PierreMesure/open-sfs huggingface dataset:
Förordning (2014:1415) om ränta vid betalningsskyldighet för underhållsstöd för år 2015

Regeringen föreskriver att den ränta som enligt 19 kap. 47 § 
socialförsäkringsbalken ska betalas på skuld som avser 
betalningsskyldighet för underhållsstöd enligt samma balk ska 
vara 1,0 procent för år 2015.
Förordning (2014:1418) om ränta på studielån för 2015

Regeringen föreskriver att den ränta som ska betalas på 
studielån enligt 4 kap. 1 § andra stycket studiestödslagen 
(1999:1395) eller 8 kap. 2 § studiestödslagen (1973:349) 
jämförd med punkten 1 i ikraftträdande- och 
övergångsbestämmelserna till studiestödslagen (1999:1395) ska 
vara 1,0 procent för 2015.
Förordning (2014:1436) om ränta för år 2015 enligt 4 a § lagen (1997:484) om dröjsmålsavgift

1 § Den ränta som enligt 4 a § lagen (1997:484) om
dröjsmålsavgift ska tas ut på fordringar som omfattas av den
lagen och som har överlämnats för indrivning ska vara 1,0
procent.
Förordning (2014:1444) om ränta på lån till hemutrustning för flyktingar och vissa andra utlänningar för år 2015

1 § Den ränta som ska betalas på lån till hemutrustning 
enligt 16 § första stycket förordningen (1990:1361) om lån 
till hemutrustning för flyktingar och vissa andra utlänningar 
ska vara 2,85 procent för 2015.
Förordning (2014:1447) om tillämpning i fråga om Ryssland av lagen (1996:95) om vissa internationella sanktioner

Genomförande av sanktioner

1 § Lagen (1996:95) om vissa internationella sanktioner ska
tillämpas i fråga om Ryssland i enlighet med rådets beslut
2014/512/GUSP av den 31 juli 2014 om restriktiva åtgärder med
hänsyn till Rysslands åtgärder som destabiliserar situationen
i Ukraina.
Lag (2014:1449) om konsumentskydd vid automatisk avtalsförlängning

1 § Denna lag gäller när ett tidsbestämt avtal mellan en
näringsidkare och en konsument innehåller villkor om att
avtalet förlängs om konsumenten inte säger upp det.

Lagen gäller inte om det finns särskilda bestämmelser om
förlängning av ett avtal eller om konsumenten efter
förlängningen kan säga upp avtalet till upphörande inom tre
månader från uppsägningen.

2 § Avtalsvillkor som i jämförelse med bestämmelserna i denna
lag är till nackdel för konsumenten är utan verkan mot honom
eller henne.

3 § Näringsidkaren ska inför en förlängning av avtalet
påminna konsumenten om innebörden av ett villkor som avses i
1 § första stycket. Påminnelsen ska vara skriftlig och lämnas
senast en månad före den tidpunkt då avtalet senast måste
sägas upp.

Om näringsidkaren inte påminner konsumenten enligt första
stycket, har konsumenten rätt att säga upp avtalet med
omedelbar verkan. Har avtalstiden inte löpt ut, har
konsumenten dock endast rätt att säga upp avtalet till
avtalstidens utgång.

2014:1449

1. Denna lag träder i kraft den 1 mars 2015.

2. Lagen gäller endast för avtal som har ingåtts eller
förlängts efter ikraftträdandet.
Förordning (2014:1462) om tillsyn över transportörers informationsskyldighet enligt EU:s Atenförordning

1 § Konsumentverket utövar tillsyn över att transportörer
fullgör sina skyldigheter enligt artikel 7 i
Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 392/2009 av
den 23 april 2009 om transportörens skadeståndsansvar i
samband med olyckor vid passagerarbefordran till sjöss
(Atenförordningen), i den ursprungliga lydelsen, eller de
motsvarande skyldigheter som följer av 15 kap. 2 § sjölagen
(1994:1009).

Konsumentverket får meddela närmare föreskrifter om de
skyldigheter som avses i första stycket.
Förordning (2015:413).
Förordning (2014:1463) med kompletterande bestämmelser till EU:s tåg-, fartygs- och busspassagerarförordningar

1 § Konsumentverket är behörig myndighet och utövar tillsyn 
över att järnvägsföretag, biljettutfärdare, 
stationsförvaltare, researrangörer, transportörer, resebyråer, 
terminaloperatörer och hamnmyndigheter fullgör sina respektive 
skyldigheter enligt

1. artiklarna 4-6.1, 6.3, 7, 9, 11-13, 15-25 och 28-30 i 
Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2021/782 av den 
29 april 2021 om rättigheter och skyldigheter för tågresenärer 
(tågpassagerarförordningen),

2. artiklarna 4-13, 15.4-20 och 22-24 i Europaparlamentets och 
rådets förordning (EU) nr 1177/2010 av den 24 november 2010 om 
passagerares rättigheter vid resor till sjöss och på inre 
vattenvägar och om ändring av förordning (EG) nr 2006/2004 
(fartygspassagerarförordningen), och

3. artiklarna 4-6, 8-11, 13-15, 17.3, 19-21 och 23-27 i 
Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 181/2011 av 
den 16 februari 2011 om passagerares rättigheter vid 
busstransport och om ändring av förordning (EG) nr 2006/2004 
(busspassagerarförordningen).

Konsumentverket får meddela närmare föreskrifter om de 
skyldigheter som avses i första stycket. Förordning (2023:267).

2 § Transportstyrelsen är behörig myndighet och utövar tillsyn 
över att järnvägsföretag, biljettutfärdare, 
stationsförvaltare, infrastrukturförvaltare, transportörer och 
terminaloperatörer fullgör sina respektive skyldigheter enligt 

1. artiklarna 6.4, 10, 14, 26 och 27 i 
tågpassagerarförordningen,

2. artikel 14 i fartygspassagerarförordningen, och

3. artikel 16.1 i busspassagerarförordningen.

Transportstyrelsen får meddela närmare föreskrifter om de 
skyldigheter som avses i första stycket. Förordning (2023:267).

3 § Transportstyrelsen får meddela föreskrifter om avgifter
för tillsyn enligt tåg-, fartygs- och
busspassagerarförordningarna.
Lag (2014:1475) om kreditering på skattekonto av ersättning för sjuklönekostnader

Har upphävts genom lag (2024:401).
1 § Ersättning för kostnader för sjuklön enligt 17 eller
17 d § lagen (1991:1047) om sjuklön ska tillgodoföras
arbetsgivaren genom kreditering på sådant skattekonto som
avses i 61 kap. 1 § skatteförfarandelagen (2011:1244).


