Förordning (2002:1054) om gränstullsamarbete med Norge

1 § Denna förordning innehåller bestämmelser för genomförande
av överenskommelsen mellan Sverige och Norge angående
gränstullsamarbete av den 28 oktober 1959. Överenskommelsen
bifogas denna förordning som bilaga.

2 § Bestämmelserna i 2-13 §§ lagen (1959:590) om
gränstullsamarbete med annan stat skall tillämpas vid
gränstullsamarbete med Norge om inte annat särskilt föreskrivs
i denna förordning. Från gränstullsamarbetet undantas
verksamhet enligt lagen (1979:1088) om gränsövervakningen i
krig m.m.

3 § För gränstullsamarbetet skall följande kontrollzoner
finnas:

1. Längs riksgränsen mot Norge, räknat från Treriksröset till
riksgränsens brytningspunkt omkring en nautisk mil norr om
Kattholmen och två och en halv nautiska mil väster om
Saltbacken, skall det finnas en femton kilometer bred
kontrollzon för gränstullsamarbetet i fråga om landtrafik samt
sådan sjötrafik som äger rum mellan ort inom kontrollzonen och
ort inom motsvarande kontrollzon på norskt territorium.

2. För gränstullsamarbetet i fråga om järnvägstrafik skall,
förutom den i punkt 1 nämnda zonen, följande järnvägssträckor
jämte tillhörande stationsområden utgöra kontrollzoner, räknat
från gränsen mot förstnämnda zon, nämligen järnvägssträckorna
Ed-Göteborg, Charlottenberg-Karlstad, Storlien-Östersund samt
Riksgränsen-Kiruna.

3. För gränstullsamarbetet i fråga om landsvägstrafik skall,
förutom den i punkt 1 nämnda zonen, följande landsvägssträckor
utgöra kontrollzoner, räknat från gränsen mot förstnämnda zon,
nämligen landsvägarna Flötningen-Idre, Strimasund-Tärnaby,
Joesjö-Tärnaby, Merkenes-Jäkkvik och Riksgränsen-Björkliden.

4 § Svensk tullpersonal skall enligt de bestämmelser som
Tullverket meddelar i samråd med Toll- og avgiftsdirektoratet
utöva tulltjänst för norsk räkning. Tullverket skall se till
att dessa bestämmelser och tillhörande instruktioner och
reglementen delges tullpersonalen och finns tillgängliga för
allmänheten på de tullplatser på svenskt område som omfattas av
gränstullsamarbetet.

5 § Tullverket får i samråd med behörig norsk tullmyndighet
fördela tullförvaltningarnas uppgifter i fråga om
gränstullsamarbetet.

I sådant hänseende får beslutas

1. att svensk tullpersonal skall utöva tulltjänst för svensk
räkning inom kontrollzon på norskt territorium,

2. att svensk tullpersonal skall utöva tulltjänst för norsk
räkning inom kontrollzon på svenskt eller norskt territorium,

3. att norsk tullpersonal skall utöva tulltjänst för norsk
räkning inom kontrollzon på svenskt territorium, samt

4. att norsk tullpersonal skall utöva tulltjänst för svensk
räkning inom kontrollzon på svenskt eller norskt territorium.
Förordning (2004:215).

6 § Tullverket skall i förväg ge Toll- og avgiftsdirektoratet
uppgift om de svenska bestämmelser som skall tillämpas vid
gränstullsamarbetet och om de instruktioner och reglementen som
skall följas vid utövande av tulltjänst för svensk räkning.

7 § Tullverket skall efter förslag av Toll- og
avgiftsdirektoratet godkänna de norska tulltjänstemän som
utsetts att utöva tulltjänst som omfattas av
gränstullsamarbetet. Tullverket skall även övervaka att norsk
tullpersonal under utövande av tulltjänst för svensk räkning
följer gällande bestämmelser, instruktioner och reglementen.

8 § Tullverket skall i förväg ge Toll- og avgiftsdirektoratet
uppgift om de svenska tulltjänstemän som utsetts att utöva
tulltjänst för norsk räkning. Tjänstemännen skall, om det
behövs, avge sådan försäkran beträffande utövande av tulltjänst
som enligt norska bestämmelser skall avges av norsk
tullpersonal.

9 § Om Tullverket anser att en viss norsk tjänsteman inte är
lämplig att utöva tulltjänst som omfattas av
gränstullsamarbetet, skall Tullverket hos Toll- og
avgiftsdirektoratet begära ändring så att det i tjänstemannens
tjänst inte längre ingår att utöva tulltjänst som omfattas av
gränstullsamarbetet.

Om behörig norsk myndighet förklarar att en viss svensk
tjänsteman inte är lämplig att utöva tulltjänst som omfattas av
gränstullsamarbetet, skall Tullverket pröva frågan om
motsvarande ändring i hans tjänstgöring.

