stycket, skall han väcka talan inom fyra veckor från den dag då han fick
ta del av beslutet. Lag (1987:521).

3 § Bestämmelser om rätt för riksdagens ombudsmän och för
justitiekanslern att söka ändring i beslut enligt 10 eller 11 kap. eller
13 kap. 1 § finns i 7 § lagen (1986:765) med instruktion för riksdagens
ombudsmän och i 7 § lagen (1975:1339) om justitiekanslerns tillsyn.
Talan skall väckas inom fyra veckor från det beslutet har meddelats. Lag
(1987:1000).

4 § Om talan mot beslut av riksdagens organ gäller särskilda
bestämmelser.

5 § Talan om skadestånd enligt 3 kap. 6 § väcks senast tre månader efter
det att stridsåtgärden har avslutats.

Talan som avses i 4 kap. 7 § första stycket väcks senast två månader
efter förordnandetidens utgång. Detta gäller även om förhandling, som
påkallats inom den i 40 § andra stycket lagen (1982:80) om
anställningsskydd föreskrivna underrättelsetiden, inte har avslutats.
Lag (1982:100).

6 § Väcker part ej talan inom tid som anges i 2 eller 5 §, är rätten
till talan förlorad. Lag (1977:1047).

7 § Bestämmelserna om skadestånd i 38, 41 och 42 §§ lagen (1982:80)
om anställningsskydd skall tillämpas, om en myndighet i ärenden om
uppsägning, disciplinansvar, avskedande, avstängning eller läkar-
undersökning bryter mot någon av följande bestämmelser:

1. 14 kap. 1 eller 3--9 §§,

2. 15 kap. 3, 4 eller 7 §,

3. föreskrifter enligt 13 kap. 4 § om handläggning av ärende om
avstängning eller läkarundersökning,

4. föreskrifter som avses i 15 kap. 3 eller 6 §.

I fråga om avvikelser i kollektivavtal från vad som sägs i 41 § lagen
om anställningsskydd tillämpas 2 § tredje stycket samma lag.
Lag (1993:1497).

17 kap. Verkställighet av beslut

1 § Beslut om anställnings upphörande enligt 7 kap. 4 eller 5 §, om
förflyttning enligt 7 kap. 8 §, om löneavdrag som disciplinpåföljd
enligt 10 kap. 1 § eller om avskedande enligt 11 kap. får inte
verkställas, förrän beslutet har prövats slutligt efter talan som avses
i 16 kap. 2 § eller rätten till sådan talan har förlorats. Detsamma
gäller beslut om avgångsskyldighet enligt 7 kap. 3 § eller förflyttning
enligt 7 kap. 10 §, om inte annat följer av 2 eller 3 §. Lag (1987:521).

2 § I tvist om tillämpningen av 7 kap. 3 § äger domstolen för tiden
intill dess lagakraftägande dom eller beslut föreligger förordna, att
anställningen skall upphöra när arbetstagaren har uppnått ålder som
avses i nämnda lagrum.

Mot beslut enligt första stycket som tingsrätt har meddelat under
rättegången skall talan föras särskilt genom besvär. Lag (1977:533).

3 § Beslut om skiljande från tjänst enligt 7 kap. 9 § eller om
avstängning enligt 13 kap. 1 eller 2 § gäller omedelbart.

Beslut om förflyttning enligt 7 kap. 10 § får ges omedelbar verkan, om
det finns synnerliga skäl för det.

I tvist om sådana beslut som avses i första eller andra stycket får
domstolen dock för tiden intill dess lagakraftägande dom eller beslut
föreligger bestämma, att beslutet tills vidare inte skall gälla. Lag
(1987:521).

Övergångsbestämmelser

19976:600

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1977.


2. -- -- -- -- -- -- -- -- -- -- -- -- -- -- -- -- -- --

3. -- -- -- -- -- -- -- -- -- -- -- -- -- -- -- -- -- --

4. -- -- -- -- -- -- -- -- -- -- -- -- -- -- -- -- -- --

5. -- -- -- -- -- -- -- -- -- -- -- -- -- -- -- -- -- --

6. I fråga om anställnings- eller arbetsvillkor för sådan arbetstagare
som omfattas av den nya lagen äger offentlig arbetsgivare tills vidare i
författning meddela föreskrift utan hinder av att villkoret kan bli
föremål för avtal. Detta gäller dock endast föreskrift som ej strider
mot kollektivavtal.

7. Har i författning, som ej har beslutats av eller med riksdagen,
meddelats föreskrift i fråga om anställnings- eller arbetsvillkor för
sådan arbetstagare som omfattas av den nya lagen, skall föreskriften
upphöra att gälla i den mån villkoret regleras genom kollektivavtal.

8. I fråga om konstitutorial som har meddelats före ikraftträdandet
tillämpas äldre bestämmelser.

9. -- -- -- -- -- -- -- -- -- -- -- -- -- -- -- -- -- --

1985:336

1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 1985.

2. I mål som har anhängiggjorts vid en domstol före ikraftträdandet
skall äldre bestämmelser tillämpas.

1986:50

Denna lag träder i kraft den 1 april 1986.

Vad som sägs i 13 kap. 1 § i dess nya lydelse om avstängning från
arbetet på grund av gärningar, som kan antas medföra uppsägning, gäller
inte beträffande gärningar som har begåtts före ikraftträdandet.

I fråga om uppsägningar som har skett före ikraftträdandet tillämpas
äldre bestämmelser.

1987:521

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1987.

Den nya föreskriften i 7 kap. 9 § får dock tillämpas endast i fråga om
sådana förordnanden som börjar löpa efter ikraftträdandet.

1989:429

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1989. Äldre föreskrifter gäller
fortfarande för dem som efter ikraftträdandet kvarstår i arbete i
ungdomslag hos offentliga arbetsgivare.