Lag (2024:172) om infrastrukturavgifter på väg

Tillämpningsområde

1 § Denna lag gäller avgifter som, för att täcka kostnader för 
en väginfrastruktur och kostnader för luftföroreningar, buller 
och koldioxidutsläpp som användningen av väginfrastrukturen 
orsakar, tas ut för användning av

1. allmänna vägar som inte är färjor, eller 

2. enskilda vägar som är motorvägar eller som ingår i det 
transeuropeiska vägnätet i Sverige.

Kostnader får täckas med infrastrukturavgifter på allmän väg 
endast om avgifterna inte differentieras enligt 24, 26 eller 
29 §.

Lagen gäller inte avgifter som avser utrustning som är inbyggd 
i eller uppsatt längs med eller över en väg och som behövs för 
att tillhandahålla energi till fordon i rörelse och för att ta 
betalt för energin.

Ordförklaringar

2 § I denna lag avses med

vägavsnitt: en avgränsad del av en infrastruktur för 
vägtransport,

transeuropeiska stomtransportnätet: de vägavsnitt som avses i 
kapitel III i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 
1315/2013 av den 11 december 2013 om unionens riktlinjer för 
utbyggnad av det transeuropeiska transportnätet och om 
upphävande av beslut nr 661/2010/EU och som illustreras med 
hjälp av kartor i bilaga I till förordningen, och

transeuropeiska vägnätet: det vägnät som avses i kapitel II 
avsnitt 3 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 
1315/2013 och som illustreras med hjälp av kartor i bilaga I 
till förordningen. 

3 § Med transportör avses i denna lag ett företag som utför 
vägtransporter av gods eller passagerare.

4 § I denna lag avses med

kostnad för trafikrelaterade koldioxidutsläpp: kostnaden för 
de skador som uppstår till följd av utsläpp av koldioxid i 
samband med att ett fordon används,

kostnad för trafikrelaterade luftföroreningar: kostnaden för 
de skador på människors hälsa och de miljöskador som uppstår 
till följd av utsläpp av partiklar och ozonbildande ämnen, 
såsom kväveoxid och flyktiga organiska föreningar, i samband 
med att ett fordon används, och

kostnad för trafikrelaterat buller: kostnaden för de skador på 
människors hälsa och de miljöskador som uppstår till följd av 
buller från ett fordon eller från växelverkan mellan fordonet 
och vägens yta.

5 § I denna lag avses med 

avgiftssystem: ett tekniskt och administrativt system som 
används för uttag av avgifter enligt denna lag,

infrastrukturavgift: en distansbaserad avgift som tas ut för 
att täcka kostnader för uppförande, drift, underhåll och 
utveckling av ett vägavsnitt med tillhörande avgiftssystem, 
och

avgift för externa kostnader: en avgift som tas ut för att 
täcka kostnader för trafikrelaterad luftförorening, 
trafikrelaterat buller eller trafikrelaterade 
koldioxidutsläpp.

6 § I denna lag avses med

fordon: ett motorfordon med minst fyra hjul eller en ledad 
motorfordonskombination, som är avsedd för eller används för 
person- eller godstransport på väg,

lätt fordon: ett fordon som har en totalvikt av högst 3 500 
kilogram,

tungt fordon: ett fordon som har en totalvikt över 3 500 
kilogram, och

typ av tungt fordon: den typ av fordon som ett tungt fordon 
tillhör beroende på antal axlar, dimensioner, vikt eller andra 
fordonsegenskaper som avspeglar vägskador och som är synliga 
eller anges i fordonshandlingar.

7 § I denna lag avses med utsläppsfritt fordon:

1. en personbil, lätt buss eller lätt lastbil utan 
förbränningsmotor, och

2. ett tungt fordon utan förbränningsmotor eller med en 
förbränningsmotor som släpper ut

a) mindre än 1 gram koldioxid per kilowattimme, fastställt i 
enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 
595/2009 av den 18 juni 2009 om typgodkännande av motorfordon 
och motorer vad gäller utsläpp från tunga fordon (Euro 6) och 
om tillgång till information om reparation och underhåll av 
fordon samt om ändring av förordning (EG) nr 715/2007 och 
direktiv 2007/46/EG och om upphävande av direktiven 
80/1269/EEG, 2005/55/EG och 2005/78/EG och med 
genomförandeakter som har antagits med stöd av förordningen, 
eller

b) mindre än 1 gram koldioxid per kilometer, fastställt i 
enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 
715/2007 av den 20 juni 2007 om typgodkännande av motorfordon 
med avseende på utsläpp från lätta personbilar och lätta 
nyttofordon (Euro 5 och Euro 6) och om tillgång till 
information om reparation och underhåll av fordon och med 
genomförandeakter som har antagits med stöd av förordningen.

