PierreMesure/open-sfs huggingface dataset:
Kungörelse (1970:738) om läkemedelsförsörjningen vid sjukvårdsinrättningarna

1 § Vid sjukvårdsinrättning finns särskilda anordningar för att
tillgodose läkemedelsförsörjningen inom inrättningen.

Vid sjukvårdsinrättning, som är uppdelad på avdelningar finns dels
avdelningsförråd med läkemedel för den dagliga sjukvården inom
avdelningen, dels sjukhusapotek för avdelningsförrådens gemensamma
behov, om socialstyrelsen ej bestämmer annat.

2 § Sjukhusapotek drivs av sjukvårdsinrättningens huvudman eller, efter
överenskommelse med huvudmannen, av Apoteksbolaget AB eller
militärapoteket.

3 § Socialstyrelsen meddelar bestämmelser om tillsyn och kontroll över
läkemedelsförsörjningen vid sjukvårdsinrättningarna och de föreskrifter
i övrigt som behövs för tillämpning av denna kungörelse.
Kungörelse (1970:769) om tillämpning  av avtal mellan Sverige och Österrike  för undvikande av dubbelbeskattning beträffande skatter på inkomst och  förmögenhet 

Kungl. Maj:t har, med stöd av 72 § 3 mom. kommunalskattelagen  
(1928:370), 20 § 3 mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt samt  
20 § 3 mom. lagen (1947:577) om statlig förmögenhetsskatt, funnit gott 
förordna, /k/ dels /-k/ att ett mellan Sverige och Österrike den 14  maj 
1959 ingånget avtal för undvikande av dubbelbeskattning beträffande 
skatter på inkomst och förmögenhet, vilket avtal genom protokoll den 6 
april 1970 mellan samma stater erhållit den ändrade lydelse som framgår 
av bilaga 1 till denna kungörelse, skall lända till efterrättelse för 
Sveriges del, /k/ dels /-k/ att vid tillämpningen av avtalet skall 
iakttagas de anvisningar som är fogade till kungörelsen som bilaga 2. 
(Jämför 1974:770 ö.b. och 1974:859  ö.b.)
Statistiska centralbyråns kungörelse (1970:81) om procenttal för ändring av vissa underhållsbidrag 

Med stöd av Kungl. kungörelsen (1967:63) om fastställande av procenttal 
enligt 3 § andra stycket lagen den 16 december 1966 (nr 680) om ändring 
av vissa underhållsbidrag, m.m. förordnar statistiska centralbyrån 
beträffande underhållsbidrag som avses i nyss angivna lag att i mars 
1970 utgående bidragsbelopp skall höjas med tio procent fr.o.m. den 1 
april 1970.

Bidrag, vars belopp efter ändringen slutar på öretal, skall enligt nyss 
nämnda lag utgå med närmast lägre krontal.
Lag (1970:86) om befrielse för utländsk konsul  från skyldighet att avlägga vittnesmål m.m.

1 § Lönad konsul, som är anställd i främmande stats tjänst här i riket 
och som icke är svensk medborgare, är ej skyldig att avlägga 
vittnesmål. 

2 § Vittnesförhör som hålles med konsul som avses i 1 § får äga rum 
i hans bostad eller i konsulatets lokaler. 

Skriftlig vittnesberättelse av sådan konsul får åberopas. 

3 § Den som är anställd vid lönat konsulat här i riket får vid 
vittnesförhör vägra att yttra sig angående omständighet som har 
samband med hans tjänsteutövning. Han är ej heller skyldig att för 
rätten förete skriftlig handling som har sådant samband. 

Första stycket äger motsvarande tillämpning beträffande olönad 
konsul. 

4 § Innehåller avtal, som Sverige ingått med främmande stat, i fråga 
om vittnesmål av den som är anställd vid konsulat här i riket eller 
av sådan medlem av hans familj som bor hos honom bestämmelser om mer 
vittgående förmåner än som anges i 1 -- 3 §§, gäller avtalets 
bestämmelser.
Lag (1970:871) om linjesjöfart på Gotland 

1 § Linjesjöfart på Gotland får bedrivas endast efter särskilt 
tillstånd. Fråga om tillstånd prövas av Konungen. 

2 § Med linjesjöfart på Gotland avses i förvärvssyfte bedriven sjöfart 
i regelbunden trafik mellan Gotland och svensk hamn utanför Gotland. 

3 § Tillstånd får meddelas endast för sjöfart som kan anses vara till 
nytta för näringslivet och befolkningen på Gotland och som är behövlig 
från allmän synpunkt. 

För tillstånd kräves att den som skall bedriva sjöfarten har 
personella, ekonomiska och tekniska förutsättningar att driva 
verksamheten på ett företagsekonomiskt tillfredsställande sätt och så 
att kraven på god transportförsörjning tillgodoses. 

4 § Tillstånd meddelas för viss tid eller tills vidare. Det kan 
förbindas med särskilda villkor och föreskrifter. 

5 § För sjöfart som omfattas av tillstånd skall Konungen eller 
myndighet som Konungen bestämmer fastställa taxor och turplaner. 
Därvid skall beaktas de krav som kan ställas med hänsyn till de i 3 § 
angivna grunderna för tillstånd. 

6 § Tillståndshavare är skyldig att befordra passagerare och gods 
enligt fastställda taxor och turplaner. Sådan skyldighet föreligger 
dock icke om befordran hindras av förhållanden, som tillståndshavaren 
ej orsakat eller kunnat avvärja eller om eljest godtagbart skäl att 
underlåta befordran föreligger. 

7 § Tillståndshavare är skyldig att lämna erforderliga uppgifter för 
fastställande av taxa och turplan och för kontroll i övrigt av att 
tillståndshavaren fullgör sina åligganden enligt denna lag. 

8 § Åsidosätter tillståndshavare i väsentlig mån sina åligganden 
enligt denna lag eller enligt villkor eller föreskrift, som förbundits 
med tillståndet, kan detta omedelbart återkallas. 

Tillstånd som meddelats tills vidare upphör i annat fall än som avses 
i första stycket att gälla ett år efter det att tillståndet 
återkallats. 

Återkallas icke tillstånd och anmäler tillståndshavaren att han icke 
önskar utnyttja tillståndet, upphör det att gälla ett år därefter, om 
det icke meddelats för viss tid och den tiden utgår dessförinnan. 