10 § Om en svensk tulltjänsteman under utövande av tulltjänst
för norsk räkning åstadkommer skada, som staten enligt 9 §
lagen (1959:590) om gränstullsamarbete med annan stat är
ersättningsskyldig för, skall sådan ersättning efter
framställning av vederbörande norska myndighet betalas av
Tullverket.

11 § Har upphävts genom förordning (2024:774).

12 § Vid användning av tvångsmedel på norskt territorium får
svensk tullpersonal inte överskrida de befogenheter som
tullpersonal har enligt norska bestämmelser.

13 § Det som sägs i 5 kap. 2 § tullbefogenhetsförordningen 
(2024:759) om medverkan av Polismyndigheten ska gälla på 
svenskt territorium även när det är fråga om utövande av 
tulltjänst för norsk räkning. Det gäller oavsett om tjänsten 
utövas av svensk eller norsk tullpersonal. 
Förordning (2024:774).

14 § Tullverket får besluta om

1. att överlämna beslagtagen egendom till norsk tull- eller
polismyndighet enligt 10 eller 13 § lagen (1959:590) om
gränstullsamarbete med annan stat, samt

2. att föra en på svenskt område gripen person till norsk tull-
eller polismyndighet enligt 11 eller 13 § samma lag.

15 § Föreskrifter om verkställigheten av denna förordning
meddelas av Tullverket.

Tullverket skall anmäla de föreskrifter och allmänna råd som
utfärdas i fråga om åtgärd som avses i 14 § till regeringen.


Bilaga

Överenskommelse mellan Sverige och Norge angående
gränstullsamarbete

Kungl. svenska regeringen och kungl. norska regeringen,

vilka önska underlätta trafiken mellan Sverige och Norge och
vilka i detta syfte önska förenkla tullkontrollen å och
tullklareringen av nämnda trafik, hava träffat följande
överenskommelse om gränstullsamarbete:

Artikel 1

De föredragsslutande staterna skola, på sätt närmare anges i
denna överenskommelse, bedriva samarbete i fråga om
tullkontroll å och tullklarering av trafiken mellan de båda
staterna. Sådant samarbete benämnes gränstullsamarbete och
skall äga rum inom kontrollzon.

På vardera sidan om riksgränsen mellan de båda staterna skall
utmed densamma ett femton kilometer brett område utgöra
kontrollzon.

Vardera staten äger i samråd med den andra staten bestämma att
även annat område, inom vilket gränstullsamarbete är önskvärt,
skall utgöra kontrollzon. Sådan kontrollzon kan omfatta
landsvägssträcka, järnvägssträcka med ett eller flera
stationsområden, flygplats, farled eller hamnområde.

Vad enligt artiklarna 2, 3, 4 och 6 gäller inom kontrollzon
skall äga giltighet även utanför sådan zon, då fråga är om
smugglingsbrott och den missstänkte förföljes i omedelbart
samband med förövandet av gärningen.

Artikel 2

Vardera statens tullbestämmelser, in- och utförselbestämmelser
samt andra bestämmelser rörande trafiken, vilkas efterlevnad
tullväsendet har att övervaka vid verksamhet, som omfattas av
gränstullsamarbetet, skola kunna tilllämpas inom kontrollzon på
den andra statens territorium, då tulltjänst utövas för den
stat, i vilken bestämmelserna utfärdats.

Vardera staten skall genom sin centrala tullmyndighet i förväg
meddela motsvarande myndighet i den andra staten vilka
bestämmelser som skola äga tillämpning, då tulltjänst för dess
räkning utövas på den andra statens territorium. Bestämmelserna
skola finnas tillgängliga för allmänheten vid alla de
tullanstalter i kontrollzonerna, som omfattas av
gränstullsamarbetet.

Tvångsmedel i enlighet med endera statens lagstiftning må på
den andra statens territorium blott användas inom kontrollzon
vid undersökning i omedelbart samband med smugglingsbrott eller
försök till dylikt brott.

Artikel 3

Vardera av de fördragsslutande staterna åtager sig att låta
sina tjänstemän inom kontrollzoner på båda staternas
territorier utöva sådan tulltjänst för den andra staten som
omfattas av gränstullsamarbetet.

Artikel 4

Vardera av de fördragsslutande staterna åtager sig att inom
kontrollzon på sitt territorium tillåta den andra statens
tulltjänstemän att utöva sådan tulltjänst för sin stat som
omfattas av gränstullsamarbetet.

För användande av tvångsmedel, då tulltjänst för den ena staten
utövas på den andra statens territorium, må handräckning av
polis- eller eventuellt militärmyndighet i sistnämnda stat
begäras.