8 § Med euro-utsläppsklass avses i denna lag en sådan 
utsläppsklass för ett tungt fordon som avses i bilaga 0 till 
Europaparlamentets och rådets direktiv 1999/62/EG av den 
17 juni 1999 om avgifter för fordon för användningen av 
väginfrastrukturer, i lydelsen enligt Europaparlamentets och 
rådets direktiv (EU) 2022/362.

9 § I övrigt har ord och uttryck i denna lag samma betydelse 
som i lagen (2001:559) om vägtrafikdefinitioner.

Avgifter behöver inte tas ut för alla kategorier av fordon

10 § Om avgifter tas ut enligt denna lag, får de tas ut för 
olika kategorier av fordon oberoende av varandra. Om avgifter 
tas ut för personbilar, ska dock avgifter även tas ut för 
lätta lastbilar.

Avgiftssystem

11 § Ett avgiftssystem för ett vägavsnitt ska innebära att 
avgifterna tas ut och drivs in på ett sätt som påverkar 
trafikflödet så lite som möjligt och som gör att normal 
trafiksäkerhetsstandard upprätthålls.

12 § Avgiftssystemet får inte innebära diskriminering 

1. som leder till en snedvridning av konkurrensen mellan 
transportörer,

2. på grund av användares, transportörers eller fordons 
nationalitet, eller

3. på grund av transporters ursprung eller destination.

13 § Om avgiftssystemet kräver användning av fordonsutrustning 
som avses i lagen (2013:1164) om elektroniska vägtullssystem, 
ska den som tar ut infrastrukturavgiften se till att alla 
användare kan få tillgång till sådan utrustning. 
Fordonsutrustningen ska uppfylla de tekniska kraven i samma 
lag och föreskrifter som har meddelats i anslutning till den.

Kostnader på allmän väg

14 § Om infrastrukturavgifter tas ut för fordons användning av 
ett vägavsnitt på en allmän väg, får de endast tas ut för att 
täcka kostnader för

1. uppförandet och utvecklingen av vägavsnittet, och 

2. uppförandet, driften, underhållet och utvecklingen av det 
avgiftssystem som hör till vägavsnittet. 

Avgifterna får endast tas ut för sådana kostnader som 
finansieras med lån som ska återbetalas med 
infrastrukturavgifter eller direkt med intäkter från 
infrastrukturavgifter.

15 § I fråga om fordon som omfattas av lagen (1997:1137) om 
vägavgift för vissa tunga fordon, får en infrastrukturavgift 
enligt 14 § för användning av vägavsnitt som ingår i det 
transeuropeiska vägnätet i Sverige eller är motorväg endast 
tas ut om vägavsnittet är en bro, en tunnel eller en väg genom 
ett bergspass.

Infrastrukturavgifter på allmän väg

16 § Infrastrukturavgifter enligt 14 § ska bestämmas så att 
avgiftsintäkterna 

1. fördelas över en tidsperiod som motsvarar vägavsnittets 
planerade livslängd eller en tid som inte understiger 20 år, 
och

2. totalt inte överstiger de kostnader som avgifterna får 
täcka.

17 § Infrastrukturavgifter enligt 14 § ska bestämmas så att de 
fördelas mellan olika kategorier av fordon med hänsyn till hur 
mycket varje kategori belastar vägavsnittet och hur stor 
kostnadsandel som kategorin därför bör bära. En kategoris 
andel får på motsvarande sätt fördelas mellan olika typer av 
fordon inom kategorin.

