Lag (1974:515) om ersättning vid frihetsinskränkning 

1 § Den som har varit häktad på grund av misstanke om ett eller flera 
brott eller som till följd av sådan misstanke under mer än 24 timmar i 
sträck har varit anhållen, underkastad reseförbud eller 
anmälningsskyldighet, intagen för rättspsykiatrisk undersökning eller 
tagen i förvar genom beslut av befälhavare på fartyg eller luftfartyg 
eller av beskickning eller konsulat har rätt till ersättning av staten, 
om 

1. frikännande dom meddelas, 

2. åtalet avvisas eller avskrivs,

3. förundersökning avslutas utan att åtal väcks eller

4. beslutet om frihetsinskränkning genom avslag på 
häktningsframställning eller efter överprövning, fullföljd av talan 
eller anlitande av särskilt rättsmedel upphävs eller ersätts av beslut 
om mindre ingripande åtgärd eller undanröjs utan förordnande om ny 
handläggning.

Den som på grund av misstanke om flera brott har utsatts för en sådan 
frihetsinskränkning som avses i första stycket har rätt till ersättning 
av staten, om det beträffande något av brotten inträffar en omständighet 
som nämns i första stycket 1--3 och det är uppenbart att 
frihetsinskränkningen inte skulle ha beslutats endast för den övriga 
brottsligheten.

Den som har varit häktad eller under mer än 24 timmar i sträck har varit 
anhållen som misstänkt för ett eller flera brott har också rätt till 
ersättning, om brottet eller något av brotten i domen hänförs till en 
mildare straffbestämmelse och det är uppenbart att frihetsinskränkningen 
vid en sådan bedömning inte skulle ha beslutats. Lag (1991:1146).

1 a § Bestämmelserna i 1 § tillämpas också då någon på grund av svensk 
myndighets efterlysning för brott eller begäran om anhållande eller 
utlämning för brott har utsatts för en motsvarande frihetsinskränkning 
utomlands. Lag (1980:422). 

2 § Den som har undergått fängelse, förvandlingsstraff för böter eller 
utegångsförbud enligt lagen (1986:644) om disciplinförseelser av 
krigsmän, m. m. har rätt till ersättning av staten, om efter fullföljd 
av talan eller anlitande av särskilt rättsmedel frikännande dom meddelas 
eller mindre ingripande påföljd ådöms eller dom eller beslut som legat 
till grund för verkställigheten undanröjs utan förordnande om ny 
handläggning. Detsamma gäller den som efter förordnande av domstol 
enligt 31 kap. 3 § brottsbalken har genomgått rättspsykiatrisk vård. Lag 
(1991:1146).

3 § Den som i annat fall än som anges i 1 eller 2 § till följd av 
beslut vid myndighetsutövning varit berövad friheten har rätt till 
ersättning av staten, om det finnes uppenbart att frihetsberövandet 
var utan grund. 

4 § Rätt till ersättning föreligger ej, om den som har varit utsatt 
för frihetsinskränkningen själv uppsåtligen har föranlett denna. Har 
han sökt undanröja bevis eller på annat sätt försvåra sakens utredning 
eller, i fall som avses i 1 eller 1 a §, sökt undandra sig 
förundersökning eller lagföring, utgår ersättning endast om det finns 
synnerliga skäl. 

Ersättning kan vägras eller sättas ned i den mån det i annat fall med 
hänsyn till omständigheterna är oskäligt att ersättning utgår. 
Ersättning får dock ej vägras eller sättas ned på den grund att 
misstanke om brott kvarstår utan att skuldfrågan är klarlagd. Lag 
(1980:422). 

5 § Ersättning utgår för utgifter, förlorad arbetsförtjänst, intrång i 
näringsverksamhet och lidande. 

Ersättningen får nedsättas efter vad som finnes skäligt, om tiden för 
frihetsinskränkningen har avräknats eller eljest beaktats vid 
fastställande eller verkställighet av brottspåföljd. 

6 § Anspråk på ersättning får ej överlåtas till annan innan 
ersättningen blivit slutligt bestämd. 

7 § Utgår ersättning enligt denna lag och har den 
ersättningsberättigade rätt till skadestånd av annan, inträder staten 
i motsvarande mån i hans rätt. 

Övergångsbestämmelser 

1986:651 

Äldre bestämmelser om ersättning på grund av beslut om förvarsarrest 
och fritidsstraff gäller även efter ikraftträdandet. Vid tillämpningen 
av 1 § första stycket 3 skall därvid med disciplinstraff jämställas 
disciplinpåföljd. 

1991:1146

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1992.

2. Äldre bestämmelser gäller fortfarande i fråga om den som före 
ikraftträdandet varit intagen på en rättspsykiatrisk klinik eller efter 
förordnande av domstol enligt 31 kap. 3 § brottsbalken i dess lydelse 
före den 1 januari 1992 undergått sluten psykiatrisk vård eller vård i 
specialsjukhus för psykiskt utvecklingsstörda.