PierreMesure/open-sfs huggingface dataset:
Lag (1982:1193) om skattereduktion för fackföreningsavgift

1 § Skattereduktion för fackföreningsavgift enligt denna lag medges
fysisk person som har varit bosatt eller vistats här i riket under någon
del av inkomståret. Med inkomstår förstås det kalenderår som närmast har
föregått taxeringsåret.

2 § Underlag för beräkning av skattereduktion är medlemsavgift samt
mätnings- och granskningsavgift som den skattskyldige under inkomståret
har erlagt till arbetstagarorganisation. Med arbetstagarorganisation
förstås sådan organisation som avses i lagen (1976:580) om
medbestämmande i arbetslivet.

Underlaget avrundas nedåt till helt tiotal kronor. Lag (1990:1456).

3 § Skattereduktion för fackföreningsavgift uppgår till 20 procent av
underlaget. Lag (1990:667).

4 § I fråga om skattereduktion för fackföreningsavgift tillämpas 2 § 4
mom. andra och tredje styckena uppbördslagen (1953:272). Skattereduktion
för fackföreningsavgift skall tillgodoräknas den skattskyldige före
skattereduktion enligt 2 § 4 mom. uppbördslagen.

Har skattskyldig under beskattningsåret varit skyldig att erlägga
sjömansskatt och har denna nedsatts enligt 12 § 4 mom. lagen (1958:295)
om sjömansskatt på grund av bestämmelserna i denna lag, skall
reduktionsbeloppet minskas med det belopp varmed nedsättning har skett.
Lag (1990:667).

5 § Skattskyldig som önskar skattereduktion enligt denna lag skall
framställa yrkande därom, innehållande uppgift om personnummer och
erlagd avgift. Yrkandet kan framställas genom den skattskyldiges
arbetstagarorganisation senast den 31 mars taxeringsåret till
riksskatteverket eller, om organisationen vidarebefordrar yrkandet på
medium för automatisk databehandling, senast den 30 april samma år.
Skattskyldig kan även själv senast den 30 september taxeringsåret eller
också därefter, som begäran om rättelse enligt 84 § uppbördslagen
(1953:272), framställa yrkandet hos skattemyndigheten, varvid kvitto på
erlagd avgift skall fogas till ansökningen. Lag (1990:667). erlagd
avgift skall fogas till ansökningen. Lag (1990:390).

Övergångsbestämmelser

1990:390

Denna lag träder i kraft den 30 juni 1990 och tillämpas från och med den
1 januari 1991.

1990:667

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1990 och tillämpas såvitt avser 5 §
första gången vid 1991 års taxering och i övrigt första gången vid 1992
års taxering.

1990:1456

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1991 och tillämpas första gången
vid 1992 års taxering.

1991:1868

Enligt riksdagens beslut föreskrivs att lagen (1982:1193) om
skattereduktion för fackföreningsavgift skall upphöra att gälla vid
utgången av år 1991. Den upphävda lagen gäller dock fortfarande vid 1992
och tidigare års taxeringar.
Lag (1982:1200) om skatt på videobandspelare 

1 § Skatt (videoskatt) skall erläggas till staten enligt denna lag vid
omsättning eller uthyrning inom landet eller vid införsel till landet av
videobandspelare, inbegripet videotuners och videomonitorer med inbyggd
utrustning för inspelning eller återgivning av videosignaler, ur
tulltaxenr 85.21 eller 85.28 tulltaxelagen (1987:1068). Lag (1987:1243).

2 § Skatt utgår med 600 kronor per videobandspelare.

3 § Då en videobandspelare införs till landet av någon som inte är
registrerad som importör enligt 6 § andra stycket, skall skatten
erläggas till tullmyndigheten. I sådana fall gäller tullagen (1987:1065)
i fråga om skatten. Dessutom gäller 9 kap. 4 § lagen (1984:151) om
punktskatter och prisregleringsavgifter. Lag (1987:1243).

4 § Med skattskyldig avses i det följande

1. den som inom landet yrkesmässigt tillverkar videobandspelare,

2. den som har blivit registrerad som importör enligt 6 § andra stycket.