9 § Till böter dömes 

1. den som driver linjesjöfart på Gotland utan att ha rätt till det, 

2. den som i samband med ansökan om tillstånd lämnar veterligen 
oriktig uppgift, 

3. tillståndshavare som ej iakttar skyldighet, som åvilar honom enligt 
denna lag, eller som bryter mot villkor eller föreskrift, som 
förbundits med tillståndet för honom, 

4. tillståndshavare som i de avseenden som anges i 7 § lämnar 
veterligen oriktig uppgift.
Lag (1970:912) med anledning av Riksskatteverkets inrättande

Vad i lag eller annan författning föreskrives om riksskattenämnden, 
centrala folkbokförings- och uppbördsnämnden, kupongskattekontoret, 
kupongskattenämnden, allmänna ombudet hos mellankommunala 
prövningsnämnden eller kontrollstyrelsen skall i stället avse 
riksskatteverket.
Lag (1970:926) om särskild kontroll på flygplats 

1 § Till förekommande av brott som utgör allvarlig fara för säkerheten 
vid luftfart får särskild kontroll på flygplats äga rum enligt denna 
lag. 

2 § Förordnande om särskild kontroll meddelas av rikspolisstyrelsen 
efter samråd med luftfartsverket och skall avse viss tid, högst tre 
månader varje gång. Förordnande kan begränsas till viss flygplats 
eller viss trafik. Behövs särskilda föreskrifter i fråga om kon  
trollen, skall dessa anges i förordnandet. 

Är fara i dröjsmål, får polisstyrelse förordna om särskild kontroll. 
Sådant förordnande skall genast underställas rikspolisstyrelsen som 
har att utan dröjsmål pröva om förordnandet skall bestå. Lag 
(1974:599). 

3 §  Särskild kontroll utföres av polisman efter beslut av polissty  
relsen. Denna får förordna annan än polisman att under ledning av 
polisman utföra sådan kontroll. 

Vid särskild kontroll eftersökes vapen eller annat föremål, som är 
ägnat att komma till användning vid brott som avses i 1 §. Väska eller 
annat slutet förvaringsställe inom flygplatsens område får undersökas. 
Flygpassagerare eller annan som uppehåller sig inom området får 
kroppsvisiteras. 

Den som ej frivilligt underkastar sig kroppsvisitation kan i stället 
avvisas från flygplatsens område. Lag (1974:599). 

4 § Påträffas vid särskild kontroll föremål som avses i 3 § och tages 
ej föremålet i beslag enligt bestämmelserna i rättegångsbalken, skall, 
om det ej av särskild anledning kan underlåtas, den hos vilken före  
målet påträffats anmanas att förvara föremålet på sätt som är ägnat 
att hindra brott som avses i 1 §. Efterkommer han ej anmaningen, får 
han avvisas från flygplatsens område eller del av detta. 

5 § Kroppsvisitation som är av mera väsentlig omfattning skall 
verkställas inomhus i avskilt rum samt, om den som undersöker eller 
den undersökte begär det och det kan ske utan större omgång, i vittnes 
närvaro. Kroppsvisitation av kvinna får verkställas eller bevittnas 
endast av kvinna, om undersökningen ej sker genom elektrisk metall  
detektor. 

6 § Påträffas föremål som avses i 3 § vid undersökning eller kropps  
visitation enligt denna lag, skall protokoll upprättas och, om det 
begärs, bevis utfärdas angående vad som förekommit.
Kungörelse (1970:927) om fastställande av tabeller till ledning vid uträknandet av arvsskatt och gåvoskatt

Kungl. Maj:t har, med stöd av 31 § förordningen (1941:416) om arvsskatt 
och gåvoskatt, funnit gott att fastställa bifogade tabeller till ledning 
vid uträknandet av sådan skatt. /n1/

//n1// Tabellerna finns inte med här.
Förordning (1970:944) om kompensation i vissa fall för särskild varuskatt 

1 § Riksskatteverket prövar enligt bestämmelserna i denna förordning
frågor om kompensation för skatt enligt lagen (1941:251) om särskild
varuskatt. (Förordning 1982:816).

2 § Kompensation enligt 7 § lagen (1941:251) om särskild varuskatt
medges efter ansökan. Förordning (1982:816).

3 § Ansökan skall avse kalenderkvartal och göras skriftligen hos
riksskatteverket inom ett år från utgången av det kvartal ansökningen
avser.

4 § Har kompensation för skatt utbetalats med för högt belopp på grund
av oriktig uppgift, som sökanden lämnat, eller på grund av felräkning,
misskrivning eller annat uppenbart förbiseende, är mottagaren skyldig
att till statsverket återbetala vad han sålunda oriktigt erhållit.

Åtgärd för uttagande av oriktigt erhållet kompensationsbelopp får ej
vidtagas senare än fem är efter utgången av det kalenderår under
vilket beloppet erhållits. Kungörelse (1974:445).

5 § Den som i ansökningsärende uppsåtligen eller av grov oaktsamhet
lämnar oriktig uppgift ägnad att för honom eller den han företräder
leda till för hög kompensation för skatt dömes till böter eller
fängelse i högst sex månader, om ej gärningen är belagd med straff i
brottsbalken. Kungörelse (1974:445).

6 § Närmare föreskrifter för tillämpningen av denna förordning
meddelas av riksskatteverket. Förordning (1982:816).

Övergångsbestämmelser

1982:816

Denna förordning träder i kraft den 1 oktober 1982. Äldre bestämmelser
gäller dock fortfarande i fråga om förhållanden som hänför sig till
tiden före ikraftträdandet.

1990:799

Regeringen föreskriver att förordningen (1970:944) om
kompensation i vissa fall för särskild varuskatt skall upphöra att
gälla vid utgången av år 1992.

Förordningen tillämpas fortfarande i fråga om förhållanden som
hänför sig till tiden före den 1 januari 1993.

Efter utgången av juni 1993 skall de uppgifter som Riksskatteverket
haft enligt förordningen fullgöras av Skattemyndigheten i
Kopparbergs län. Förordning (1993:505).
Statskontorets Cirkulär (1970:98) angående tillämpning av en inom Förenta nationernas ekonomiska kommission för Europa (ECE) utarbetad dispositionsnyckel för handelsdokument 

Kungl. Maj:t har den 30 juni 1965 föreskrivit, att berörda myndigheter, 
där så är möjligt, skola var och en inom området för sin kompetens 
vidtaga de åtgärder, som erfordras för en anpassning av ifrågakommande 
dokument till en inom Förenta nationernas ekonomiska kommission för 
Europa (ECE) rekommenderad handelsdokumentlösning, samt att 
statskontoret skall utfärda de närmare föreskrifter som kunna befinnas 
erforderliga.