Övergångsbestämmelser

2024:401

1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 2024.

2. Den upphävda lagen gäller fortfarande för sjuklönekostnader 
som avser tid före ikraftträdandet.
Förordning (2014:1487) om att fartyg tillhör Rhensjöfarten

1 § Denna förordning är meddelad med stöd av 8 kap. 7 §
regeringsformen.

2 § Transportstyrelsen är behörig myndighet och
tillsynsmyndighet enligt rådets förordning (EEG) nr 2919/85
av den 17 oktober 1985 om fastställande av villkoren för
tillträde till de avtal som slutits enligt den reviderade
konventionen om sjöfarten på Rhen för fartyg som tillhör
Rhensjöfarten, i den ursprungliga lydelsen. Detta gäller dock
inte uppgifter enligt artikel 2.1 i förordningen såvitt avser
tillämpningen av artikel 2.4 i bilagan till förordningen. Det
gäller inte heller uppgifter som anges i artikel 2.4 i
bilagan till förordningen.

3 § Transportstyrelsen får meddela föreskrifter om
verkställigheten av rådets förordning (EEG) nr 2919/85, i den
ursprungliga lydelsen.

4 § I 40 § förvaltningslagen (2017:900) finns bestämmelser 
om överklagande till allmän förvaltningsdomstol.
Förordning (2018:872).
Förordning (2014:1513) om exportbutik på flygplats

1 § Den som har meddelats tillstånd att inrätta exportbutik
på flygplats enligt 3 § lagen (1999:445) om exportbutiker ska
anmäla till Skatteverket om det sker ändringar av de
uppgifter som har lämnats eller skulle ha lämnats i samband
med ansökan om tillstånd att inrätta exportbutik på
flygplats.
Förordning (2014:19) om formulär vid distansavtal och avtal utanför affärslokaler

1 § Det formulär för utövande av ångerrätten som avses i 
2 kap. 2 a § lagen (2005:59) om distansavtal och avtal utanför 
affärslokaler ska hållas tillgängligt av Konsumentverket. 
Detsamma gäller det formulär som näringsidkaren har möjlighet 
att använda för att ge information om ångerrätten enligt 2 
kap. 2 § första stycket 10-12 samma lag.

Formulären ska ha den utformning som framgår av bilaga I A och 
B till Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/83/EU av 
den 25 oktober 2011 om konsumenträttigheter och om ändring av 
rådets direktiv 93/13/EEG och Europaparlamentets och rådets 
direktiv 1999/44/EG och om upphävande av rådets direktiv 
85/577/EEG och Europaparlamentets och rådets direktiv 97/7/EG, 
med beaktande av det svenska genomförandet av direktivet.
Förordning (2022:657).
Lag (2014:341) om beslut i särskilda regeringsärenden

1 § Denna lag innehåller bestämmelser om när beslut i ett
regeringsärende får fattas av ett statsråd i enlighet med 7
kap. 3 § andra stycket regeringsformen.

2 § I 3 § anges i vilka frågor beslut får fattas enligt denna
lag. Ett sådant beslut får fattas endast om ärendet är
brådskande och beslutsformen inte är olämplig med hänsyn till
det som ärendet avser eller av andra skäl.

3 § Beslut enligt denna lag får fattas i frågor om

1. Försvarsmaktens krigsorganisering och mobilisering, 

2. totalförsvarspliktigas inkallelse och tjänstgöring i 
Försvarsmakten,

3. utbildning i utlandet enligt lagen (1994:588) om 
utbildning inom ramen för internationellt militärt 
samarbete,

4. svenska örlogsbesök i utlandet och flygningar till 
utlandet med svenska militära luftfartyg,  

5. tillträde till svenskt territorium för utländska 
statsfartyg, statsluftfartyg och militära fordon samt 
uppehåll på svenskt territorium för utländska statsfartyg, 
och  

6. övningar av en främmande stats militära styrka på svenskt 
territorium samt undantag från vapenlagen (1996:67) enligt 11 
kap. 3 § vapenlagen. Lag (2016:648).
Förordning (2014:349) om vissa kostnads-nyttoanalyser på energiområdet

Inledande bestämmelser

1 § Denna förordning innehåller bestämmelser som ansluter
till lagen (2014:268) om vissa kostnads-nyttoanalyser på
energiområdet.

I denna förordning har ord och uttryck samma betydelse som i
lagen om vissa kostnads-nyttoanalyser på energiområdet.

2 § Med högeffektiv kraftvärmeanläggning avses en termisk
elproduktionsanläggning vars kraftvärmeproduktion uppfyller
de kriterier som anges i bilaga II till Europaparlamentets
och rådets direktiv 2012/27/EU av den 25 oktober 2012 om
energieffektivitet, om ändring av direktiven 2009/125/EG och
2010/30/EU och om upphävande av direktiven 2004/8/EG och
2006/32/EG, i lydelsen enligt rådets direktiv 2013/12/EU.

3 § Statens energimyndighet är tillsynsmyndighet enligt lagen
(2014:268) om vissa kostnads-nyttoanalyser på
energiområdet.

Undantag från skyldigheten att utföra en
kostnads-nyttoanalys

4 § Skyldigheten att utföra en kostnads-nyttoanalys enligt
lagen (2014:268) om vissa kostnads-nyttoanalyser på
energiområdet omfattar inte

1. de toppbelastnings- och reservanläggningar för
elproduktion som planeras vara i drift högst 1 500
driftstimmar per år som ett rullande medelvärde över en
period av fem år,

2. kärnkraftsanläggningar, och

3. anläggningar som behöver vara placerade nära en anläggning
för geologisk lagring av koldioxid som omfattas av tillstånd
enligt miljöbalken eller enligt föreskrifter meddelade med
stöd av balken.

Statens energimyndighet får meddela närmare föreskrifter om
undantagen enligt första stycket 1 och 3.

5 § Statens energimyndighet får meddela föreskrifter om
tröskelvärden, uttryckta som mängden tillgänglig nyttiggjord
spillvärme, efterfrågan på värme eller avstånden mellan
industrianläggningar och fjärrvärmenäten, i syfte att undanta
enskilda anläggningar från bestämmelserna i 3 § första
stycket 2–4 lagen (2014:268) om vissa kostnads-nyttoanalyser
på energiområdet.

Avgifter

6 § Avgift ska med tillämpning av 10–14 §§
avgiftsförordningen (1992:191) tas ut för prövning av ärenden
enligt lagen (2014:268) om vissa kostnads-nyttoanalyser på
energiområdet. Avgiftsklass 6 ska tillämpas.

