Lag (1993:1302) om EES-försäkringsgivares  verksamhet i Sverige 

1 kap. Tillämpningsområde m. m.

1 § Denna lag tillämpas på verksamhet i Sverige av försäkringsgivare
med säte i ett annat land som omfattas av avtalet om Europeiska
ekonomiska samarbetsområdet (EES-land).

Lagen gäller dock inte för

1. ömsesidiga skadeförsäkringsgivare, om

a) bolagsordningen medger uttag av extra bidrag eller minskning av
 förmåner,

b) verksamheten inte omfattar kredit- eller borgensförsäkring eller
annan ansvarsförsäkring än sådan som försäkringsgivaren enligt 2
kap. 3 a § tredje stycket försäkringsrörelselagen (1982:713) får
meddela utan att det särskilt anges i koncessionsbeslutet,

c) den årliga premieinkomsten inte överstiger ett belopp
motsvarande en miljon ecu, och

d) minst hälften av premieinkomsten härrör från medlemmar i
försäkringsgivaren,

2. ömsesidiga skadeförsäkringsgivare som enligt avtal med en
annan  sådan försäkringsgivare fullt ut återförsäkrar alla sina avtal
om direkt  försäkring eller överlåter samtliga sina förpliktelser enligt
försäkringsavtalen,

3. lokala skadeförsäkringsgivare som endast meddelar sådan försäkring
som avses i 2 kap. 3 a § första stycket klass 18 försäkringsrörelselagen
(assistans) i form av naturaförmåner och vilkas årliga premieinkomst inte
överstiger ett belopp motsvarande 200 000 ecu,

4. ömsesidiga livförsäkringsgivare, om

a) bolagsordningen medger uttag av extra bidrag, minskning av
förmåner eller uttag av bidrag från personer som förbundit sig till
sådant bidrag, och

b) den årliga premieinkomsten inte överstiger ett belopp
motsvarande  500 000 ecu,

5. ömsesidiga understödsinstitut, om förmånerna varierar med
tillgången på medel medan bidragen från medlemmarna utgörs av
ett fastställt belopp.

Lagen gäller inte återförsäkring.

Med försäkringssammanslutning avses i denna lag en
sammanslutning  av fysiska eller juridiska personer som utan
solidarisk ansvarighet meddelar försäkring. När denna lag hänvisar
till försäkringsgivare avses, såvitt angår
försäkringssammanslutningar, medlemmarna i sammanslutningen.

2 § Med skadeförsäkring avses i denna lag sådan försäkring som
anges i 2 kap. 3 a § försäkringsrörelselagen (1982:713).

Med livförsäkring avses i denna lag sådan försäkring som anges i 2
kap. 3 b § försäkringsrörelselagen.

Bestämmelserna i denna lag om livförsäkring behöver inte tillämpas
för sådana livförsäkringar som avses i 2 kap. 3 b § första stycket
klasserna 1 b och 4 försäkringsrörelselagen om premien är beräknad
och bestämd för längst fem år. De får tillämpas för skadeförsäkringar
som avses i 2 kap. 3 a § första stycket klasserna 1 och 2
försäkringsrörelselagen samt för avgångsbidragsförsäkringar.

Ersättning, som betalas i form av livränta eller sjukränta, tillhör
endera livförsäkring eller skadeförsäkring beroende på vilket av
dessa slag av försäkring som har meddelats. Har sådan ränta köpts i
ett livförsäkringsföretag, skall den dock i detta företag höra till
livförsäkring. Lag (1995:780).

3 § Det land där försäkringsgivaren har sitt säte anses som
försäkringsgivarens hemland. Försäkringsgivare i en
försäkringssammanslutning skall anses ha sitt hemland i det land där
sammanslutningens verkliga ledning finns. Lag (1995:780).