Statskontoret vill med stöd härav föreskriva att de anvisningar som 
meddelas i den av Handelsdokumentkommittén utgivna handledningen 
"Handelsdokumentguide" skola i tillämpliga delar läggas till grund för 
en dylik anpassning. Vid behov av ytterligare upplysningar i ämnet bör 
hänvändelse göras till nämnda kommitté.

Berörda myndigheter komma att genom Handelsdokumentkommitténs försorg 
tillställas dels tjänsteexemplar av ifrågavarande handledning, dels 
eventuella ändringstryck till densamma.

Utöver sålunda tilldelat tjänsteexemplar kan myndighet vid behov till 
självkostnadspris erhålla ytterligare exemplar från 
Handelsdokumentkommittén.
Lag (1970:980) om retentionsrätt för fordran hos hotellgäst 

Den som tillhandahåller rum på hotell eller pensionat eller för
tillfällig vistelse i annan lägenhet får till säkerhet för fordran på
ersättning för rummet eller för kost eller annan tjänst med anledning av
vistelsen kvarhålla resgods, som gästen medfört.

Värden får sälja resgodset och ta ut sin fordran ur köpeskillingen eller,
om godset uppenbarligen saknar försäljningsvärde, bortskaffa det. Därvid
tillämpas 2--12 §§ lagen (1985:982) om näringsidkares rätt att sälja
saker som inte har hämtats. Vid tillämpningen av dessa bestämmelser skall
vad som sägs om näringsidkaren avse värden, vad som sägs om beställaren
avse gästen och vad som sägs om den mottagna saken avse resgodset. Om
resgodsets ägare är i konkurs, gäller i stället 8 kap. 10 § konkurslagen
(1987:672). Lag (1987:695).

Övergångsbestämmelser

1985:986

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1986. Har gästen medfört resgodset
före ikraftträdandet, tillämpas dock äldre bestämmelser.
Lag (1970:990) om förmånsrätt för fordran på grund av fastighetsbildning

1 § Har vid en förrättning enligt fastighetsbildningslagen
(1970:988) bestämts att en ägare eller en tidigare ägare av en
fastighet ska betala ersättning till en annan sakägare och har
fordran på ersättning inte förfallit till betalning tidigare än
ett år före utmätning eller konkursansökan, ska med fordringen
följa förmånsrätt enligt 6 § 1 förmånsrättslagen (1970:979).

Samma förmånsrätt tillkommer fordran på ersättning i pengar
enligt 5 kap. 31 § tredje stycket fastighetsbildningslagen för
skog som inte kunnat tas ut inom föreskriven tid.
Lag (2012:182).

2 § Följande beslut skall antecknas i fastighetsregistrets
inskrivningsdel när de har vunnit laga kraft:

1. beslut om att en ägare eller en tidigare ägare skall betala
ersättning enligt 1 § första stycket,

2. beslut om rätt enligt 5 kap. 31 § tredje stycket
fastighetsbildningslagen (1970:988) att ta ut skog, samt

3. beslut enligt 5 kap. 12 a § första stycket
fastighetsbildningslagen.

Beslut som anges i första stycket 1 och 2 skall dock inte
antecknas, om det sammanlagda kapitalbeloppet av de
ersättningar för vilka en fastighet enligt 1 § första stycket
svarar inte uppgår till ettusen kronor. Lag (2000:235).

3 § Närmare föreskrifter för tillämpningen av denna lag meddelas av
konungen eller av myndighet som Konungen bestämmer.

Övergångsbestämmelser

1970:990

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1972, då lagen (1926:335) om
säkerhet för utbekommande av vissa ersättningar i anledning av laga
skifte eller annan jorddelningsförrättning och lagen (1965:194)
angående säkerhet för ersättning enligt lagen om sammanföring av
samfälld vägmark och av järnvägsmark med angränsande fastighet m.m.
skall upphöra att gälla. De upphävda lagarna gäller dock alltjämt i
fråga om ersättning som bestämts enligt äldre lagstiftning om
fastighetsbildning.

2012:182

Denna lag träder i kraft den 1 juli 2012. Äldre föreskrifter
gäller fortfarande för ersättning som beslutats enligt lagen
(1987:11) om exploateringssamverkan.
Lag (1970:991) om ändring i kommunal indelning i samband med  fastighetsbildning 

1 § Mark som genom fastighetsreglering överföres till fastighet inom
annan kommun skall i fortsättningen höra till den kommunen. Detsamma
gäller när mark överföres till samfällighet som i sin helhet är belägen
inom annan kommun.

2 § Tillföres samfällighet, som är belägen inom flera kommuner, genom
fastighetsreglering mark från annan kommun, skall
lantmäterimyndigheten bestämma att marken skall höra till en av
de först angivna kommunerna.

Om fastighet eller samfällighet bildas av mark från flera kommuner,
skall myndigheten bestämma till vilken av kommunerna den nya enheten
skall höra. Lag (1995:1400).

3 § har upphävts genom lag (2001:162)

4 § I ärende rörande medgivande till fastighetsbildning enligt 3 kap.
11 § fastighetsbildningslagen (1970:988) skall länsstyrelsen verkställa
behövlig utredning.

Ärende, som avses i första stycket, avgöres av länsstyrelsen. Innebär
fastighetsbildningen ändring av länsgräns, skall länsstyrelsen dock
underställa ärendet regeringens prövning. Underställning skall även
eljest ske, om särskilda skäl föreligger. Lag (1981:1220).

5 § Vid prövning av fråga om medgivande till fastighetsbildning
skall iakttagas att olämplig indelning i förvaltningsområden
eller avsevärd olägenhet för kommun ej uppkommer. För sådant
ändamål kan föreskrivas avsteg från 1 eller 2 §, dock ej så att
fastighet kommer att omfatta enskild mark inom mer än en
kommun. Vidare kan fastställas reglering rörande kommunernas
inbördes ekonomiska förhållanden och meddelas andra
föreskrifter med anledning av indelningsändringen. För
undvikande av olämplig indelning i förvaltningsområden kan även
bestämmas att fastighet, samfällighet eller del av
samfällighet, som ej beröres av fastighetsbildningen, skall
överflyttas till annan kommun. Lag (2001:162).

6 § Indelningsändring enligt 1 eller 2 § träder i kraft den
dag uppgift om fastighetsbildningen införts i
fastighetsregistrets allmänna del, om ej annat bestämts i
beslut om medgivande till fastighetsbildningen. Lag (2001:162).