5 § Skattskyldighet för den som är skattskyldig inträder när

1. en videobandspelare levereras till en köpare som inte är registrerad,


2. en videobandspelare första gången hyrs ut,

3. uttag sker av en videobandspelare,

4. den skattskyldige avregistreras.

6 § Tillverkare som avses i 4 § skall vara registrerad som skattskyldig
hos riksskatteverket.

Den som inför videobandspelare till landet för yrkesmässig
återförsäljning eller uthyrning i större omfattning kan efter ansökan
registreras som skattskyldig hos riksskatteverket.

7 § har upphävts genom lag (1984:162).

8 § I deklaration får avdrag göras för skatt på sådana videobandspelare

1. som har förts ut ur landet eller förts till svensk frihamn för annat
ändamål än att användas där,

2. för vilka skattskyldighet enligt denna lag tidigare har inträtt,

3. som har återtagits i samband med återgång av köp,

4. som har sålts med förlust för den skattskyldige, i den mån förlusten
hänför sig till bristande betalning från köparen.

Avdrag enligt första stycket 4 får göras med belopp som svarar mot så
stor del av skatten som förlusten visas utgöra av varans
försäljningspris. Har sådant avdrag gjorts och inflyter därefter
betalning skall redovisning åter lämnas för skatten på den vara som
betalningen avser. Lag (1984:162).

9 § Regler för förfarandet vid beskattningen finns i lagen (1984:151) om
punktskatter och prisregleringsavgifter. Lag (1984:162).

Övergångsbestämmelser

1990:596

Enligt riksdagens beslut föreskrivs att lagen (1982:1200) om skatt
på videobandspelare skall upphöra att gälla vid utgången av år
1992.

Lagen tillämpas fortfarande i fråga om förhållanden som hänför sig
till tiden före den 1 januari 1993.

Efter utgången av juni 1993 skall uppgifter som enligt lagen
ankommit på Riksskatteverket fullgöras av Skattemyndigheten i
Kopparbergs län. Lag (1993:488).
Lag (1982:1201) om skatt på viss  elektrisk kraft 

1 § Skatt skall erläggas till staten enligt denna lag för elektrisk
kraft som inom landet framställs i ett vattenkraftverk med en
installerad generatoreffekt av minst 1 500 kilowatt.

Skatteplikt föreligger inte för elektrisk kraft som framställs i ett
pumpkraftverk.

2 § Regler för förfarandet vid beskattningen finns i lagen (1984:151)
om punktskatter och prisregleringsavgifter. Lag (1984:163).

3 § Den som framställer elektrisk kraft som avses i 1 § (skattepliktig
kraft) är skattskyldig och skall vara registrerad hos
beskattningsmyndigheten. Lag (1993:482).

4 § Skyldighet att erlägga skatt enligt denna lag inträder när kraften
levereras från kraftverket. Lag (1984:997).

5 § Skatten tas ut med sex öre per kilowattimme.

Skatten sätts ned med tre öre per kilowattimme om kraften har
producerats i ett kraftverk som har tagits i drift under åren
1973-1977 och med sex öre per kilowattimme om den har producerats i
ett kraftverk som har tagits i drift senare.

Den skattepliktiga kraften skall mätas vid varje kraftverk.
Lag (1996:689).

6 § Vid beräkning av skatt enligt 5 § skall den producerade kraften i
förekommande fall fördelas på anläggningar som har tagits i drift före
år 1973, under tiden 1973--1977 och efter år 1977 med ledning av den
generatoreffekt som har börjat utnyttjas under var och en av dessa
tidsperioder.

7 § I deklaration får den skattskyldige göra avdrag från den
skattepliktiga kraften med för kraftverk och kalenderår räknat sex
miljoner kilowattimmar minskat med fyrtio procent av skillnaden mellan
medelårsproduktionen av skattepliktig kraft och sex miljoner
kilowattimmar. Avdraget fastställs vid ingången av kalenderåret. Lag
(1984:997).

8 § har upphävts genom lag (1984:163).

9 § Om synnerliga skäl föreligger får regeringen medge nedsättning av
eller befrielse från skatt för kraft som förbrukas i en industriell
verksamhet som drivs av den skattskyldige eller av ett honom
närstående företag.

