Järnvägsförordning (2004:526)

1 kap. Allmänna bestämmelser

Förordningens tillämpningsområde

1 § Denna förordning innehåller föreskrifter i anslutning
till järnvägslagen (2004:519). Förordning (2015:361).

1 a § Bestämmelserna i 3 kap. 11 § och 5 kap. gäller inte för 
verksamhet vid

1. lokala och regionala järnvägsnät som är fristående och 
enbart avsedda för persontrafik eller museitrafik, eller

2. järnvägsnät som inte förvaltas av staten och som endast 
används av ägaren eller infrastrukturförvaltaren för 
transporter av eget gods. Förordning (2017:1287).

Tillsynsmyndighet

2 § Transportstyrelsen är tillsynsmyndighet enligt järnvägslagen
(2004:519).

Transportstyrelsen får meddela de verkställighetsföreskrifter
som behövs för tillämpningen av järnvägslagen samt 1-3 och 5
kap. denna förordning. Förordning (2008:1287).

Definitioner

3 § De ord och uttryck som används i denna förordning har 
samma betydelse som i järnvägslagen (2004:519). Därutöver 
betyder 

anmält organ: organ som anmälts enligt lagen (2011:791) om 
ackreditering och teknisk kontroll för att bedöma 
överensstämmelse och lämplighet hos komponenter som är 
nödvändiga för driftskompatibilitet och delsystem, 

europeisk specifikation: sådan gemensam teknisk specifikation, 
sådant europeiskt tekniskt godkännande eller sådan nationell 
standard som genomför europeisk standard som anges i 
artikel 1.8-1.12 i rådets direktiv 93/38/EEG av den 14 
juni 1993 om samordning av upphandlingsförfarandet för enheter 
som har verksamhet inom vatten-, energi-, transport- och 
telekommunikationssektorerna, 

transeuropeiska järnvägssystemet: de transeuropeiska 
järnvägssystemen för konventionell trafik och för 
höghastighetstrafik, 

transeuropeiska järnvägssystemet för höghastighetstrafik: det 
järnvägssystem som beskrivs i bilaga I punkt 2 till 
Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/57/EG av den 
17 juni 2008 om driftskompatibiliteten hos järnvägssystemet 
inom gemenskapen (omarbetning) och som omfattar den 
järnvägsinfrastruktur som avses i artikel 10.2 i 
Europaparlamentets och rådets beslut nr 1692/96/EG av den 
23 juni 1996 om gemenskapens riktlinjer för utbyggnad av det 
transeuropeiska transportnätet, 

transeuropeiska järnvägssystemet för konventionell trafik: det 
järnvägssystem som beskrivs i bilaga I punkt 1 till 
direktiv 2008/57/EG och som omfattar den järnvägsinfrastruktur 
som avses i artikel 10.3 i Europaparlamentets och rådets 
beslut nr 1692/96/EG,

väsentliga krav: de krav som beskrivs i bilaga III till 
direktiv 2008/57/EG, i lydelsen enligt kommissionens direktiv 
2014/38/EU,

väsentliga uppgifter: beslutsfattande om tilldelning av 
tåglägen och beslutsfattande som rör uttag av avgifter för 
nyttjande av järnvägsinfrastruktur. Förordning (2019:262).

Bemyndiganden

4 § Transportstyrelsen får meddela föreskrifter om

1. vilka fordon som är arbetsfordon,

2. vilka fordon som är museijärnvägsfordon,

3. att vissa spåranläggningar inte ska anses vara
järnvägsinfrastruktur, och

4. vilken järnvägsinfrastruktur som saknar strategisk
betydelse för järnvägsmarknaden. Förordning (2015:361).

5 § Transportstyrelsen får meddela föreskrifter om
skyldigheter för infrastrukturförvaltare att föra register
över sina järnvägsanläggningar och krav på innehåll i sådana
register. Förordning (2015:361).

2 kap. Krav på järnvägssystem m.m.

Säkerhet

1 § Transportstyrelsen ska övervaka järnvägssystemens
säkerhet. Transportstyrelsen får meddela föreskrifter om
säkerhet när det gäller

1. materiels beskaffenhet,

2. verksamheters organisation,

3. kunskapskrav för anställda med arbetsuppgifter av
betydelse för trafiksäkerheten,

4. säkerhetsstyrningssystem och verksamhetsutövares övriga
säkerhetsbestämmelser som behövs för att trygga en säker
verksamhet enligt 2 kap. 5 § andra stycket järnvägslagen
(2004:519),

5. säkerhetsrapporter,

6. trafiksäkerhet,

7. rapportering av olyckor, olyckstillbud och andra händelser
med betydelse för säkerheten utöver vad som anges i 2 kap. 6 §
järnvägslagen, samt

8. beredskapsplaner.

Transportstyrelsen får meddela föreskrifter om undantag från
bestämmelserna om säkerhet i 2 kap. 1–5 a §§ järnvägslagen
för verksamhet vid sådana järnvägsnät som avses i 1 kap. 1 a §
den lagen.

Ytterligare föreskrifter om verksamhetsutövares skyldighet
att rapportera olyckor och olyckstillbud finns i förordningen
(1990:717) om undersökning av olyckor. Förordning (2015:361).

1 a § Transportstyrelsen ska enligt 15 b § förordningen
(1990:717) om undersökning av olyckor årligen rapportera
tillbaka till Statens haverikommission vilka åtgärder som
vidtagits med anledning av säkerhetsrekommendationer som
riktats till styrelsen under det gångna året.

Om en säkerhetsrekommendation utfärdats av en myndighet eller
ett organ i ett annat land inom EES eller i Schweiz och riktats
till Sverige enligt artikel 25.2 i Europaparlamentets och
rådets direktiv 2004/49/EG av den 29 april 2004 om säkerhet på
gemenskapens järnvägar och om ändring av rådets direktiv
95/18/EG om tillstånd för järnvägsföretag och direktiv
2001/14/EG om tilldelning av infrastrukturkapacitet, uttag av
avgifter för utnyttjande av järnvägsinfrastruktur och
utfärdande av säkerhetsintyg (järnvägssäkerhetsdirektivet), ska
Transportstyrelsen för svenskt vidkommande handha ärendet,
vidta lämpliga åtgärder och rapportera tillbaka till den
myndighet eller det organ som har utfärdat
säkerhetsrekommendationen. Förordning (2008:1287).

2 § Transportstyrelsen beslutar om namn på trafikplats för
järnväg. Transportstyrelsen får också meddela föreskrifter om
namn på sådan trafikplats.

Innan ett namn fastställs eller ändras ska Transportstyrelsen
höra Lantmäteriet, berörda länsstyrelser, kommuner, regionala
kollektivtrafikmyndigheter, infrastrukturförvaltare och
järnvägsföretag. Förordning (2013:318).

3 § Transportstyrelsen får efter samråd med Socialstyrelsen
meddela ytterligare föreskrifter om hälsokraven enligt 2 kap.
3 § andra stycket järnvägslagen (2004:519) samt om
hälsoundersökning enligt 2 kap. 4 § samma lag.
Förordning (2008:1287).

3 a § Transportstyrelsen ska samla in information om
gemensamma säkerhetsindikatorer i enlighet med artikel 5 i
och bilaga I till direktiv 2004/49/EG, i lydelsen enligt
kommissionens direktiv 2014/88/EU. Förordning (2015:12).

3 b § Transportstyrelsen ska årligen upprätta och
offentliggöra en rapport om sitt säkerhetsarbete inom
järnvägsområdet. Rapporten ska överlämnas till regeringen och
Europeiska järnvägsbyrån senast den 30 september. Rapporten
ska innehålla uppgifter om

1. Transportstyrelsens bedömning av järnvägssäkerhetens
utveckling, med en sammanställning av gemensamma
säkerhetsindikatorer i enlighet med bilaga I till direktiv
2004/49/EG, i lydelsen enligt kommissionens direktiv
2014/88/EU,

2. mer betydelsefulla ändringar i lag, förordning eller
myndighetsföreskrifter om järnvägssäkerhet,

3. utvecklingen avseende meddelade säkerhetsintyg enligt 3
kap. 3 § järnvägslagen (2004:519) och säkerhetstillstånd
enligt 3 kap. 7 § järnvägslagen, och

4. resultat och erfarenheter från myndighetens
tillsynsarbete. Förordning (2015:12).

3 c § Transportstyrelsen ska till Europeiska gemenskapernas
kommission anmäla beslutade ändringar av gällande
myndighetsföreskrifter om säkerhet inom järnvägsområdet, såvida
bestämmelserna inte enbart avser genomförande av EG-direktiv
eller tillämpningen av sådana tekniska specifikationer för
driftskompatibilitet som avses i 2 kap. 5 §.
Förordning (2008:1287).

Krav på delsystem och komponenter

Inledande bestämmelse

4 § Bestämmelserna i 5–14 §§ och 15 § första stycket gäller
endast delsystem och komponenter som projekterats, byggts,
byggts om eller moderniserats efter utgången av juni 2004.
Bestämmelserna gäller dock i tillämpliga delar även delsystem
och komponenter som har tagits i bruk dessförinnan men efter
den 1 januari 2001, om de ingår i det transeuropeiska
järnvägssystemet för höghastighetstrafik.

Bestämmelserna i 5–14, 14 b och 14 c §§ samt 15 § första
stycket gäller inte för museijärnvägsfordon eller för
järnvägsfordon och järnvägsinfrastruktur vid sådana
fristående järnvägsnät som avses i 1 kap. 1 a § 1
järnvägslagen (2004:519). Förordning (2015:361).

Väsentliga krav och tekniska specifikationer

5 § Transportstyrelsen får meddela föreskrifter om
specifikationer som svarar mot kraven i de tekniska
specifikationer för driftskompatibilitet som offentliggjorts
av Europeiska kommissionen i Europeiska unionens officiella
tidning. Sådana föreskrifter får innehålla krav på att en
bedömning enligt 2 kap. 10 § järnvägslagen (2004:519) ska
utföras av ett organ som anmälts för detta ändamål enligt
lagen (2011:791) om ackreditering och teknisk kontroll.

Transportstyrelsen får meddela föreskrifter om tekniska
standarder och specifikationer som ska tillämpas i avvaktan på
att tekniska specifikationer för driftskompatibilitet
offentliggjorts enligt första stycket.

Transportstyrelsen får meddela föreskrifter om övriga villkor
för projektering, byggnation, ombyggnation, modernisering,
drift, underhåll och brukande av järnvägsinfrastruktur och
järnvägsfordon. Förordning (2011:1117).

6 § Varje delsystem och varje däri ingående komponent som är
nödvändig för driftskompatibilitet ska uppfylla de väsentliga
krav som anges i bilaga III till direktiv 2008/57/EG, i
lydelsen enligt kommissionens direktiv 2014/38/EU.
Förordning (2015:12).

7 § Varje delsystem skall överensstämma med de tekniska
specifikationer för driftskompatibilitet och med de andra krav
i fråga om projektering, byggnation, ombyggnation,
modernisering, drift och underhåll eller brukande som
Transportstyrelsen föreskriver. Förordning (2008:1287).

8 § Kontroll samt bedömning av överensstämmelse och lämplighet
enligt 2 kap. 9 och 10 §§ järnvägslagen (2004:519) skall göras
i enlighet med förfaranden som föreskrivs i de tekniska
specifikationer för driftskompatibilitet som anges i 5 § och
med relevanta europeiska specifikationer.

Innan det finns en tillämplig och offentliggjord teknisk
specifikation för driftskompatibilitet eller för det fall ett
visst delsystem helt eller delvis undantagits från tillämpning
i antagna tekniska specifikationer för driftskompatibilitet,
skall Transportstyrelsen upprätta en förteckning över de
tekniska föreskrifter, standarder och specifikationer som skall
användas för att uppfylla de väsentliga kraven. I förteckningen
skall specifikationerna anges uppdelade per delsystem.
Transportstyrelsen skall överlämna förteckningen till övriga
medlemsstater inom EES, till Schweiz och till Europeiska
gemenskapernas kommission. Förordning (2008:1287).

8 a § Sådana föreskrifter om tekniska standarder och
specifikationer som avses i 5 § andra stycket och som är
avsedda för järnvägsfordon, ska omfatta de parametrar som
anges i bilaga VII till direktiv 2008/57/EG, senast ändrad
genom direktiv 2009/131/EG.

Transportstyrelsen ska dela in de föreskrifter som avses i
första stycket i

a) internationella normer och nationella föreskrifter som i
fråga om järnvägssäkerhet anses likvärdiga med andra
medlemsstaters nationella föreskrifter,

b) föreskrifter som inte omfattas av a eller c, och

c) föreskrifter som gäller de tekniska egenskaperna hos
infrastrukturen och som är nödvändiga för att garantera en
säker och driftskompatibel användning av det berörda
järnvägsnätet. Förordning (2011:1117).

9 § Delsystem och komponenter som uppfyller kraven enligt
järnvägslagen (2004:519), denna förordning och föreskrifter som
meddelats med stöd av denna förordning får inte förbjudas,
begränsas eller hindras från att släppas ut på marknaden eller
från att tas i bruk.

10 § Transportstyrelsen får meddela ytterligare föreskrifter
om bedömningsförfaranden och kontroll i samband med
EG-försäkran och EG-kontrollförklaring samt om innehållet i
dessa. Förordning (20008:1287).

Undantag från tekniska specifikationer

11 § Transportstyrelsen får, när det gäller delsystem som
ingår i det transeuropeiska järnvägssystemet, besluta att
inte tillämpa en sådan teknisk specifikation som avses i 5 §
första stycket endast för projekt som gäller

1. ett nytt delsystem eller en modernisering eller ombyggnad
av ett befintligt delsystem om projektet vid tidpunkten för
publicering av den tekniska specifikationen för
driftskompatibilitet i Europeiska unionens officiella tidning
är långt framskridet eller omfattas av ett avtal som håller
på att genomföras,

2. en modernisering eller ombyggnad av ett befintligt
delsystem om lastprofilen, spårvidden eller spåravståndet
eller den elektriska spänningen enligt tillämpliga tekniska
specifikationer för driftskompatibilitet är inkompatibla med
vad som gäller för det befintliga delsystemet,

3. en modernisering, utvidgning eller ombyggnad av ett
befintligt delsystem om tillämpningen av den tekniska
specifikationen för driftskompatibilitet skulle hota
projektets lönsamhet eller driftskompatibiliteten hos det
svenska järnvägssystemet,

4. att snabbt återupprätta järnvägsförbindelserna efter en
olyckshändelse eller en naturkatastrof och det inte är
tekniskt eller ekonomiskt möjligt att göra detta om tekniska
specifikationer för driftskompatibilitet helt eller delvis
ska tillämpas,

5. för fordon till eller från tredjeland där spårvidden
avviker från den spårvidd som används för gemenskapens
huvudjärnvägsnät. Förordning (2013:318).

12 § Transportstyrelsen ska till Europeiska kommissionen
överlämna en förteckning över alla för styrelsen kända långt
framskridna projekt som genomförs på svenskt territorium och
för vilka ett undantag från en teknisk specifikation för
driftskompatibilitet enligt 11 § 1 skulle kunna aktualiseras.
Förteckningen ska överlämnas till kommissionen senast ett år
efter det att den tekniska specifikationen för
driftskompatibilitet trädde i kraft. Förordning (2013:318).

13 § Innan Transportstyrelsen fattar beslut enligt 11 § 2, 3
eller 5 ska styrelsen överlämna en begäran om undantag till
Europeiska kommissionen. Begäran ska innehålla de uppgifter
som anges i bilaga IX till direktiv 2008/57/EG.
Förordning (2013:318).

13 a § Innan Transportstyrelsen fattar beslut enligt 11 § 1
eller 4 ska styrelsen överlämna ett underlag till Europeiska
kommissionen. Underlaget ska innehålla de uppgifter som anges
i bilaga IX till direktiv 2008/57/EG. Förordning (2013:318).

14 § Om Europeiska kommissionen beslutar att inte tillåta ett
undantag får beslut enligt 11 § 2, 3 eller 5 inte meddelas.
Om Europeiska kommissionen inte fattat ett beslut i ärendet
inom sex månader från det att en begäran med fullständigt
underlag lämnats in, ska det anses att begäran godtagits.