7 § har upphävts genom lag (2001:162)

8 § Länsstyrelsens beslut enligt 4 § får överklagas hos
regeringen. Lag (1998:372).

Övergångsbestämmelser

1988:192

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1989. I fråga om beslut som har
meddelats före ikraftträdandet gäller dock äldre bestämmelser.

1995:1400

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1996.

2. Äldre bestämmelser gäller fortfarande i fråga om
fastighetsbildningsmyndigheter och fastighetsregistermyndigheter som
inrättats enligt lagen (1971:133) om kommunal
fastighetsbildningsmyndighet och fastighetsregistermyndighet.
Lag (1970:996) om förvärv i  vissa fall av del av fastighet 

1 § Har vid skifte av bolags, förenings eller liknande sammanslutnings
tillgångar fastighet delats så, att två eller flera fått skilda
andelar utan att villkor om utbrytning uppställts i den över skiftet
upprättade handlingen, innehar andelsägarna fastigheten under
samäganderätt.

Om i annat fall än i första stycket anges skiftet innebär att del av
fastighet kommer i särskild ägares hand, är skiftet ogiltigt i den
delen.

2 § Bestämmelserna i 1 § äger motsvarande tillämpning i fråga om
tillskott till bolag eller förening.

Övergångsbestämmelser 1970:996

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1972.

Har skifte eller tillskott, som innebär att del av fastighet kommit
i särskild ägares hand, skett före ikraftträdandet, äger i fråga om
giltigheten härav äldre bestämmelser fortfarande tillämpning.
Lag (1970:997) om upphörande  av inteckningsansvar i fastighet  som bildats av samfälld mark 

1 § Fastighet, som bildats av samfälld mark genom avsöndring eller
genom avstyckning enligt 19 kap. lagen (1926:326) om delning av jord
å landet, enligt 1 kap. 3 § eller 5 kap. lagen (1917:269) om
fastighetsbildning i stad eller enligt lagen (1930:99) om delning av
fastighet vid ändring i rikets indelning m.m. eller genom legalisering
av arealöverlåtelse enligt lagen (1962:270) om äganderättsutredning,
lagfart och sammanläggning av fastigheter i vissa fall eller enligt
legaliseringslagen (1968:578), svarar icke efter sista
inskrivningsdagen år 1976 för inteckning i stamfastighet för fordran,
om ej inteckningen förnyas efter anmälan i den ordning som anges i 2 §.
Vad som sagts nu gäller dock endast om marken före avsöndringen,
avstyckningen eller legaliseringen hörde till fastigheter med i övrigt
skilda ägor.

Första stycket äger motsvarande tillämpning på fastighet som bildats
genom att område från samfälld mark sammanlagts med fastighet eller
fastighetsdel. Lag (1971:1038).

2 § Anmälan som avses i 1 § göres hos inskrivningsmyndigheten senast
på sista inskrivningsdagen år 1976. Anmälan göres av borgenär som har
panträtt på grund av inteckningen eller av fastighetsägare eller
fordringshavare, vilkas medgivande enligt 22 kap. 11 § jordabalken
fordras för relaxation. Därvid skall lämnas uppgift om den inteckning
som anmälan avser.

När anmälan skett skall anteckning härom göras i fastighetsboken.

3 § Bestämmelserna i denna lag om inteckning för fordran äger
motsvarande tillämpning på företrädesrätt enligt 5 § lagen (1970:995)
om införande av nya jordabalken för fordran eller för rätt till
avkomst eller annan förmån samt på intecking för rätt av sist angivet
slag.

Övergångsbestämmelser

1970:997

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1972. Genom lagen upphäves
lagen (1907:83 s. 1) angående ryttare-, soldat- och båtsmanstorps
befriande i vissa fall från ansvar för inteckningar i stamfastigheten
samt lagen (1931:158) om avstyckat eller avsöndrat områdes befriande
från ansvar för intecking i stamfastighet. Bestämmelserna i sistnämnda
lag om inteckningsansvarets upphörande efter kungörelse skall dock
gälla till utgången av år 1976. Har anmälan enligt 17 § samma lag
gjorts efter utgången av år 1971, skall anmälan anses ha skett även
enligt 1 § denna lag.
Kungörelse (1971:1013) om prövning av  vissa ärenden rörande fastighetsregistrering 

1 § Ärende, som avses i 1 § första stycket förordningen (1908:74)
angående jordregister, prövas av statens lantmäteriverk.

2 § Har lantmäteriverket meddelat förordnande enligt 1 § första stycket
förordningen (1908:74) angående jordregister eller enligt 1 §
stadsregisterkungörelsen (1971:1010), skall lantmäteriverket, sedan
förordnandet vunnit laga kraft, sända avskrift av förordnandet och kopia
av därvid fogad karta till kammarkollegiet, den eller de kommunala
nämnder som fullgör uppgifter inom plan- och byggnadsväsendet,
inskrivningsmyndigheten, fastighetsregistermyndigheten och
fastighetsbildningsmyndigheten. Förordning (1991:1597).

3 § har upphävts genom denna förordning (1990:259).
Kungörelse (1971:1065) om viss underrättelseskyldighet i mål angående förrättning enligt lagen (1939:608) om enskilda vägar

Har besvär anförts över domstols avgörande i mål som avses i 38 §
lagen (1939:608) om enskilda vägar, skall domstolen underrätta dem,
till vilka avskrift av avgörandet skall sändas enligt 39 § samma lag.
Lag (1971:1072) om förmånsberättigade skattefordringar m.m. 

1 § Förmånsrätt enligt 11 § förmånsrättslagen (1970:979) följer
med fordran på skatt och tull samt, om så särskilt föreskrivs,
annan avgift till det allmänna som inte betecknas som skatt.

Lagen tillämpas inte om det följer av särskild föreskrift eller i
fråga om skattetillägg, dröjsmålsavgift, förseningsavgift eller
liknande avgift. Lag (1997:517).

2 § Förmånsrätt föreligger även i fall då annan än den skatt- eller
avgiftsskyldige är betalningsskyldig för skatten eller avgiften.

3 § Fordran på slutlig skatt enligt skattebetalningslagen
(1997:483) har förmånsrätt endast om den tidrymd till vilken
skatten är att hänföra har gått till ända innan beslutet om
konkurs meddelas. Fordran på socialavgifter som betalas av
arbetsgivare enligt skattebetalningslagen har förmånsrätt i den
mån avgifterna belöper på lön eller annan ersättning som har
utgetts före beslutet om konkurs. Lag (1997:517).