Bemyndigande

7 § Statens energimyndighet får meddela föreskrifter om

1. skyldigheten att utföra en kostnads-nyttoanalys,

2. vad en kostnads-nyttoanalys ska innehålla, och

3. hur en kostnads-nyttoanalys ska utföras och redovisas.
Förordning (2014:396) om upphävande av Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringens föreskrifter (IAFFS 2009:4) om anmälan hos den offentliga arbetsförmedlingen för rätt till ekonomiskt stöd vid arbetslöshet

Regeringen föreskriver att Inspektionen för 
arbetslöshetsförsäkringens föreskrifter (IAFFS 2009:4) om 
anmälan hos den offentliga arbetsförmedlingen för rätt till 
ekonomiskt stöd vid arbetslöshet ska upphöra att gälla vid 
utgången av juni 2014.
Förordning (2014:397) om viss verksamhet med konsumentkrediter

Registerfrågor

1 § Finansinspektionen är personuppgiftsansvarig för det 
register som förs enligt 15 § lagen (2014:275) om viss 
verksamhet med konsumentkrediter. Förordning (2018:342).

2 § I registret ska uppgifter antecknas för varje företag 
som har tillstånd enligt lagen (2014:275) om viss verksamhet 
med konsumentkrediter. Registret ska innehålla uppgifter om 

1. företagsnamn, 

2. organisationsnummer eller motsvarande identitetsuppgift, 

3. postadress och telefonnummer, samt 

4. datum för registrering. 

Om ett tillstånd har återkallats, ska uppgift om det 
antecknas i registret. Förordning (2020:145).

3 § Registret får innehålla uppgifter om uppdragsavtal enligt
14 § lagen (2014:275) om viss verksamhet med
konsumentkrediter och om godkänd bolagsordning eller godkända
stadgar. Förordning (2020:145).

4 § Finansinspektionen ska anteckna i registret när
myndigheten har förelagt någon enligt 24 § första stycket
lagen (2014:275) om viss verksamhet med konsumentkrediter att
upphöra med verksamheten. Förordning (2020:145).

Uppgiftsskyldighet

5 § Finansinspektionen och Konsumentverket ska på begäran 
lämna varandra de uppgifter som behövs för tillsynen enligt 
lagen (2014:275) om viss verksamhet med konsumentkrediter 
eller konsumentkreditlagen (2010:1846).
Förordning (2020:145).

Bemyndiganden

6 § När det gäller lagen (2014:275) om viss verksamhet med
konsumentkrediter får Finansinspektionen meddela föreskrifter
om

1. vilket innehåll en ansökan om att få driva verksamhet
enligt lagen ska ha,

2. hur kravet på sundhet som avses i 12 § lagen kan
uppfyllas, och

3. vilka upplysningar ett företag som driver verksamhet
enligt lagen ska lämna till Finansinspektionen för dess
tillsynsverksamhet enligt 17 och 18 §§.
Förordning (2014:405) om Polismyndighetens elimineringsdatabas

Inledande bestämmelse

1 § I denna förordning finns kompletterande föreskrifter till
lagen (2014:400) om Polismyndighetens elimineringsdatabas.
Begrepp och uttryck som används har samma innebörd och
tillämpningsområde som i lagen. Förordning (2014:1189).

Skyldighet att lämna prov

2 § Skyldigheten att lämna prov för dna-analys enligt 8 § 
lagen (2014:400) om Polismyndighetens elimineringsdatabas 
omfattar den som är anställd vid Polismyndigheten och 
arbetar

1. vid Nationellt forensiskt centrum,

2. vid myndighetens forensiska sektioner, enheter eller 
grupper, och

3. som lokal brottsplatsundersökare. 
Förordning (2018:1946).

3 § Utöver de som anges i 2 § är även andra som 
regelbundet vistas i lokaler som tillhör Nationellt 
forensiskt centrum eller myndighetens forensiska sektioner, 
enheter eller grupper skyldiga att lämna prov för dna-analys 
enligt 8 § lagen (2014:400) om Polismyndighetens 
elimineringsdatabas.

Första stycket gäller också anställda hos tillverkare eller 
leverantörer av förbrukningsmaterial som används vid 
dna-analyser.

Polismyndigheten får meddela närmare föreskrifter om vilka 
som är skyldiga att lämna prov för dna-analys enligt denna 
paragraf. Förordning (2018:1946).

4 § Polismyndigheten beslutar om vilka som omfattas av 
skyldigheten att lämna prov för dna-analys enligt 9 § lagen 
(2014:400) om Polismyndighetens elimineringsdatabas.
Förordning (2018:1946).

Tillgången till personuppgifter

Sökning

5 § Sökning i elimineringsdatabasen får endast göras av 
särskilt angivna tjänstemän vid Nationellt forensiskt centrum 
som är behöriga att göra sökningar i de register över 
dna-profiler som regleras i 5 kap. lagen (2018:1693) om 
polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens 
område. Förordning (2018:1946).

Förfarandet vid överensstämmelser

6 § Av 4 § lagen (2014:400) om Polismyndighetens 
elimineringsdatabas framgår det när dna-profiler får jämföras 
med dna-profiler i elimineringsdatabasen.

En uppgift om överensstämmelse mellan en dna-profil i 
elimineringsdatabasen och en annan dna-profil får endast 
behandlas av de särskilt angivna tjänstemän vid Nationellt 
forensiskt centrum som har till uppgift att utreda 
kontamineringar vid dna-analyser. Förordning (2018:1946).

7 § Om en dna-profil som har tagits fram under utredning 
av brott överensstämmer med en dna-profil i 
elimineringsdatabasen, ska Nationellt forensiskt centrum 
lämna information om detta till den som har begärt 
dna-analysen och till förundersökningsledaren. Uppgift om vem 
dna-profilen avser får inte lämnas. Förordning (2018:1946).

Ytterligare föreskrifter

8 § Polismyndigheten ska löpande föra en förteckning över de
tjänstemän som utför uppgifter enligt 5 och 6 §§.
Förordning (2014:1189).

9 § Polismyndigheten får meddela de ytterligare föreskrifter
som behövs för verkställighet av denna förordning.
Förordning (2014:1189).
Lag (2014:414) om nomineringar till Europeiska unionens domstol och Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna

1 § Denna lag gäller för beredningen av ärenden om nominering
av domare och generaladvokater i Europeiska unionens domstol
och av domare i Europeiska domstolen för de mänskliga
rättigheterna.

2 § Ärenden enligt 1 § ska beredas enligt lagen (2010:1390)
om utnämning av ordinarie domare.