Varje andel ska motsvara fordonskategorins eller fordonstypens 
beräknade andel av trafiken på vägavsnittet. Om särskilda 
kostnader kan hänföras till en viss fordonskategoris eller 
fordonstyps belastning på vägavsnittet eller om andelen av 
trafiken av någon annan orsak inte är representativ för 
belastningen, får andelarna justeras så att andelsfördelningen 
återspeglar belastningen. Om infrastrukturavgifter tas ut för 
alla tunga fordon, får avgifterna bestämmas så att de täcker 
en viss procentandel av de beräknade kostnadsandelarna för 
tunga bussar och en annan procentandel av de beräknade 
kostnadsandelarna för tunga lastbilar.

Andelsfördelningen ska ses över regelbundet och justeras vid 
behov.

18 § Om en avgift som har bestämts enligt 17 § för en viss 
fordons-kategori eller fordonstyp inte tas ut helt eller 
delvis, får det inte medföra höjda avgifter för andra 
fordonskategorier eller fordonstyper.

Kostnader på enskild väg

19 § Om infrastrukturavgifter tas ut för tunga fordons 
användning av ett sådant vägavsnitt på en enskild väg som 
ingår i det transeuropeiska vägnätet i Sverige eller är 
motorväg, får avgifterna tas ut endast för att täcka kostnader 
för uppförandet, driften, underhållet och utvecklingen av 
vägavsnittet och det avgiftssystem som hör till vägavsnittet, 
inklusive marknadsmässig avkastning på kapital och 
marknadsmässig vinstmarginal.

Avgifterna får tas ut endast för att täcka den andel av 
kostnaderna som bör bäras av tunga fordon med hänsyn till hur 
mycket tunga fordon belastar vägavsnittet.

Infrastrukturavgifter på enskild väg

20 § Infrastrukturavgifter enligt 19 § ska bestämmas så att 
avgiftsintäkterna 

1. fördelas över en tidsperiod som motsvarar vägavsnittets 
planerade livslängd eller en tid som inte understiger 20 år, 
och

2. totalt inte överstiger de kostnader som avgifterna får 
täcka.

21 § Infrastrukturavgifterna ska bestämmas genom att man först 
beräknar de tunga fordonens andel av vägavsnittets totala 
kostnader enligt 19 §. De tunga fordonens andel får på 
motsvarande sätt fördelas mellan olika kategorier eller typer 
av tunga fordon.

Varje andel ska motsvara fordonskategorins eller fordonstypens 
beräknade andel av trafiken på vägavsnittet. Om särskilda 
kostnader kan hänföras till en viss fordonskategoris eller 
fordonstyps belastning på vägavsnittet eller om andelen av 
trafiken av någon annan orsak inte är representativ för 
belastningen, får andelarna justeras så att andelsfördelningen 
återspeglar belastningen. Om infrastrukturavgifter tas ut för 
alla tunga fordon, får avgifterna bestämmas så att de täcker 
en viss procentandel av de beräknade kostnadsandelarna för 
tunga bussar och personbilar klass II och en annan 
procentandel av de beräknade kostnadsandelarna för tunga 
lastbilar.

Andelsfördelningen ska ses över regelbundet och justeras vid 
behov.

22 § Trots 19 § andra stycket, 20 § 1 och 21 § får 
infrastrukturavgifter tas ut för färd på Öresundsbron enligt 
det ursprungliga avgiftssystemet på bron så länge 
avgiftssystemet inte ändras i väsentlig omfattning.

Differentiering för euro-utsläppsklass

23 § Infrastrukturavgifter som tas ut för tunga fordons 
användning av ett vägavsnitt som ingår i det transeuropeiska 
vägnätet i Sverige eller är motorväg ska differentieras med 
hänsyn till fordonens euro-utsläppsklass. Avgifterna ska 
differentieras så att ingen avgift för ett fordon är mer än 
dubbelt så hög som den avgift som tas ut för ett likvärdigt 
fordon som uppfyller det strängaste utsläppskravet.

24 § Avgifterna behöver inte differentieras enligt 23 §, om

1. en sådan differentiering

a) skulle allvarligt skada avgiftssystemets enhetlighet med 
andra avgiftssystem,

b) inte är tekniskt genomförbar, eller

c) skulle leda till att de mest förorenande fordonen leds bort 
från vägavsnittet med negativa konsekvenser för 
trafiksäkerheten och folkhälsan,

2. avgifterna differentieras enligt 25 §, eller

3. avgifter tas ut enligt 35 §. 

