Lag (1928:281) om Allmänna arvsfonden 

1 § Den egendom, som i arv tillfaller allmänna arvsfonden, så ock 
egendom, som må tillfalla fonden genom gåva eller testamente, skall utan 
sammanblandning med andra medel förvaltas av kammarkollegiet såsom en 
särskild fond för främjande av vård och fostran av barn och ungdom samt 
omsorg om handikappade. 

Av medel, som under ett räkenskapsår influtit, skall vid årets utgång en 
tiondel läggas till fonden. Återstoden skall jämte årets avkastning från 
och med nästföljande år vara tillgänglig för utdelning. 

Ur fonden betalas kammarkollegiets kostnader för fondens förvaltning och 
fullgörandet av kollegiets övriga uppgifter enligt denna lag med belopp 
som regeringen bestämmer. */k/ Lag (1984:383) */-k/. 

2 § Understöd ur fonden utdelas av regeringen eller den myndighet 
regeringen bestämmer. 

Ej må understöd lämnas för åtgärd, vars bekostande åligger stat eller 
kommun. 

Tillgängliga medel mål, såvitt omständigheterna därtill föranleda, 
läggas till fonden. Lag (1978:239).  


3 § Fondens rätt till egendom, som i 1 § sägs, skall bevakas av 
kammarkollegiet; och äge kollegiet tala och svara i mål, som röra 
fonden. Lag (1972:640). 

4 § Testamente till annan än fonden må å dess vägnar godkännas av 
kammarkollegiet, om anledning till klander ej föreligger. Testamente, 
som kan antagas vara ett riktigt uttryck för arvlåtarens yttersta vilja, 
må godkännas även om anledning till klander föreligger. Lag (1989:309).

5 § Arv, som har tillfallit fonden, får helt eller delvis avstås till 
annan, om det med hänsyn till uttalanden av arvlåtaren eller andra 
särskilda omständigheter kan anses överensstämma med arvlåtarens 
yttersta vilja. Även i annat fall får arv avstås till arvlåtarens 
släkting eller annan person som har stått arvlåtaren nära, om det kan 
anses billigt. Arv som utgörs av egendom, vilken är av väsentlig 
betydelse från kulturhistorisk synpunkt eller från natur- eller 
kulturvårdssynpunkt, får avstås till juridisk person som har särskilda 
förutsättningar att ta hand om egendomen på lämpligt sätt. 

Beslut om avstående av arv fattas av regeringen eller, efter regeringens 
bemyndigande, av kammarkollegiet. Utan riksdagens tillstånd får beslut 
ej fattas om att till någon avstå egendom till ett värde som överstiger 
800 000 kronor. 

Vill någon att arv som tillfallit fonden skall helt eller delvis avstås, 
skall han inge sin ansökan till länsstyrelsen i det län där den döde 
senast haft sitt hemvist. Det åligger länsstyrelsen att genast 
underrätta kammarkollegiet om ansökningen samt, efter verkställd 
utredning, till kollegiet insända handlingarna i ärendet jämte eget 
utlåtande. Kollegiet har att, jämte eget yttrande, insända handlingarna 
till regeringen, om icke kollegiet äger besluta i ärendet. Lag 
(1984:383). 

6 § Är villkor fästat vid testamente eller gåva till fonden, ankomme å 
regeringen att besluta, huvuvida testamentet eller gåvan skall mottagas. 
Lag (1978:239). 

7 § Finnes, då dödsfall inträffar, ej annan arvinge än fonden eller är 
fonden universell testamentstagare, skall det hos rätten anmälas av den, 
som har boet i sin vård, och nämne rätten, när sådan anmälan sker eller 
förhållanden eljest varder kunnigt, god man att vid boutredningen 
företräda fonden. God man skall ej förordnas, om fonden uteslutits från 
arv genom testamente och anledning till klander mot testamentet ej kan 
antagas föreligga. Ej heller skall god man förordnas, om boet utvisar 
brist och god man icke behövs för att taga vård om boets tillgångar. 

Prövas god man ej vara lämplig för uppdraget, varde han av rätten 
entledigad. 

Det åligger kammarkollegiet att övervaka, att gode mannen behörigen 
fullgör sina skyldigheter. Lag (1972:640). 

8 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer beslutar om 
försäljning av fast egendom eller tomträtt som har tillfallit fonden. 
Annan lös egendom än tomträtt skall gode mannen försälja på offentlig 
auktion, om inte kammarkollegiet medger annat. Fordringar får försäljas 
endast i den mån de inte kan drivas in. 

För att driva in en fordran som har tillfallit fonden får gode mannen 
väcka och utföra talan utan bemyndigande av kammarkollegiet.

Om särskilda föreskrifter har lämnats genom ett testamente, skall de 
tillämpas. Lag (1991:367).

9 § Om god man skall i tillämpliga delar gälla vad om syssloman är 
stadgat. Lag (1933:318). 

10 § Har egendom, vilken ej utgöres av penningar, såsom legat eller gåva 
tillfallit fonden, skall lämplig person förordnas att omhändertaga och 
försälja egendomen, och skall vad i 7-9 §§ är stadgat äga motsvarande 
tillämpning. Lag (1933:318). 

11 § Har egendom i dödsbo, vilken förvaltas av god man enligt 11 kap. 3 
§ föräldrabalken, efter preskription av rätt att ta arv eller testamente 
eller annars tillfallit fonden, är denne skyldig att fullgöra vad som 
enligt 8 § första stycket åligger en god man som där avses. Lag 
(1988:1256).

12 § Fonden tillkommande medel skola överlämnas till kammarkollegiet. 
Redovisning som efter utredning av dödsbo eller eljest skall avgivas för 
förvaltning av egendom vilken tillkommer fonden, mottages och granskas 
av kollegiet. Lag (1972:640). 

13 § Kammarkollegiets beslut i frågor om avstående av egendom som har 
tillfallit fonden får överklagas till regeringen. I övrigt får 
kammarkollegiets beslut enligt denna lag inte överklagas. Lag 
(1987:1071).

14 § Vad som sägs om egendom som har tillfallit fonden genom arv gäller 
också egendom som har tillfallit fonden enligt 1 kap. 11 § lagen 
(1937:81) om internationella rättsförhållanden rörande dödsbo. Lag 
(1987:1071).

Övergångsbestämmelser

1987:1071

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1988. I fråga om överklagande av 
beslut som har meddelats före ikraftträdandet gäller dock äldre 
bestämmelser.

1989:309

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1989. Har tiden för bevakning av ett 
testamente löpt ut före ikraftträdandet, gäller äldre bestämmelser.

1991:367

1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 1991.

2. I fråga om försäljningar som har påbörjats före ikraftträdandet 
gäller äldre föreskrifter.