Bestämmelsen i 8 § i den lagen ska dock inte tillämpas.

3 § Om en domare som tjänstgör vid Europeiska unionens
domstol ställer sig till förfogande för fortsatt
tjänstgöring, får han eller hon nomineras utan att ärendet
har beretts enligt 2 §.

4 § Regeringen ska utse en person med särskilda kunskaper om
arbetet i den domstol ärendet avser som ska närvara och få
yttra sig i Domarnämnden.

Regeringen får överlåta åt Regeringskansliet att utse den
person som avses i första stycket.

Övergångsbestämmelser

1. Denna lag träder i kraft den 1 september 2014.

2. Lagen ska inte tillämpas på ärenden som påbörjats före
ikraftträdandet.
Lag (2014:447) om rätt att ta fordon i anspråk för fordringar på vissa skatter och avgifter

1 § Denna lag gäller rätt att ta fordon i anspråk för
betalning av

1. statens eller en kommuns fordringar på avgift enligt lagen
(1976:206) om felparkeringsavgift,

2. statens fordringar på trängselskatt eller avgift enligt
lagen (2004:629) om trängselskatt,

3. statens fordringar på fordonsskatt eller avgift avseende
fordonsskatt enligt vägtrafikskattelagen (2006:227),

4. statens fordringar på skatt eller avgift enligt lagen
(2006:228) med särskilda bestämmelser om fordonsskatt, och

5. statens fordringar på avgift enligt lagen (2014:52) om
infrastrukturavgifter på väg eller föreskrifter som har
meddelats med stöd av den lagen. Lag (2014:1562).

2 § Vid indrivning av sådana fordringar som anges i 1 § får 
Kronofogdemyndigheten besluta att ta i anspråk det fordon som 
skatten eller avgiften avser för betalning av gäldenärens 
skuld om

1. gäldenären saknar utmätningsbara tillgångar som räcker till 
betalning av skulden, och

2. fordonet inte tillhör eller kan anses tillhöra gäldenären 
enligt bestämmelserna i utsökningsbalken.

Ett fordon som har sålts vid en exekutiv försäljning eller 
enligt lagen (1982:129) om flyttning av fordon i vissa fall 
får inte tas i anspråk för skulder som uppkommit före eller 
samma dag som försäljningen. Den myndighet som har sålt 
fordonet ska till Transportstyrelsen lämna uppgifter om 
överlåtelsedatum och om att fordonet inte kan tas i anspråk 
för vissa skulder.

I fråga om ianspråktagande enligt första stycket är i övrigt 
bestämmelserna om utmätning i utsökningsbalken tillämpliga. 
Det som föreskrivs i annan lag om utmätning tillämpas även för 
ianspråktagande. Lag (2022:1235).

3 § Uppgift om Kronofogdemyndighetens beslut ska föras in i 
vägtrafikregistret. Lag (2019:379).


Övergångsbestämmelser

2014:447

Denna lag träder i kraft den 1 juli 2014, men tillämpas inte
på sådana skatter och avgifter som har beslutats före
ikraftträdandet.

2014:1562

1. Denna lag träder i kraft den 1 februari 2015.

2. Lagen tillämpas inte på sådana infrastrukturavgifter som
har beslutats före ikraftträdandet.
Tillkännagivande (2014:5) om tröskelvärden vid offentlig upphandling

Vid tillämpning av lagen (2007:1091) om offentlig 
upphandling, lagen (2007:1092) om upphandling inom områdena 
vatten, energi, transporter och posttjänster och lagen 
(2011:1029) om upphandling på försvars- och säkerhetsområdet 
gäller följande tröskelvärden i euro och svenska kronor 
enligt 

1. Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/17/EG av den 
31 mars 2004 om samordning av förfarandena vid upphandling på 
områdena vatten, energi, transporter och posttjänster, senast 
ändrat genom kommissionens förordning (EU) nr 1336/2013 av 
den 13 december 2013 om ändring av Europaparlamentets och 
rådets direktiv 2004/17/EG, 2004/18/EG och 2009/81/EG vad 
gäller de tröskelvärden som ska tillämpas vid 
upphandlingsförfaranden, 

2. Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/18/EG av den 
31 mars 2004 om samordning av förfarandena vid offentlig 
upphandling av byggentreprenader, varor och tjänster, senast 
ändrat genom kommissionens förordning (EU) nr 1336/2013, 

3. Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/81/EG av den 
13 juli 2009 om samordning av förfarandena vid tilldelning av 
vissa kontrakt för byggentreprenader, varor och tjänster av 
upphandlande myndigheter och enheter på försvars- och 
säkerhetsområdet och om ändring av direktiven 2004/17/EG och 
2004/18/EG, senast ändrat genom kommissionens förordning (EU) 
nr 1336/2013, och

4. kommissionens meddelande (2013/C 366/01) om motvärden till 
tröskelvärdena i Europaparlamentets och rådets direktiv 
2004/17/EG, 2004/18/EG och 2009/81/EG.

Upphandling enligt lagen (2007:1091) om offentlig 
upphandling

Följande tröskelvärden gäller vid tillämpning av

– 3 kap. 1 § första stycket 1 a och 1 b och 14 kap. 2 § 
första stycket 1:

134 000 euro		1 169 378 kronor

– 3 kap. 1 § första stycket 2 och andra stycket, 3 kap. 2 § 
första stycket 2 och 14 kap. 2 § första stycket 2 a och 2 b:

207 000 euro		1 806 427 kronor

– 3 kap. 1 § första stycket 3, 3 kap. 2 § första stycket 1, 
13 kap. 1 § första stycket och 13 kap. 5 § första stycket:

5 186 000 euro		45 256 666 kronor

Upphandling enligt lagen (2007:1092) om upphandling inom 
områdena vatten, energi, transporter och posttjänster

Följande tröskelvärden gäller vid tillämpning av

– 3 kap. 1 § första stycket 1 och 13 kap. 2 § första 
stycket:

414 000 euro		3 612 854 kronor

– 3 kap. 1 § första stycket 2:

5 186 000 euro		45 256 666 kronor

Upphandling enligt lagen (2011:1029) om upphandling på 
försvars- och säkerhetsområdet

Följande tröskelvärden gäller vid tillämpning av

– 3 kap. 1 § första stycket 1:

414 000 euro		3 612 854 kronor

– 3 kap. 1 § första stycket 2:

5 186 000 euro		45 256 666 kronor
Förordning (2014:508) om uppgiftsskyldighet enligt EU:s förordning om tillsynskrav för kreditinstitut och värdepappersföretag

1 § Finansinspektionen får meddela föreskrifter om att vissa
uppgifter som enligt artiklarna 99–101, 394, 415, 416, 430
och 451 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr
575/2013 av den 26 juni 2013 om tillsynskrav för
kreditinstitut och värdepappersföretag och om ändring av
förordning (EU) nr 648/2012 ska rapporteras till den behöriga
myndigheten i Sverige i stället ska lämnas till Statistiska
centralbyrån.