Differentiering för koldioxidutsläpp

25 § Infrastrukturavgifter som tas ut för tunga fordons 
användning av ett vägavsnitt som ingår i det transeuropeiska 
vägnätet i Sverige eller är motorväg ska differentieras med 
hänsyn till fordonens koldioxidutsläppsklasser enligt 9 § 
lagen (2024:173) om indelning av tunga fordon i 
koldioxidutsläppsklasser eller motsvarande 
koldioxidutsläppsklasser för fordon som inte är registrerade i 
Sverige. Avgifterna ska differentieras så att den högsta 
avgiften tas ut för fordon i koldioxidutsläppsklass 1 och 
avgifterna för fordon i 

- koldioxidutsläppsklass 2 är minst 5 men inte mer än 
15 procent lägre än i klass 1,

- koldioxidutsläppsklass 3 är mer än 15 men inte mer än 
30 procent lägre än i klass 1,

- koldioxidutsläppsklass 4 är mer än 30 men inte mer än 
50 procent lägre än i klass 1, och

- koldioxidutsläppsklass 5 är mer än 50 men inte mer än 
75 procent lägre än i klass 1.

Om avgifterna också differentieras med hänsyn till fordonens 
euro-utsläppsklass enligt 23 §, ska avgifterna i 
koldioxidutsläppsklasserna 2-5 beräknas i förhållande till 
avgiften för sådana fordon i koldioxidutsläppsklass 1 som 
uppfyller det strängaste euro-utsläppskravet.

26 § Avgifterna behöver inte differentieras enligt 25 §, om 
avgifter i stället tas ut för trafikrelaterade utsläpp av 
koldioxid enligt 37 §.

27 § Avgifter för användning av en bro, av en tunnel eller av 
en väg genom ett bergspass behöver inte differentieras enligt 
25 §, om differentieringen

1. inte är tekniskt genomförbar, eller

2. skulle leda till att de mest förorenande fordonen leds bort 
från vägavsnittet med negativa konsekvenser för 
trafiksäkerheten och folkhälsan.

Differentiering för utsläppsfria fordon

28 § Infrastrukturavgifter som tas ut för utsläppsfria lätta 
lastbilar där förarutrymmet och lastutrymmet finns inom samma 
enhet och för utsläppsfria lätta bussar ska vara lägre än för 
andra lätta fordon, om 

1. det är tekniskt möjligt, och

2. avgifterna tas ut för användning av ett vägavsnitt som 
ingår i det transeuropeiska vägnätet i Sverige eller är 
motorväg.

Avgifterna ska dock motsvara minst 25 procent av den högsta 
avgift som tas ut för andra lätta fordon.

29 § Avgifter för användning av en bro, av en tunnel eller av 
en väg genom ett bergspass behöver inte differentieras enligt 
28 §, om differentieringen skulle leda till att de mest 
förorenande fordonen leds bort från vägavsnittet med negativa 
konsekvenser för trafiksäkerheten och folkhälsan.

30 § En infrastrukturavgift som tas ut för ett utsläppsfritt 
fordon med en totalvikt över 3 500 kilogram men högst 
4 250 kilogram ska uppgå till samma belopp som avgiften för 
ett lätt fordon av motsvarande fordonstyp som är 
utsläppsfritt.

Differentiering för att styra trafiken på enskild väg

31 § Infrastrukturavgifter som tas ut för användning av ett 
vägavsnitt på en enskild väg som ingår i det transeuropeiska 
vägnätet i Sverige eller är motorväg får differentieras för 
att minska trängsel, främja trafiksäkerheten eller minimera 
slitage på vägavsnittet eller optimera användningen av det. 
Sådan differentiering får dock endast göras om

1. den görs med hänsyn till tider på dygnet, till typ av dag 
eller till årstid,

2. den är tydlig, offentliggjord och tillgänglig för alla 
användare på lika villkor, 

3. ingen avgift är mer än 175 procent högre än den 
genomsnittliga avgiften för motsvarande fordon,

4. högre avgifter för att minska trängsel tas ut under högst 
sex timmar per dygn, och

5. differentiering för att minska trängsel innebär högre 
avgiftsnivåer under perioder då många fordon använder 
vägavsnittet och lägre avgiftsnivåer under övriga tider.

