Förordning (2016:411) om tjänstepension, inkomstgaranti och avgångsvederlag till myndighetschefer

Tillämpningsområde

1 § I denna förordning finns bestämmelser om rätt till 
avgångsförmåner för arbetstagare som har en tidsbegränsad 
anställning som chef för en myndighet som lyder direkt under 
regeringen (chefsanställning). Förordningen ska också 
tillämpas på en myndighetschef som har fått en annan statlig 
anställning enligt 33 § andra stycket lagen (1994:260) om 
offentlig anställning. 

Denna förordning ska dock inte tillämpas på en arbetstagare 
som

– vid tidpunkten för tillträdet av anställningen som 
myndighetschef är tjänstledig från annan statlig anställning, 
eller

– är anställd med fullmakt enligt lagen (1994:261) om 
fullmaktsanställning.

Tjänstepension

2 § För arbetstagare som omfattas av förordningen ska 
bestämmelserna i pensionsavtal för arbetstagare inom det 
statliga avtalsområdet 2016 (PA 16) med anslutande 
bestämmelser tillämpas. Denna förordning innehåller tillägg 
till och undantag från pensionsavtalets bestämmelser.

Inkomstgaranti

3 § Syftet med inkomstgaranti är att skapa ekonomisk trygghet 
för den arbetstagare som befinner sig nära pensionsåldern och 
som vid anställningstidens utgång står utan en ny 
anställning.

4 § För att ha rätt till inkomstgaranti ska arbetstagaren vid 
anställningstidens utgång 

1. uppnått 61 års ålder, 

2. haft en eller flera chefsanställningar oavbrutet i minst 
sex år, och 

3. inte erbjudits fortsatt anställning i samma befattning.

5 § Vid beräkningen av anställningstidens längd enligt 4 § 
ska tid som arbetstagaren varit tjänstledig räknas bort, om 
denna tid sammanlagt är längre än åtta månader.

Avräkning ska inte ske för föräldraledighet eller 
sjukfrånvaro.

Utbetalning av inkomstgaranti

6 § Inkomstgaranti betalas ut från och med dagen efter 
anställningstidens utgång, dock inte för längre tid tillbaka 
än tre månader från den månad då arbetstagaren ansökte om 
garantin. 

Inkomstgaranti betalas som längst ut till och med utgången av 
månaden före den månad då arbetstagaren fyller 65 år. 

7 § Om en arbetstagare tillträder en ny anställning som 
omfattas av denna förordning, upphör inkomstgarantin så länge 
den anställningen pågår. 

8 § Vid dödsfall betalas inkomstgarantin ut till och med 
utgången av den månad då dödsfallet inträffade. 

9 § För den som har rätt till inkomstgaranti tillämpas 
bestämmelserna om efterlevandepension i PA 16.

Inkomstgarantins storlek

10 § Underlaget för inkomstgarantin beräknas utifrån den 
pensionsgrundande lönen för de fem kalenderåren närmast före 
avgångsåret på samma sätt som pensionsunderlaget fastställs 
enligt 4 kap. 3 § avdelning II PA 16. 

11 § Inkomstgarantin uppgår till 65 procent av underlaget 
enligt 10 § till den del detta uppgår till högst 20 
inkomstbasbelopp enligt socialförsäkringsbalken. För den del 
av underlaget som överstiger 20 men inte 30 inkomstbasbelopp 
uppgår inkomstgarantin till 32,5 procent.

Minskning av inkomstgarantin

12 § Inkomstgarantin minskas med 65 procent av

1. inkomster som är pensionsgrundande enligt 59 kap. 
socialförsäkringsbalken,

2. inkomst av anställning eller uppdrag utomlands som inte 
beskattas i Sverige,

3. delpension enligt kollektivavtal,

4. pensions- eller avgångsförmåner som grundas på anställning 
som inte samordnas med tjänstepensionsrätt enligt statliga 
pensionsbestämmelser, och

5. andra kontanta förmåner på grund av anställning eller 
uppdrag än de som avses i 1–4.

Jämkning av inkomstgarantin

13 § Om den som får inkomstgaranti samtidigt tar emot 
avgångsförmåner på grund av uppdrag som riksdagsledamot eller 
kommunal förtroendeman som ska minskas med hänsyn till andra 
inkomster, får minskningen av inkomstgarantin justeras, om 
det är motiverat med hänsyn till de sammanlagda effekterna av 
de olika regelsystemen.

14 § Om det är skäligt får inkomstgarantin minskas om 
förmånstagaren

1. förvärvsarbetar i väsentlig omfattning åt någon annan och 
inte tar ut skälig ersättning för detta arbete,

2. redovisar inkomst av aktiv näringsverksamhet och denna har 
reducerats på grund av avdrag för

– avsättning till periodiseringsfond,

– avsättning till upphovsmannakonto,

– avsättning till expansionsfond,

– eget pensionssparande,

– underskott av annan verksamhetsgren, eller		

3. redovisar inkomst av passiv näringsverksamhet där det 
ingår arbetsinkomster.