Om Europeiska kommissionen, när det gäller undantag enligt
11 § 1 eller 4, utfärdar en rekommendation om vilka
specifikationer som ska tillämpas, ska Transportstyrelsen
beakta denna rekommendation. Förordning (2013:318).

Godkännande av delsystem

14 a § Inför en prövning enligt 2 kap. 13 § järnvägslagen
(2004:519) ska sökanden ge in handlingar som styrker teknisk
kompatibilitet och säker integrering i järnvägssystemet.
Förordning (2011:1117).

14 b § Ett delsystem som inte alls eller endast till viss del
omfattas av krav på tekniska specifikationer för
driftskompatibilitet och som har godkänts för att tas i bruk
i en annan stat inom EES eller i Schweiz ska godkännas enligt
2 kap. 13 § järnvägslagen (2004:519), om sökanden visar upp
dokumentation som styrker att delsystemet

1. uppfyller de väsentliga krav som anges i bilaga III till
direktiv 2008/57/EG, i lydelsen enligt kommissionens direktiv
2014/38/EU,

2. är tekniskt kompatibelt med det järnvägssystem det ska
integreras i, och

3. kan användas på ett för järnvägssäkerheten betryggande
sätt i järnvägssystemet.

Transportstyrelsen får meddela föreskrifter om vilka uppgifter
och handlingar som ska ges in samt om det krävs tester för att
styrelsen ska kunna pröva ansökan. Förordning (2015:12).

Nytt godkännande av moderniserade eller ombyggda delsystem

14 c § Om det enligt 2 kap. 13 a § järnvägslagen (2004:519)
krävs ett nytt godkännande av ett delsystem som moderniseras
eller byggs om, ska Transportstyrelsen besluta i vilken
utsträckning sådana specifikationer för driftskompatibilitet
som avses i 5 § första stycket ska tillämpas.

Om Transportstyrelsen beslutar att sådana specifikationer som
avses i 5 § första stycket inte ska tillämpas, ska styrelsen
anmäla detta till Europeiska kommissionen. Anmälan ska
innehålla ett underlag med uppgifter om

1. skälet för att specifikationerna inte tillämpas fullt ut,

2. vilka tekniska krav styrelsen i stället ställer på
delsystemet, och

3. det organ som ansvarar för EG-kontrollen av delsystemet.
Förordning (2011:1117).

14 d § Transportstyrelsen ska meddela beslut om nytt
godkännande att ta ett delsystem i bruk enligt 2 kap. 13 a §
järnvägslagen (2004:519) så snart som möjligt, dock senast
fyra månader efter det att en fullständig ansökan getts in till
styrelsen. Förordning (2011:1117).

Undantag från kravet på godkännande av delsystem

15 § Sådana delsystem, som enligt bilaga II punkt 1 b till
direktiv 2008/57/EG om driftskompatibiliteten hos
järnvägssystemet inom gemenskapen motsvarar funktionellt
definierade områden, behöver inte godkännas enligt 2 kap. 13 §
järnvägslagen (2004:519).

Transportstyrelsen får meddela föreskrifter om andra undantag
från kravet på godkännande. Förordning (2011:394).

Transportstyrelsens tillsyn över godkända delsystem

15 a § Efter det att ett delsystem godkänts för att tas i
bruk enligt 2 kap. 13 § järnvägslagen (2004:519), ska
Transportstyrelsens tillsyn över delsystemet ske i enlighet
med tillämpliga krav för beviljande av säkerhetsintyg enligt
3 kap. 3 § järnvägslagen, i fråga om delsystem hänförliga
till fordon, samt i enlighet med tillämpliga krav för
beviljande av säkerhetstillstånd enligt 3 kap. 8 §
järnvägslagen, i fråga om delsystem hänförliga till
infrastruktur.

Transportstyrelsen ska vid denna tillsyn tillämpa de
bedömnings- och kontrollförfaranden som anges i tillämpliga
tekniska specifikationer för driftskompatibilitet.
Förordning (2013:869).

Kompletterande godkännande av järnvägsfordon

När det krävs ett kompletterande godkännande

16 § För järnvägsfordon som har godkänts för att tas i bruk av
behörig instans i en annan stat inom EES eller i Schweiz krävs
ett kompletterande godkännande enligt 17 eller 19 § innan
fordonet får tas i bruk på svenska järnvägsnät.

Ett kompletterande godkännande behövs dock inte för
järnvägsfordon som godkänts för att tas i bruk i en annan stat
inom EES eller i Schweiz och som

1. helt överensstämmer med tillämpliga tekniska specifikationer
för driftskompatibilitet enligt 2 kap. 8 § andra stycket
järnvägslagen (2004:519), och

2. ska användas enbart på järnvägsinfrastruktur som helt
överensstämmer med tillämpliga tekniska specifikationer för
driftskompatibilitet enligt samma paragraf.

Transportstyrelsen får meddela föreskrifter om ytterligare
undantag från kravet på kompletterande godkännande enligt
första stycket. Förordning (2011:1117).

Kompletterande godkännande av fordon som överensstämmer med
tekniska specifikationer för driftskompatibilitet

17 § Ett järnvägsfordon som överensstämmer med tillämpliga
tekniska specifikationer för driftskompatibilitet, dock utan
att uppfylla förutsättningarna för undantag från kravet på
kompletterande godkännande enligt 16 § andra stycket eller
enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av 16 § tredje
stycket, ska godkännas för att tas i bruk på svenska
järnvägsnät enligt 2 kap. 13 § järnvägslagen (2004:519), om
sökanden visar att fordonet

1. har godkänts för att tas i bruk av behörig instans i en
annan stat inom EES eller i Schweiz, och

2. fungerar tekniskt och funktionellt med den
järnvägsinfrastruktur fordonet ska användas på när det gäller
klimatförhållanden, kraftförsörjning, signalering,
trafikledning, spårvidd, infrastrukturprofil, högsta tillåtna
axellast och andra begränsningar i infrastrukturen.

För att fordonet ska godkännas enligt första stycket krävs
också att sökanden visar upp det tekniska underlaget för EG-
kontrollförklaringen och, för fordon som är utrustade med
dataregistreringsutrustning, det tekniska underlaget för
förfarandet för insamling av uppgifter, samt registerutdrag om
underhållshistorik och om eventuella tekniska ändringar som
gjorts efter godkännandet enligt första stycket 1.

Transportstyrelsen får meddela föreskrifter om vilka uppgifter
och handlingar som ska ges in samt i vilka fall det krävs
provkörning av fordonet för att styrelsen ska kunna pröva
ansökan enligt första stycket. Förordning (2011:1117).

Tidsfrister för Transportstyrelsens prövning av ett
kompletterande godkännande enligt 17 §

18 § Beslut om kompletterande godkännande att ta järnvägsfordon
i bruk enligt 17 § ska fattas av Transportstyrelsen så snart
som möjligt, dock senast

1. två månader efter det att den tekniska dokumentationen
enligt 17 § har lämnats in, eller

2. en månad efter det att kompletterande upplysningar eller
resultat av prover som styrelsen har begärt har lämnats in.

Om Transportstyrelsen inte har fattat ett beslut inom de
tidsfrister som anges i första stycket, ska fordonet enligt 2
kap. 19 § andra stycket järnvägslagen (2004:519) anses godkänt
för att tas i bruk. Förordning (2011:1117).

Kompletterande godkännande av fordon som inte överensstämmer
med tekniska specifikationer för driftskompatibilitet

19 § Ett järnvägsfordon som inte, eller endast till viss del,
överensstämmer med krav på tekniska specifikationer för
driftskompatibilitet ska godkännas enligt 2 kap. 13 §
järnvägslagen (2004:519) om sökanden visar att fordonet

1. har godkänts för att tas i bruk i en annan stat inom EES
eller Schweiz och uppfyller gällande säkerhetsbestämmelser,
och

2. fungerar tekniskt och funktionellt med den
järnvägsinfrastruktur fordonet ska användas på när det gäller
klimatförhållanden, kraftförsörjning, signalering,
trafikledning, spårvidd, infrastrukturprofil, högsta tillåtna
axellast och andra begränsningar i infrastrukturen.

För att fordonet ska godkännas enligt första stycket krävs
också att sökanden visar upp

1. tekniska data, underhållsprogram och särskilda
driftsegenskaper som, för fordon utrustade med
dataregistreringsutrustning, ska innefatta information om
förfaranden för insamling av sådana uppgifter som avses i
artikel 20.2 c i direktiv 2004/49/EG
(järnvägssäkerhetsdirektivet), och

2. registerutdrag som utvisar fordonets driftshistoria,
underhållshistorik och tekniska ändringar som gjorts efter
godkännandet enligt första stycket 1.

Transportstyrelsen ska godta de handlingar som avses i första
stycket 1 och andra stycket 1, om det inte finns en betydande
säkerhetsrisk.

När det gäller första stycket 2 och andra stycket 2 får
Transportstyrelsen begära

1. ytterligare information,

2. tester som visar att fordonet är kompatibelt med
järnvägsinfrastrukturen, och

3. att riskhantering genomförs enligt kommissionens
förordning (EG) nr 352/2009 för att säkerställa att krav i
nationella tekniska specifikationer är uppfyllda.

Transportstyrelsen får meddela föreskrifter om vilka
uppgifter och handlingar som ska ges in samt i vilka fall det
krävs provkörning av fordonet för att styrelsen ska kunna
pröva ansökan enligt första stycket. Förordning (2013:869).

Tidsfrister för Transportstyrelsens prövning av ett
kompletterande godkännande enligt 19 §

20 § Beslut om kompletterande godkännande att ta järnvägsfordon
i bruk enligt 19 § ska fattas av Transportstyrelsen så snart
som möjligt, dock senast

1. fyra månader efter det att den tekniska dokumentationen
enligt 19 § har lämnats in, eller

2. två månader efter det att upplysningar eller resultat av
prover som styrelsen har begärt har lämnats in.

Om Transportstyrelsen inte har fattat ett beslut inom de
tidsfrister som anges i första stycket, ska fordonet enligt 2
kap. 19 § andra stycket järnvägslagen (2004:519) anses godkänt
för att tas i bruk. Förordning (2011:1117).

Klassificering av nationella bestämmelser

21 § I syfte att underlätta prövningsförfarandet vid
kompletterande godkännanden av järnvägsfordon som inte
överensstämmer med tekniska specifikationer för
driftskompatibilitet ska Transportstyrelsen klassificera de
nationella bestämmelserna i enlighet med bilaga VII till
direktiv 2008/57/EG. Förordning (2011:1117).

Provkörning av fordon

22 § Om provkörning krävs för att ett fordon ska kunna
godkännas för att tas i bruk, ska Trafikverket se till att
sådan provkörning kan utföras inom tre månader efter det att
förfrågan kom in till Trafikverket. Förordning (2011:1117).

Godkännande av fordonstyper

23 § Transportstyrelsen ska underrätta Europeiska järnvägsbyrån
när ett godkännande av en fordonstyp enligt 2 kap. 20 § första
stycket järnvägslagen (2004:519) beviljas, ändras, tillfälligt
dras tillbaka eller återkallas. Förordning (2011:1117).

23 a § Transportstyrelsens prövning för förnyat
typgodkännande enligt 2 kap. 20 § tredje stycket
järnvägslagen (2004:519) får endast avse förhållanden som
påverkas av de ändrade föreskrifterna.
Förordning (2013:869).

24 § Om en ansökan om typgodkännande görs i flera länder
samtidigt, ska Transportstyrelsen samarbeta med motsvarande
myndigheter i övriga berörda länder i syfte att underlätta
förfarandet. Förordning (2011:1117).

24 a § En försäkran om överensstämmelse ska

1. för fordon som överensstämmer med en teknisk specifikation
för driftskompatibilitet fastställas enligt de
kontrollförfaranden som anges i specifikationen, och

2. för fordon som inte överensstämmer med en teknisk
specifikation för driftskompatibilitet fastställas i enlighet
med de kontrollförfaranden som anges i modulerna D eller E i
rådets beslut 93/465/EEG av den 22 juli 1993 om moduler för
olika stadier i förfaranden vid bedömning av överensstämmelse
samt regler för anbringande och användning av EG-märkning om
överensstämmelse, avsedda att användas i tekniska
harmoniseringsdirektiv. Förordning (2013:318).

Märkning av järnvägsfordon

25 § För fordon som är godkända för att tas i bruk utan att ha
tilldelats ett europeiskt fordonsnummer, en innehavarbeteckning
och en beteckning om driftskompatibilitet i enlighet med 2 kap.
22 § järnvägslagen (2004:519), ska fordonsinnehavaren ansöka om
att fordonet ska tilldelas sådana nummer och beteckningar hos
Transportstyrelsen. Förordning (2011:1117).

Övriga bemyndiganden

26 § Transportstyrelsen får meddela föreskrifter om

1. godkännande av att ta delsystem i bruk enligt 2 kap. 13 §
järnvägslagen (2004:519),

2. krav på nytt godkännande av delsystem enligt 2 kap. 13 a §
järnvägslagen,

3. godkännande av järnvägsfordon och fordonstyper enligt 15-17,
20 och 21 §§ järnvägslagen och om undantag från krav på
godkännande samt om godkännande av en serie identiskt lika
fordon,

4. europeiska fordonsnummer, innehavarbeteckningar och
beteckningar om driftskompatibilitet enligt 2 kap. 22 §
järnvägslagen och om undantag från kravet på märkning enligt 2
kap. 22 § den lagen,

5. när fordon som vid denna förordnings ikraftträdande redan är
godkända att tas i bruk enligt 2 kap. 13 § järnvägslagen senast
ska vara märkta med sådana nummer och beteckningar som avses i
4, och

6. underhållsansvariga enheter enligt 2 kap. 23 och 24 §§
järnvägslagen och om undantag från krav på sådan enhet.
Förordning (2011:1117).

27 § Transportstyrelsen får meddela föreskrifter om vilka
uppgifter den som bedriver verksamhet som omfattas av
järnvägslagen (2004:519) skall lämna i syfte att förse
Europeiska gemenskapernas kommission och Europeiska
järnvägsbyrån med underlag i deras regelutvecklingsarbete
enligt 8 kap 3 a § järnvägslagen (2004:519).
Förordning (2011:1117).

Krav på järnvägsmateriel enligt COTIF

Internationella bestämmelser som ska gälla som svensk
förordning

28 § Som svensk förordning ska gälla originaltexterna av
bestämmelserna i bihang F om validering av tekniska
standarder och antagande av enhetliga tekniska föreskrifter
för järnvägsmateriel avsedd att nyttjas i internationell
trafik i fördraget om internationell järnvägstrafik (COTIF)
av den 9 maj 1980 i dess lydelse enligt ändringsprotokollet
av den 3 juni 1999. Bihanget ska gälla i den lydelse som
framgår av bilagan till denna förordning.

Första stycket gäller inte till den del bestämmelserna
reglerar de fördragsslutande parternas förpliktelser mot
varandra eller mot Mellanstatliga organisationen för
internationell järnvägstrafik (OTIF).

Om originaltexterna skiljer sig åt, gäller den franska
texten.

De franska och engelska texterna samt en översättning av
dessa till svenska finns intagna i bilagan till denna
förordning. Förordning (2015:346).

29 § Transportstyrelsen får meddela ytterligare föreskrifter
om sådana tekniska standarder och föreskrifter som avses i
bihang F. Förordning (2015:346).

Tekniskt godkännande av järnvägsmateriel

30 § Transportstyrelsen är behörig att besluta om tekniskt
godkännande enligt artikel 5 i bihang G till det fördrag som
anges i 28 §. Bedömningen av överensstämmelse ska vara utförd
av ett organ som anmälts för detta ändamål enligt lagen
(2011:791) om ackreditering och teknisk kontroll.

Transportstyrelsen får meddela ytterligare föreskrifter om
beslut om tekniskt godkännande. Förordning (2015:346).

3 kap. Tillstånd för järnvägsverksamhet

Licens

Tidsfrist för beviljande av licens

1 § Transportstyrelsen ska meddela ett beslut om licens
enligt 3 kap. 2 § järnvägslagen (2004:519) så snart som
möjligt, dock senast tre månader efter det att all relevant
information för prövning av ansökan getts in.
Förordning (2015:361).

Offentliggörande av förfarandet för beviljande av licens

1 a § Transportstyrelsen ska på sin webbplats offentliggöra
en beskrivning av förfarandet för att beviljas licens.
Transportstyrelsen ska informera Europeiska kommissionen om
detta och om var informationen finns tillgänglig.
Förordning (2015:361).