Artikel 5

Om endera staten låter beslagtaga egendom i fall, då båda
staternas bestämmelser överträtts, skall egendomen överlämnas
till vederbörande myndighet i den stat, på vars territorium
beslaget verkställts, utan så är att särskild omständighet
annat föranleder.

Artikel 6

Den som i samband med verkställt eller tillämnat
gränsöverskridande gripits inom kontrollzonen längs riksgränsen
på endera statens territorium såsom skäligen misstänkt för
brott mot bestämmelse, som avses i artikel 2, första stycket,
må, såvida ej särskilda skäl däremot äro, omedelbart föras till
tull- eller polismyndighet i den andra staten under
förutsättning

1. att han är okänd och undandrager sig att uppgiva namn och
hemvist eller det skäligen kan misstänkas, att hans uppgift
därom är osann, eller

2. att han ej äger hemvist i Sverige eller i Norge och det
skäligen kan befaras, att han genom att begiva sig till annan
stat undandrager sig lagföring och straff, eller

3. att det i annat fall med skäl kan befaras, att han
undandrager sig lagföring och straff eller genom undanröjande
av bevis eller eljest försvårar sakens utredning.

Vad angår brott, vilket begåtts före överlämnandet, må den
överlämnade icke åtalas eller straffas för annat sådant brott
än överträdelse av bestämmelse som avses i artikel 2, första
stycket, med mindre

1. särskilt medgivande lämnats av den stat, där han gripits;

2. han själv inför domstol samtyckt därtill;

3. han underlåtit att, oaktat hinder ej mött, lämna landet inom
en månad efter rättegång och undergående av straff eller annan
påföljd som må hava ådömts honom för brott som föranlett
överlämnandet; eller

4. han återvänt dit sedan han lämnat landet.

Överlämnad person må ej utlämnas till tredje stat med mindre
den stat där han gripits så medgivit.

Bestämmelserna i andra och tredje styckena äga ej tillämpning å
person, som äger hemvist och medborgarskap i den stat till
vilken han överlämnats.

Artikel 7

Tjänsteman från den ena staten skall, såvitt angår göromål som
omfattas av gränstullsamarbetet, på den andra statens
territorium i straffrättsligt hänseende åtnjuta samma
ämbetsskydd som tjänsteman från sistnämnda stat.

Artikel 8

Vardera av de fördragsslutande staterna skall lämna den andra
statens centrala tullmyndighet uppgift å de tjänstemän, som den
vid varje tidpunkt utsett att utöva sådan tulltjänst för den
andra staten som omfattas av gränstullsamarbetet. För att kunna
utöva tulltjänst för den andra staten skola dessa tjänstemän
vara godkända av vederbörande myndighet i den staten.

I den mån tjänstemän från endera staten hava att utöva
tulltjänst för den andra staten, äro de bundna av instruktioner
från vederbörande myndighet i sistnämnda stat. Allmänna
instruktioner skola såvitt möjligt förmedlas genom den centrala
tullmyndigheten i tjänstemännens egen stat.

Artikel 9

Vardera av de fördragsslutande staterna förbinder sig att,
därest någon dess tjänsteman begår ämbetsbrott eller
tjänsteförseelse, då han har att utöva tulltjänst för den andra
staten, beivra gärningen som om den begåtts, då tjänstemannen
haft att utöva tulltjänst för sin egen stat. Vardera staten
avstår från att straffa tjänsteman från den andra staten för
motsvarande brott eller förseelse.

Artikel 10

Vardera av de fördragsslutande staterna är skyldig att ersätta
skada, som någon av dess tjänstemän genom uppsåtlig eller
oaktsam handling åsamkar den andra staten eller tredje man, då
han utövar tulltjänst för den andra staten, i den mån
tjänstemannen enligt sin egen stats regler skulle bliva
ansvarig därför. Tulltjänstemannen är själv icke ansvarig
gentemot den andra staten.

Artikel 11

Överenskommelsen skall ratificeras och
ratifikationsinstrumenten skola utväxlas i Stockholm senast den
31 december 1959.

Överenskommelsen träder i kraft den 1 januari 1960.

Vardera av de fördragsslutande staterna kan uppsäga
överenskommelsen med en frist av två år.

Vardera av de fördragsslutande staterna kan, efter samråd med
den andra staten i den mån så är möjligt, utan iakttagande av
den i föregående stycke stadgade fristen sätta överenskommelsen
helt eller delvis ur kraft i händelse av krig, krigsfara eller
eljest inträdda utomordentliga förhållanden.

Till bekräftelse härav hava nedanstående befullmäktigade ombud
undertecknat denna överenskommelse och försett den med sina
sigill.

Som skedde i Oslo den 28 oktober 1959, i två exemplar, på
norska och svenska språken, vilka äga lika vitsord.