4 § Med stora risker avses i denna lag

1. de försäkringsklasser som anges i 2 kap. 3 a § första stycket 4--7,
11  och 12 försäkringsrörelselagen (1982:713),

2. de försäkringsklasser som anges i 2 kap. 3 a § första stycket 14
och 15 försäkringsrörelselagen, om försäkringstagaren är näringsidkare
och den försäkrade risken avser näringsverksamheten, och

3. de försäkringsklasser som anges i 2 kap. 3 a § första stycket 3,
8--10, 13 och 16 försäkringsrörelselagen, om försäkringstagaren är
näringsidkare och minst två av följande förutsättningar är
uppfyllda enligt senast fastställda resultat- och balansräkning:

a) försäkringstagaren har en balansomslutning som uppgår till
minst ett belopp motsvarande 6 200 000 ecu,

b) försäkringstagaren har en bruttoomsättning som uppgår till
minst ett belopp motsvarande 12 800 000 ecu,

c) försäkringstagaren har haft i genomsnitt minst 250 personer
anställda.

Om försäkringstagaren ingår i en koncern som avger koncernredovisning
skall förutsättningarna i första stycket 3 gälla koncernen.

5 § Angående trafikförsäkring meddelas vissa särskilda bestämmelser
i trafikskadelagen (1975:1410).

I fråga om livförsäkring endast för dödsfall, som meddelas för en
tid av längst fem år eller mot en premie som är beräknad och bestämd
för längst fem år i sänder, får regeringen eller, efter regeringens
bemyndigande, Finansinspektionen medge undantag från de särskilda
bestämmelserna om livförsäkring samt, i mån av behov, besluta att
bestämmelser som särskilt gäller skadeförsäkring skall tillämpas i
stället. Lag (1995:780).

2 kap. Rätt att driva verksamhet i Sverige

1 § En försäkringsgivare som i sitt hemland har tillstånd att driva
försäkringsrörelse får driva verksamhet här i landet

1. från en sekundäretablering med början två månader efter det att
Finansinspektionen från den behöriga myndigheten i
försäkringsgivarens hemland tagit emot en underrättelse med sådant
innehåll som anges i 4 § första och andra styckena,

2. genom gränsöverskridande verksamhet, så snart Finansinspektionen
från en behörig myndighet i försäkringsgivarens hemland mottagit en
underrättelse med sådant innehåll som anges i 4 a §. Lag (1995:780).

Sekundäretablering

2 § Med sekundäretablering enligt 1 § avses

1. en generalagent

2. ett avdelningskontor med självständig förvaltning (filial), eller

3. såvitt avser försäkringsgivare i en försäkringssammanslutning, en
generalrepresentation. Lag (1995:780).

3 § En generalagent skall vara bosatt här i landet. Han får inte
vara underårig, i konkurs eller underkastad näringsförbud eller ha
förvaltare enligt 11 kap. 7 § föräldrabalken. Som generalagent får
även svensk juridisk person anlitas. För att fullgöra de skyldigheter
som åligger en generalagent skall den juridiska personen utse ett
ombud som uppfyller dessa krav.

Den utländska försäkringsgivaren skall utfärda fullmakt för
generalagenten att ingå för försäkringsgivaren bindande
rättshandlingar med tredje man samt ta emot stämning för den
utländska försäkringsgivaren och själv eller genom annan tala och
svara för denne.

För verksamhet som drivs genom filial gäller även bestämmelserna i
lagen (1992:160) om utländska filialer m. m. En verkställande
direktör för filialen skall dock vara bosatt i Sverige.

En generalrepresentation för försäkringsgivare i en
försäkringssammanslutning skall förestås av ett ombud som uppfyller
kraven i första stycket. De försäkringsgivare som hör till
sammanslutningen skall utfärda fullmakt för ombudet att vid tvister
som rör ingångna försäkringsavtal ingå för försäkringsgivarna
bindande rättshandlingar och att ta emot stämning för
försäkringsgivarna och själv eller genom annan tala och svara för
dem.