Underrättelse om licens

2 § När Transportstyrelsen utfärdar, ändrar eller återkallar
en licens ska styrelsen omedelbart underrätta Europeiska
järnvägsbyrån om detta. Förordning (2015:361).

3 § Om det kan konstateras att ett järnvägsföretag som
beviljats licens i ett annat land inom EES eller i Schweiz inte
uppfyller uppställda krav, skall Transportstyrelsen genast
underrätta tillståndsmyndigheten i det land som beviljat
licensen. Förordning (2008:1287).

Kravet på yrkeskunnande

4 § Kravet på yrkeskunnande i 3 kap. 2 § 3 järnvägslagen
(2004:519) ska anses uppfyllt av den som förfogar över en
ledningsorganisation som har den kunskap eller erfarenhet som
krävs för att utöva en säker och pålitlig operativ kontroll
över den typ av verksamhet som ansökan om licensen gäller.
Förordning (2015:361).

Kravet på ekonomisk förmåga

5 § Kravet på ekonomisk förmåga i 3 kap. 2 § 3 järnvägslagen
(2004:519) ska anses uppfyllt av den som kan visa att denne
enligt realistiska antaganden kan uppfylla sina ekonomiska
skyldigheter under de närmaste 12 månaderna.
Förordning (2015:361).

5 a § Den som ansöker om licens enligt 3 kap. 2 §
järnvägslagen (2004:519) ska till Transportstyrelsen lämna
uppgifter om sin ekonomiska förmåga. Uppgifter ska lämnas om
åtminstone följande:

1. tillgängliga medel inklusive beviljade
checkräkningskrediter och lån,

2. medel och tillgångar som kan användas som säkerhet,

3. rörelsekapital,

4. relevanta kostnader, inklusive inköpskostnader eller
förskottsbetalning för fordon och annan rullande materiel,
mark, byggnader och anläggningar,

5. fasta kostnader, och

6. skatter och sociala avgifter.
Förordning (2015:361).

5 b § Transportstyrelsen ska kontrollera den ekonomiska
förmågan enligt 5 § särskilt genom granskning av
årsredovisning eller, i de fall en årsredovisning inte finns,
innevarande års balansräkning. Förordning (2015:361).

5 c § Kravet på ekonomisk förmåga enligt 3 kap. 2 § 3
järnvägslagen (2004:519) ska inte anses uppfyllt av den som
har betydande skulder för skatter och sociala avgifter.
Förordning (2015:361).

5 d § Transportstyrelsen får för att kontrollera den
ekonomiska förmågan enligt 3 kap. 2 § 3 järnvägslagen
(2004:519) begära att sökanden lämnar en revisionsberättelse
eller andra relevanta handlingar innehållande de uppgifter
som avses i 5 a §, som upprättats av en bank, en
bokföringsbyrå eller en auktoriserad revisor.
Förordning (2015:361).

Kravet på gott anseende

6 § Kravet på gott anseende i 3 kap. 2 § 3 järnvägslagen
(2004:519) ska inte anses uppfyllt av den som försatts i
konkurs. Det ska inte heller anses uppfyllt om personer som
ingår i företagets ledning har dömts för

1. allvarliga brott, inräknat ekonomiska brott,

2. allvarliga överträdelser av lagstiftning som gäller
transporter, eller

3. allvarlig eller upprepad underlåtenhet att uppfylla
skyldigheter enligt sociallagstiftning, arbetsrättslig
lagstiftning eller arbetsmiljölagstiftning eller, när det
gäller företag som avser att bedriva gränsöverskridande
godstransporter, tullagstiftning. Förordning (2015:361).

Tillfällig licens

6 a § Om Transportstyrelsen har återkallat en licens med stöd
av 8 kap. 5 § järnvägslagen (2004:519) på grund av
järnvägsföretagets bristande efterlevnad av kravet på
ekonomisk förmåga, får en tillfällig licens utfärdas under
den tid som järnvägsföretaget omorganiseras. Detta gäller
dock endast om bedömningen görs att säkerheten inte
äventyras. En tillfällig licens får vara giltig i högst 6
månader. Förordning (2015:361).

Förnyad prövning av licens m.m.

6 b § Om ett järnvägsföretag har avbrutit sin verksamhet
under 6 månader eller inte har påbörjat verksamheten inom 6
månader efter det att licensen beviljades, får
Transportstyrelsen besluta att järnvägsföretaget ska ansöka
om förnyad prövning av licensen eller att licensen
tillfälligt ska återkallas. När det gäller tidsfristen för
påbörjande av verksamheten, får Transportstyrelsen på begäran
av järnvägsföretaget besluta att denna tidsfrist ska
förlängas. Transportstyrelsen ska vid bedömningen särskilt
beakta om de transporttjänster järnvägsföretaget avser att
bedriva kräver längre tid än 6 månader att påbörja.
Förordning (2015:361).

Förändring av ett järnvägsföretags ägandeförhållanden m.m.

6 c § Om ett järnvägsföretag byter ägare eller slås samman
med ett annat företag, får Transportstyrelsen besluta att
järnvägsföretaget ska ansöka om förnyad prövning av licensen.
Järnvägsföretaget får dock fortsätta att bedriva verksamheten
under den förnyade prövningen om inte Transportstyrelsen på
grund av säkerhetsskäl beslutar annat. Förordning (2015:361).

Säkerhetsintyg och säkerhetstillstånd

7 § Transportstyrelsen skall meddela ett beslut om
säkerhetsintyg enligt 3 kap. 3 § järnvägslagen (2004:519) eller
säkerhetstillstånd enligt 3 kap. 7 § järnvägslagen så snart som
möjligt, dock senast fyra månader efter det att en fullständig
ansökan getts in. Förordning (2008:1287).

8 § När Transportstyrelsen har utfärdat, förnyat, ändrat eller
återkallat A-delen av ett säkerhetsintyg enligt 3 kap. 3 §
järnvägslagen (2004:519), skall styrelsen senast inom en månad
underrätta Europeiska järnvägsbyrån. Underrättelsen skall
innehålla det berörda järnvägsföretagets namn och adress, dag
för utfärdande av intyget, omfattning och giltighet av intyget
samt, vid återkallelse av intyget, en motivering av beslutet.
Förordning (2008:1287).

9 § Om Transportstyrelsen har återkallat B-delen av ett
säkerhetsintyg enligt 3 kap. 3 § järnvägslagen (2004:519),
skall styrelsen genast underrätta den säkerhetsmyndighet inom
EES eller i Schweiz som har utfärdat A-delen av intyget.
Förordning (2008:1287).

10 § Ett säkerhetstillstånd för infrastrukturförvaltare enligt
3 kap. 7 § järnvägslagen (2004:519) skall vara uppdelat i en A-
och en B-del.

A-delen skall innehålla ett godkännande av
infrastrukturförvaltarens säkerhetsstyrningssystem enligt 2
kap. 5 § första stycket järnvägslagen (2004:519) och B-delen
skall innehålla ett godkännande av att de övriga krav som
ställs för att få säkerhetstillstånd enligt 3 kap. 8 §
järnvägslagen uppfylls. Förordning (2007:453).

11 § När Transportstyrelsen har utfärdat, förnyat, ändrat eller
återkallat ett säkerhetstillstånd för infrastrukturförvaltare,
skall styrelsen inom en månad underrätta Europeiska
järnvägsbyrån.

Underrättelsen skall innehålla infrastrukturförvaltarens namn
och adress, dag för utfärdandet av tillståndet, omfattningen
och giltigheten av tillståndet samt, vid återkallelse av
tillståndet, en motivering av beslutet. Förordning (2008:1287).

11 a § Transportstyrelsen ska följa marknaden för
järnvägsutbildningar och snarast möjligt underrätta ansvarigt
departement i Regeringskansliet (Näringsdepartementet) om det
finns risk för att det kommer att saknas

1. utbildning som är nödvändig för att järnvägsföretag ska
kunna få säkerhetsintyg enligt 3 kap. 3 § järnvägslagen
(2004:519), eller

2. utbildning för infrastrukturförvaltare och personal hos
infrastrukturförvaltare som utför uppgifter med betydelse för
säkerheten enligt artikel 13.1 i direktiv 2004/49/EG.
Förordning (2008:1287).

Bemyndigande

12 § Transportstyrelsen får meddela föreskrifter om

1. licenser, förnyad prövning av licenser och tillfälliga
licenser,

2. säkerhetsintyg,

3. nationellt trafiksäkerhetstillstånd,

4. säkerhetstillstånd, och

5. omprövning av tillstånd eller villkor.
Förordning (2015:361).

4 kap. Rätt att utföra och organisera persontrafik på
järnvägsnät som förvaltas av staten

1 § Har upphävts genom förordning (2011:104).

1 a § Har upphävts genom förordning (2011:104).

1 b § Endast det järnvägsföretag som Arlandabanan
Infrastructure AB godkänt har rätt att ta upp och lämna av
passagerare som reser till eller från Arlanda flygplats på
linjen mellan Stockholms centralstation och Arlanda flygplats.
Godkännandet får ske efter regeringens medgivande.

Godkännande enligt första stycket behövs inte för
internationell persontrafik. Godkännande behövs inte heller för
den som utför annan trafik om det företag som enligt första
stycket har trafikeringsrätten ger sitt samtycke till denna.
Förordning (2011:104).

2 § Har upphävts genom förordning (2010:1834).

3 § Har upphävts genom förordning (2011:1117).

4 § Har upphävts genom förordning (2011:104).

5 § Har upphävts genom förordning (2011:104).

6 § Har upphävts genom förordning (2011:104).

5 kap. Tillträde till järnvägsnät

Infrastrukturförvaltares oberoende

Grundläggande skyldigheter om konkurrensneutralitet och icke-
diskriminering 

1 § För att infrastrukturförvaltare ska uppfylla kravet om 
konkurrensneutralitet och icke-diskriminering i förhållande 
till järnvägsföretag och andra sökande av kapacitet enligt 
6 kap. 1 § och 7 kap. 1 § järnvägslagen (2004:519) ska 
infrastrukturförvaltaren säkerställa att alla relevanta delar 
av verksamheten uppfyller dessa krav. Detta innebär för 
Trafikverkets verksamhet bland annat att

1. ledamöterna i styrelsen och de chefer som rapporterar 
direkt till styrelsen agerar på ett icke-diskriminerande sätt 
och att deras opartiskhet inte är påverkad av någon 
intressekonflikt,

2. ledamöterna i styrelsen inte samtidigt är ledamöter i ett 
järnvägsföretags styrelse,

3. de väsentliga uppgifterna organisatoriskt och 
beslutsmässigt utförs på ett oberoende sätt i förhållande till 
järnvägsföretag och andra sökande av kapacitet och att de 
personer som ansvarar för att fatta beslut om dessa uppgifter 
inte påverkas av någon intressekonflikt, 

4. personer som ansvarar för att fatta beslut om väsentliga 
uppgifter hos Trafikverket inte samtidigt är ledamöter i ett 
järnvägsföretags styrelse,

5. trafikledning och planering av underhåll utövas på ett 
öppet och icke-diskriminerande sätt och att de personer som 
ansvarar för att fatta beslut om dessa uppgifter inte påverkas 
av någon intressekonflikt,

6. trafikledning utövas på ett öppet och icke-diskriminerande 
sätt så att i händelse av exempelvis en störning alla berörda 
järnvägsföretag så snabbt som möjligt får fullständig tillgång 
till relevant information, och

7. Trafikverket på ett öppet och icke-diskriminerande sätt 
samråder med berörda järnvägsföretag och andra sökande om sin 
planering för underhålls- och moderniseringsarbeten och så 
långt möjligt beaktar deras synpunkter. Förordning (2019:262).

1 a § Har upphävts genom förordning (2015:361).

Entreprenad och delning av infrastrukturförvaltarens uppgifter

2 § Förutsatt att det inte uppstår några intressekonflikter 
och att konfidentiell information inte obehörigen förs vidare 
hindrar inte kraven på icke-diskriminering och 
konkurrensneutralitet enligt 6 kap. 1 § och 7 kap. 1 § 
järnvägslagen (2004:519) att Trafikverket lägger ut delar av sina 
uppgifter på entreprenad. Om de uppgifter som läggs ut på 
entreprenad rör annat än utveckling, underhåll och 
modernisering av järnvägsinfrastrukturen, får uppgifterna dock 
inte läggas ut på entreprenad till ett järnvägsföretag eller 
till någon som kontrollerar eller kontrolleras av ett 
järnvägsföretag. 

Det förhållandet att uppgifter läggs ut på entreprenad ska 
inte påverka det ansvar Trafikverket har i egenskap av 
infrastrukturförvaltare för verksamheten enligt järnvägslagen. 
Förordning (2019:262).

2 a § Har upphävts genom förordning (2017:1287).

Samarbetsavtal

3 § Kravet på konkurrensneutralitet och icke-diskriminering 
enligt 6 kap. 1 § och 7 kap. 1 § järnvägslagen (2004:519) 
hindrar inte att Trafikverket under Transportstyrelsens 
överinseende ingår samarbetsavtal med ett eller flera 
järnvägsföretag på ett icke-diskriminerande sätt i syfte att 
skapa fördelar för kunderna, såsom sänkta kostnader och 
förbättrad prestanda på den del av nätet som omfattas av 
avtalet.

Transportstyrelsen ska övervaka tillämpningen av sådana 
samarbetsavtal och får i de fall det bedöms motiverat ge råd 
om att avtalet ska upphävas. Förordning (2019:262).

Vertikalt integrerade företag 

4 § Vertikalt integrerade företag är 

1. företag som ansöker om undantag från förbudet i 6 kap. 2 § 
järnvägslagen (2004:519) att utföra eller organisera 
järnvägstrafik och samtidigt ansvara för tilldelning av 
infrastrukturkapacitet eller fastställande av avgifter, och

2. företag som har beviljats undantag från det förbudet.

Vertikalt integrerade företag kan klassificeras i någon av 
följande kategorier av företag där, i den mening som avses i 
rådets förordning (EG) nr 139/2004 av den 20 januari 2004 om 
kontroll av företagskoncentrationer, 

1. en infrastrukturförvaltare kontrolleras av ett företag som 
på samma gång kontrollerar ett eller flera järnvägsföretag som 
bedriver järnvägstrafik på infrastrukturförvaltarens nät, 

2. en infrastrukturförvaltare kontrolleras av ett eller flera 
järnvägsföretag som bedriver järnvägstrafik på 
infrastrukturförvaltarens nät, 

3. ett eller flera järnvägsföretag som bedriver järnvägstrafik 
på infrastrukturförvaltarens nät kontrolleras av en 
infrastrukturförvaltare, eller

4. ett företag består av klart avgränsade avdelningar, varav 
en avdelning är infrastrukturförvaltare och en eller flera 
avdelningar tillhandahåller transporttjänster. 
Förordning (2019:262).

Prövning av undantag enligt 6 kap. 2 § järnvägslagen

5 § När undantag från förbudet mot vertikal integration i 
6 kap. 2 § järnvägslagen (2004:519) prövas, kan icke-
diskriminerande tilldelning av infrastrukturkapacitet och 
fastställande av avgifter inte förutsättas om 

1. ett järnvägsföretag eller någon annan enhet inom det 
vertikalt integrerade företaget än infrastrukturförvaltaren 
har ett avgörande inflytande över de väsentliga uppgifterna,

2. infrastrukturförvaltaren inte är organisatoriskt skild från 
andra enheter inom det vertikalt integrerade företaget,

3. ledamöter i infrastrukturförvaltarens styrelse eller 
personer som fattar beslut som rör de väsentliga uppgifterna 
får en resultatbaserad ersättning från någon annan enhet inom 
det vertikalt integrerade företaget eller bonus kopplad till 
ett järnvägsföretags finansiella resultat,

4. känslig information som rör de väsentliga uppgifterna är 
tillgänglig för andra än behöriga personer hos 
infrastrukturförvaltaren inom det vertikalt integrerade 
företaget,

5. ett järnvägsföretag eller någon annan enhet än 
infrastrukturförvaltaren inom det vertikalt integrerade 
företaget har ett avgörande inflytande över tillsättning och 
avsättning av personer som ansvarar för att fatta beslut om de 
väsentliga uppgifterna,

6. de väsentliga uppgifterna läggs ut på entreprenad till en 
annan enhet inom det vertikalt integrerade företaget som inte 
uteslutande utför sådana uppgifter,

7. infrastrukturförvaltaren ger utdelning till en ägare som är 
del av samma vertikalt integrerade företag och som utövar 
kontroll över både infrastrukturförvaltaren och ett 
järnvägsföretag, 

8. lån eller tjänster mellan juridiskt skilda enheter inom det 
vertikalt integrerade företaget tillhandahålls till mer 
förmånliga villkor än vad som gäller på marknaden i övrigt 
eller, när det gäller tjänster, till en kostnad som 
understiger produktionskostnaden inklusive en rimlig 
vinstmarginal, eller

9. redovisningen hos infrastrukturförvaltaren och övriga 
enheter inom det vertikalt integrerade företaget inte är så 
tydlig att det som anges i 7 eller 8 kan kontrolleras.
Förordning (2019:262).