Övergångsbestämmelser

1995:913

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1996. Äldre föreskrifter
gäller fortfarande i fråga om förhållanden som hänför sig till tiden
före ikraftträdandet.

1996:689

Denna lag träder i kraft den 1 september 1996. Äldre föreskrifter
gäller fortfarande i fråga om förhållanden som hänför sig till tiden
före ikraftträdandet. Under tiden 1 september 1996-30 juni 1997 skall
skatt enligt 5 § dock tas ut med 5 öre per kilowattimme och
nedsättning ske med 2,5 öre om kraften producerats i ett kraftverk
som har tagits i drift under åren 1973-1977 och med 5 öre per
kilowattimme om den producerats i ett kraftverk som har tagits i
drift senare.

1996:1221

Den upphävda lagen tillämpas dock alltjämt i fråga om förhållanden
som hänför sig till tiden före den 1 januari 1997.
Förordning (1982:1239) om skyldighet för  Riksförsäkringsverket att göra åtalsanmälan vid  misstanke om vissa brottsliga förfaranden 

1 § Om riksförsäkringsverket finner anledning till misstanke mot en
arbetsgivare om brott enligt skattebrottslagen (1971:69), skall verket
anmäla detta till åklagaren. Förordning (1990:1275).

2 § Skattemyndigheten skall lämna Riksförsäkringsverket de
upplysningar som kan ha betydelse för anmälningsskyldigheten
enligt 1 §. Förordning (1997:806).
Närradioförordning (1982:1249) 

1 § har upphävts genom förordning (1985:1066). 

2 § Tillstånd att sända närradio enligt närradiolagen (1982:459) 
meddelas av närradionämnden efter ansökan av vederbörande 
sammanslutning. Förordning (1985:1066). 

3 § Ansökan skall innehålla uppgifter om

1. sändare, sändningsområde och önskad sändningstid,

2. den verksamhet som sammanslutningen bedriver och sedan minst ett år 
före ansökningsdagen har bedrivit inom sändningsområdet. Förordning 
(1991:1737).

4 § har upphävts genom förordning (1991:1737).

5 § har upphävts genom förordning (1991:1737).

6 § I beslut om tillstånd att sända närradio skall närradionämnden 
ange över vilken sändare som sändning får äga rum och, om det kan ske 
redan då, när sändning får äga rum. Förordning (1985:1066). 

7 § Närradionämnden fastställer och uppbär avgifter i ärenden om 
närradio enligt föreskrifter som regeringen meddelar. Förordning 
(1985:1066). 

8 § har upphävts genom förordning (1983:611).
Förordning (1982:127) om internationell fiskekontroll 

1 § Denna förordning gäller kontrollen av efterlevnaden av de 
föreskrifter om fiskets vård och bedrivande som betingas av Sveriges 
anslutning till konventionen den 13 september 1973 rörande fisket och 
bevarandet av de levande tillgångarna i Östersjön och Bälten. 

Kontrollen avser området utanför Sveriges sjöterritorium och den svenska 
ekonomiska zonen och sker enligt den plan som återges i bilagan till 
denna förordning. 

Vid tillämpning av planen gäller 3-5 §§. Förordning (1992:1315).

2 § Kontrollen utförs av kustbevakningen och behöriga myndigheter från 
Danmark, Förbundsrepubliken Tyskland, Tyska Demokratiska Republiken, 
Polen, Sovjetunionen och Finland. Förordning (1988:470).

3 § Med bestämmelser (rekommendationer) som gäller för ett fartygs 
flaggstat enligt punkterna 4(III), 5(I) och 5(II) i planen avses i fråga 
om svenska fartyg föreskrifter som fiskeriverket meddelar. Förordning 
(1991:562). 

4 § Med vederbörande myndighet i punkterna 1, 5(I), 11(I) och 12 i 
planen avses för Sveriges del fiskeriverket, i punkt 3 kustbevakningen 
samt i punkt 6 fiskeriverket och kustbevakningen. Utsedd myndighet 
enligt punkterna 1, 5(VIII), 5(IX) och 7(I) är i fråga om svenska fartyg 
kustbevakningen.  Förordning (1991:562).