Övergångsbestämmelser

1972:572

Denna lag träder i kraft dagen efter den, då lagen enligt därå meddelad
uppgift utkommit från trycket i Svensk författningssamling. Äldre
lydelse av 1 § gäller fortfarande beträffande konkurs på grund av
ansökan, som gjorts före ikraftträdandet.

1975:1266

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1976. Äldre lydelse av 1 § gäller
fortfarande beträffande konkurs på grund av ansökan, som gjorts före
ikraftträdandet.

1981:1158

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1982. Den äldre lydelsen av 1 §
gäller fortfarande i fråga om skatter och avgifter som belöper på tid
före ikraftträdandet.

1983:221

Denna lag träder i kraft en vecka efter den dag då lagen enligt uppgift
på den kommit ut från trycket i Svensk författningssamling. Den äldre
lydelsen av 1 § gäller fortfarande i fråga om skatter och avgifter som
belöper på tid före ikraftträdandet.

1992:630

Denna lag träder ikraft den 1 januari 1993. Äldre föreskrifter gäller
dock fortfarande i fråga om restavgift.

1994:209

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1994. Den äldre lydelsen av 1 §
gäller dock fortfarande i fråga om mervärdesskatt som belöper på
tid före ikraftträdandet.

1995:1670

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1996. I fråga om avgift som
belöper på tid före ikraftträdandet gäller äldre föreskrifter.

1997:517

Denna lag träder i kraft den 1 november 1997. Äldre
föreskrifter gäller fortfarande i fråga om fordringar på

1. slutlig skatt enligt uppbördslagen (1953:272),

2. avgifter enligt lagen (1984:668) om uppbörd av
socialavgifter från arbetsgivare, och

3. avgiftstillägg för utgiftsåret 1997 och tidigare år.
Lag (1997:1033).

2003:536

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2004.

2. Den upphävda lagen gäller dock i de fall 11 §
förmånsrättslagen (1970:979), i sin lydelse enligt lagen
(1975:1248) om ändring i nämnda lag, tillämpas.
Lag (1971:112) om avtalsvillkor i konsumentförhållanden 

1 § Är villkor, som näringsidkare i sin yrkesmässiga verksamhet använder 
vid erbjudande av vara, tjänst eller annan nyttighet till konsument för 
huvudsakligen enskilt bruk, med hänsyn till vederlaget och övriga 
omständigheter att anse som oskäligt mot konsumenten, kan 
marknadsdomstolen, om det är påkallat från allmän synpunkt, meddela 
näringsidkaren förbud att framdeles i liknande fall använda samma eller 
väsentligen samma villkor. Förbud skall förenas med vite, om ej detta av 
särskilda skäl är obehövligt. 

Första stycket äger motsvarande tillämpning på villkor som näringsidkare 
i sin yrkesmässiga verksamhet använder vid förmedling från näringsidkare 
eller annan av erbjudande som avses i första stycket. 

Förbud kan meddelas även anställd hos näringsidkaren och annan som 
handlar på dennes vägnar. Lag (1977:452). 

2 § Denna lag gäller ej i fråga om verksamhet som står under tillsyn av 
bankinspektionen eller försäkringsinspektionen. Lag (1982:715). 

3 § Fråga om förbud upptages efter ansökan. Sådan ansökan göres av 
konsumentombudsmannen. Beslutar denne för visst fall att ej göra 
ansökan, får ansökan göras av sammanslutning av näringsidkare, 
konsumenter eller löntagare. 

3 a § Näringsidkare är skyldig att på anmaning av konsumentombudsmannen 
inkomma med yttrande eller upplysning i ärende enligt denna lag. 
Efterkommes icke sådan anmaning, får ombudsmannen förelägga 
näringsidkaren att fullgöra sin skyldighet vid vite av högst 10 000 
kronor. 

Mot ombudsmannens beslut om vitesföreläggande får talan ej föras. Lag 
(1977:452). 

4 § Beslut i fråga om förbud utgör ej hinder att samma fråga prövas på 
nytt, när ändrade förhållanden eller annat särskilt skäl föranleder det. 


5 § Om särskilda skäl föranlder det, kan förbud meddelas även för tiden 
till dess slutligt beslut föreligger. 

6 § Fråga om förbud får i fall som ej är av större vikt prövas av 
konsumentombudsmannen genom att den som antages ha använt oskäligt 
avtalsvillkor förelägges förbud till godkännande omdelbart eller inom 
viss tid (förbudsföreläggande). 

Har förbudsföreläggande godkänts, gäller det som förbud av 
marknadsdomstolen. Godkännande som sker sedan den i föreläggandet 
utsatta tiden har gått till ända är dock utan verkan. 

Närmare bestämmelser om förbudsföreläggande meddelas av regeringen. Lag 
(1984:293). 

7 § Talan om utdömande av vite förs vid allmän domstol av 
konsumentombudsmannen. I fråga om vite som marknadsdomstolen har 
förelagt på talan av annan får talan om utdömande föras även av denne. 
Lag (1985:213). 

Övergångsbestämmelser 

1985:213 

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1985. I fråga om vite som har 
förelagts före ikraftträdandet gäller dock äldre bestämmelser 
fortfarande.
Förordning (1971:1152) om allmänna jordbruksarrenden

1 § Denna förordning tillämpas när statliga myndigheter
upplåter jordbruksarrende och arrendet omfattar bostad för
arrendatorn.

Om det finns särskilda skäl, får arrendeavtalet ges annat
innehåll än som följer av denna förordning.
Förordning (1999:1391).

2 § Arrendetiden skall utgöra tio år.

Tid för förlängning av arrendeavtal enligt 9 kap. 3 § andra stycket
jordabalken bestämmes till tio år.

3 § Är arrendetiden längre än fem år, skall arrendeavgiften anknytas
till lämpligt index.

Arrendeavgiften skall betalas senast tre månader före varje arrendeårs
utgång.

4 § Arrendet får omfatta andel i samfällighet som hör till
arrendestället endast om denna är av omedelbar betydelse för
jordbruket på arrendestället.

5 § Arrendatorn skall tillförsäkras rätt att till sitt husbehov fiska
i vatten som hör till upplåtelsefastigheten.

Rätten till jakt skall regleras i samband med upplåtelsen.