Trafikverkets ansvar för inrättande av en samordningsmekanism 

6 § Trafikverket ska säkerställa att en lämplig 
samordningsmekanism inrättas och upprätthålls för att 
säkerställa samordningen mellan Trafikverket och berörda 
järnvägsföretag och andra sökande av infrastrukturkapacitet. 
När så är lämpligt ska företrädare för användare av 
järnvägstjänster för godstransport och persontrafik på järnväg 
samt nationella, lokala eller regionala myndigheter inbjudas 
att delta. Transportstyrelsen får delta som observatör. 
Samordningen ska omfatta bland annat 

1. de sökandes behov när det gäller underhåll och utvecklingen 
av infrastrukturkapaciteten, 

2. innehållet i och genomförandet av beskrivningen av 
järnvägsnätet enligt 6 kap. 5 § järnvägslagen (2004:519), 

3. intermodalitets- och driftskompabilitetsfrågor, 

4. övriga frågor som rör villkoren för tillträde till och 
användningen av infrastrukturen samt kvaliteten på 
Trafikverkets tjänster. 

Trafikverket ska i samråd med berörda parter utarbeta och 
offentliggöra riktlinjer för samordningen. Samordningen ska 
ske minst en gång per år. Trafikverket ska på sin webbplats 
offentliggöra en översikt över verksamhet som genomförs med 
anledning av samordningen. Om samråd erbjuds berörda parter i 
de frågor som anges i 1-4 enligt andra bestämmelser i 
järnvägslagen eller till lagen anslutande föreskrifter, behöver 
inget särskilt samråd i sådana frågor genomföras enligt denna 
paragraf. Förordning (2019:262).

Trafikverkets deltagande i det europeiska nätverket för 
infrastrukturförvaltare

7 § I syfte att underlätta tillhandahållandet av effektiv och 
ändamålsenlig järnvägstrafik inom unionen ska Trafikverket 
delta och samarbeta i ett nätverk som håller regelbundna möten 
för att

1. utveckla unionens järnvägsinfrastruktur,

2. främja ett snabbt och effektivt genomförande av det 
gemensamma europeiska järnvägsområdet,

3. utbyta bästa praxis,

4. övervaka och jämföra prestandan,

5. bidra till kommissionens marknadsövervakningsverksamhet,

6. hantera gränsöverskridande flaskhalsar, och

7. diskutera tillämpningen av artiklarna 37 och 40 i 
direktiv 2012/34/EU om inrättande av ett gemensamt europeiskt 
järnvägsområde. 

Vid tillämpning av första stycket 4 ska Trafikverket bidra 
till att nätverket identifierar gemensamma principer och 
metoder för enhetlig övervakning och jämförelse av prestandan. 
Förordning (2019:262).

Incitament att sänka kostnaderna för att tillhandahålla 
infrastruktur

8 § Trafikverket ska genom effektiv förvaltning av 
infrastrukturen, och utan att göra avkall på säkerhet och 
kvalitet på infrastrukturtjänsten, verka för att sänka sina 
kostnader för att tillhandahålla infrastruktur och därmed 
sänka nivån på tillträdesavgifter. Förordning (2019:262).

9 § Har upphävts genom förordning (2017:1287).

Verksamhetsstyrning med kvalitetsavgifter 

Grundprinciper för infrastrukturförvaltares system för 
verksamhetsstyrning med kvalitetsavgifter 

9 a § Den verksamhetsstyrning med kvalitetsavgifter som avses 
i 6 kap. 4 a och 22 a §§ och 7 kap. 5 a § järnvägslagen 
(2004:519) ska utformas i enlighet med de grundprinciper som 
framgår av bilaga VI punkt 2 a–b och d–h till 
Europaparlamentets och rådets direktiv (2012/34/EU) av den 21 
november 2012 om inrättande av ett gemensamt europeiskt 
järnvägsområde, i den ursprungliga lydelsen.
Förordning (2017:1287). 

Rapportering av avvikelser för verksamhetsstyrning med 
kvalitetsavgifter

9 b § En infrastrukturförvaltare ska registrera och 
rapportera avvikelser från i tågplan och trafikeringsavtal 
fastställt utnyttjande av infrastrukturen enligt 6 kap. 4 a § 
järnvägslagen (2004:519) i enlighet med en kodstruktur som 
motsvarar bilaga VI punkt 2 c till direktiv (2012/34/EU), i 
den ursprungliga lydelsen. Förordning (2017:1287).

Samordning vid intressekonflikter i kapacitetstilldelningen

9 c § Vid samråd och samordning av ansökningar i 
kapacitetstilldelningen enligt 6 kap. 9 och 10 §§ 
järnvägslagen (2004:519) ska infrastrukturförvaltaren se till 
att de sökande kostnadsfritt inom rimlig tid skriftligt eller 
elektroniskt får tillgång till åtminstone följande uppgifter: 

1. tåglägen som begärts av alla andra sökande på samma 
linjer, 

2. tåglägen som preliminärt tilldelats andra sökande på samma 
linjer, 

3. föreslagna alternativa tåglägen för den sökande, och 

4. fullständig information om de kriterier som används i 
kapacitetstilldelningsförfarandet.

Om uppgifterna enligt första stycket 1–4 framgår av 
beskrivningen av järnvägsnätet enligt 6 kap. 5 § 
järnvägslagen eller av förslag till tågplan enligt 6 kap. 9 § 
första stycket järnvägslagen, behöver inget särskilt dokument 
upprättas av infrastrukturförvaltaren. Förordning (2017:1287).

Beredskapsplan

9 d § En beredskapsplan enligt 6 kap. 17 § järnvägslagen 
(2004:519) ska innehålla en förteckning över alla myndigheter 
eller andra organ som ska informeras i händelse av en 
allvarlig olycka eller en allvarlig störning i 
järnvägstrafiken. Förordning (2017:1287).

Underrättelse om oplanerade banarbeten  

9 e § En infrastrukturförvaltare ska så snart som möjligt 
informera berörda parter om att infrastrukturkapacitet inte 
finns att tillgå till följd av ett oplanerat banarbete som 
föranleds av en störning i järnvägstrafiken enligt 6 kap. 17 
§ järnvägslagen (2004:519). Förordning (2017:1287).

Bemyndigande

10 § Transportstyrelsen får meddela föreskrifter om

1. beskrivningen av järnvägsnät,

2. tidsplanen för tilldelningen,

3. tågplanen,

4. kapacitetsanalysen,

5. kapacitetsförstärkningsplanen,

6. förfarandet vid ansökningar om kapacitet och om
kapacitetstilldelningen i övrigt,

7. åtgärder vid störningar, röjnings- och nödsituationer samt
beredskapsplaner, och

8. tjänster och förfarandet för tillhandahållande av tjänster.
Förordning (2015:361).

6 kap. Övrigt

Redovisning av järnvägsverksamhet

1 § Transportstyrelsen får meddela föreskrifter om

1. redovisning och bokföring av järnvägsverksamhet enligt 4
kap. 1, 1 a och 2 a §§ järnvägslagen (2004:519), och

2. krav på oberoende i fråga om organisation och
beslutsfattande enligt 4 kap. 2 a § järnvägslagen.
Förordning (2015:361).

1 a § Har upphävts genom förordning (2011:1117).

Avgifter

2 § Trafikverket får ta ut avgifter enligt 7 kap. järnvägslagen
(2004:519). Förordning (2010:149).

2 a § Trafikverket ska när det gäller tjänster som 
tillhandahålls under perioden den 1 mars 2020-30 juni 2021 
inte ta ut avgifter enligt 7 kap. 8 § järnvägslagen (2004:519) 
av den som bedriver museitrafik på järnväg.
Förordning (2021:253).

2 b § Transportstyrelsen får meddela föreskrifter om avgifter
för tillsyn, registrering och ärendehandläggning enligt
järnvägslagen (2004:519) och enligt föreskrifter som har
meddelats med stöd av lagen samt enligt kommissionens
förordning (EG) nr 352/2009 av den 24 april 2009 om antagande
av en gemensam säkerhetsmetod för riskvärdering och
riskbedömning som avses i artikel 6.3 a i Europaparlamentets
och rådets direktiv 2004/49/EG.

För kulturhistorisk verksamhet på järnväg som bedrivs i
begränsad omfattning och utan vinstsyfte får avgifterna
bestämmas upp till full kostnadstäckning. Detsamma gäller
avgifter för prövning av undantag från medicinska krav för
den som utför arbetsuppgifter av betydelse för säkerheten.
Förordning (2021:253).

2 c § Transportstyrelsen får meddela föreskrifter om

1. avgiftssamarbetet enligt 7 kap. 1 a § järnvägslagen
(2004:519),

2. de analyser av marknadssegment som krävs för att ta ut
särskilda avgifter enligt 7 kap. 4 § järnvägslagen och krav
på offentliggörande av sådana analyser, och

3. skyldigheter för tjänsteleverantörer att tillhandahålla
information om sina avgifter enligt 7 kap. 8 § järnvägslagen.
Förordning (2021:253).

Underhåll, nedläggning och upplåtelse av järnvägsnät som
förvaltas av staten

Överföring

3 § Om ägaren till en järnvägsspåranläggning begär det, får
Trafikverket besluta att anläggningen eller del av den ska
förvaltas av staten genom Trafikverket.

Innan Trafikverket beslutar om sådan förvaltning, ska verket
höra berörda länsstyrelser, regionala
kollektivtrafikmyndigheter och andra spårinnehavare som berörs
av beslutet. Förordning (2011:1117).

Underhåll

4 § Trafikverket får besluta att upphöra med underhåll av en 
del av det järnvägsnät som ägs och förvaltas av staten om 
trafiken på denna del av nätet är av endast obetydlig 
omfattning. 

Innan Trafikverket beslutar om att underhållet ska upphöra ska 
verket höra Försvarsmakten och övriga berörda 
totalförsvarsmyndigheter, berörda länsstyrelser, regioner, 
kommuner, regionala kollektivtrafikmyndigheter och 
järnvägsföretag samt andra som är berörda. 
Förordning (2020:38).

5 § Trafikverket får besluta att återuppta underhållet av en 
del av det järnvägsnät som ägs och förvaltas av staten om det 
kan antas att trafik i tillräcklig omfattning kommer att 
drivas på denna del av nätet. 

När Trafikverket har beslutat att underhållet ska återupptas 
ska verket underrätta dem som anges i 4 § andra stycket. 
Förordning (2020:38).

Nedläggning

6 § Trafikverket får besluta att en del som inte underhålls av 
det järnvägsnät som ägs och förvaltas av staten ska läggas 
ner. Beslut om nedläggning får fattas först tre år efter 
beslutet om att Trafikverkets underhåll ska upphöra. 

Innan Trafikverket beslutar om nedläggning ska verket höra dem 
som anges i 4 § andra stycket. Förordning (2020:38).

6 a § Trafikverket får besluta att en del av det järnvägsnät 
som ägs och förvaltas av staten ska läggas ner och ersättas på 
annan plats i det statliga järnvägsnätet. En förutsättning är 
att den alternativa lokaliseringen medför att motsvarande 
funktioner upprätthålls i järnvägsnätet. I dessa fall gäller 
inte 4-6 §§.

Innan Trafikverket beslutar enligt första stycket ska verket 
höra dem som anges i 4 § andra stycket. Förordning (2020:38).

Upplåtelse

7 § Trafikverket får med nyttjanderätt upplåta en del av det 
järnvägsnät som ägs och förvaltas av staten. Inför en 
upplåtelse ska Trafikverket, utöver det som framgår av 
förordningen (1993:527) om förvaltning av statliga fastig-
heter, m.m., höra dem som anges i 4 § andra stycket.

Som villkor för en upplåtelse ska gälla att 
nyttjanderättshavaren ska överta ansvaret för underhållet av 
den upplåtna delen och för de investeringar som behövs för 
nyttjandet samt överta ansvaret som infrastrukturförvaltare 
enligt järnvägstrafiklagen (2018:181).

För att utföra uppgifter som infrastrukturförvaltare krävs 
säkerhetstillstånd enligt 3 kap. 7 § järnvägslagen 
(2004:519). Förordning (2020:38).

Överlåtelse

7 a § En sådan del som Trafikverket har beslutat att lägga ner 
enligt 6 eller 6 a § av det järnvägsnät som ägs och förvaltas 
av staten får överlåtas. För överlåtelse av fast egendom 
gäller förordningen (1996:1190) om överlåtelse av statens 
fasta egendom, m.m. Förordning (2020:38).
   
Bemyndiganden m.m.

8 § Trafikverket får meddela de verkställighetsföreskrifter 
som behövs för tillämpningen av 2 a och 3-7 a §§.
Förordning (2021:253).

8 a § Den som bedriver verksamhet som omfattas av järnvägslagen
(2004:519) skall till Trafikverket lämna sådana uppgifter som
behövs för förvaltningen och utvecklingen av det statliga
järnvägsnätet enligt 8 kap. 3 b § järnvägslagen.

Trafikverket får meddela föreskrifter om vilka uppgifter som skall
lämnas enligt första stycket samt sådana
verkställighetsföreskrifter som behövs för tillämpningen.
Förordning (2010:149).

8 b § Har upphävts genom förordning (2011:1117).

Marknadskontroll

9 § Transportstyrelsen skall underrätta Europeiska
gemenskapernas kommission om att åtgärder vidtagits trots
förekomsten av EG-försäkran eller EG-kontrollförklaring enligt
8 kap. 7 § järnvägslagen (2004:519). I underrättelsen skall
Transportstyrelsen ange skälen till beslutet.

Om underrättelsen avser komponenter skall Transportstyrelsen
särskilt ange om åtgärden beror på

1. att de väsentliga kraven inte har uppfyllts,

2. att de europeiska specifikationerna tillämpats på ett
felaktigt sätt, eller

3. att de europeiska specifikationerna är otillräckliga.
Förordning (2008:1287).

Samarbete mellan regleringsorganen

9 a § Transportstyrelsen, som i Sverige fullgör uppgiften som
regleringsorgan, ska med övriga regleringsorgan inom EES och
i Schweiz samarbeta nära och utbyta information om sitt
arbete och om principer och rutiner för sina beslut, framför
allt när det gäller problem i fråga om att tolka införlivad
unionslagstiftning. Förordning (2015:361).

Informationsutbyte om tåglägen för internationell trafik

9 b § Transportstyrelsen ska på begäran av ett
regleringsorgan inom EES eller i Schweiz lämna sådana
uppgifter om tåglägen för internationell trafik som det
regleringsorganet behöver för sin tillsyn.
Förordning (2015:361).

Register

10 § Det register över järnvägsinfrastruktur som avses i 8 kap.
8 § järnvägslagen (2004:519) ska för varje delsystem, eller del
av delsystem, innehålla uppgifter om de viktigaste egenskaperna
och deras överensstämmelse med de egenskaper som föreskrivs i
de tekniska specifikationer för driftskompatibilitet som avses
i 2 kap. 5 § första stycket.

En kopia av registret ska överlämnas till berörda stater och
till europeiska organ som har till uppgift att utarbeta
tekniska specifikationer för driftskompatibilitet.

Transportstyrelsen får meddela ytterligare föreskrifter om
registret och om undantag från krav på registrering.
Förordning (2011:1117).