5 § Om ett svenskt fartyg vid kontroll enligt planen konstateras ha 
överträtt någon bestämmelse som gäller i förhållande till Sverige, 
skall befälhavaren senast två timmar före återkomsten till svensk hamn 
anmäla sig till närmaste sambandscentral hos kustbevakningen. Förordning 
(1988:470). 

6 § Föreskrifterna om ansvar i 35 a § lagen (1950:596) om rätt till 
fiske gäller i fråga om 

1. den som uppsåtligen försöker hindra kontroll som utförs av svensk 
myndighet, om inte gärningen är belagd med straff i brottsbalken och 

2. befälhavare som vid kontroll av svensk myndighet uppsåtligen 
underlåter att underlätta bordning eller kontrollens genomförande i 
övrigt. 

Föreskrifterna om ansvar i 35 b § lagen om rätt till fiske gäller i 
fråga om den som på samma sätt försöker hindra eller underlåter att 
underlätta kontroll som utförs av utländsk myndighet enligt denna 
förordning. 

Befälhavare som uppsåtligen eller av oaktsamhet åsidosätter 
anmälningsskyldigheten enligt 5 § döms till böter. 

7 § Föreskrifterna om förverkande i 36 § lagen (1950:596) om rätt till 
fiske gäller i fråga om fisk som har fångats eller på annat sätt har 
hanterats i strid med sådana föreskrifter som avses i 1 §. Detsamma 
gäller i fråga om fiskeredskap som har använts som hjälpmedel vid brott 
mot sådana föreskrifter. 

Bestämmelserna i 43-46 §§ fiskeriförordningen (1982:126) gäller i fråga 
om fisk och fiskeredskap som avses i första stycket.
Förordning (1982:1273) om statsbidrag till energibesparande åtgärder i bostadshus m.m.

1 § Bidrag av statsmedel lämnas enligt denna förordning för sådana
åtgärder som anges i första stycket 3 förordningen (1983:1112) om
statliga energisparbidrag för vissa åtgärder i bostadshus. Förordning
(1983:1113).

2 § Bidrag lämnas under förutsättning att

1. ombyggnaden i huvudsak avslutas senast den 30 juni 1984,

2. ombyggnaden utförs av arbetstagare som anvisas eller godkänns av
den offentliga arbetsförmedlingen.

Första stycket 1 gäller inte för ombyggnader av hus i Norrbottens län.
Bidrag lämnas i sådana fall under förutsättning att ombyggnaden
påbörjas före utgången av år 1985. Förordning (1983:502).

3 § Bidrag lämnas med 15 procent av den godkända kostnaden för
åtgärderna. Bidrag lämnas dock inte för kostnader som avser nytt
fasadskikt.

Om bidrag för en åtgärd lämnas enligt både denna förordning och
förordningen (1983:1112) om statliga energisparbidrag för vissa
åtgärder i bostadshus får det sammanlagda bidraget inte överstiga 30
procent av den godkända kostnaden. Förordning (1983:1113).

4 § Länsbostadsnämnden beslutar om bidrag och om utbetalning av
bidrag. Bostadsstyrelsen sköter utbetalningen.

Enligt förordningen (1983:80) om försöksverksamhet med kommunal
beslutanderätt i fråga om statligt stöd för energibesparande åtgärder
skall kommunens förmedlingsorgan i vissa fall besluta om bidrag.
Förordning (1983:81).

5 § Länsbostadsnämndens beslut i frågor som avses i denna förordning
får överklagas hos bostadsstyrelsen genom besvär.

Bostadsstyrelsens beslut får överklagas hos regeringen genom besvär
endast om beslutet är förenat med ett beslut om räntebidrag enligt
förordningen (1983:974) om statligt räntestöd vid förbättring av
bostadshus.

Besvär över ett beslut om räntebidrag, som är förenat med bidrag
enligt denna förordning, eller besvär över beslutet om bidrag skall
anses innefatta besvär över båda besluten, om det är till fördel för
klaganden. Förordning (1983:1113).

6 § Föreskrifter för tillämpningen av 2 § denna förordning meddelas av
bostadsstyrelsen. I fråga om föreskrifter till 2 § 2 skall styrelsen
samråda med arbetsmarknadsstyrelsen.

Övergångsbestämmelser

1983:1113

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1984. Bidrag enligt
förordningen får lämnas för åtgärder som har påbörjats efter den 31
oktober 1983.