2 § Innan Finansinspektionen meddelar föreskrifter med stöd
av 1 § ska inspektionen ge Riksbanken och Statistiska
centralbyrån tillfälle att yttra sig.
Lag (2014:514) om ansvar för vissa säkerhetsfrågor vid statsministerns tjänstebostäder

Lagens tillämpningsområde

1 § Denna lag innehåller särskilda bestämmelser som rör 
verksamheten vid och skyddet för egendom som används som 
tjänstebostad för statsministern. Bestämmelserna utgör 
kompletteringar till och undantag från skyddslagen (2010:305) 
och säkerhetsskyddslagen (2018:585). Lag (2018:595).

Tillträdesbegränsning och frågor om skyddsobjekt

2 § Säkerhetspolisen har ansvaret för fysisk säkerhet 
enligt 2 kap. 3 § säkerhetsskyddslagen (2018:585) vid egendom 
som används som tjänstebostad för statsministern. 

Inför att åtgärder som rör fysisk säkerhet vidtas ska 
Säkerhetspolisen samråda med den eller de myndigheter som 
förvaltar egendomen och som berörs av åtgärden. När det 
gäller åtgärder som rör fysisk säkerhet som är av större 
betydelse ska Säkerhetspolisen även samråda med 
Regeringskansliet. Lag (2018:595).

3 § Säkerhetspolisen beslutar i frågor om skyddsobjekt enligt
skyddslagen (2010:305) när det gäller egendom som används som
tjänstebostad för statsministern.

Säkerhetspolisen ansvarar för att beslutade skyddsobjekt som
gäller sådan egendom bevakas och för att upplysning om sådana
beslut lämnas genom tydlig skyltning.

Samråd inför att säkerhetsskyddsavtal ska träffas och inför
beslut om placering i säkerhetsklass

4 § Inför att säkerhetsskyddsavtal ska träffas enligt 4 kap. 
1 §  första stycket säkerhetsskyddslagen (2018:585) med 
anledning av upphandling till egendom som används som 
tjänstebostad för statsministern ska den upphandlande 
myndigheten samråda med Säkerhetspolisen. Lag (2021:953).

5 § Inför beslut om placering i säkerhetsklass enligt 
3 kap. 5 § säkerhetsskyddslagen (2018:585) av anställningar 
eller annat deltagande i verksamheten vid egendom som används 
som tjänstebostad för statsministern ska den som bedriver 
verksamheten samråda med Säkerhetspolisen. Lag (2018:595).
Förordning (2014:521) om upphävande av Luftfartsverkets föreskrifter (TSFS 2009:10) om luftfartstaxa för Luftfartsverkets flygplatser m.m.

Regeringen föreskriver att Luftfartsverkets föreskrifter 
(TSFS 2009:10) om luftfartstaxa för Luftfartsverkets 
flygplatser m.m. ska upphöra att gälla vid utgången av juni 
2014.
Förordning (2014:535) om marknadskontroll av textilprodukter

1 § Konsumentverket är marknadskontrollmyndighet och utövar 
marknadskontroll enligt Europaparlamentets och rådets 
förordning (EU) 2019/1020 av den 20 juni 2019 om 
marknadskontroll och överensstämmelse för produkter och om 
ändring av direktiv 2004/42/EG och förordningarna (EG) 
nr 765/2008 och (EU) nr 305/2011 över att produkter 
överensstämmer med kraven i förordning (EU) nr 1007/2011 av 
den 27 september 2011 om benämningar på textilfibrer och 
därtill hörande etikettering och märkning av 
fibersammansättningen i textilprodukter och om upphävande av 
rådets direktiv 73/44/EEG och Europaparlamentets och rådets 
direktiv 96/73/EG och 2008/121/EG.

Bestämmelser om en marknadskontrollmyndighets befogenhet att 
besluta om åtgärder enligt förordning (EU) 2019/1020 finns i 
lagen (2014:534) med kompletterande bestämmelser till EU:s 
textilmärkningsförordning. Förordning (2022:1187).


Övergångsbestämmelser

2014:535

1. Denna förordning träder i kraft den 1 augusti 2014, då
förordningen (1993:969) om märkning av textilier ska upphöra
att gälla.

2. Äldre föreskrifter gäller till och med den 9 november 2014
i fråga om textilprodukter som har släppts ut på marknaden
före den 8 maj 2012.
Förordning (2014:570) om regeringens medgivande till beslut om vissa föreskrifter

1 § Denna förordning gäller för förvaltningsmyndigheter under
regeringen. Förordningen tillämpas dock inte på kommittéer
och särskilda utredare som omfattas av 1 §
kommittéförordningen (1998:1474).

2 § Innan en förvaltningsmyndighet beslutar föreskrifter som 
vid tillämpningen kan få sådana effekter på kostnader för 
staten, kommuner eller regioner som inte är oväsentliga, ska 
regeringens medgivande att besluta föreskrifterna inhämtas.

Regeringen ska inför sitt beslut få del av

1. förslaget till föreskrifter, och

2. den konsekvensutredning som ligger till grund för 
förslaget. Förordning (2019:1101).

3 § Innebär det fara för miljön, rikets säkerhet, liv,
personlig säkerhet eller hälsa eller risk för betydande
ekonomisk skada om föreskrifterna inte beslutas, får
regeringens medgivande inhämtas i efterhand.

4 § Att regeringens medgivande inte har inhämtats utgör inte
hinder mot att föreskrifter tillämpas.

5 § Ekonomistyrningsverket ska svara för vägledning och
rådgivning med anledning av denna förordning.
Lag (2014:580) med vissa bestämmelser med anledning av en ny organisation för polisen

1 § I denna lag finns bestämmelser med anledning av
inrättandet av Polismyndigheten och Säkerhetspolisen och
avvecklingen av Rikspolisstyrelsen, polismyndigheterna och
Statens kriminaltekniska laboratorium.

Allmänna övergångsregler

2 § Ett beslut som har fattats eller en åtgärd som har
vidtagits av en polismyndighet, Rikspolisstyrelsen eller
Statens kriminaltekniska laboratorium före utgången av 2014
ska anses ha fattats eller vidtagits av den av
Polismyndigheten eller Säkerhetspolisen som därefter ska
handlägga sådana frågor som beslutet eller åtgärden avser.