15 § Om inkomstgarantin minskas på grund av avsättning till 
periodiseringsfond, upphovsmannakonto eller expansionsfond, 
och beloppet därefter helt eller delvis återförts till 
beskattning, får inkomstgarantin omprövas för det år då 
återförandet skedde.

Sammanträffande förmåner

16 § Om arbetstagaren har rätt att få inkomstgaranti och 
samtidigt har rätt till andra statliga pensionsförmåner eller 
en ny inkomstgaranti enligt denna förordning, betalas endast 
den högsta förmånen ut.

Omräkning av inkomstgarantin till pension

17 § För tid från och med den månad då förmånstagaren har 
rätt till en förmånsbestämd ålders- eller sjukpension räknas 
inkomstgarantin om till en pension med en tjänstetidsfaktor 
enligt 4 kap. 5 § avdelning II PA 16. Som pensionsgrundande 
tid tillgodoräknas all sådan anställningstid som kan beaktas 
enligt 4 kap. 4 § avdelning II PA 16, oavsett om den infallit 
före eller efter avgången med rätt till inkomstgaranti.

Värdesäkring av inkomstgarantin

18 § Inkomstgarantin värdesäkras enligt vad som anges i 
8 kap. 1 § avdelning II PA 16.

Uppgiftsskyldighet

19 § Förmånstagaren är skyldig att underrätta Statens 
tjänstepensionsverk om sina inkomstförhållanden och lämna de 
uppgifter om dessa som verket begär. Om förmånstagaren inte 
lämnar begärda uppgifter får verket hålla inne framtida 
utbetalningar av inkomstgarantin i avvaktan på de begärda 
uppgifterna.

Återbetalning

20 § Om inkomstgarantin betalats ut med ett för högt belopp 
ska mellanskillnaden betalas inom en månad efter det att 
kravet på återbetalning framställdes. Om betalning inte sker 
inom föreskriven tid, tas ränta ut enligt 6 § räntelagen 
(1975:635) för tid därefter till dess betalning sker. 

Statens tjänstepensionsverk får, i den utsträckning det är 
skäligt, medge att det belopp som ska betalas tillbaka ska 
minska kommande utbetalningar av inkomstgarantin.

Avgångsvederlag

21 § Syftet med avgångsvederlag är att skapa ekonomisk 
trygghet för arbetstagaren i den omställningssituation som 
kan uppstå efter att en anställning har avslutats.

22 § För rätt till avgångsvederlag ska arbetstagaren vid 
anställningstidens utgång 

1. haft en eller flera chefsanställningar oavbrutet i minst 
sex år, 

2. inte erbjudits fortsatt anställning i samma befattning på 
myndigheten, och

3. inte få någon inkomstgaranti eller ålderspension enligt PA 
16.

23 § Avgångsvederlag betalas ut i högst 24 månader.

24 § Avgångsvederlaget utgörs av den pensionsgrundande lönen 
den sista anställningsmånaden i chefsanställningen enligt 
4 kap. 1 § punkt 1 avdelning II PA 16. Avgångsvederlaget 
betalas ut månadsvis och minskas med sådana inkomster som 
avses i 12 §.

25 § Bestämmelserna om jämkning, uppgiftsskyldighet och 
återbetalning i 14, 15, 19 och 20 §§ gäller även för 
avgångsvederlag.

Övergångsbestämmelser

2016:411

1. Denna förordning träder i kraft den 1 januari 2017.

2. Genom förordningen upphävs förordningen (2003:55) om 
avgångsförmåner för vissa arbetstagare med statlig 
chefsanställning.

3. Bestämmelserna i förordningen (2003:55) om avgångsförmåner 
för vissa arbetstagare med statlig chefsanställning ska dock 
fortfarande tillämpas på den som den 31 december 2016 hade 
sådan chefsanställning som avses i den förordningen, om 
arbetstagaren i oavbruten följd fortsätter en sådan 
anställning.

4. Bestämmelserna i den tidigare upphävda förordningen 
(1995:1038) om statliga chefspensioner m.m. ska fortfarande 
tillämpas på den som den 31 december 2002 hade en sådan 
chefsanställning som avses i den förordningen, om 
arbetstagaren i oavbruten följd fortsätter en sådan 
anställning.

5. Bestämmelserna i den tidigare upphävda förordningen 
(1991:1160) om förordnandepension m.m. ska tillämpas på den 
som enligt punkten 2 i övergångsbestämmelserna till 
förordningen (1995:1038) om statliga chefspensioner m.m. 
omfattas av den först nämnda förordningen.

6. Vad som föreskrivs i 14, 15, 19 och 20 §§ i denna 
förordning ska dock från och med det beskattningsår som 
börjar efter den 31 december 2016 tillämpas även på 
arbetstagare som får förordnandepension, chefspension, 
inkomstgaranti eller avgångsvederlag enligt de upphävda 
förordningarna

– förordningen (1991:1160) om förordnandepension m.m.,

– förordningen (1995:1038) om statliga chefspensioner m.m., 
eller

– förordningen (2003:55) om avgångsförmåner för vissa 
arbetstagare med statlig chefsanställning. Med beskattningsår 
avses beskattningsåret enligt 1 kap. 13 § inkomstskattelagen 
(1999:1229).