Är beslut om bidrag förenat med beslut om bostadslån enligt
bostadsfinansieringsförordningen (1974:946), tillämpas 5 § i sin äldre
lydelse.

1991:1929

De upphävda förordningarna gäller fortfarande i fråga om lån eller
bidrag som har beviljats enligt förordningarna.
Statistiska centralbyråns kungörelse (1982:1281) om procenttal för ändring av vissa underhållsbidrag 

Statistiska centralbyrån förordnar att de underhållsbidrag som avses i 
lagen (1966:680) om ändring av vissa underhållsbidrag skall höjas från 
och med den 1 februari 1983 med sex procent för underhållsbidrag till 
eget eller annans barn och med åtta procent för underhållsbidrag till 
make, förutvarande make, fader eller moder. 

Höjningarna gäller inte underhållsbidrag till barn, make eller 
förutvarande make som har bestämts under november 1982 eller senare. 
Höjningarna gäller inte heller underhållsbidrag till fader eller moder 
som har bestämts efter utgången av juni 1979. 

Bidrag, vars belopp efter höjningen slutar på öretal, utgår enligt lagen 
om ändring av vissa underhållsbidrag med närmast lägre krontal.
Försäkringsinspektionens Kungörelse (1982:1284) om ändring av vissa skadelivräntor

Försäkringsinspektionen får meddela att nedan berörda livräntor fr. o.m.
den 1 februari 1983 skall ökas enligt följande:

1. Livräntor föranledda av händelser, inträffade före utgången av år
1973.

1.1 Trafiklivränta ökas med ytterligare indextillägg, utgörande 12 %
(jfr SFS 1973: 216 och 217).

1.2 Skadelivränta som utgår av statsmedel ökas med ytterligare
indextillägg, utgörande 12 % (jfr SFS 1973:218).

1.3 Annan ansvarslivränta -- än trafiklivränta och statlig skadelivränta
-- ökas med ytterligare indextillägg, utgörande 5 % (jfr SFS 1973:214).

Under 1.1--1.3 angivna indextillägg skall utgå till livräntor som
fastställts före den 1 februari 1983.

2. Livräntor föranledda av händelser, inträffade efter utgången av år
1973.

2.1 Skadeståndslivränta ökas med 5 %. Ändringen avser alla livräntor
enligt lagen (1973:213) om ändring av skadeståndslivräntor som
fastställts före den 1 februari 1983 samt livräntor enligt lagen som
genom dom fastställts senare, om första domstols dom i målet meddelats
före nämnda dag.

Enligt 9 § trafikskadelagen (1975:1410) äger vad sålunda förordnats
tillämpning även ifråga om trafikskadeersättning i form av livränta.
Förordning (1982:136) om handläggning av  vissa personalfrågor i statlig verksamhet  utmed rikets kuster 

1 § Denna förordning gäller handläggningen av frågor om
personalinskränkningar i verksamhet som bedrivs utmed rikets kuster och
inom skärgårdsområdena av följande statliga myndigheter:

 1. rikspolisstyrelsen,

 2. överbefälhavaren,

 3. kustbevakningen,

 4. postverket,

 5. televerket,

 6. vägverket,

 7. sjöfartsverket,

 8. Sveriges meteorologiska och hydrologiska institut,

 9. fiskeristyrelsen,

10. statens naturvårdsverk,

11. tullverket,

12. domänverket.

I fråga om televerket gäller förordningen endast kustradiopersonalen och
i fråga om vägverket endast personal för färje- och brodrift inom
skärgårdarna. Förordning (1988:460).

2 § Den myndighet som planerar en inskränkning av personal som har
direkt betydelse för tillsyn och övervakning av kusterna skall inhämta
länsstyrelsens yttrande över den planerade åtgärden.

3 § Länsstyrelsen skall bereda myndigheterna tillfälle att yttra sig och
bedöma hur åtgärden påverkar de anspråk på bemanning av kust eller
skärgård som olika samhällsintressen ställer.

4 § Om länsstyrelsen anser att åtgärden inte innebär mera väsentliga
förändringar, skall länsstyrelsen genast avge sitt yttrande till den
myndighet som planerar åtgärden.