10 a § Det register över järnvägsfordon som avses i 8 kap.
8 a § järnvägslagen (2004:519) ska innehålla uppgifter om

1. det europeiska fordonsnumret,

2. EG-kontrollförklaringen och utfärdande myndighet,

3. hänvisningar till det europeiska registret över godkända
fordonstyper,

4. uppgifter om fordonets ägare och fordonsinnehavare,

5. begränsningar i beslutet om godkännande, och

6. uppgift om vilken enhet som ansvarar för fordonets
underhåll.

Transportstyrelsen får meddela ytterligare föreskrifter om
registret och om undantag från krav på registrering.
Förordning (2011:1117).

11 § Har upphävts genom förordning (2007:453).

Prövning av tvister

12 § Transportstyrelsen får meddela föreskrifter om förfarandet
för att enligt 8 kap. 9 § järnvägslagen (2004:519) hänskjuta
tvister om infrastrukturförvaltares beslut till styrelsen.
Förordning (2008:1287).

12 a § Transportstyrelsen ska vara prövningsmyndighet enligt
13 § lagen (1945:119) om stängselskyldighet för järnväg m.m.
Förordning (2008:1287).

Överklagande

13 § Trafikverkets beslut i frågor som avses i 6 och 6 a §§ 
får överklagas till regeringen. Andra beslut av Trafikverket i 
frågor enligt järnvägslagen (2004:519) eller denna förordning 
får inte överklagas.

I 11 kap. 2 § järnvägslagen finns bestämmelser om överklagande 
av tillsynsmyndighetens beslut till allmän 
förvaltningsdomstol. Förordning (2020:38).


Bilaga

Règles uniformes concernant la validation de normes
techniques et l’adoption de prescriptions techniques
uniformes applicables au matériel ferroviaire destiné à être
utilisé en trafic international (APTU, appendice F à la
Convention)

Article premier

Champ d’application

Les présentes Règles uniformes fixent la procédure de
validation de normes techniques et d’adoption de
prescriptions techniques uniformes (PTU) pour le matériel
ferroviaire destiné à être utilisé en trafic international.

Article 2

Définitions

Aux fins des présentes Règles uniformes, de leur(s) annexe(s)
et des PTU, outre les termes définis à l’article 2 des ATMF,
le terme:

a) ”voiture” désigne un véhicule ferroviaire, non pourvu de
moyen de traction, qui est destiné à transporter des
voyageurs; ce terme englobe un fourgon à bagages destiné à
être transporté dans un train de voyageurs;

b) ”projet à un stade avancé de développement” désigne tout
projet dont la phase de planification/construction a atteint
un stade tel que tout changement dans les spécifications
techniques serait inacceptable pour l’État partie concerné.
Un tel obstacle peut être de nature légale, contractuelle,
économique, financière, sociale ou environnementale et doit
être dûment démontré;

c) ”substitution dans le cadre de la maintenance” désigne
tout remplacement de composants par des pièces présentant des
fonctions et des performances identiques dans le cadre de la
maintenance préventive et corrective;

d) ”prescription technique” désigne toute règle, autre qu’une
norme technique, incluse dans les PTU, relative à la
construction, à l’exploitation, à la maintenance, à la
sécurité ou à une procédure concernant le matériel
ferroviaire;

e) ”norme technique” désigne une norme volontaire adoptée par
un organisme de normalisation international reconnu selon les
procédures qui lui sont propres;

f) “véhicule de traction” désigne un véhicule ferroviaire
pourvu de moyen de traction;

g) “wagon” désigne un véhicule ferroviaire, non pourvu de
moyen de traction, qui est destiné à transporter des
marchandises;

Article 3

But

§ 1 La validation de normes techniques relatives au matériel
ferroviaire et l’adoption de PTU applicables au matériel
ferroviaire ont pour but de:

a) faciliter la libre circulation de véhicules et la libre
utilisation d’autres matériels ferroviaires en trafic
international;

b) contribuer à assurer la sécurité, la fiabilité et la
disponibilité en trafic international;

c) tenir compte de la protection de l’environnement et de la
santé publique.

§ 2 Lors de la validation de normes techniques ou de
l’adoption de PTU, seules sont prises en compte celles qui
ont été élaborées au niveau international.

§ 3 Dans la mesure du possible:

a) il convient d’assurer une interopérabilité des systèmes et
composants techniques nécessaires en trafic international;

b) les normes techniques et les PTU sont axées sur les
performances; le cas échéant, elles comportent des
variantes.

Article 4

Elaboration de normes et de PTU

§ 1 L’élaboration de normes techniques concernant le matériel
ferroviaire et la normalisation des produits et des
procédures industriels sont du ressort des organismes de
normalisation nationaux et internationaux reconnus.

§ 2 L’élaboration de PTU sur la base de demandes faites en
conformité avec l’article 6, est du ressort de la Commission
d’experts techniques assistée de groupes de travail ad hoc et
du Secrétaire général.

Article 5

Validation de normes techniques

§ 1 La Commission d’experts techniques décide de la
validationen tout ou partie d’une norme technique selon la
procédure prévue aux articles 16, 20 et 33, § § 6 de la
Convention. Les décisions entrent en vigueur selon l’article
35, §§ 3 et 4 de la Convention.

§ 2 Peut déposer une demande de validation d’une norme
technique:

a) tout Etat partie;

b) toute organisation régionale telle que définie à l’article
2, lettre x) des ATMF;

c) tout organisme de normalisation national ou international
chargé de la normalisation dans le domaine ferroviaire;
l’article 3, § 2, est pris en compte;

d) toute association internationale représentative, pour les
membres de laquelle l’existence des normes techniques
relatives au matériel ferroviaire est indispensable pour des
raisons de sécurité et d’économie dans l’exercice de leur
activité.

§ 3 Les références aux normes techniques validées sont
publiées par le Secrétaire général sur le site Web de
l’Organisation. Une fois la référence publiée, l’application
de la norme technique porte présomption de sa conformité à la
PTU correspondante.

§ 4 L’application de normes techniques validées est
volontaire ; néanmoins, une normepeut être rendue obligatoire
en tout ou partie par des dispositions contenues dans une
PTU.

Article 6

Adoption de PTU

§ 1 La Commission d’experts techniques décide de l’adoption
d’une PTU ou d’une disposition qui la modifie selon la
procédure prévue aux articles 16, 20 et 33, § 6 de la
Convention. Les décisions entrent en vigueur selon l’article
35, §§ 3 et 4 de la Convention.

§ 2 Peut déposer une demande d’adoption d’une PTU ou d’une
disposition qui la modifie selon le § 1:

a) tout Etat partie;

b) toute organisation régionale telle que définie à l’article
2, lettre x) des ATMF;

c) toute association internationale représentative, pour les
membres de laquelle l’existence des PTU relatives au matériel
ferroviaire est indispensable pour des raisons de sécurité et
d’économie dans l’exercice de leur activité.

Article 7

Forme des demandes

Les demandes visées aux articles 5 et 6 doivent être envoyées
au Secrétaire général et adressées à la Commission d’experts
techniques dans l’une des langues de travail conformément à
l’article 1er, § 6 de la Convention. La Commission d’experts
techniques peut rejeter une demande dès lors qu’elle la juge
incomplète, incohérente, incorrectement motivée ou
injustifiée. La demande doit comporter une évaluation des
conséquences sociales, économiques et environnementales.

Article 7a

Evaluation des conséquences

§ 1 La Commission d’experts techniques prend sa décision
après avoir considéré les motifs et éléments justificatifs
fournis par le demandeur

§ 2 L’évaluation précise l’impact probable pour l’ensemble
des États parties, des opérateurs et des autres acteurs
afférents concernés. Si la proposition a un impact sur des
PTU autres que celle visée directement par la proposition,
ces interfaces doivent être également prises en compte.

§ 3 L’ensemble des entités concernées participent à
l’évaluation en fournissant, à titre gracieux, les données
requises, à moins qu’elles ne soient protégées par des droits
de propriété intellectuelle.

Article 8

PTU

§ 1  Les PTU adoptées sont publiées sur le site Web de
l’Organisation.

§ 2 En principe, chaque sous-système est soumis à une PTU. Au
besoin, un sous-système pourra être couvert par plusieurs PTU
et une PTU couvrir plusieurs sous-systèmes.

§ 2a Les PTU s’appliquent aux sous-systèmes neufs. Elles
s’appliquent également à un sous-système existant lorsque
celui-ci a été rénové ou renouvelé. Cette application doit
être conforme conforme à la stratégie de migration visée au §
4, lettre f).

§ 3 Au terme du processus de notification prévu à l’article
35, §§ 3 et 4 de la Convention et au minimum un mois avant
l’entrée en vigueur, le Secrétaire général publie sur le site
Web de l’Organisation

a) la PTU adoptée et notifiée;

b) la date de son entrée en vigueur;

c) la liste des États parties auxquels elle s’applique;

d) la liste actualisée des PTU et leur date d’entrée en
vigueur.

§ 4 Dans la mesure nécessaire à l’atteinte du but fixé à
l’article 3, les PTU faisant référence à des sous-systèmes
doivent au minimum:

a) indiquer leur champ d’application prévu (partie de réseau
ou véhicules, sous-système ou partie de sous-système);

b) fixer les exigences essentielles pour chaque sous-système
concerné et ses interfaces vis-à-vis d’autres
sous-systèmes;
c) définir les spécifications
technico-fonctionnelles qui doivent être respectées par
chaque sous-système et ses interfaces vis-à-vis d’autres
sous-systèmes. Au besoin, ces spécifications peuvent varier
en fonction de l’utilisation du soussystème, par exemple en
fonction des catégories de ligne, de moyeu et/ou de
véhicules;

d) déterminer les éléments de construction ou les interfaces
et constituants d’interopérabilité qui doivent être couverts
par des normes techniques et qui sont nécessaires pour
parvenir à l’interopérabilité dans le système ferroviaire;

e) préciser, dans chaque cas considéré, les procédures à
appliquer pour évaluer la conformité aux dispositions des
PTU. Ces procédures reposent sur les modules d’évaluation
définis dans une PTU générale visée au § 8;

f) indiquer la stratégie de mise en oeuvre des PTU. Il est
nécessaire, en particulier, de spécifier les étapes à
franchir pour opérer une transition progressive de la
situation existante à la situation finale où la conformité à
la PTU est la norme;pour chaque étape, des dispositions
transitoires appropriées sont incluses et

g) précisent, pour le personnel concerné, les qualifications
professionnelles ainsi que les conditions sanitaires et de
sécurité au travail exigées pour l’exploitation et la
maintenance du sous-système concerné, ainsi que pour la mise
en oeuvre de la PTU.

§ 5 Chaque PTU doit être élaborée sur la base d’un examen
d’un sous-système existant et préciser un ou plusieurs
sous-systèmes cibles pouvant être obtenus progressivement
dans un laps de temps raisonnable. En conséquence, l’adoption
progressive des PTU et la conformité avec celles-ci
permettent progressivement de réaliser l’interopérabilité du
système ferroviaire.

§ 6 Les PTU doivent préserver, de manière appropriée, la
compatibilité du système ferroviaireexistant de chaque État
partie. Au regard de cet objectif, il peut être prévu, dans
chaque PTU, une disposition traitant de « cas spécifiques »
applicables à un ou à plusieurs États parties dans les
domaines des réseaux et des véhicules; une attention toute
particulière doit être portée au gabarit de chargement, à
l’écartement de la voie ou à l’espace entre les voies et aux
véhicules au départ ou à destination de pays tiers. Pour
chaque cas spécifique, les PTU stipulent les règles de mise
en oeuvre des éléments indiqués au § 4, lettres c) à g).

§ 7 Les aspects techniques correspondant aux exigences
essentielles qui ne peuvent pas être explicitement couverts
par la PTU, seront clairement identifiés dans cette
prescription comme ”points ouverts”.

§ 8 La Commission d’experts techniques peut adopter des PTU
ne faisant pas référence à des sous-systèmes telles que des
dispositions générales, des exigences essentielles ou des
modules d’évaluation.

§ 9 Les PTU se présentent dans un format en deux colonnes.
Quand le texte apparaît sur toute la largeur de la page sans
colonnes, il est identique aux textes correspondants des
spécifications techniques d’interopérabilité (STI) de l’Union
européenne. Quand le texte est scindé en deux colonnes, il
est différent pour les PTU et les STI correspondantes ou
autres réglementations de l’Union européenne. Le texte de la
PTU (réglementations de l’OTIF) apparaît dans la colonne de
gauche, le texte de la STI (Union européenne), dans la
colonne de droite. Tout à fait à droite la référence de la
STI est indiquée.

Article 8a

Lacunes constatées dans les PTU

§ 1 S’il vient à l’attention de la Commission d’experts
techniques qu’une PTU adoptée comporte des erreurs ou des
lacunes, y compris si une PTU ne remplit pas pleinement les
exigences essentielles, la Commission prend les mesures qui
s’imposent, notamment:

a) décide si les PTU concernées ne devraient pas être
modifiées conformément aux articles 6 et 8 et

b) fait des recommandations concernant des solutions
provisoires justifiées.

§ 2 Les États parties, les organisations régionales et les
organismes d’évaluation sont tenus d’informer sans tarder le
Secrétaire général de toute erreur ou lacune constatée dans
une PTU.

Article 9

Déclarations

§ 1 Tout Etat partie peut, dans un délai de quatre mois à
dater du jour de la notification par le Secrétaire général de
la décision de la Commission d’experts techniques, faire une
déclaration motivée auprès de celui-ci, selon laquelle il
n’appliquera pas ou que partiellement la norme technique
validée ou la PTU adoptée en ce qui concerne l’infrastructure
ferroviaire située sur son territoire et le trafic sur cette
infrastructure.

§ 2 Les Etats parties ayant fait une déclaration conformément
au § 1 ne sont pas pris en compte dans la fixation du nombre
des Etats qui doivent formuler une objection conformément à
l’article 35, § 4 de la Convention, afin qu’une décision de
la Commission d’experts techniques n’entre pas en vigueur.

§ 3 L’Etat qui à fait une déclaration conformément au § 1
peut y renoncer à tout moment en informant le Secrétaire
général. Cette renonciation prend effet le premier jour du
deuxième mois suivant l’information.

Article 10

Abrogation de l’Unité Technique

L’entrée en vigueur, dans tous les Etats parties à la
Convention internationale sur l’Unité Technique des chemins
de fer, signée à Berne le 21 octobre 1882, dans sa teneur de
1938, des PTU adoptées par la Commission d’experts techniques
conformément à l’article 6, § 1 entraîne l’abrogation de
ladite convention.

Article 11

Primauté des PTU

§ 1 Après l’entrée en vigueur des PTU, adoptées par la
Commission d’experts techniques conformément à l’article 6, §
1, les normes techniques et les PTU, priment, dans les
relations entre les Etats parties, sur les dispositions de la
Convention internationale sur l’Unité Technique des chemins
de fer, signée à Berne le 21 octobre 1882, dans sa teneur de
1938.

§ 2 Après l’entrée en vigueur des PTU, adoptées par la
Commission d’experts techniques conformément à l’article 6, §
1, les présentes Règles uniformes ainsi que les normes
techniques et les PTU, priment, dans les Etats parties, sur
les dispositions techniques:

a) du Règlement pour l’emploi réciproque des voitures et des
fourgons en trafic international (RIC),

b) du Règlement pour l’emploi réciproque des wagons en trafic
international (RIV).

Article 12

National technical requirements

§ 1 Les États parties veillent à informer le Secrétaire
général de leurs spécifications techniques nationales
applicables aux véhicules ferroviaires. Le Secrétaire général
publie ces spécifications dans la banque de données visée à
l’article 13 des Règles uniformes ATMF. L’information est
communiquée au Secrétaire général dans les trois mois suivant
la date d’entrée en vigueur des Règles uniformes révisées. La
disposition temporaire ne peut rester en vigueur que jusqu’à
sa mise en vigueur ou jusqu’à la mise en vigueur d’une
spécification analogue par l’adoption de prescriptions
conformément aux articles ci-dessus. L’État partie peut, à
tout moment, retirer la disposition temporaire et le notifier
au Secrétaire général.

§ 2 Lorsqu’une PTU a été adoptée ou amendée, l’État partie
veille à ce que le Secrétaire général soit informé (avec les
éléments justificatifs à l’appui) des spécifications
techniques nationales mentionnées au § 1 auxquelles il faudra
continuer à se conformer pour pouvoir garantir la
compatibilité technique entre les véhicules et son réseau;
ces spécifications englobent les règles nationales
applicables aux « points ouverts » des prescriptions
techniques et aux cas spécifiques dûment identifiés dans la
prescription technique.