Ombudet ansvarar för den verksamhet som försäkringsgivarna i
sammanslutningen driver enligt denna lag. Ombudet är skyldigt att
rätta sig efter svenska myndigheters beslut och föreskrifter som
meddelas med stöd av lag eller annan författning.

Med företrädare avses i denna lag generalagent, verkställande
direktör för en filial samt ombud för generalagent och för
försäkringsgivare i en försäkringssammanslutning. Lag (1995:780).

4 § En underrättelse enligt 1 § 1 om sekundäretablering skall
innehålla

1. uppgifter om sekundäretableringens adress och om vem som skall
vara dess företrädare,

2. en plan över den tilltänkta verksamheten med angivande av
etableringens organisation och vilket slags försäkringsverksamhet som
skall drivas där, och

3. intyg utfärdat av hemlandsmyndigheten om försäkringsgivarens
kapitalbas.

För verksamhet som avser försäkringar angivna i 2 kap. 3 a § första
styc ket 10 försäkringsrörelselagen (1982:713) (motorfordonsansvar)
och som inte uteslutande avser försäkring av fraktförares ansvar,
skall en underrättelse dessutom innehålla en försäkran att
försäkringsgivaren är medlem i Trafikförsäkringsföreningen.

Om försäkringsgivaren avser att ändra sin verksamhet i fråga om
förhållanden som anges i första stycket 1 och 2, får ändringen göras
tidigast en månad efter det att försäkringsgivaren underrättat
Finansinspektionen om ändringen. Lag (1995:780).

Gränsöverskridande verksamhet

4 a § En underrättelse enligt 1 § 2 om att en försäkringsgivare
skall meddela försäkringar här i landet från ett fast driftställe i
ett annat EES-land (gränsöverskridande verksamhet) skall innehålla

1. uppgift om vilket eller vilka slag av risker eller åtaganden
försäkringarna skall täcka, och

2. intyg utfärdat av hemlandsmyndigheten om

a) försäkringsgivarens kapitalbas, och

b) vilka försäkringsklasser försäkringsgivarens koncession omfattar.

För verksamhet som avser försäkringar angivna i 2 kap. 3 a § första
styc ket 10 försäkringsrörelselagen (1982:713) (motorfordonsansvar)
och som inte uteslutande avser försäkring av fraktförares ansvar,
skall en underrättelse dessutom innehålla

1. uppgift om vem som är försäkringsgivarens representant enligt 5 §
trafikskadelagen (1975:1410), och

2. en försäkran att försäkringsgivaren är medlem i
Trafikförsäkringsföreningen.

Om försäkringsgivaren avser att ändra sin verksamhet i fråga om
förhållanden som anges i första och andra styckena, får ändringen
göras tidigast en månad efter det att Finansinspektionen underrättats
om ändringen. Lag (1995:780).

Separationsprincipen

5 § Försäkringsgivare får här i landet bara driva sådan
försäkringsrörelse som försäkringsgivaren driver i sitt hemland.

Rörelse som avses i 2 kap. 3 b § försäkringsrörelselagen (1982:713),
direkt livförsäkringsrörelse, får här i landet förenas endast med
direkt skadeförsäkringsrörelse som avses i 2 kap. 3 a § första
stycket klasserna 1 och 2 försäkringsrörelselagen samt med rörelse
avseende återförsäkring (indirekt försäkring) av försäkring enligt
någon av dessa klasser och livförsäkring om inte annat följer av
tredje stycket.

Utöver vad som följer av andra stycket får direkt
livförsäkringsrörelse och skadeförsäkringsrörelse här i landet
bedrivas av samma försäkringsgivare om sådan verksamhet samtidigt
bedrevs här vid tidpunkten för undertecknandet av avtalet om
Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, den 2 maj 1992.

Direkt livförsäkringsrörelse och skadeförsäkringsrörelse som här i
landet bedrivs av samma försäkringsgivare enligt andra eller tredje
stycket skall hållas åtskilda hos försäkringsgivaren. Lag (1995:780).