Övergångsregler för avvecklingen av Rikspolisstyrelsen

3 § Det som är föreskrivet i lag eller annan författning om
Rikspolisstyrelsen ska efter utgången av 2014 i stället
tillämpas på

1. Säkerhetspolisen, om det gäller en arbetsuppgift som
Säkerhetspolisen ska handlägga enligt lag eller förordning
eller enligt annat beslut av regeringen, och

2. Polismyndigheten i övriga fall.

4 § En ansökan, anmälan eller annan handling eller uppgift
som har kommit in till Rikspolisstyrelsen och som inte har
slutligt behandlats före utgången av 2014, ska anses ha
kommit in till

1. Säkerhetspolisen den dag som den kom in till
Rikspolisstyrelsen, om det gäller en arbetsuppgift som
Säkerhetspolisen ska handlägga enligt lag eller förordning
eller enligt annat beslut av regeringen, och

2. Polismyndigheten den dag som den kom in till
Rikspolisstyrelsen i övriga fall.

En ansökan, anmälan eller annan handling eller uppgift som är
ställd till Rikspolisstyrelsen efter den 1 januari 2015 ska
handläggas av den myndighet som enligt första stycket
övertagit styrelsens uppgift.

Övergångsregler för avvecklingen av polismyndigheterna och
Statens kriminaltekniska laboratorium

5 § Det som är föreskrivet i lag eller annan författning om
polismyndigheter eller en viss polismyndighet ska efter
utgången av 2014 i stället tillämpas på Polismyndigheten.

6 § En ansökan, anmälan eller annan handling eller uppgift
som har kommit in till en polismyndighet eller Statens
kriminaltekniska laboratorium och som inte har slutligt
behandlats före utgången av 2014, ska anses ha kommit in till
Polismyndigheten den dag som den kom in till polismyndigheten
eller Statens kriminaltekniska laboratorium.
Förordning (2014:7) om skyldighet för myndigheter att lämna uppgifter till Bergwallkommissionen

1 § Utöver vad som annars följer av lag eller förordning är
myndigheter skyldiga att lämna uppgifter till
Bergwallkommissionen (Ju 2013:18) enligt denna förordning.

2 § Myndigheter ska på begäran av Bergwallkommissionen (Ju
2013:18) lämna uppgifter som de förfogar över om kommissionen
behöver uppgifterna för att fullgöra sitt
utredningsuppdrag.
Riksbankens föreskrifter (2014:84) om nya mynt av valörerna en krona, två kronor och fem kronor

Fullmäktige i Riksbanken föreskriver med stöd av 5 kap. 1 §
lagen (1988:1385) om Sveriges riksbank att mynt av valörerna
en krona, två kronor och fem kronor ska ha följande storlek,
beskaffenhet och utseende.

Valören en krona

Myntet är ett kopparpläterat stålmynt. Det har en diameter på
19,50 millimeter och en tjocklek på 1,79 millimeter.

Myntets vikt är 3,60 gram. Vid uppvägning av 100 mynt får
vikten avvika högst plus/minus 5,4 gram från 360 gram.

Kanten är räfflad.

Myntet ska ha följande prägel: Framsida: Konung Carl XVI
Gustafs porträtt i profil, vänster sida, omskriften ”CARL XVI
GUSTAF SVERIGES KONUNG” samt i mitten präglingsåret. Under
porträttet återfinns formgivarens initialer ”EN”. Baksida: I
mitten står texten ”SVERIGE”. Däröver återfinns lilla
riksvapnet och därunder siffran ”1” och texten ”EN KRONA”.
Längs kanten återfinns symboliska solstrålar. Första
bokstaven i utgivningsorten (”S”) återfinns till vänster om
lilla riksvapnet. Riksbankschefens initialer (”SI”) återfinns
till höger om lilla riksvapnet.

Valören två kronor

Myntet är ett kopparpläterat stålmynt. Det har en diameter på
22,50 millimeter och en tjocklek på 1,79 millimeter.

Myntets vikt är 4,80 gram. Vid uppvägning av 100 mynt får
vikten avvika högst plus/minus 7,2 gram från 480 gram.

Kanten har två räfflade partier.

Myntet ska ha följande prägel: Framsida: Konung Carl XVI
Gustafs porträtt i profil, vänster sida, omskriften ”CARL XVI
GUSTAF SVERIGES KONUNG” samt i mitten präglingsåret. Under
porträttet återfinns formgivarens initialer ”EN”. Baksida: I
mitten står texten ”SVERIGE”. Däröver återfinns lilla
riksvapnet och därunder siffran ”2” och texten ”KRONOR”.
Första bokstaven i utgivningsorten (”S”) återfinns till
vänster om lilla riksvapnet. Riksbankschefens initialer
(”SI”) återfinns till höger om lilla riksvapnet.
Vinjettsymbolen visar en stiliserad virvelvind.

Valören fem kronor

Myntet är tillverkat av materialet ”Nordic gold” som består
av 89 % koppar, 5 % aluminium, 5 % zink och 1 % tenn. Det har
en diameter på 23,75 millimeter och en tjocklek på 1,95
millimeter.

Myntets vikt är 6,10 gram. Vid uppvägning av 100 mynt får
vikten avvika högst plus/minus 6,1 gram från 610 gram.

Kanten är slät.

Myntet ska ha följande prägel: Framsida: Konung Carl XVI
Gustafs namnchiffer, omskriften ”CARL XVI GUSTAF SVERIGES
KONUNG” samt i mitten präglingsåret. Under namnchiffret
återfinns formgivarens initialer ”EN”. Baksida: I mitten står
texten ”SVERIGE”. Däröver återfinns lilla riksvapnet och
därunder siffran ”5” och texten ”KRONOR”. Texten ”SVERIGE” är
omgiven av symboliska vågor. Första bokstaven i
utgivningsorten (”S”) återfinns till vänster om lilla
riksvapnet. Riksbankschefens initialer (”SI”) återfinns till
höger om lilla riksvapnet.


Övergångsbestämmelser

2014:84

Dessa föreskrifter träder i kraft den 1 januari 2015 men
avses att tillämpas först från 1 oktober 2016.
Förordning (2014:864) om frivillig miljöledning och miljörevision

1 § Denna förordning kompletterar Europaparlamentets och
rådets förordning (EG) nr 1221/2009 av den 25 november 2009
om frivilligt deltagande för organisationer i gemenskapens
miljölednings- och miljörevisionsordning (Emas) och om
upphävande av förordning (EG) nr 761/2001 och kommissionens
beslut 2001/681/EG och 2006/193/EG.