Differentiering i transeuropeiska stomtransportnätet

32 § Infrastrukturavgifter som tas ut för användning av ett 
vägavsnitt som ingår i ett stort projekt inom det 
transeuropeiska stomtransportnätet får differentieras på annat 
sätt än det som följer av 23, 25, 28 och 31 §§, om

1. vägavsnittet är direkt utsatt för konkurrens från andra 
trafikslag,

2. en avvikande differentiering behövs för att säkra 
projektets lönsamhet, och

3. differentieringen 

a) innebär en linjär och proportionell avgiftsstruktur,

b) är offentliggjord och tillgänglig för alla användare på 
lika villkor, och

c) inte leder till att kostnader i form av höjda avgifter förs 
över på användare som inte omfattas av differentieringen.

33 § Om avgifter differentieras enligt 32 § för att minska 
trängsel, främja trafiksäkerheten eller minimera slitage på 
vägavsnittet eller optimera användningen av det, ska 
differentieringen innebära en styrning till tider på dygnet, 
till typ av dag eller till årstid.

Differentiering får inte ge en större totalintäkt 

34 § En avgiftsdifferentiering enligt 23, 25, 28, 31 eller 
32 § får inte utformas så att de totala avgiftsintäkterna blir 
större än om avgifterna inte differentieras.

Avgifter för externa kostnader

35 § Om infrastrukturavgifter tas ut för användning av ett 
vägavsnitt som ingår i det transeuropeiska vägnätet i Sverige 
eller är motorväg, ska också avgifter för externa kostnader 
tas ut för tunga fordons användning av vägavsnittet. 
Avgifterna ska täcka externa kostnader i form av 
trafikrelaterade luftföroreningar som de tunga fordonen 
orsakar när de använder vägavsnittet.

36 § Avgifter för externa kostnader enligt 35 § behöver inte 
tas ut

1. för tunga fordon som uppfyller det strängaste euro-
utsläppskravet under fyra år från och med det datum då euro-
utsläppskravet infördes, 

2. för användning av en bro, av en tunnel eller av en väg 
genom ett bergspass, om ett sådant avgiftsuttag inte är 
tekniskt genomförbart, eller

3. om avgifterna skulle leda till att de mest förorenande 
fordonen leds bort från vägavsnittet med negativa konsekvenser 
för trafiksäkerheten och folkhälsan.

37 § Avgifter för externa kostnader får tas ut för användning 
av ett vägavsnitt som ingår i det transeuropeiska vägnätet i 
Sverige eller är motorväg i den utsträckning sådana avgifter 
inte ska tas ut enligt 35 §.

38 § Avgifter enligt 35 eller 37 § för tunga fordon ska 
bestämmas i enlighet med de minikrav och beräkningsmetoder som 
anges i bilaga IIIa till Europaparlamentets och rådets 
direktiv 1999/62/EG, i lydelsen enligt Europaparlamentets och 
rådets direktiv (EU) 2022/362, och med hänsyn till de 
referensvärden som anges i bilagorna IIIb och IIIc till 
direktivet. 

Avgifternas storlek får bestämmas så att de totala intäkterna 
från avgifter för externa kostnader som tas ut för tunga 
fordon på vägavsnittet endast motsvarar en andel av de externa 
kostnader som dessa fordon orsakar.

39 § Avgifter enligt 35 eller 37 § som tas ut för att täcka 
kostnader för trafikrelaterade luftföroreningar eller 
trafikrelaterat buller ska bestämmas så att de totala 
intäkterna från sådana avgifter inte överstiger de externa 
kostnader för trafikrelaterade luftföroreningar eller 
trafikrelaterat buller som de avgiftsbelagda fordonens 
användning av vägavsnittet orsakar.

40 § En avgift enligt 37 § som tas ut för att täcka kostnader 
för trafikrelaterade koldioxidutsläpp får vara högst dubbelt 
så hög som referensvärdet enligt bilaga IIIc till 
Europaparlamentets och rådets direktiv 1999/62/EG, i lydelsen 
enligt Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2022/362. 
Samma avgiftsnivå ska tillämpas för likvärdiga fordon. En 
avgift för en tung buss får dock bestämmas till ett lägre 
belopp än motsvarande avgift för en tung lastbil.