L’information communiquée comporte l’indication du/des «
point(s) ouvert(s) » et/ou du/des « cas spécifique(s) » de la
PTU auquel/auxquels se rapporte chaque spécification
technique nationale. Les spécifications techniques nationales
ne restent valides que si le Secrétaire général reçoit la
notification dans les six mois suivant la date d’entrée en
vigueur de la prescription technique en question ou de la
modification qui lui a été apportée.

§ 3 L’information communiquée comporte le texte intégral de
la disposition technique nationale dans une langue officielle
de l’État partie, ainsi que le titre et un résumé dans l’une
des langues officielles de l’OTIF.

Article 13

Table d’équivalence

§ 1 Afin de réduire au minimum les évaluations et par là même
les coûts liés à une demande d’admission technique, les
spécifications techniques nationales conformes à l’article 12
sont classées conformément à la liste des paramètres et aux
principes définis dans l’annexe au présent Appendice. Le
classement est effectué sous la responsabilité de la
Commission d’experts techniques. Les États parties et les
organisations régionales coopèrent avec la Commission
d’experts techniques et le Secrétaire général dans
l’exécution de cette tâche.

§ 2 La Commission d’experts techniques peut réviser l’annexe
en tenant compte de l’expérience acquise en matière
d’acceptation croisée des véhicules dans les États parties.

§ 3 La Commission d’experts techniques veille à
l’établissement d’un document de référence référençant de
manière croisée l’ensemble des spécifications techniques
nationales notifiées. Ledit document, qui mentionne aussi les
dispositions pertinentes des PTU et des STI correspondantes
(art. 8, § 9), sera publié sur le site Web de l’Organisation
et tenu à jour.

§ 4 Prenant dûment en compte l’opinion des États parties
concernés et des organisations régionales impliquées, la
Commission d’experts techniques peut décider de déclarer
l’équivalence, en termes de sécurité ferroviaire:

a) entre les spécifications techniques nationales de
différents États parties;

b) entre les dispositions des PTU et celles des STI
correspondantes;

c) entre les spécifications techniques nationales d’un ou de
plusieurs États partieset les dispositions des PTU et/ou
celles des STI.

L’équivalence déclarée sera indiquée dans un tableau
d’équivalence dans le document de référence mentionné au § 3
ci-dessus.

Annexe

Paramètres à vérifier en rapport avec l’admission technique
de véhicules non conformes aux PTU et classification des
spécifications techniques nationales

1. Liste des paramètres

1.1 General documentation

La documentation générale (comprenant la description du
véhicule neuf, renouvelé ou réaménagé et son usage prévu, les
informations sur la conception, la réparation, l’exploitation
et l’entretien, le dossier technique, etc.)

1.2 Structure et parties mécaniques

L’intégrité mécanique et l’interface entre les véhicules (y
compris les tampons et les organes de traction, les
couloirs/passerelles), la robustesse de la structure du
véhicule et de ses équipements (par exemple, sièges), la
capacité de charge, la sécurité passive (y compris la
résistance intérieure et extérieure aux chocs)

1.3 Interactions véhicule/voie et gabarit

Les interfaces mécaniques vis-à-vis de l’infrastructure (y
compris le comportement statique et dynamique, les jeux et
tolérances, le gabarit, les organes de roulement, etc.)

1.4 Equipements de freinage

Dispositifs de freinage (y compris la protection
anti-enrayage, la commande de freinage, la puissance de
freinage en modes service, stationnement et urgence)

1.5 Dispositifs associés aux passagers

Installations à l’usage des passagers et environnement des
passagers (y compris les vitres et les portes des voitures à
passagers, les besoins particuliers des personnes à mobilité
réduite, etc.)

1.6 Conditions environnementales et effets aérodynamiques

L’impact de l’environnement sur le véhicule et l’impact du
véhicule sur l’environnement (y compris les conditions
aérodynamiques, l’interface entre le véhicule et la partie
“sol” du système ferroviaire et l’interface avec
l’environnement extérieur)

1.7 Avertisseur extérieur, signalétique, exigences en matière
d’intégrité du logiciel

Les avertisseurs extérieurs, la signalétique, les fonctions
et l’intégrité du logiciel, par exemple les fonctions
conditionnant la sécurité et ayant une incidence sur le
comportement du train, y compris du bus de train

1.8 Systèmes d’alimentation en énergie et de commande à
bord
La propulsion à bord, les systèmes d’alimentation et de
commande, l’interface du véhicule avec l’infrastructure
d’alimentation en énergie et tous les aspects de la
compatibilité électromagnétique

1.9 Installations pour le personnel, interfaces et
environnement

Les installations à bord, les interfaces, les conditions et
l’environnement de travail du personnel (y compris les postes
de conduite, l’interface conducteur-machine)

1.10 Protection contre l’incendie et évacuation

1.11 Maintenance

Installations à bord et interfaces de la maintenance

1.12 Contrôle-commande et signalisation à bord

L’ensemble de l’équipement de bord servant à assurer la
sécurité, à commander et à contrôler les mouvements des
trains autorisés à circuler sur le réseau et ses effets sur
la partie “sol” du système ferroviaire

1.13 Besoins opérationnels spécifiques

Les besoins opérationnels spécifiques des véhicules (y
compris le mode dégradé, le dépannage de véhicules, etc.)

1.14 Dispositifs associés au fret

Les exigences et l’environnement spécifiques au fret (y
compris les installations spécifiques aux marchandises
dangereuses)

Les explications et exemples en italiques ci-dessus ont un
caractère purement indicatif et ne constituent pas des
définitions des paramètres.

2. Classification des spécifications techniques nationales

Les spécifications techniques nationales relatives aux
paramètres identifiés à la section 1 sont affectées à l’un
des trois groupes suivants. Les règles et restrictions de
nature strictement locale ne sont pas concernées; leur
vérification implique la mise en place de contrôles, d’un
commun accord, par les entreprises ferroviaires et les
gestionnaires d’infrastructures.

Groupe A

Le Groupe A comprend:

– les normes internationales,

– les règles nationales réputées équivalentes, sur le plan de
la sécurité ferroviaire, à des règles nationales d’autres
États membres,

– les règles nationales réputées équivalentes, sur le plan de
la sécurité ferroviaire, aux dispositions des PTU et/ou des
STI.

Groupe B

Le Groupe B comprend toutes les règles qui ne tombent pas
dans le champ d’application du Groupe A ou du Groupe C, ou
qu’il n’a pas encore été possible de classer dans l’un de ces
groupes.

Groupe C

Le Groupe C comprend les règles associées aux
caractéristiques techniques de l’infrastructure et qui sont
strictement nécessaires pour garantir un usage sûr et
interopérable sur le réseau concerné (par exemple le
gabarit).

Uniform Rules concerning the Validation of Technical
Standards and the Adoption of Uniform Technical Prescriptions
applicable to Railway Material intended to be used in
International Traffic (APTU, appendix F to the Convention)

Article 1

Scope

These Uniform Rules lay down, for railway material intended
to be used in international traffic, the procedure for the
validation of technical standards and the adoption of Uniform
Technical Prescriptions (UTP).

Article 2

Definitions

For the purposes of these Uniform Rules, their Annex(es) and
the UTP, in addition to the terms defined in Article 2 of
ATMF, the term

a) “carriage” (or “coach”) means a railway vehicle, not
provided with a means of traction, which is intended to carry
passengers; the term includes a luggage wagon which is
intended to be carried in a passenger train;

b) “project in an advanced stage of development” means any
project whose planning/construction stage has reached a point
where a change in the technical specifications would be
unacceptable to the Contracting State concerned. Such an
impediment may be legal, contractual, economic, financial,
social or environmental in nature and must be duly
substantiated;

c) “substitution in the framework of maintenance” means any
replacement of components by parts of identical function and
performance in the framework of preventive or corrective
maintenance;

d) “technical prescription” means a rule, other than a
technical standard, included in the UTP, relating to the
construction, operation, maintenance or safety aspects or
relating to a procedure concerning railway material;

e) “technical standard” means a voluntary standard adopted by
a recognised international standardisation body, according to
the procedures applicable to it;.

f) “traction unit” means a railway vehicle provided with a
means of traction;

g) “wagon” means a railway vehicle, not provided with a means
of traction, which is intended to carry goods;

Article 3

Aim

§ 1 The validation of technical standards relating to railway
material and the adoption of UTP applicable to railway
material shall have as its aim to

a) facilitate the free circulation of vehicles and the free
use of other railway material in international traffic,

b) contribute to ensuring the safety, efficiency and the
availability for international traffic,

c) take account of the protection of the environment and
public health.

§ 2 When technical standards are validated or UTP are
adopted, only those prepared at the international level shall
be taken into account.

§ 3 To the extent possible

a) it is appropriate to ensure interoperability of technical
systems and components necessary for international traffic;

b) technical standards and UTP shall be performance related;
if appropriate, they shall include variants.

Article 4

Preparation of technical standards and UTP

§ 1 The preparation of technical standards concerning railway
material and the standardisation of industrial products and
procedures shall be the responsibility of recognised national
and international standardisation bodies.

§ 2 The preparation of UTP shall be the responsibility of the
Committee of Technical Experts assisted by appropriate
working groups and the Secretary General on the basis of
applications made in accordance with Article 6.

Article 5

Validation of technical standards

§ 1 The Committee of Technical Experts shall decide whether
to validate a technical standard or specific parts of it in
accordance with the procedure laid down in Articles 16, 20
and 33 § 6 of the Convention. The decisions shall enter into
force in accordance with Article 35 §§ 3 and 4 of the
Convention.

§ 2 An application for validation of a technical standard may
be made by:

a) any Contracting State;

b) any regional organisation as defined in Article 2 x) of
ATMF;

c) any national or international standardisation body having
the task of standardisation in the railway field; Article 3 §
2 shall be taken into account;

d) any representative international association for whose
members the existence of technical standards relating to
railway material is indispensable for reasons of safety and
economy in the exercise of their activity.

§ 3 The references to validated technical standards shall be
published by the Secretary General on the website of the
Organisation. Once the reference is published, the
application of this technical standard gives presumption of
compliance with the corresponding UTP.

§ 4 The application of validated technical standards is
voluntary; however, a standard or a part of it may be made
obligatory through provisions in a UTP.

Article 6

Adoption of UTP

§ 1 The Committee of Technical Experts shall decide whether
to adopt a UTP or a provision amending it in accordance with
the procedure laid down in Articles 16, 20 and 33 § 6 of the
Convention. The decisions shall enter into force in
accordance with Article 35 §§ 3 and 4 of the Convention.

§ 2 An application for adoption of a UTP or a provision
amending it may be made by:

a) any Contracting State;

b) any regional organisation as defined i Article 2 x) of
ATMF;

c) any representative international association for whose
members the existence of UTP relating to railway material is
indispensable for reasons of safety and economy in the
exercise of their activity.

Article 7

Form of applications

Applications referred to in Articles 5 and 6 shall be sent to
the Secretary General and addressed to the Committee of
Technical Experts in one of the working languages according
to Article 1 § 6 of the Convention. The Committee of
Technical Experts may reject any application, if it considers
the application not to be complete, coherent, properly
reasoned or justified. The application shall include an
assessment of social, economic and environmental
consequences.

Article 7a

Assessment of consequences

§ 1 The Committee of Technical Experts shall take its
decision after consideration of the reasoning and
justification provided by the applicant.

§ 2 The assessment shall indicate the likely impact for all
Contracting States, operators and other relevant actors
concerned. If the proposal has an impact on UTP other than
the one for which the proposal is directly intended, these
interfaces shall also be taken into account.

§ 3 All concerned entities shall participate in the
assessment by providing free of charge the requisite data
unless covered by intellectual property rights.

Article 8

UTP

§ 1 The adopted UTP shall be published on the website of the
Organisation.

§ 2 In principle, each subsystem shall be subject to one UTP.
Where relevant, a subsystem may be covered by several UTP and
one UTP may cover several subsystems.

§ 2a The UTP shall apply to new subsystems. They shall also
apply to an existing subsystem when it is renewed or
upgraded. The application shall be in accordance with the
migration strategy referred to in § 4 f).

§ 3 After the notification process according to Article 35 §§
3 and 4 of the Convention and at least one month before entry
into force, the Secretary General shall publish on the
website of the Organisation

a) the adopted and notified UTP;

b) the date of its entry into force;

c) the list of Contracting States to which this UTP
applies;
d) the updated list of UTP and their date of entry
into force.

§ 4 To the extent necessary to achieve the aim set out in
Article 3, the UTP referring to subsystems shall at least:

a) indicate its intended scope (part of network or vehicles;
subsystem or part of subsystem);

b) lay down essential requirements for each subsystem
concerned and its interfaces vis-à-vis other subsystems;

c) establish the functional and technical specifications to
be met by the subsystem and its interfaces vis-à-vis other
subsystems. If need be, these specifications may vary
according to the use of the subsystem, for example according
to the categories of line, hub and/or vehicles;

d) determine the elements of construction or interoperability
constituents and interfaces which must be covered by
technical standards, which are necessary to achieve
interoperability within the rail system;

e) state, in each case under consideration, which procedures
are to be used in order to assess the conformity with the
provisions of the UTP. These procedures shall be based on the
assessment modules defined in a general UTP referred to in
§ 8;

f)  indicate the strategy for implementing the UTP. In
particular, it is necessary to specify the stages to be
completed in order to make a gradual transition from the
existing situation to the final situation in which compliance
with the UTP shall be the norm; for each stage, appropriate
transitional provisions shall be included and

g) indicate, for the staff concerned, the professional
qualifications and health and safety conditions at work
required for the operation and maintenance of the subsystem
concerned, as well as for the implementation of the UTP.

§ 5 Each UTP shall be drawn up on the basis of an examination
of an existing subsystem and indicate one or more target
subsystems that may be obtained gradually within a reasonable
time scale. Accordingly, the gradual adoption of the UTP and
compliance therewith will help gradually to achieve the
interoperability of the rail system.

§ 6 The UTP shall retain, in an appropriate manner, the
compatibility of the existing rail system of each Contracting
State. With this objective, provision may be made in each UTP
for “specific cases” covering one or more Contracting States,
with regard to both network and vehicles; special attention
must be given to the loading gauge, the track gauge or space
between the tracks and to vehicles originating from or
destined for third countries. For each specific case, the UTP
shall stipulate the implementing rules of the elements
indicated in § 4 c) to g).

§ 7 If certain technical aspects corresponding to the
essential requirements cannot be explicitly covered in the
UTP, they shall be clearly identified in it as “open
points”.

§ 8 The Committee of Technical Experts may adopt UTP which do
not refer to subsystems, such as general provisions,
essential requirements or assessment modules.

§ 9 The UTP shall have a two column format. Text which
appears in full width without columns is identical to
corresponding texts of the European Union Technical
Specifications for Interoperability (TSI). Text which is
split into two columns is different for the UTP and for the
corresponding TSI or other corresponding European Union
regulations. The left-hand column shows the UTP text (OTIF
regulations), while the right-hand column shows the European
Union TSI text. On the far right the TSI reference is
indicated.

Article 8a

Deficiencies in UTP

§ 1 If it comes to the attention of the Committee of
Technical Experts that an adopted UTP contains errors or
deficiencies including where an adopted UTP does not fully
meet the essential requirements, the Committee shall take the
appropriate measures including:

a) the decision whether the relevant UTP may need to be
amended in accordance with Articles 6 and 8 and

b) recommendations for justified provisional solutions.

§ 2 The Contracting States, regional organisations and
assessing bodies have the obligation to inform the Secretary
General without delay if they discover errors or deficiencies
in a UTP.

Article 9

Declarations

§ 1 Any Contracting State may, within a period of four months
from the day of notification of the decision of the Committee
of Technical Experts by the Secretary General, make a
reasoned declaration notifying him that it will not apply or
will apply only partially, the validated technical standard
or the adopted UTP, so far as it concerns the railway
infrastructure situated on its territory and the traffic on
that infrastructure.

§ 2 The Contracting States which have made a declaration in
accordance with § 1 shall not be taken into account in
determining the number of States which must formulate an
objection in accordance with Article 35 § 4 of the
Convention, in order that a decision of the Committee of
Technical Experts should not enter into force.