Förordningen är meddelad med stöd av 8 kap. 7 §
regeringsformen.

2 § Miljökontrollanter ska i enlighet med artikel 28 i 
förordning (EG) nr 1221/2009, i den ursprungliga lydelsen, 
vara ackrediterade för uppgiften av Styrelsen för 
ackreditering och teknisk kontroll enligt Europaparlamentets 
och rådets förordning (EG) nr 765/2008 av den 9 juli 2008 om 
krav för ackreditering och upphävande av förordning (EEG) 
nr 339/93, i lydelsen enligt Europaparlamentets och rådets 
förordning (EU) 2019/1020, och lagen (2011:791) om 
ackreditering och teknisk kontroll. Förordning (2022:1188).

3 § Naturvårdsverket är behörigt registreringsorgan enligt
artikel 11 i förordning (EG) nr 1221/2009.

4 § Naturvårdsverket får ta ut avgifter för den verksamhet
som följer av uppgiften i 3 §, besluta om avgifternas storlek
och disponera intäkterna i verksamheten.

5 § I 40 § förvaltningslagen (2017:900) finns bestämmelser 
om överklagande till allmän förvaltningsdomstol.
Förordning (2018:868).
Förordning (2014:870) om ansökan om och handläggning av stöd för vissa landsbygdsutvecklingsåtgärder

Tillämpningsområde

1 § Denna förordning kompletterar

1. Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013
av den 17 december 2013 om fastställande av gemensamma
bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden,
Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska
jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs-
och fiskerifonden, om fastställande av allmänna bestämmelser
för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska
socialfonden, Sammanhållningsfonden och Europeiska havs- och
fiskerifonden samt om upphävande av rådets förordning (EG) nr
1083/2006, och

2. Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1305/2013
av den 17 december 2013 om stöd för landsbygdsutveckling från
Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling (Ejflu)
och om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1698/2005.

2 § Denna förordning innehåller bestämmelser om ansökan om
och handläggning av

1. stöd enligt artikel 17.1 a i Europaparlamentets och rådets
förordning (EU) nr 1305/2013 till investeringar inom jordbruk
för ny-, om- och tillbyggnad av byggnader för
animalieproduktion, inklusive fasta anläggningar för foder-
och gödselhantering,

2. stöd till bredband enligt artikel 20.1 c i
Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1305/2013,
och

3. förberedande stöd för lokalt ledd utveckling enligt
artikel 35.1 a i Europaparlamentets och rådets förordning
(EU) nr 1303/2013.

Ansökan om stöd

3 § Ansökan om stöd ska lämnas in till

1. länsstyrelsen för stöd enligt 2 § 1 och 2, och

2. Statens jordbruksverk för stöd enligt 2 § 3.

Bemyndiganden

4 § Jordbruksverket får, efter att ha gett länsstyrelsen
tillfälle att yttra sig, meddela föreskrifter om

1. den tid inom vilken ansökan ska ges in,

2. ansökningsförfarandet,

3. innehållet i ansökan, och

4. innehållet i affärsplaner och projektplaner.

5 § Jordbruksverket får, efter att ha gett länsstyrelsen
tillfälle att yttra sig, meddela föreskrifter om
handläggningen av stödärenden hos länsstyrelsen.
Lag (2014:899) om riktlinjer för kommunala markanvisningar

1 § Med markanvisning avses i denna lag en överenskommelse 
mellan en kommun och en byggherre som, i fråga om ett 
markområde som kommunen äger, ger byggherren ensamrätt att 
under en begränsad tid och under givna villkor förhandla med 
kommunen om överlåtelse eller upplåtelse av markområdet för 
bebyggande. Lag (2025:72).

2 § En kommun ska anta riktlinjer för markanvisningar. 

Riktlinjerna ska ange 

1. utgångspunkter och mål för överlåtelser och upplåtelser av 
markområden för bebyggande, 

2. hur markanvisningar används för att följa kommunens 
handlingsplan för bostadsförsörjningen enligt lagen 
(2000:1383) om kommunernas bostadsförsörjningsansvar, 

3. handläggningsrutiner och grundläggande villkor för 
markanvisningar, och 

4. principer för markprissättning. 

En kommun som inte genomför några markanvisningar är inte 
skyldig att anta sådana riktlinjer. Lag (2025:72).
Lag (2014:967) om införande av lagen (2014:966) om kapitalbuffertar

1 § Lagen (2014:966) om kapitalbuffertar och denna lag träder
i kraft den 2 augusti 2014.

2 § Bestämmelserna om kapitalbuffertar för systemviktiga
institut i 5 kap. lagen om kapitalbuffertar tillämpas från
och med den 1 januari 2016.

3 § Bestämmelserna om systemriskbufferten i 4 kap. 3 § lagen
om kapitalbuffertar tillämpas från och med den 1 januari
2015.

Fram till och med den 31 december 2014 får Finansinspektionen
en månad efter det att inspektionen har fullgjort
underrättelsekravet i artikel 133.11 i Europaparlamentets och
rådets direktiv 2013/36/EU av den 26 juni 2013 om behörighet
att utöva verksamhet i kreditinstitut och om tillsyn av
kreditinstitut och värdepappersföretag, om ändring av
direktiv 2002/87/EG och om upphävande av direktiv 2006/48/EG
och 2006/49/EG (kapitaltäckningsdirektivet) besluta att ett
institut ska ha en systemriskbuffert som uppgår till högst 3
procent av institutets riskvägda exponeringsbelopp baserat på
institutets exponeringar i landet eller utanför EES.

Systemriskbufferten får fram till och med den 31 december
2014 uppgå till mer än 3 procent av det exponeringsbelopp som
avses i andra stycket endast om Finansinspektionen fullgjort
underrättelsekravet i artikel 133.12 i
kapitaltäckningsdirektivet och åtgärden godkänts av
Europeiska kommissionen i enlighet med artikel 133.15 i samma
direktiv.

4 § Institut som ålagts att upprätthålla en kapitalbuffert
för globalt systemviktiga institut behöver

1. under år 2016 uppfylla endast 25 procent av det
kapitalkrav som följer av bestämmelserna om kapitalbufferten
för globalt systemviktiga institut,

2. under år 2017 uppfylla endast 50 procent av det
kapitalkrav som följer av bestämmelserna om kapitalbufferten
för globalt systemviktiga institut,

3. under år 2018 uppfylla endast 75 procent av det
kapitalkrav som följer av bestämmelserna om kapitalbufferten
för globalt systemviktiga institut.