I annat fall skall länsstyrelsen skyndsamt utreda följderna av åt
gärden. Länsstyrelsen skall under utredningen bereda landstingskom
munen samt berörda statliga myndigheter, kommuner och organisationer
tillfälle att yttra sig.

5 § Om länsstyrelsen finner att det är angeläget med en fortsatt
bemanning, skall länsstyrelsen i sitt yttrande lämna ett förslag om
organisation, huvudmannaskap samt finansiering och kostnadsfördelning.
Länsstyrelsens yttrande skall tillställas berörda myndigheter.

6 § Den centrala statliga myndighet som inte godtar personalinskränk
ningen eller länsstyrelsens förslag skall genast underrätta den
myndighet som har aktualiserat åtgärden. Om denna myndighet trots
invändningar vill genomföra personalinskränkningen eller förslaget,
skall myndigheten hänskjuta frågan till regeringen för prövning.
Detsamma gäller om regeringens beslut behövs av andra skäl.

7 § I 16 § förordningen (1979:637) om länsplanering finns bestämmelser
om statlig myndighets skyldighet att varje år före utgången av september
månad lämna länsstyrelsen redovisning för den planering inom
myndighetens verksamhetsområde som kan påverka utvecklingen i länet.
Tillkännagivande (1982:156) av uppgift om Riksbankens diskonto

/Har utgått genom SFS 2018:1776./
Regeringen ger till känna att riksbankens diskonto från och med den 12 
mars 1982 är tio procent.
Förordning (1982:170) om anpassning av statsbidrag till daghem m.m. med hänsyn till löneutvecklingen för anställda i offentlig tjänst vid slutavräkning för år 1981 m.m.

Med hänsyn till den genomsnittliga årliga löneutvecklingen för 
anställda i offentlig tjänst skall vid slutavräkning för år 1981 
följande statsbidrag räknas upp med 7,5 procent i förhållande till vad 
som anges i förordningen (1981:251) om anpassning av statsbidrag till 
daghem m.m. med hänsyn till löneutvecklingen för anställda i offentlig 
tjänst vid slutavräkning för år 1980 m.m., nämligen 

1. statsbidrag till daghem och fritidshem enligt förordningen 
(1976:396) om statsbidrag till daghem och fritidshem, 

2. grundbeloppet till kommunal familjedaghemsverksamhet enligt kun  
görelsen (1968:236) om statsbidrag till kommunal familjedaghems  
verksamhet, samt 

3. statsbidrag till hemspråksträning enligt förordningen (1977:628) om 
statsbidrag till hemspråksträning i förskolan. 

För år 1982 skall före slutlig uppräkning följande statsbidragsbelopp 
gälla 

Daghem                                           21250 kr. 

Fritidshem                                       10625 kr. 

Familjedaghem 

Grundbelopp för barn som vistas minst 7 tim. per dag i 
familjedaghem                                     3800 kr. 

Grundbelopp för barn som vistas mindre än 7 tim. per dag i 
familjedaghem                                    1900 kr. 

Hemspråksträning                                 2875 kr.
Förordning (1982:208) om avgiftsbeläggning av  statliga biluppställningsplatser m.m. 

1 § Biluppställningsplatser som disponeras av statliga myndigheter
skall beläggas med avgift (parkeringsavgift), om inte annat följer av
2 och 3 §§. Befrielse från avgift skall dock ske för sådana
biluppställningsplatser som disponeras av handikappade som enligt
kommunal trafiknämnds beslut befriats från kommunala
parkeringsavgifter. Befrielse från avgift får ske för platser som
reserveras för anställda som enligt myndighets beslut får disponera
egen bil i tjänsten samt för myndighets tjänstebilar. Förordning
(1983:713).

2 § Avgifter och regler för avgiftsuttag vid statliga
biluppställningsplatser skall anpassas till de bestämmelser som har
utfärdats av kommunala myndigheter på orten. Avgifter och regler för
avgiftsuttag skall bestämmas sedan kommunen har beretts tillfälle till
yttrande.