Avgiftsrabatt

41 § Om infrastrukturavgifter tas ut för användning av ett 
sådant vägavsnitt på en enskild väg som ingår i det 
transeuropeiska vägnätet i Sverige eller är motorväg, får 
rabatt på avgiften ges till förmån för personbilar som 
regelbundet använder vägavsnittet. Rabatten får inte leda till 
att kostnader i form av höjda avgifter förs över på användare 
som inte omfattas av rabatten.

Uppgifter om fordons utsläppsklass när avgift tas ut

42 § Om ett fordons utsläppsklass har betydelse för en 
infrastrukturavgift som tas ut för användning av ett 
vägavsnitt, ska den som tar ut avgiften se till 

1. att uppgiften kan lämnas elektroniskt till avgiftssystemet 
innan fordonet använder vägavsnittet, och

2. om uppgiften saknas när avgiften tas ut, att avgiften inte 
tas ut med högre belopp än det som gäller för likvärdiga 
fordon i den mest förorenande utsläppsklassen. 

Kvitto

43 § Totalbeloppet av de avgifter som med stöd av denna lag 
tas ut för ett fordons användning av ett vägavsnitt ska framgå 
av ett kvitto eller en motsvarande handling som tillhandahålls 
den betalningsskyldige eller någon annan som har betalat 
avgiften. Om det är möjligt, ska tillhandahållandet ske 
elektroniskt. 

Ett kvitto behöver inte tillhandahållas den som avstår från 
kvittot. Ett sådant avstående befriar inte från den 
underrättelseskyldighet som följer av 33 § förvaltningslagen 
(2017:900). 

Användningsförbud för fordon när avgift inte har betalats

44 § Ett fordon får inte användas, om

1. avgifter för fordonets användning av ett vägavsnitt på en 
allmän väg eller avgifter med anledning av försenad betalning 
tas ut enligt denna lag eller enligt föreskrifter som 
meddelats med stöd av lagen och avgifterna inte har betalats 
inom föreskriven tid,

2. den totala avgiftsskulden för fordonet uppgår till mer än 
5 000 kronor, och

3. minst sex månader har gått från den dag då mer än 
5 000 kronor av den totala avgiftsskulden skulle ha betalats.

45 § En avgift ska inte räknas in i den totala avgiftsskulden 
enligt 44 § om

1. en tidigare ägare av fordonet är skyldig att betala 
avgiften och avgiften har beslutats efter ägarbytet,

2. ett anstånd med betalningen gäller för avgiften, eller

3. en EETS-betalningsförmedlare är skyldig att betala avgiften 
enligt 17 § lagen (2013:1164) om elektroniska vägtullssystem.

46 § Användningsförbudet gäller till dess den totala 
avgiftsskuld som har lett till förbudet har betalats. 

47 § Den myndighet som regeringen bestämmer får i det enskilda 
fallet medge att ett fordon får användas trots 
användningsförbudet, om det finns särskilda skäl. 

48 § Den som förvärvat ett fordon vid en exekutiv försäljning, 
från ett konkursbo eller enligt lagen (1982:129) om flyttning 
av fordon i vissa fall får använda fordonet trots 
användningsförbudet, om förbudet har inträtt på grund av 
obetalda avgifter som en tidigare ägare eller 
konkursgäldenären är betalningsskyldig för. Även den som 
därefter förvärvat fordonet får använda det trots 
användningsförbudet. 

49 § Ett konkursbo får trots användningsförbudet använda ett 
fordon som tillhör konkursboet, om förbudet har inträtt på 
grund av obetalda avgifter som konkursgäldenären eller en 
tidigare ägare är betalningsskyldig för.

50 § En polisman eller en bilinspektör 

1. ska ta hand om registreringsskyltarna för ett fordon som 
används i strid med användningsförbudet, och

2. får medge att fordonet trots användningsförbudet och trots 
att registreringsskyltar saknas förs till närmaste lämpliga 
avlastningsplats eller uppställningsplats.

Verkställighet 

51 § En avgift som inte har betalats i rätt tid ska lämnas för 
indrivning, om avgiften 

1. avser ett fordons användning av ett vägavsnitt på en allmän 
väg, eller

2. är en avgift med anledning av försenad betalning som har 
beslutats enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av 
denna lag. 

Bestämmelser om indrivning finns i lagen (1993:891) om 
indrivning av statliga fordringar m.m. 