6 § Säkerhet för arrendeavtalets fullgörande får motsvara högst två
års arrendeavgifter.
Dumpningskungörelse (1971:1156) 

1 § Statens naturvårdsverk medger undantag enligt 3 § första stycket 
lagen (1971:1154) om förbud mot dumpning av avfall i vatten efter samråd 
med fiskeriverket. Sådant medgivande skall avse visst slag och viss 
mängd av avfall samt tiden, platsen och sättet för dumpningen. 
Förordning (1991:554).

2 § Naturvårdsverket meddelar föreskrifter angående ansökan om 
medgivande till dumpning.

3 § Naturvårdsverket utövar i samråd med generaltullstyrelsen och 
kustbevakningen den centrala tillsynen över efterlevnaden av lagen 
(1971:1154) om förbud mot dumpning av avfall i vatten och med stöd av 
lagen meddelade villkor och föreskrifter. Länsstyrelsen utövar i 
samverkan med lokala tullmyndigheter och kustbevakningen fortlöpande 
tillsyn inom länet. Förordning (1988:472).

4 § Ytterligare föreskrifter för tillämpningen av lagen (1971:1154) om 
förbud mot dumpning av avfall i vatten meddelas av naturvårdsverket 
efter samråd med generaltullstyrelsen och kustbevakningen. Förordning 
(1988:472).
Lag (1971:118) om skattefrihet för ersättning till neurosedynskadade

1 § Ersättning som lämnas på grund av ett den 5 november 1969
träffat förlikningsavtal mellan Aktiebolaget Astra och
representanter för neurosedynskadade barn, ska vid
inkomstbeskattningen inte utgöra skattepliktig inkomst för
mottagaren. Lag (2011:1302).
Kungörelse (1971:1206) om viss uppgiftsskyldighet rörande byggnadsarbete

1 § Den som bedriver eller avser att bedriva byggnadsarbete är
skyldig att efter uppmaning lämna Arbetsförmedlingen de
uppgifter om arbetet som behövs för tillämpning av lagen
(1971:1204) om byggnadstillstånd m.m. Förordning (2007:886).

2 § Senast inom fyra dagar efter påbörjande av byggnadsarbete,
för vilket fordras byggnadstillstånd, ska den som bedriver
arbetet anmäla detta till Arbetsförmedlingen i det län där
byggnadsplatsen är belägen. I fråga om byggnadsarbete, som
någon bedriver för egen räkning, gäller dock
anmälningsskyldighet endast om den som bedriver arbetet anlitar
en arbetstagare som är stadigvarande anställd hos honom eller
henne för byggnadsarbete. Arbetsförmedlingen får medge även
andra undantag från anmälningsskyldigheten.
Förordning (2007:886).

3 § Arbetsförmedlingen får meddela de närmare föreskrifter som
behövs för verkställigheten av denna kungörelse.
Förordning (2007:886).
Cirkulär (1971:1207) till statsmyndigheterna om förläggning av arbete utom stationeringsorten 

Kungl. Maj:t har den 10 december 1971 utfärdat kungörelse (1971:1041) om
ändring i allmänna verksstadgan (1965:600). Ändringen innebär bl.a. att
myndighet endast om särskilda skäl föreligger får medge att arbete
förlägges till annan plats utom arbetsplatsen än hemmet.

I anslutning härtill föreskriver Kungl. Maj:t följande.

Myndighet bör iakttaga återhållsamhet vid prövning av frågor om
förläggande av arbetet utom stationeringsorten. Sådan förläggning av
arbetet bör medges endast om de extra kostnader som detta kan medföra är
försvarliga med hänsyn till de fördelar som kan vinnas.

Som skäl för förläggning av arbetet utom stationeringsorten bör kunna
godtagas att arbetet kräver speciell utrustning som finns endast på viss
plats, att tjänstemän med olika stationeringsorter samtidigt skall
deltaga i arbetet eller att antalet deltagare i arbetet är så stort att
myndighetens egna lokaler ej räcker till och lämplig lokal ej kan
anskaffas på stationeringsorten. Vidare kan arbetets svårighetsgrad,
tidsnöd och andra liknande omständigheter kräva sådan avskildhet som ej
kan beredas på stationeringsorten. Det ankommer emellertid på
myndigheten att planera sin verksamhet så att tjänstgöring utanför
stationeringsorten normalt ej behöver ske på grund av tidsnöd.

Bedömes förläggning utanför stationeringsorten behövlig, skall
myndigheten tillse att de extra kostnader som följer med en sådan
förläggning av arbetet icke blir högre än som är motiverat med hänsyn
till syftet med arbetets förläggande utanför stationeringsorten. Arbetet
på förläggningsorten skall planeras och drivas så att vistelsetiden
utanför stationeringsorten ej blir längre än nödvändigt.
Kungörelse (1971:1217) om underrättelse  enligt 18 kap. 6 § jordabalken 

1 § Underrättelse enligt 18 kap. 6 § jordabalken skall lämnas
skriftligen till kammarkollegiet.

2 § Underrättelse skall innehålla uppgift om

1. den domstol vid vilken rättegång är anhängig,

2. parternas namn och adress,

3. fastigheten,

4. den fråga som rättegången rör.

3 § När kammarkollegiet har mottagit underrättelse, skall kollegiet
ge den som har lämnat underrättelsen bevis om mottagandet.
Kungörelse (1971:1252) om tillämpning  av avtal mellan Sverige och Malaysia  för undvikande av dubbelbeskattning och förhindrande av skatteflykt beträffande inkomstskatter, m.m. 

Kungl. Maj:t har, med stöd av 72 § 3 mom. kommunalskattelagen (1928:370) 
och 20 § 3 mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt, funnit gott 
förordna,

/k/ dels /-k/ att ett mellan Sverige och Malaysia den 21 november 1970 
ingånget avtal för undvikande av dubbelbeskattning och förhindrande av 
skatteflykt beträffande inkomstskatter jämte ett till avtalet fogat 
protokoll, vilkas innehåll framgår av bilaga 1 till denna kungörelse, 
skall lända till efterrättelse för Sveriges del,

/k/ dels /-k/ att vid tillämpningen av avtalet och protokollet skall 
iakttagas de anvisningar som är fogade till kungelsen som bilaga 2. 
(Jämför 1974:770 ö.b.).
Kungörelse (1971:130) om tillämpning av protokoll mellan Sverige och Sovjetunionen angående ömsesidig skattebefrielse för luftfartsföretag och deras anställda 

Kungl. Maj:t har, med stöd av 72 § 3 mom. kommunalskattelagen
(1928:370), 20 § 3 mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt och  20
§ 3 mom. lagen (1947:577) om statlig förmögenhetsskatt, funnit gott
förordna att ett den 8 februari 1971 av Sverige och Sovjetunionen
undertecknat protokoll, vars lydelse framgår av bilaga till denna
kungörelse, angående ömsesidig befrielse av luftfartsföretag och deras
anställda från erläggande av skatter, upprättat i anslutning till
överenskommelsen mellan Sverige och Sovjetunionen rörande
luftfartsförbindelser den 31 mars 1956, skall lända till efterrättelse
för Sveriges del. (Jämför 1974:770 ö.b. och 1974:859 ö.b.)