§ 3 A State which has made a declaration in accordance with §
1 may withdraw it at any time by notification to the
Secretary General. This withdrawal shall take effect on the
first day of the second month following the notification.

Article 10

Abrogation of Technical Unity

The entry into force of the UTP, adopted by the Committee of
Technical Experts in accordance with Article 6 § 1, in all
the States parties to the 1938 version of the International
Convention on the Technical Unity of Railways, signed at
Berne on 21 October 1882, shall abrogate that convention.

Article 11

Precedence of the UTP

§ 1 With the entry into force of the UTP, adopted by the
Committee of Technical Experts in accordance with Article 6 §
1, the technical standards and the UTP shall take precedence,
in relations between Contracting States, over the provisions
of the 1938 version of the International Convention on the
Technical Unity of Railways, signed at Berne on 21 October
1882.

§ 2 With the entry into force of the UTP, adopted by the
Committee of Technical Experts in accordance with Article 6 §
1, these Uniform Rules as well as the technical standards and
the UTP, shall take precedence, in the Contracting States,
over the technical provisions

a) of the Regulation gover-ning the reciprocal use of
carriages and brake vans in international traffic (RIC),

b) of the Regulation governing the reciprocal use of wagons
in international traffic (RIV).

Article 12

Spécifications techniques nationales

§ 1 Contracting States shall ensure that the Secretary
General is informed of their national technical requirements
which apply to railway vehicles. The Secretary General shall
publish these requirements in the data bank referred to in
Article 13 of the ATMF Uniform Rules. The information shall
be received by the Secretary General within 3 months from the
day when the revised Uniform Rules enter into force. Such a
requirement may stay in force only until it or an analogous
requirement is brought into force through the adoption of
prescriptions according to the Articles above. The
Contracting State may at any time withdraw the temporary
provision and notify this to the Secretary General.

§ 2 When a UTP has been adopted or amended, the Contracting
State shall ensure that the Secretary General is informed -
with justification - of those national technical requirements
mentioned in § 1 which it will still require to be complied
with in order to ensure the technical compatibility between
the vehicles and its network concerned; this includes
national rules applicable to “open points” in the technical
prescriptions and applicable to the specific cases duly
identified in the technical prescription.

The information shall include indication of the “open
point(s)” and/or “specific case(s)” in the UTP to which each
national technical requirement relates. The national
technical requirements shall only remain valid if the
notification is received by the Secretary General within 6
months from the day when the technical prescription in
question or the change to it has entered into force.

§ 3 The information shall include the full text of the
national technical provision in an official language of the
Contracting State as well as the title and a summary in one
of the official OTIF languages.

Article 13

Equivalence table

§ 1 In order to minimise the assessments and thereby the
costs for applying for a technical admission, national
technical requirements in accordance with Article 12 shall be
classified pursuant to the list of parameters and the
principles set out in the Annex to these Uniform Rules. The
classification shall be carried out under the responsibility
of the Committee of Technical Experts. The Contracting States
and the regional organisations shall cooperate with the
Committee of Technical Experts and the Secretary General in
this task.

§ 2 The Committee of Technical Experts may review the Annex
taking account of the experience with the cross-acceptance of
vehicles in the Contracting States.

§ 3 The Committee of Technical Experts shall ensure that a
reference document is drawn up cross-referencing all the
notified national technical requirements. The reference
document shall also indicate the relevant provisions in the
UTP and the corresponding TSI (Article 8 § 9). The reference
document shall be published on the website of the
Organisation and shall be kept up to date.

§ 4 Taking due account of the opinion of the Contracting
States concerned and of the regional organisations involved,
the Committee of Technical Experts may decide to declare the
equivalence in railway safety terms:

a) between national technical requirements of different
Contracting States;

b) between provisions in the UTP and the corresponding TSI;
and

c) between national technical requirements of one or more
Contracting States and provisions in the UTP and/or
provisions in the TSI.

The declared equivalence shall be indicated in an equivalence
table in the reference document mentioned in § 3 above.

Annex

Parameters to be checked in Conjunction with the Technical
Admission of Non-UTP Conform Vehicles and Classification of
the National Technical Requirements

1. List of Parameters

1.1 Documentation générale

General documentation (including description of new, renewed
or upgraded vehicle and its intended use, design, repair,
operation and maintenance information, technical file,
etc.)

1.2 Structure and mechanical parts

Mechanical integrity and interface between vehicles
(including draw and buffer gear, gangways), strength of
vehicle structure and fittings (e.g. seats), loading
capability, passive safety (including interior and exterior
crashworthiness)

1.3 Track interaction and gauging

Mechanical interfaces to the infrastructure (including static
and dynamic behaviour, clearances and fits, gauge, running
gear, etc.)

1.4. Braking equipment

Braking-related items (including wheel-slide protecttion,
braking control, and braking performance in service,
emergency and parking modes)

1.5 Passenger-related items

Passenger facilities and passenger environment (including
passenger windows and doors, requirements for persons with
reduced mobility, etc.)

1.6 Environmental conditions and aerodynamic effects

Impact of the environment on the vehicle and impact of the
vehicle on the environment (including aerodynamic conditions
and both the interface between the vehicle and the trackside
part of the railway system and the interface with the
external environment)

1.7 External warning, marking, functions and software
integrity requirements

External warnings, markings, functions and integrity of
software, e.g. safety-related functions with an impact on
train behaviour including train bus

1.8 Onboard power supply and control systems

Onboard propulsion, power and control systems, plus the
interface of the vehicle with the power supply infrastructure
and all aspects of electromagnetic compatibility

1.9 Staff facilities, interfaces and environment

On-board facilities, interfaces, working conditions and
environment for staff (including drivers’ cabs, driver
machine interface)

1.10 Fire safety and evacuation

1.11 Servicing

Onboard facilities and interfaces for servicing

1.12 Onboard control, command and signalling

All the on-board equipment necessary to ensure safety and to
command and control movements of trains authorised to travel
on the network and its effects on the trackside part of the
railway system

1.13 Specific operational requirements

Specific operational requirements for vehicles (including
degraded mode, vehicle recovery etc.)

1.14 Freight related items

Freight-specific requirements and environment (including
facilities specifically required for dangerous goods)

Explanations and examples in italics above are for
information only and are not definitions of the parameters.

2. Classification of the National Technical Requirements

The national technical requirements relating to the
parameters identified in section 1 shall be attributed to one
of the following three groups. Rules and restrictions of a
strictly local nature are not involved; their verification
involves checks to be put in place by mutual agreement
between the railway undertakings and the infrastructure
managers.

Group A

Group A covers:

– international standards,

– national rules deemed to be equivalent, in railway safety
terms, to national rules of other Member States,

– national rules deemed to be equivalent, in railway safety
terms, to the provisions in the UTP and/or provisions in the
TSI.

Group B

Group B covers all rules that do not fall within the scope of
Group A or Group C, or that it has not yet been possible to
classify in one of these groups.

Group C

Group C covers rules that are strictly necessary and are
associated with technical infrastructure characteristics, in
order to ensure safe and interoperable use in the network
concerned (e.g. the loading gauge).



Enhetliga rättsregler för validering av tekniska standarder
och antagande av enhetliga tekniska föreskrifter för
järnvägsmateriel avsedd att nyttjas i internationell trafik
(APTU, bihang F till fördraget)

Artikel 1

Tillämpningsområde

I dessa enhetliga rättsregler fastställs förfarandet för
validering av tekniska standarder och för antagande av
enhetliga tekniska föreskrifter (UTP) för järnvägsmateriel
avsedd att nyttjas i internationell trafik.

Artikel 2

Definitioner

I dessa enhetliga rättsregler, deras bilaga/-or och UTP,
utöver de termer som definieras i artikel 2 i ATMF avses
med

a) passagerarvagn: ett järnvägsfordon som inte är försett med
egen dragkraft och som är avsett att transportera resande,
vilket inkluderar en resgodsvagn som är avsedd att ingå i ett
tåg som transporterar passagerare;

b) långt framskridet projekt: ett projekt vars
planerings/byggnationsfas har kommit till en punkt där en
ändring i de tekniska specifikationerna inte skulle vara
acceptabel för den involverade deltagande staten. Ett sådant
hinder kan vara av rättslig, kontraktuell, ekonomisk,
finansiell, social eller miljömässig karaktär och måste vara
tillräckligt substanstiell;

c) utbyte inom ramen för underhåll: ersättning av komponenter
med delar av identisk funktion och prestanda inom ramen för
förebyggande underhåll eller reparationer;

d) teknisk föreskrift: en regel som inte är en teknisk
standard, som ingår i UTP, och som rör tillverkning, drift,
underhåll eller säkerhetsaspekter eller som rör ett
förfarande som rör järnvägsmateriel;

e) teknisk standard: en frivillig standard som antagits av
ett erkänt internationellt standardiseringsorgan, i enlighet
med det förfarande som är tilllämpligt för det;

f) dragfordon: ett järnvägsfordon som är försett med egen
dragkraft;

g) godsvagn: ett järnvägsfordon som inte är försett med egen
dragkraft och som är avsett att transportera gods;

Artikel 3

Ändamål

§ 1 Valideringen av tekniska standarder för järnvägsmateriel
och antagandet av UTP för järnvägsmateriel ska ha som ändamål
att

a) underlätta den fria rörligheten för fordon och det fria
nyttjandet av annan järnvägsmateriel i internationell
trafik,

b) bidra till att garantera säkerheten, tillförlitligheten
och tillgängligheten i internationell trafik,

c) ta hänsyn till miljöskyddet och folkhälsan.

§ 2 Vid validering av tekniska standarder eller antagande av
UTP ska endast de som har utarbetats på internationell nivå
beaktas.

§ 3 I den mån det är möjligt

a) bör driftskompatibilitet garanteras i fråga om de tekniska
system och komponenter som är nödvändiga i internationell
trafik;

b) ska tekniska standarder och UTP vara inriktade på
prestanda; i förekommande fall ska de innehålla alternativ.

Artikel 4

Utarbetande av tekniska standarder och UTP

§ 1 Utarbetandet av tekniska standarder avseende
järnvägsmateriel och standardiseringen av produkter och
förfaranden inom industrin ska åligga de erkända nationella
och internationella standardiseringsorganen.

§ 2 Utarbetandet av UTP ska åligga det tekniska
expertutskottet biträtt av lämpliga arbetsgrupper och
generalsekreteraren på grundval av ansökningar som getts in i
enlighet med artikel 6.

Artikel 5

Validering av tekniska standarder

§ 1 Tekniska expertutskottet ska besluta om validering av en
teknisk standard, tillämpning eller specifika delar av den,
enligt det förfarande som anges i artiklarna 16 och 20 samt
artikel 33 § 6 i fördraget. Besluten träder i kraft enligt
artikel 35 §§ 3 och 4 i fördraget.

§ 2 Ansökan om validering av en teknisk standard får inges
av

a) varje deltagande stat

b) varje regional organisation såsom den definieras i artikel
2 x) i ATMF,

c) varje nationellt eller internationellt
standardiseringsorgan som har standardisering inom
järnvägsområdet till uppgift, där artikel 3 § 2 ska beaktas,

d) varje internationell intresseorganisation för vars
medlemmar det av säkerhetsskäl och av ekonomiska skäl i
utövandet av deras verksamhet är absolut nödvändigt att det
finns tekniska standarder avseende järnvägsmateriel.

§ 3 Generalsekreteraren ska publicera referenserna till
validerade tekniska standarder på organisationens hemsida. Så
snart en referens har publicerats ska tillämpningen av denna
tekniska standard presumeras vara i överensstämmelse med den
motsvarande UTP:n.

§ 4 Tillämpningen av en validerad teknisk standard är
frivillig, men en standard eller en del av en sådan kan bli
tvingande genom bestämmelserna i en UTP.

Artikel 6

Antagande av UTP

§ 1 Tekniska expertutskottet ska besluta om antagande av en
UTP eller förslag till ändring i den enligt det förfarande
som anges i artiklarna 16 och 20 samt artikel 33 § 6 i
fördraget. Besluten träder i kraft enligt artikel 35 §§ 3 och
4 i fördraget.

§ 2 Ansökan om antagande av en UTP eller en bestämmelse som
ändrar den får inges av

a) varje deltagande stat,

b) varje regional organisation såsom den definieras i artikel
2 x) i ATMF,

c) varje internationell intresseorganisation för vars
medlemmar det av säkerhetsskäl och av ekonomiska skäl i
utövandet av deras verksamhet är absolut nödvändigt att det
finns UTP avseende järnvägsmateriel.

Artikel 7

Ansökningarnas utformning

De ansökningar som avses i artiklarna 5 och 6 ska inges till
generalsekreteraren och vara ställda till tekniska
expertutskottet på ett av arbetsspråken enligt artikel 1 § 6
i fördraget. Tekniska expertutskottet får avslå ansökan om
det anser att den inte är fullständig, sammanhängande eller
tillräckligt motiverad. Ansökan ska inkludera en utvärdering
av sociala, ekonomiska och miljömässiga konsekvenser.

Artikel 7a

Utvärdering av konsekvenser

§ 1 Tekniska expertutskottet ska fatta sitt beslut efter att
ha övervägt de skäl och den motivering som sökanden
uppgett.
§ 2 Utvärderingen ska precisera den förväntade
effekten på samtliga deltagande stater, operatörer and andra
relevanta inblandade aktörer. Om förslaget har någon effekt
på en annan UTP än den som förslaget avsåg, ska detta
gränssnitt också tas med i beräkningen.

§ 3 Alla inblandade enheter ska delta i utvärderingen genom
att gratis bistå med den nödvändiga data om den inte är
immaterialrättsligt skyddad.

Artikel 8

UTP

§ 1 De antagna UTP:erna ska publiceras på organisationens
hemsida.

§ 2 I princip ska varje delsystem vara underkastat en UTP.
När det är nödvändigt kan ett delsystem täckas av flera
UTP:er och en UTP kan täcka flera delsystem.

§ 2a UTP:n ska tillämpas på ett nytt delsystem. Den ska också
tillämpas på befintliga delsystem vid modernisering eller
ombyggnad. Tillämpningen ska vara i enlighet med
migrationsstrategin i § 4 f).

§ 3 Efter notifieringsförfarandet i enlighet med artikel 35
§§ 3 och 4 i fördraget och åtminstone en månad före
ikraftträdandet ska generalsekreteraren publicera följande på
organisationens hemsida

a) den antagna och notifierade UTP:n,

b) dagen för dess ikraftträdande,

c) listan över deltagande stater där UTP:n är tillämplig,

d) en aktuell lista över UTP:erna och dagen då de trädde i
kraft.

§ 4 I den utsträckning som det är nödvändigt för att uppnå
målet som anges i artikel 3, ska UTP:er som hänför sig till
delsystem åtminstone:

a) ange det tillämpningsområde som avses (del av järnvägsnät
eller fordon, delsystem eller del av delsystem),

b) ange väsentliga krav för det berörda delsystemet och dess
gränssnitt mot andra delsystem,

c) fastställa de funktionella och tekniska specifikationer
som ska följas när det gäller delsystemet och dess gränssnitt
mot andra delsystem. Om det är nödvändigt, kan dessa
specifikationer variera beroende på användningen av
delsystemet, till exempel efter kategori av linjer,
knutpunkter och/eller fordon,

d) bestämma de konstruktionselement eller
driftskompatibilitetskomponenter och gränssnitt som måste
omfattas av tekniska standarder, som är nödvändiga för att
uppnå driftskompatibilitet hos järnvägssystemet,

e) för varje tänkbart fall ange vilka förfaranden som ska
tilllämpas vid bedömning av överensstämmelse med
bestämmelserna i UTP:n. Dessa förfaranden ska baseras på
bedömningsmodulerna i den allmänna UTP som § 8 hänvisar
till.

f) ange strategin för att implementera UTP. I synnerhet är
det nödvändigt att precisera de etapper som ska slutföras för
en stegvis övergång från den nuvarande situationen till den
slutliga situationen, då UTP:erna ska utgöra gällande norm;
för varje etapp ska lämpliga övergångsbestämmelser inkluderas
och

g) ange de yrkeskvalifikationer och hälso- och
säkerhetsvillkor som måste vara uppfyllda för den berörda
personalen för arbetet med drift och underhåll av det
aktuella delsystemet, liksom för implementeringen av UTP:n.