Övriga bestämmelser

6 § En försäkringsgivare eller företrädare får inte till fördel för
en enskild försäkringstagare eller grupp av försäkringstagare, på
annat sätt än genom återbäring, medge direkt eller indirekt
nedsättning av de livförsäkringspremier som försäkringsgivaren enligt
grunder eller andra tekniska beräkningar tillämpar för sin rörelse
här i landet. Lag (1995:780).

3 kap. har upphävts genom lag (1995:780).

4 kap. har upphävts genom lag (1995:780).

5 kap. Om försäkringsrörelsens bedrivande

1 § har upphävts genom lag (1995:780).

2 § har upphävts genom lag (1995:780).

3 § har upphävts genom lag (1995:780).

4 § har upphävts genom lag (1995:780).

5 § har upphävts genom lag (1995:780).

6 § En försäkringsgivare eller företrädare får inte till fördel för
enskilda försäkringstagare eller grupper av försäkringstagare, på
annat sätt än genom återbäring, medge direkt eller indirekt
nedsättning av de livförsäkringspremier som försäkringsgivaren
enligt fastställda grunder bestämt för sin rörelse här i landet.
Lag (1995:780).

7 § Företrädaren skall övervaka att anskaffning av ansökningar
om försäkring hos företaget sker på ett sätt som överensstämmer
med god affärssed i Sverige. I fråga om en försäkringssammanslutning
åligger detta försäkringsgivarna.

På begäran av den som biträtt en försäkringsgivare i dennes
verksamhet enligt första stycket skall Finansinspektionen utfärda
intyg över verksamhetens omfattning och innehåll om sådant intyg
krävs för att få driva liknande verksamhet i ett annat EES-land.
Försäkringsgivaren och den som begärt intyg skall lämna
inspektionen de upplysningar som behövs för att inspektionen skall
kunna fullgöra denna skyldighet. Lag (1995:780).

8 § har upphävts genom lag (1995:780).

9 § har upphävts genom lag (1995:780).

10 § har upphävts genom lag (1995:780).

11 § har upphävts genom lag (1995:780).

6 kap. Finansinspektionenws uppgifter m.m.

1 § Finansinspektionen skall följa den verksamhet som drivs enligt
denna lag i den utsträckning som behövs för tillämpningen av lagen.
Inspektionen skall, i samarbete med den behöriga myndigheten i
försäkringsgivarens hemland, verka för en sund utveckling av
verksamheten.

Finansinspektionen skall lämna uppgift till behöriga myndigheter i
en försäkringsgivares hemland, om dessa myndigheter behöver uppgiften
för sin tillsyn över en försäkringsgivares verksamhet, samt i övrigt
ha ett nära samarbete med behöriga myndigheter.

Efter anmälan till Finansinspektionen kan en behörig myndighet i en
försäkringsgivares hemland företa undersökning hos en
sekundäretablering här i landet. Lag (1995:780).

2 § När försäkringsgivaren börjat sin verksamhet här i landet skall
företrädaren genast underrätta Finansinspektionen om detta.

3 § En försäkringsgivare som driver försäkringsverksamhet här i
landet enligt 2 kap. skall lämna Finansinspektionen de uppgifter som
behövs för fullgörande av granskningsuppgifter enligt denna lag.
Försäkringsgivaren skall även hålla tillgångar, räkenskaper och andra
handlingar tillgängliga för granskning.

Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, Finansinspektionen
får meddela föreskrifter om vilka upplysningar som en
försäkringsgivare skall lämna till inspektionen. Lag (1995:780).