Övergångsbestämmeler

1995:1339

Författningen skall dock fortfarande tillämpas

a) på inkomst som förvärvas före den 1 januari året efter det då
lagen träder i kraft, samt

b) beträffande skatt på förmögenhet, på skatt som påförs vid
taxeringen året efter det då lagen trädde i kraft eller vid
tidigare års taxering.

1997:919

1. Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

2. Denna lag skall tillämpas

a) beträffande källskatter, på inkomst som betalas eller
krediteras den 1 januari året efter det år då lagen träder i
kraft eller senare, och

b) beträffande andra skatter, på beskattningsår som börjar den
1 januari året efter det år då lagen träder i kraft eller
senare.

3. Följande författningar skall inte längre tillämpas såvitt
avser förhållandet mellan Sverige och Kazakstan, nämligen

- lagen (1982:708) om dubbelbeskattningsavtal mellan Sverige
och Sovjetunionen,

- kungörelsen (1971:130) om tillämpning av protokoll mellan
Sverige och Sovjetunionen angående ömsesidig skattebefrielse
för luftfartsföretag och deras anställda,

- kungörelsen (1973:563) om tillämpning av protokoll mellan
Sverige och Sovjetunionen angående ömsesidig skattebefrielse
för sjöfartsföretag.

De angivna författningarna skall dock fortfarande tillämpas

a) beträffande källskatter, på inkomst som betalas eller
krediteras före den 1 januari året efter det år då lagen träder
i kraft,

b) beträffande andra skatter på inkomst, på beskattningsår som
börjar före den 1 januari året efter det år då lagen träder i
kraft, samt

c) beträffande skatt på förmögenhet, på skatt som påförs vid
taxeringen året efter det år då lagen träder i kraft eller vid
tidigare års taxering.
Lag (1971:133) om kommunal fastighetsbildningsmyndighet och fastighetsregistermyndighet 

1. Beslutar Konungen eller myndighet som Konungen bestämmer att 
fastighetsbildningsmyndighet skall finnas med behörighet att handlägga 
i huvudsak ärenden som rör utvecklingen av tätbebyggelse inom viss 
kommun, förordnar Konungen, om kommunen begär det, att kommunen skall 
inrätta fastighetsbildningsmyndighet och svara för verksamheten vid 
myndigheten. 

Om kommunen begär det, förordnar Konungen att kommunen inte längre 
skall svara för verksamheten. 

2 § Beslutar Konungen eller myndighet som Konungen bestämmer att 
fastighetsregistermyndighet skall finnas för viss kommun eller del av 
kommun, skall kommunen inrätta fastighetsregistermyndighet och svara 
för verksamheten vid myndigheten. 

3 § Tjänsteman hos kommunal fastighetsbildningsmyndighet eller 
fastighetsregistermyndighet får ej tilldelas uppgifter i annan 
verksamhet hos kommunen som kan rubba förtroendet för hans 
tjänsteutövning hos myndigheten. 

4 § Konungen meddelar bestämmelser om tillsyn över kommunal 
fastighetsbildningsmyndighet och fastighetsregistermyndighet och om 
kunskapskrav för innehav av tjänst hos sådan myndighet samt de övriga 
föreskrifter som behövs för tillämpningen av denna lag.
Lag (1971:139) om försöksverksamhet  i fråga om ordningen för vissa  kyrkliga förrättningar 

1 § Utan hinder av vad som eljest gäller får under tiden till och med
den 31 december 1984 dop, konfirmation, vigsel och jordfästning
försöksvis förrättas enligt ordning som avviker från den som
föreskrives i kyrkohandboken. Lag (1979:994).

2 § Försöksverksamheten får samtidigt bedrivas i högst tio
församlingar i varje stift.

3 § Fråga om försöksverksamhet prövas av domkapitlet.

Försöksverksamhet får anordnas endast om kyrkorådet i församlingen
medger det. Fråga om sådant medgivande avgöres efter samråd med
församlingens präster och kyrkomusiker.

I fråga om dop, vigsel och jordfästning skall tjänsteförrättande
präst, innan avvikelse sker från kyrkohandboken, förvissa sig om att
den som begär förrättningen samtycker därtill.

4 § Försöksverksamheten bedrives under domkapitlets ledning och
tillsyn.
Lag (1971:171) om särskilt uppskattningsvärde på fastighet

1 § Särskilt uppskattningsvärde för fastighet fastställs enligt
denna lag.

Sådant värde får fastställas för

1) fastighet på vilken verkställts ny-, till- eller ombyggnad
efter den tidpunkt, som det för fastigheten senast fastställda
taxeringsvärdet avsett, eller

2) fastighet som ändrats eller nybildats genom
fastighetsbildning om särskilt taxeringsvärde ej finnes
fastställt för det område fastigheten omfattar, eller

3) fastighet som undantagits från skatte- och avgiftsplikt
enligt 3 kap. fastighetstaxeringslagen (1979:1152).

Särskilt uppskattningsvärde gäller intill dess nytt
uppskattningsvärde eller nytt taxeringsvärde fastställts för
fastigheten. Lag (2007:1415).

2 § Vid fastställelse av särskilt uppskattningsvärde tillämpas de
grunder som enligt fastighetstaxeringslagen (1979:1152) gäller för
åsättande av taxeringsvärde. Uppskattningen skall ske med hänsyn till
fastighetens beskaffenhet vid den tidpunkt då uppskattningen äger rum.
Lag (1980:960).

3 § Behörig att påkalla åsättande av särskilt uppskattningsvärde
är den som är ägare av fastigheten. Som ägare anses även den som
enligt 1 kap. 5 § fastighetstaxeringslagen (1979:1152) skall anses
som ägare. Lag (1994:1913).

4 § Ansökan om särskilt uppskattningsvärde görs skriftligen
hos Skatteverket.