5 § Finansinspektionen får fram till och med den 31 december
2018 erkänna andra medlemsstaters kortare övergångsperioder
för den kontracykliska kapitalbufferten. Vid beslut om att
erkänna andra medlemsstaters kontracykliska
kapitalbuffertvärden ska Finansinspektionen fullgöra den
underrättelseskyldighet som anges i artikel 160.6 i
kapitaltäckningsdirektivet.
Lag (2015:1073) om särskilda åtgärder vid allvarlig fara för den allmänna ordningen eller den inre säkerheten i landet

Lagens innehåll

1 § Denna lag innehåller bestämmelser om särskilda åtgärder 
som får vidtas vid allvarlig fara för den allmänna ordningen 
eller den inre säkerheten i landet.

Regeringens befogenheter

2 § Om det har uppkommit en allvarlig fara för den allmänna 
ordningen eller den inre säkerheten i landet får regeringen, 
i syfte att upprätthålla lag och ordning eller skydda 
nationell säkerhet, vidta sådana åtgärder som avses i 3 och 
4 §§.

Bemyndiganden

3 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer 
får meddela föreskrifter om identitetskontroller vid 
transporter som utförs med buss, tåg eller passagerarfartyg 
till Sverige från en annan stat.

4 § Regeringen får meddela föreskrifter om

1. tillsyn och kontroll av åtgärder som avses i 3 §, och

2. sanktionsavgifter vid överträdelser av föreskrifter som 
avses i 3 §.

Tidsperiod

5 § Föreskrifter enligt 3 § får gälla högst sex månader.

Föreskrifter enligt 4 § ska ha samma giltighetstid som de 
föreskrifter enligt 3 § som de förstnämnda föreskrifterna 
avser. Ett ärende eller mål om tillsyn, kontroll eller 
sanktionsavgifter får dock prövas enligt föreskrifterna efter 
det att giltighetstiden för dessa har gått ut, om ärendet 
eller målet inletts dessförinnan.

6 § Har upphävts genom lag (2016:724).


Övergångsbestämmelser

2015:1073

1. Denna lag träder i kraft den 21 december 2015.

2. Lagen upphör att gälla den 21 december 2018.

3. Föreskrifter som har meddelats med stöd av 3 eller 4 § 
upphör att gälla senast när denna lag upphör att gälla.

4. Trots punkt 2 gäller lagen fortfarande för ärenden eller 
mål om tillsyn, kontroll eller sanktionsavgifter som har 
inletts innan denna lag upphörde att gälla.
Förordning (2015:137) om statsbidrag för kommunernas medverkan vid 2015 års omval

Har upphävts genom förordning (2024:435).

1 § För sin medverkan vid 2015 års omval ska Båstads kommun
få statsbidrag med

1. dels 30 000 kronor,

2. dels ett belopp som motsvarar kommunens andel av det
totala antalet röstberättigade i riket vid val till
kommunfullmäktige, beräknat efter en fingerad valdag den 1
mars 2014, multiplicerat med 146 300 000 kr, varvid brutet
tal ska avrundas nedåt till helt krontal.

Valmyndigheten ska fastställa och betala ut statsbidraget
senast den 30 april 2015.

2 § Andra kommuner än som avses i 1 §, vilka anordnar
förtidsröstning vid 2015 års omval, ska få statsbidrag med
125 000 kronor per kommun.

Kommuner enligt första stycket ska anmäla till Valmyndigheten
senast den 23 mars 2015 att förtidsröstning anordnas.

Statsbidraget ska, för de kommuner som anmäler att
förtidsröstning kommer att erbjudas, även användas till
kostnader för säker distribution av mottagna röster.

Valmyndigheten ska besluta om och betala ut statsbidraget
senast två veckor efter sista dag för anmälan.

3 § En kommun som har tagit emot statsbidrag enligt 2 § är
skyldig att betala tillbaka medel som inte har använts för
förtidsröstning. En upplysning om detta ska tas in i beslutet
om statsbidrag.

4 § Beslut i ärenden om statsbidrag får inte överklagas.
Förordning (2015:17) om åtgärder vid hindrande av fortsatt färd

Har upphävts genom förordning (2024:1194).
Innehåll

1 § I denna förordning finns bestämmelser som kompletterar
lagen (2014:1437) om åtgärder vid hindrande av fortsatt
färd.

Underrättelser

2 § Underrättelseskyldigheten enligt 11 § lagen (2014:1437)
om åtgärder vid hindrande av fortsatt färd ska fullgöras av
Polismyndigheten eller Tullverket.

Underrättelseskyldigheten enligt 18 § samma lag ska, om
egendom omhändertagits, fullgöras av den myndighet som
förvarar egendomen. Om klampning beslutats, ska
underrättelseskyldigheten fullgöras av den myndighet som
beslutat om klampningen.

3 § Om Polismyndigheten upphäver åtgärden under tiden som
frågan handläggs av domstol, ska myndigheten utan dröjsmål
underrätta domstolen om detta.

Bemyndigande

4 § Polismyndigheten och Tullverket får inom sina respektive
ansvarsområden meddela föreskrifter om verkställigheten av
lagen (2014:1437) om åtgärder vid hindrande av fortsatt färd
och denna förordning. Innan sådana föreskrifter meddelas ska
myndigheterna höra varandra och Transportstyrelsen.
Lag (2015:197) med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om skyddsåtgärder i civilrättsliga frågor

1 § Denna lag innehåller bestämmelser som kompletterar
Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 606/2013 av
den 12 juni 2013 om ömsesidigt erkännande av skyddsåtgärder i
civilrättsliga frågor.

2 § Åklagaren på den ort där skyddsåtgärden helt eller
huvudsakligen ska gälla är behörig myndighet enligt
Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 606/2013, i
den ursprungliga lydelsen.

3 § Behörig domstol enligt artikel 11 i Europaparlamentets
och rådets förordning (EU) nr 606/2013, i den ursprungliga
lydelsen, är den tingsrätt där åklagaren ska föra talan i
brottmål i allmänhet.

Behörig domstol enligt artikel 13 i Europaparlamentets och
rådets förordning (EU) nr 606/2013, i den ursprungliga
lydelsen, är Stockholms tingsrätt.

Vid rättens prövning tillämpas lagen (1996:242) om
domstolsärenden.

4 § Stockholms tingsrätt får för gemensam handläggning lämna
över en ansökan enligt artikel 13 i Europaparlamentets och
rådets förordning (EU) nr 606/2013, i den ursprungliga
lydelsen, till en annan tingsrätt om det vid den andra
tingsrätten finns ett ärende som har nära samband med det
förstnämnda ärendet och ett överlämnande kan ske utan
avsevärd olägenhet för någon part.