4 § Skyldigheten enligt 3 § att lämna upplysningar och hålla
tillgångar och handlingar tillgängliga för granskning gäller även för

1. styrelsen och verkställande direktören eller motsvarande organ i
företag vars verksamhet uteslutande skall vara att biträda utländsk
försäkringsgivare eller som sådan försäkringsgivare har ett
bestämmande inflytande i,

2. ordförande och verkställande direktör eller motsvarande
befattningshavare i skaderegleringsnämnd, villkorsnämnd eller annat
liknande organ, som här i landet biträder utländsk försäkringsgivare
i dess rörelse. Lag (1995:780).

5 § Om en försäkringsgivare överträder denna lag eller en föreskrift
som har meddelats med stöd av denna lag eller på annat sätt visar sig
olämplig att driva försäkringsverksamhet här, får Finansinspektionen
förelägga försäkringsgivaren att vidta rättelse. Om
försäkringsgivaren inte följer föreläggandet skall inspektionen
underrätta behörig myndighet i försäkringsgivarens hemland.

Om rättelse ändå inte sker, får inspektionen förbjuda
försäkringsgivaren att fortsätta sin marknadsföring och att ingå nya
försäkringsavtal om risker som är belägna här i landet eller, när det
gäller livförsäkring, om försäkringsåtaganden som skall fullgöras här
i landet. Innan ett förbud meddelas skall inspektionen underrätta
behörig myndighet i försäkringsgivarens hemland.

I brådskande fall får Finansinspektionen, utan att den behöriga
myndigheten underrättats, vidta de åtgärder som anges i andra stycket
för att hindra att ytterligare överträdelser sker.

Finansinspektionen får i brådskande fall och utan att den utländska
behöriga myndigheten underrättats även förordna ett ombud att på
försäkringsgivarens vägnar ta emot stämning och i övrigt företräda
denne med avseende på redan meddelade försäkringar. Till dess att
kungörelse skett av sådant förordnande får försäkringstagare, om
försäkringsgivaren inte är en försäkringssammanslutning, sätta in
förfallen försäkringspremie hos Finansinspektionen med samma verkan
som om den blivit betald till försäkringsgivaren. Lag (1995:780).

5 a § Om en behörig myndighet i en försäkringsgivares hemland
inskränker försäkringsgivarens rätt att förfoga över sina tillgångar,
skall Finansinspektionen på begäran av myndigheten vidta samma
åtgärder i fråga om försäkringsgivarens tillgångar i Sverige.

Finansinspektionen skall biträda den behöriga myndigheten i
försäkringsgivarens hemland vid verkställighet av ett beslut om hur
försäkringsverksamheten skall drivas efter det att den myndigheten
beslutat

-- att försäkringsgivaren inte får fortsätta sin marknadsföring
eller ingå nya försäkringsavtal, eller

-- att inskränka försäkringsgivarens rätt att förfoga över sina
tillgångar. Lag (1995:780).

6 § Om en företrädare avsäger sig sitt uppdrag, om fullmakten
återkallas eller om företrädaren av annan anledning inte kan utöva
sitt uppdrag, skall åtgärder som anges i 5 § första-tredje stycket
vidtas. Om det med hänsyn till skyddet av försäkringstagarnas
intressen är nödvändigt, får inspektionen, för tiden till dess
hindret upphört eller en ny företrädare blivit befullmäktigad,
förordna ett ombud i enlighet med 5 § fjärde stycket. Lag (1995:780).

7 § har upphävts genom lag (1995:780).

8 § har upphävts genom lag (1995:780).

9 § Om det kan antas att någon driver sådan verksamhet att denna
lag är tillämplig, får Finansinspektionen förelägga denne att lämna
de upplysningar om verksamheten som behövs för att bedöma om lagen är
tillämplig.

Om Finansinspektionen finner att någon driver försäkringsverksamhet
utan att förutsättningarna enligt 2 kap. är uppfyllda, skall
inspektionen förelägga denne att upphöra med verksamheten.
Inspektionen skall genast underrätta behörig myndighet i
försäkringsgivarens hemland om föreläggandet.