52 § Ett beslut om avgift som avses i 51 § får verkställas 
enligt utsökningsbalken även om det inte har fått laga kraft, 
om inte något annat anges i beslutet.

Överklagande

53 § Beslut i fråga om att medge användning av ett fordon 
enligt 47 § får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. 
Andra beslut enligt denna lag får inte överklagas.

Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten.

Personuppgiftsansvar

54 § Den som tar ut avgifter för användning av en enskild väg 
är personuppgiftsansvarig för den behandling av 
personuppgifter som verksamheten innebär.

55 § I vägtrafikdatalagen (2019:369) finns bestämmelser om 
personuppgiftsansvar i fråga om avgifter för användning av 
allmän väg.

Bemyndiganden

56 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer 
får i fråga om infrastrukturavgifter på allmän väg meddela 
föreskrifter om

1. vilka vägavsnitt som avgifter ska tas ut på, 

2. vilka fordon som ska omfattas av avgifterna,

3. avgifternas storlek,

4. avgiftspliktens inträde,

5. beslut om och betalning av avgifterna, och

6. avgifter med anledning av försenad betalning.

57 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer 
får meddela föreskrifter om

1. vilka kostnader som ska innefattas i kostnader för 
uppförande och utveckling av ett vägavsnitt och tillhörande 
avgiftssystem, och

2. vad som utgör en väsentlig förändring av ett avgiftssystem.

58 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer 
får i fråga om vägar i det transeuropeiska vägnätet och 
motorvägar meddela föreskrifter om rapportering av uppgifter 
som har betydelse för tillämpningen av denna lag. 

59 § Regeringen får meddela föreskrifter om att avgifter som 
uppgår till ringa belopp inte behöver lämnas för indrivning 
enligt 51 §.


Övergångsbestämmelser

2024:172

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2026 i fråga om 28 
och 29 §§, den 25 mars 2026 i fråga om 35-40 §§ och i övrigt 
den 1 maj 2024.

2. Genom lagen upphävs lagen (2014:52) om 
infrastrukturavgifter på väg.

3. Äldre föreskrifter gäller fortfarande för 

a) användningsförbud och överklagande av beslut som har 
meddelats före den 1 maj 2024, och

b) verkställighet av sådana infrastrukturavgifter på allmän 
väg och avgifter med anledning av att infrastrukturavgifterna 
inte har betalats i rätt tid som har beslutats före den 1 maj 
2024.

4. Följande gäller för tillämpningen av 25-27 §§ på 
undergrupper av tunga fordon som omfattas av artikel 2.1 a-d i 
Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/1242 av den 
20 juni 2019 om fastställande av normer för koldioxidutsläpp 
från nya tunga fordon och om ändring av Europaparlamentets och 
rådets förordningar (EG) nr 595/2009 och (EU) 2018/956 och 
rådets direktiv 96/53/EG. Om Europeiska kommissionen för en 
sådan undergrupp har fastställt referensvärden för 
koldioxidutsläpp i en genomförandeakt som antagits efter den 
30 april 2022 eller om sådana referensvärden inte har 
fastställts, ska bestämmelserna om differentiering av 
infrastrukturavgifter i 26-28 §§ tillämpas på fordon i den 
undergruppen först från och med den dag som inträffar två år 
efter offentliggörandet av den genomförandeakt där 
referensvärdena fastställs. 

5. Följande gäller för tillämpningen av 25-27 §§ på grupper av 
tunga fordon som inte omfattas av artikel 2.1 a-d i 
Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/1242: 

a) bestämmelserna om koldioxidutsläppsklasserna 1, 4 och 5 
tillämpas först från och med den dag som inträffar två år 
efter det att referensvärden för koldioxidutsläpp för den 
gruppen av fordon har fastställts i en genomförandeakt som har 
antagits med stöd av artikel 7ga.7 i Europaparlamentets och 
rådets direktiv 1999/62/EG, i lydelsen enligt 
Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2022/362, och 

b) bestämmelserna om koldioxidutsläppsklasserna 2 och 3 
tillämpas först från och med den dag då en 
utsläppsminskningskurva för den gruppen av fordon har 
fastställts enligt artikel 7ga.1 fjärde stycket i 
Europaparlamentets och rådets direktiv 1999/62/EG, i lydelsen 
enligt Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2022/362, 
och trätt i kraft.