§ 5 Varje UTP ska utarbetas med utgångspunkt i en utredning
av det befintliga delsystemet och ange ett eller flera mål
för delsystemet som kan uppnås successivt under rimlig tid.
Genom att UTP:erna antas stegvis och följs kan
driftskompatibiliteten hos järnvägsnätet uppnås successivt.

§ 6 UTP:n måste på lämpligt sätt bevara kompatibiliten i det
existerande järnvägssystemet i varje deltagande stat. I detta
syfte kan specialfall anges för varje UTP innefattande en
eller flera deltagande stater, med hänsyn till både
infrastruktur och fordon; särskild uppmärksamhet måste ges
lastprofiler, spårvidd eller utrymmet mellan spåren och
fordon som kommer från eller ska till tredje land. För varje
specialfall ska UTP:n ange tilllämpningsföreskrifter avseende
de element som anges § 4 c)–g).

§ 7 Om vissa tekniska aspekter som som hänför sig till
väsentliga krav inte på ett uttryckligt sätt kan behandlas i
en UTP ska de klart anges i UTP:n som ”öppna punkter”.

§ 8 Tekniska expertutskottet får anta UTP:er som inte hänför
sig till delsystem, såsom allmänna bestämmelser, väsentliga
krav eller bedömningsmoduler.

§ 9 UTP:erna ska ha två spalter. Text som står över hela
sidan utan spalter är identisk till motsvarande text i
Europeiska Unionens Tekniska Specifikationer för
Driftskompatibilitet (TSD). Text som är uppdelad i två
spalter är olika för UTP:n och den motsvarande TSD:n eller
någon annan motsvarande förordning från Europeiska Unionens.
Den vänstra spalten visar UTP-texten (OTIF-bestämmelserna),
medan den högra spalten visar Europeiska Unionens TSD-text.
Längst till höger är TSD-referensen angiven.

Artikel 8a

Brister hos UTP

§ 1 Om tekniska expertutskottet får reda på att en antagen
UTP innehåller fel eller ofullständigheter, vilket innefattar
när en antagen UTP inte helt uppfyller de väsentliga kraven,
ska utskottet vidta lämpliga åtgärder, vilket bland annat
innebär att

a) besluta om den aktuella UTP:n kan behöva ändras i enlighet
med artikel 6 och 8 och

b) rekommendera lämpliga provisoriska lösningar.

§ 2 Deltagande stater, regionala organisationer och
granskande organ är skyldiga att utan dröjsmål underrätta
generalsekreteraren om de upptäcker fel eller
ofullständigheter i en UTP.

Artikel 9

Förklaringar

§ 1 Varje deltagande stat kan inom en frist av fyra månader
från den dag då generalsekreteraren informerade om tekniska
expertutskottets beslut avge en motiverad förklaring till
denne om att den inte kommer att tillämpa eller endast delvis
kommer att tilllämpa den validerade tekniska standarden eller
den antagna UTP:n när det gäller den järnvägsinfrastruktur
som är belägen på dess territorium och trafiken på denna
infrastruktur.

§ 2 De deltagande stater som har avgett en förklaring i
enlighet med § 1 ska inte beaktas vid fastställandet av det
antal stater som enligt artikel 35 § 4 i fördraget måste göra
invändning för att ett beslut av tekniska expertutskottet
inte ska träda i kraft.

§ 3 En stat som har avgett en förklaring i enlighet med § 1
får när som helst återta den genom meddelande till
generalsekreteraren. Detta återtagande träder i kraft första
dagen i den andra månaden efter detta meddelande.

Artikel 10

Upphävande av teknisk enhet

Ikraftträdandet av UTP:er som antagits av tekniska
expertutskottet i enlighet med artikel 6 § 1 i alla stater
som är parter i den internationella konventionen om Unité
Technique des chemins de fer (teknisk enhetlighet för
järnvägarna), undertecknad i Bern den 21 oktober 1882, i dess
lydelse från 1938, ska medföra att den konventionen
upphävs.

Artikel 11

UTP:s företräde

§ 1 Efter ikraftträdandet av de UTP:er som antagits av
tekniska expertutskottet i enlighet med artikel 6 § 1, ska de
tekniska standarder och de UTP:er i förbindelserna mellan de
deltagande staterna ges företräde framför bestämmelserna i
den internationella konventionen om Unité Technique des
chemins de fer, undertecknad i Bern den 21 oktober 1882, i
dess lydelse från 1938.

§ 2 Efter ikraftträdandet av de UTP:er som antagits av
tekniska expertutskottet i enlighet med artikel 6 § 1, ska
dessa enhetliga rättsregler samt de tekniska standarder och
UTP:erna, i de deltagande staterna ges företräde framför de
tekniska bestämmelserna i

a) Reglemente om ömsesidig användning av passagerarvagnar och
resgodsvagnar i internationell trafik (RIC),

b) Reglemente om ömsesidig användning av godsvagnar i
internationell trafik (RIV).

Artikel 12

Nationella tekniska krav

§ 1 Deltagande stater ska se till att generalsekreteraren är
informerad om de nationella tekniska krav som tilllämpas på
järnvägsfordon. Generalsekreteraren ska publicera dessa krav
i den databas som artikel 13 i de enhetliga reglerna ATMF
hänvisar till. Informationen ska vara generalsekreteraren
till handa inom 3 månader från den dag de ändrade enhetliga
reglerna träder i kraft. Ett sådant krav får vara i kraft
endast till dess det eller ett motsvarande krav träder i
kraft genom antagandet av föreskrifter i enlighet med
artiklarna ovan. De deltagande staterna får när som helst dra
tillbaka den tillfälliga bestämmelsen och informera
generalsekreteraren om detta.

§ 2 När en UTP har antagits eller ändrats, ska en deltagande
stat se till att generelsekretaren informeras – med en
motivering – om de nationella tekniska krav som omnämns i § 1
som staten fortfarande kommer att kräva ska vara uppfyllda
för att ombesörja den tekniska kompatibiliteten mellan fordon
och infrastruktur; detta innefattar nationella regler som
tillämpas på ”öppna punkter” i de tekniska föreskrifterna och
sådana som tillämpas på de specialfall som anges i den
tekniska föreskriften.

Informationen ska ange vilken ”öppen punkt/-er” och/eller
specialfall UTP:n som varje nationellt tekniskt krav hänför
sig till. De nationella tekniska kraven är endast giltiga om
generalsekreteraren mottagit information om dem inom 6
månader från dag då den aktuella tekniska föreskriften eller
dess ändrade lydelse trädde i kraft.

§ 3 Informationen ska innefatta den fullständiga lydelsen av
den nationella tekniska bestämmelsen på den deltagande
statens officiella språk, liksom dess rubrik och en
sammanfattning på ett av de officiella OTIF-språken.

Artikel 13

Jämförelsetabell

§ 1 För att minimera utvärderingarna och därigenom
kostnaderna för att ansöka om tekniskt godkännande, ska
nationella tekniska krav enligt artikel 12 klassificeras i
enlighet med den lista med parametrar och principer som finns
i bilagan till dessa enhetliga rättsregler. Tekniska
expertutskottet ska ansvara för klassificeringen. Deltagande
stater och regionala organisationer ska samarbeta med
tekniska expertutskottet och generalsekreteraren i utförandet
av denna uppgift.

§ 2 Tekniska expertutskottet får granska bilagan mot bakgrund
av deltagande staters erfarenhet av ömsesidigt godkännande av
fordon.

§ 3 Tekniska expertutskottet ska se till att det skapas ett
referensdokument där alla nationella tekniska krav
korshänvisas. Referensdokumentet ska också innefatta alla
relevanta bestämmelser i UTP:n och den motsvarande TSD:n
(artikel 8 § 9). Referensdokumentet ska publiceras på
organisationens hemsida och vara uppdaterat.

§ 4 Efter att ha tagit vederbörlig hänsyn till de deltagande
staterna och de regionala organisationer som berörs, får
tekniska expertutskottet besluta att tillkännage ekvivalensen
i järnvägssäkerhetstermer:

a) mellan nationella tekniska krav i olika deltagande
stater,

b) mellan bestämmelserna i en UTP och dess motsvarande TSD
och

c) mellan nationella tekniska krav i en eller flera
deltagande stater och bestämmelser i en UTP och/eller
bestämmelser i en TSD.

Den tillkännagivna ekvivalensen ska anges i en
jämförelsetabell i referensdokumentet enligt § 3 ovan.

Bilaga

Parametrar som ska kontrolleras vid tekniskt godkännande av
fordon som inte överensstämmer med UTP och klassificering av
nationella tekniska krav

1. Lista över parametrar

1.1 Allmän dokumentation

Allmän dokumentation (vilket innefattar beskrivningen av nya,
moderniserade och ombyggda fordon och dess avsedda
användning, uppgifter om utformning, reparation, drift och
underhåll, tekniskt underlag etc.)

1.2 Struktur och mekaniska delar

Mekanisk integritet och gränssnitt mellan fordon (inklusive
drag- och stötinrättning, gångar), hur robust fordonets
struktur och dess utrustning är (t.ex. säten), lastkapacitet,
passiv säkerhet (inkluderande interiör och exteriör
krocksäkerhet)

1.3 Fordonsprofiler och samverkan mellan fordon och bana

Mekaniskt gränssnitt mot infrastrukturen (inklusive statiskt
och dynamiskt beteende, fri höjd och anpassning, spårvidd,
växel etc)

1.4 Bromsutrustning

Bromsrelaterade föremål (inklusive fastbromsningsskydd,
bromskontroll, och bromsförmåga vid drift, nödläge och
parkeringsläge)

1.5 Passagerarrelaterade föremål

Passagerarinrättningar och passagerarmiljö (inklusive
passagerarfönster och – dörrar, särskilda anordningar för
personer med begränsad rörlighet etc.)

1.6 Miljövillkor och aerodynamiska effekter

Miljöns inverkan på fordonet och fordonets inverkan på miljön
(inklusive aerodynamiska förhållanden och både gränssnittet
mellan fordonet och den markbaserade delen av
järnvägssystemet och gränssnittet mot den yttre miljön)

1.7 Extern varning, signal och mjukvaruintegritetskrav

Externa varningssignaler, märkningar och
programvaruintegritet, t.ex. säkerhetsrelaterade funktioner
som påverkar tågets beteende, inklusive ”tågbussen”

1.8 Energiförsörjnings- och styrsystem ombord

Ombordbaserade framdrivnings-, energiförsörjnings- och
styrsystem, plus gränssnittet mellan fordonet och
energiförsörjningsinfrastrukturen och alla aspekter av
elektromagnetisk kompatibilitet

1.9 Utrustning, gränssnitt och miljöer som berör personal

Utrustning, gränssnitt, arbetsförhållanden och miljöer som
berör personal ombord på fordonet (inklusive förarhytter,
gränssnitt mellan förare och maskin)

1.10 Brandsäkerhet och evakuering

1.11 Underhåll

Ombordbaserade utrustningar och gränssnitt för underhåll

1.12 Fordonsbaserad trafikstyrning och signalering

All ombordutrustning som krävs för att garantera säkerheten
och för att styra och kontrollera trafiken med tåg som har
tillstånd att trafikera nätet och dess inverkan på den
markbaserade delen av järnvägssystemet.

1.13 Specifika driftskrav

Specifika driftskrav för fordon (inklusive vid
trafikstörning, bärgning av fordon etc.)

1.14 Godsrelaterade komponenter

Godsspecifika krav och miljökrav (inklusive anordningar som
specifikt krävs för farligt gods)

Förklaringarna och exemplen i kursivt ovan är enbart tänkta
som information och inte som definitioner av parametrarna.

2. Klassificering av nationella tekniska krav

De nationella tekniska kraven som hänför sig till
parametrarna som anges i sektion 1, ska höra till en av
följande tre grupper. Regler och begränsningar som enbart är
lokala berörs inte; deras verifikation förutsätter att
kontroller installeras genom ett ömsesidigt avtal mellan
järnvägsföretag och infrastrukturförvaltare.

Grupp A

Grupp A innefattar:

– internationella standarder,

– nationella regler som bedöms som likvärdiga, i
järnvägssäkerhetshänseende, med nationella regler i andra
medlemsstater,

– nationella regler som bedöms som likvärdiga i
järnvägssäkerhetshänseende med bestämmelserna i UTP och/eller
TSD.

Grupp B

Grupp B innefattar alla regler som inte faller inom grupp A:s
eller grupp C:s tillämpningsområde, eller som inte ännu har
varit möjliga att klassificera i någon av dessa grupper.

Grupp C

Grupp C innefattar regler som är absolut nödvändiga och som
är förenade med tekniska kännetecken för infrastrukturen, för
att garantera säkerhet och driftskompatibilitet i det berörda
järnvägsnätet (t.ex. lastprofiler).
Förordning (2015:356).


Övergångsbestämmelser

2004:526

1. Denna förordning träder i kraft den 1 juli 2004.

2. Genom förordningen upphävs

a) förordningen (1996:734) om statens spåranläggningar,

b) förordningen (1997:757) om tilldelning av spårkapacitet,

c) förordningen (1998:1827) om avgifter för trafik på statens
spåranläggningar m.m., och

d) förordningen (2000:1339) om järnvägssystem för
höghastighetståg.

3. Ett beslut enligt 11, 12 eller 15 § förordningen om statens
spåranläggningar som regeringen meddelat före ikraftträdandet
gäller som ett beslut enligt de nya föreskrifterna.

4. Ett beslut enligt 14 § första stycket förordningen om
statens spåranläggningar som Tågtrafikledningen meddelat före
ikraftträdandet gäller som ett regeringens beslut enligt de nya
föreskrifterna och ett beslut enligt 14 § andra stycket i samma
förordning gäller som ett Banverkets beslut enligt de nya
föreskrifterna.

5. Ett beslut enligt 14 § andra stycket förordningen om statens
spåranläggningar som Tågtrafikledningen meddelat före
ikraftträdandet gäller som ett Banverkets beslut enligt de nya
föreskrifterna.

6. Järnvägsstyrelsen får meddela föreskrifter om när
bestämmelserna om beskrivning av järnvägsnät och
tilldelningsförfarande i 6 kap. järnvägslagen (2004:519) och 5
kap. denna förordning samt bestämmelserna om avgifter i 7 kap.
järnvägslagen skall tillämpas första gången. Till dess skall
bestämmelserna i förordningen om statens spåranläggningar,
förordningen om tilldelning av spårkapacitet och förordningen
om avgifter för trafik på statens spåranläggningar m.m.
tillämpas.
7. Vid prövningen av mål och ärenden enligt förordningen om
statens spåranläggningar, förordningen om tilldelning av
spårkapacitet, förordningen om avgifter för trafik på statens
spåranläggningar m.m., och förordningen om järnvägssystem för
höghastighetståg som anhängiggjorts före ikraftträdandet
tillämpas äldre bestämmelser.

2007:121

Denna förordning träder i kraft den 30 april 2007.
Bestämmelserna skall dock tillämpas för tid från och med den 1
april 2007.

2007:453

1. Denna förordning träder i kraft den 1 juli 2007.

2. Vid prövning av mål eller ärenden som har anhängiggjorts
före ikraftträdandet tillämpas äldre bestämmelser.

2010:288
Denna förordning träder i kraft den 5 maj 2010. Den nya
bestämmelsen ska dock tillämpas för tid från och med den 22
april 2010.

2011:1117

1. Denna förordning träder i kraft den 1 januari 2012 i fråga
om 4 kap. 3 §, 6 kap. 1 a, 3-7, 8 b §§ och i övrigt den 1
december 2011.

2. Äldre föreskrifter gäller för prövning av mål eller ärenden
som har inletts före ikraftträdandet.

3. Transportstyrelsen får meddela föreskrifter om när
järnvägsfordon som den 1 december 2011 redan är tagna i bruk,
senast ska ha tilldelats en underhållsansvarig enhet enligt 2
kap. 23 § järnvägslagen (2004:519).

2015:361

1. Denna förordning träder i kraft den 1 juli 2015.

2. Äldre föreskrifter gäller för mål eller ärenden som
inletts före ikraftträdandet.

2019:262

1. Denna förordning träder i kraft den 17 juni 2019.

2. Äldre bestämmelser gäller för prövning av ärenden som har 
inletts före ikraftträdandet.