Ett föreläggande enligt denna paragraf får riktas mot såväl
försäkringsgivaren som den som här i landet, i syfte att förmå någon
att teckna försäkring hos försäkringsgivaren, är verksam för
försäkringsgivarens räkning. Lag (1995:780).

10 § Regeringen får föreskriva att en försäkringsgivare som enligt
denna lag driver verksamhet från en sekundäretablering här i landet,
skall betala årliga avgifter till Finansinspektionen. Regeringen
skall i så fall meddela närmare föreskrifter om hur avgiften skall
beräknas. Lag (1995:780).

7 kap. Om försäkringsverksamhetens upphörande och om överlåtelse av
försäkringsbestånd

1 § Om en försäkringsgivare till följd av ett beslut av behörig
myndighet i hemlandet inte längre får driva försäkringsrörelse här i
landet, skall Finansinspektionen vidta de åtgärder som behövs för att
hindra att försäkringsgivaren fortsätter verksamheten eller inleder
ny verksamhet. Inspektionen skall, på begäran av och i samarbete med
behörig myndighet i försäkringsgivarens hemland,

-- förbjuda försäkringsgivaren att förfoga över sina tillgångar i
Sverige eller begränsa försäkringsgivarens förfoganderätt, eller

-- förbjuda försäkringsgivaren att fortsätta sin marknadsföring
eller att ingå nya försäkringsavtal.

Finansinspektionen skall i övrigt vidta de åtgärder som behövs till
skydd för de försäkrades intressen. Inspektionen skall också biträda
hemlandets myndighet i angelägenheter som rör avvecklingen av
försäkringsgivarens verksamhet här i landet. Inspektionen får därvid
vidta sådana åtgärder som inspektionen kan besluta i fråga om ett
svenskt försäkringsbolag. Lag (1995:780).

2 § har upphävts genom lag (1995:780).

3 § När Finansinspektionen av en behörig myndighet i ett annat
EES-land ges tillfälle att yttra sig över en fråga om tillstånd
till en överlåtelse av ett bestånd av försäkringar som
meddelats under verksamhet som drivits med stöd av denna lag,
skall inspektionen lämna sitt samtycke om

1. försäkringstagarnas rätt inte försämras, och

2. den övertagande försäkringsgivaren har den kapitalbas som
krävs sedan överlåtelsen beaktats.

Finansinspektionen skall yttra sig inom tre månader.

Finansinspektionen skall innan den yttrar sig ge berörda
försäkringstagare och livräntetagare tillfälle att anmäla om de
har något att invända mot överlåtelsen. Därvid skall vad som
föreskrivs om offentliggörande i 15 kap. 4 § första stycket
försäkringsrörelselagen (1982:713) gälla i tillämpliga delar.
Om överlåtelsen har offentliggjorts på motsvarande sätt i
Sverige av behörig myndighet i den överlåtande
försäkringsgivarens hemland, får inspektionen underlåta att
offentliggöra ansökningen. Lag (1998:115).

8 kap. Särskilda bestämmelser

1 § Finansinspektionen skall i Post- och Inrikes Tidningar
kungöra

1. förordnande av ett ombud enligt 6 kap. 5 eller 6 §, och

2. beslut om att förbjuda eller begränsa försäkringsgivarens
rätt att förfoga över sina tillgångar här i landet.
Lag (1998:115).

2 § Det som enligt denna lag har kungjorts i Post- och Inrikes
Tidningar  skall anses ha kommit till tredje mans kännedom, om det
inte av omständigheterna framgår att han varken kände till eller
borde ha känt till det som kungjorts. Innan sådant kungörande
skett, kan förhållande som enligt lagen skall kungöras, inte lagligen
åberopas mot annan än den som visas ha haft kännedom om det.

3 § Är en handling, som enligt denna lag lämnas till Finansinspektionen,
avfattad på främmande språk, skall på begäran en bestyrkt svensk
översättning tillhandahållas.