I ansökningshandlingen lämnas, i huvudsaklig anslutning till
vad som föreskrivs i fastighetstaxeringslagen (1979:1152) om
fastighetsdeklaration, de uppgifter som behövs till ledning för
uppskattningen. Skatteverket kan anmoda sökanden att
komplettera uppgifterna vid äventyr att ärendet ändock prövas.
Lag (2003:683).

5 § Skatteverket upprättar så snart det kan ske förslag till
särskilt uppskattningsvärde och översänder förslaget till sökanden
för yttrande inom viss tid vid äventyr att ärendet ändock slutligen
avgörs.

Skatteverket har rätt att vid ärendets handläggning anlita
biträde av sakkunnig. Lag (2003:683).

6 § Sedan tiden för yttrande enligt 5 § gått ut fattar Skatteverket
beslut i ärendet. Lag (2003:683).

7 § För beslut om särskilt uppskattningsvärde utgår avgift med 500
kronor om fastighetens uppskattade värde ej överstiger 200 000 kronor
och i annat fall med 1 000 kronor. Då staten är sökande utgår inte
avgift.

Har avgiften ej erlagts inom en månad efter det krav på avgiften
delgivits sökanden, får utmätning ske för avgiften utan föregående dom.
Lag (1980:960).
Riksarkivets Cirkulär (1971:204) angående återställande eller utgallring av vissa ansökningshandlingar 

Sedan Kungl. Majt genom Kungörelse (1971:151) upphävt de föreskrifter,
som givits i kungörelsen angående återställande eller utgallring av
vissa ansökningshandlingar (1945:829), meddelar riksarkivet med stöd av
4 § allmänna arkivstadgan (1961:590) följande bestämmelser angående
behandlingen av ansökningshandlingar hos sådana statsmyndigheter, för
vilka riksarkivet, landsarkiv eller stadsarkiv enligt allmänna
arkivstadgan är arkivmyndighet.

Ansökningar med tillhörande handlingar (ansökningshandlingar)
avseende erhållande av anställning hos statsmyndighet skall återställas
till sökande senast två månader efter besvärstidens utgång eller får, om
adressaten ej anträffas, utgallras sedan ett år förflutit efter
besvärstidens utgång, dock med undantag för

a) den anställdes, förordnades, konstituerades eller utnämndes
ansökningshandlingar,

b) ansökningshandlingar i ärenden, i vilka besvär anförts, i vad desamma
tillhört handlingarna i besvärsmålet, och

c) ansökningshandlingar, som införlivas med hos myndighet förefintligt
personalaktsystem.

Ansökningshandlingar, som inges till myndighet som ovan sägs utan att
avse viss, ledigförklarad tjänst, får utgallras med frist, som bestäms
av vederbörande myndighet.

Innan ansökningshandlingar återställs eller utgallras, skall i
vederbörligt diarium anteckning om återställandet eller utgallringen
ske; vid återställandet skall dessutom på själva ansökningen anteckning
härom göras.

Om återställande eller utgallring av vissa ansökningshandlingar avseende
erhållande av anställning hos myndighet tillhörande försvaret är
särskilt stadgat.
Förordning (1971:325) med instruktion för lånenämnden för den mindre skeppsfarten 

Inledande bestämmelser

1 § Allmänna verksstadgan (1965:600) skall, med undantag av 3 § 3,
tillämpas på lånenämnden för den mindre skeppsfarten.

Vid tillämpning av verksstadgan förstås med chefen nämndens ordförande.

Uppgifter

2 § Lånenämnden handlägger ärenden enligt förordningen (1971:324) om lån
till den  mindre skeppsfarten. Förordning (1980:463).

3 § Nämnden skall bistå den mindre skeppsfarten med råd. Vid behov skall
kurser anordnas. Rådgivningen och kursverksamheten skall avse främst
företagsekonomiska frågor och ske i samverkan med statens institut för
företagsutveckling och företagarföreningarna.

Organisation

4 § Nämnden består av åtta ledamöter. Regeringen utser bland dem
ordförande och vice ordförande. För ledamöterna finns ersättare till det
antal som regeringen bestämmer. Förordning (1976:494).

5 § Hos nämnden finns en sekreterare.

Hos nämnden är i övrigt anställd personal i mån av behov och tillgång på
medel.

I mån av behov och tillgång på medel får nämnden anlita experter och
sakkunniga.

Ärendenas handläggning

6 § Ärendena avgörs av nämnden i plenum, som består av nämndens samtliga
ledamöter.

Nämnden är beslutför när ordföranden eller vice ordföranden och minst
tre andra ledamöter är närvarande. När ett ärende av större vikt
handläggs, bör om möjligt samtliga ledamöter närvara. Förordning
(1986:1066).

7 § I arbetsordning eller genom särskilt beslut får överlämnas åt
ordföranden eller sekreteraren att avgöra ärende eller grupp av ärenden
som icke är av sådan beskaffenhet att prövningen bör ankomma på nämnden
i plenum.

8 § I ordförandens frånvaro får ej fattas beslut av större vikt, som kan
anstå utan olägenhet, eller utan hans medgivande vidtagas åtgärd, som
rubbar eller ändrar av nämnden meddelade föreskrifter eller tillämpade
grunder.

Första stycket gäller även vid ledighet på ordförandeposten, till dess
regeringen bestämmer annat. Förordning (1975:1075).

9 § Ärende avgöres efter föredragning som ankommer på sekreteraren eller
på särskilt förordnad föredragande. I arbetsordning eller genom särskilt
beslut får nämnden medge att ärende som handlägges enligt 7 § avgöres
utan föredragning.

Ordföranden får själv övertaga beredning och föredragning av ärende och
får uppdraga åt ledamot att föredraga pleniärende.

10 § har upphävts genom förordning (1986:1066).

11 § Ordföranden eller sekreteraren får infordra förklaring, upplysning
eller yttrande i ärende hos nämnden.

Tjänstetillsättning

12 § Nämndens ledamöter och ersättare för dem förordnas av regeringen
för högst tre år.

Sekreterare och annan personal antages av nämnden. Förordning
(1975:1075).
Kungörelse (1971:37) om garanti för  obligationslån 

Kungl. Maj:t har funnit gott ge tillkänna, att Kungl. Maj:t /k/ dels  
/-k/ fastställt fullmäktiges i riksgäldskontoret beslut att utfärda  
obligationer till svenska statens 7 1/4 % obligationslån den 10  
november 1970 och till 1970 års andra premieobligationslån, /k/ dels  
/-k/ meddelat garanti för dessa lån på sammanlagt nominellt en miljard 
etthundra miljoner kronor.