4 § Ett ombud, som enligt 6 kap. 5 eller 6 § förordnats av
Finansinspektionen, har rätt att få ersättning av försäkringsgivaren
med det belopp som bestäms av inspektionen. Lag (1995:780).

4 a § § Finansinspektionen kan förena ett föreläggande eller förbud
enligt denna lag med vite. Lag (1995:780).

5 § En försäkringsgivare som driver försäkringsrörelse här i landet
skall i alla meddelanden till allmänheten nämna sin företagsform och
sitt hemland.

Försäkringsbrev skall innehålla uppgifter både om de allmänna
försäkringsvillkoren och om de särskilda villkoren för den försäkring
som avses i brevet.

Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, Finansinspektionen
skall meddela närmare föreskrifter om den information som en
försäkringsgivare skall lämna till försäkringstagarna och till den
som avser att teckna en försäkring hos försäkringsgivaren.
Lag (1995:780).

6 § Följande beslut av Finansinspektionen, får överklagas hos
kammarrätten, nämligen beslut

1. att förbjuda en försäkringsgivare att fortsätta med sin
marknadsföring eller ingå nya försäkringsavtal,

2. att inskränka en försäkringsgivares rätt att förfoga över sina
tillgångar enligt 6 kap. 5 eller 5 a § eller 7 kap. 1 §, eller

3. att inte lämna sitt samtycke till en överlåtelse av ett
försäkringsbestånd enligt 7 kap. 3 §.

Finansinspektionens beslut om att förena ett föreläggande med vite
får överklagas hos länsrätten. Prövningstillstånd krävs vid
överklagande till kammarrätten av länsrättens avgörande.

Finansinspektionens beslut i övrigt enligt denna lag får överklagas
hos regeringen.

Finansinspektionen får bestämma att beslut enligt första stycket
skall gälla omedelbart. Lag (1995:780).
Gränsöverskridande verksamhet

7 § har upphävts genom lag (1995:780).

8 § Till böter eller fängelse i högst ett år döms den som uppsåtligen
eller av oaktsamhet till Finansinspektionen meddelar oriktiga eller
vilseledande uppgifter om sådana omständigheter som han är
skyldig att lämna uppgift om enligt denna lag.

9 § har upphävts genom lag (1995:780).

Övergångsbestämmelser

1993:1302

1. Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.
(I kraft den 1 januari 1994, 1993:1646).

2. har upphävts genom lag (1995:780).

3. har upphävts genom lag (1995:780).

4. har upphävts genom lag (1995:780).

1995:102

Denna lag träder i kraft den 1 april 1995. Beslut som har meddelats
före ikraftträdandet överklagas enligt äldre bestämmelser.

1995:780

1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 1995.

2. En försäkringsgivare med säte i ett land inom EES, som med
koncession driver försäkringsrörelse i Sverige vid ikraftträdandet,
skall anses ha uppfyllt villkoren i 2 kap. 1--4 §§ för att få driva
försäkringsrörelse från en sekundäretablering här i landet.

3. Försäkringsgivare, som avses i punkt 2 och som har deponerat
värdehandlingar i bankinstitut enligt 6, 10 och 15 a §§ lagen
(1950:272) om rätt för utländska försäkringsföretag att driva
försäkringsrörelse i Sverige skall återfå de deponerade tillgångarna.

4. Om Finansinspektionen när denna lag träder i kraft, förvaltar ett
sådant administrationsbo som avses i 7 kap. 2 § i dess äldre lydelse,
skall den bestämmelsen tillämpas för förvaltningen av
administrationsboet.

1998:115

1. Denna lag träder i kraft den 1 april 1998.

2. De nya bestämmelserna i 7 kap. 3 § tillämpas i fråga om
offentliggörande av utländsk myndighet som sker efter den 31
mars 1998.

3. Äldre bestämmelser i 8 kap. 1 § tillämpas för beslut om
samtycke som meddelats före ikraftträdandet.