3 § Avstår kommun från yttrande skall avgifterna vid statliga
biluppställningsplatser anpassas till vad de kommunala myndigheterna
på orten har funnit skäligt för platser inom området eller angränsande
områden av likvärdigt slag eller till vad som kan anses skäligt med
hänsyn till avgifter som tas ut inom jämförliga områden i andra
kommuner. Leder en sådan jämförelse till att platserna inte bör
avgiftsbeläggas får undantag från bestämmelsen i 1 § göras.

4 § Om avgiftssättning enligt 2 och 3 §§ medför ett lågt utnyttjande
av tillgängliga biluppställningsplatser och att en alternativ
användning av biluppställningsplatserna därmed beräknas vara
ekonomiskt mer fördelaktig för statsverket skall platserna helt eller
delvis föras över till den alternativa användningen om inte särskilda
skäl talar för att platserna behålls.

5 § Bilvärmeuttag vid statliga biluppställningsplatser skall beläggas
med avgift (bilvärmeavgift) som beräknas täcka kostnaderna för
anordnande och drift av uttagen. Förordning (1983:713).

6 § Besvär får inte anföras över en statlig myndighets beslut att
fastställa storleken av
-- parkeringsavgifter,
 -- bilvärmeavgifter,
 -- kontrollavgifter för parkering i strid mot meddelade förbud
eller villkor.

Detsamma gäller beslut att i övrigt fastställa regler för uttag
av sådana avgifter.

Besvär får inte heller anföras över myndighetens beslut att i ett
enskilt fall debitera kontrollavgift. Förordning (1983:713).
Övergångsbestämmelser

1983:713

Denna förordning träder i kraft den 1 september 1983.

Äldre bestämmelser gäller fortfarande i fråga om besvär över beslut
som har meddelats före ikraftträdandet.
Förordning (1982:219) om allmänna värmesystem 

1 § Statens energimyndighet skall vara tillsynsmyndighet i
frågor som rör allmänna värmesystem. Förordning (1997:884).

2 § I ärenden hos Statens energimyndighet enligt 2 eller 7 §
lagen (1981:1354) om allmänna värmesystem skall sökanden
ersätta energimyndighetens kostnader för ärendets handläggning.
Förordning (1997:884).

3 § Sådan ersättning som anges i 2 § skall utgå med ett visst belopp per
timme nedlagt arbete. Det sammanlagda beloppet av denna ersättning och
ersättningen till sakkunniga enligt 36 § första stycket lagen
(1981:1354) om allmänna värmesystem får inte överstiga ett belopp som
motsvarar 50 öre per kilowatt anslutningseffekt men skall dock vara
minst 10 000 kronor.

Med anslutningseffekt avses det behov av värmeeffekt som totalt beräknas
finnas när den planerade anslutningen av fastigheter till värmesystemet
genomförts inom det område som anges i energiverkets beslut. Förordning
(1983:539).

4 § Enerigverkets beslut enligt denna förordning får överklagas hos
regeringen genom besvär. Förordning (1983:539):

5 § Ytterligare föreskrifter om verkställighet av lagen
(1981:1354) om allmänna värmesystem meddelas av
Statens energimyndighet. Förordning (1997:883).
Förordning (1982:24) om anstånd med att lämna deklaration för mervärdeskatt

1 § Den som är redovisningsskyldig för mervärdeskatt kan medges 
anstånd med att lämna deklaration för mervärdeskatt. 

2 § Fråga om anstånd prövas av länsskattemyndigheten i det län där den 
redovisningsskyldige är registrerad enligt 19 § lagen (1968:430) om 
mervärdeskatt. Förordning (1986:1375). 

3 § Ansökan om anstånd för en viss redovisningsperiod skall ha kommit 
in till länsskattemyndigheten senast den dag då deklarationen för 
perioden enligt 22 § lagen (1968:430) om mervärdeskatt senast skall 
lämnas. Förordning (1986:1375). 

4 § Anstånd får medges den som på grund av sjukdom eller annan 
oförvållad omständighet är förhindrad att för en viss 
redovisningsperiod lämna deklaration i rätt tid. 

5 § Anståndstiden får bestämmas till längst ett år från den dag då 
deklarationen för redovisningsperioden enligt 22 § lagen (1968:430) om 
mervärdeskatt senast skulle ha lämnats. 

6 § Har förutsättningarna för ett medgivet anstånd ändrats innan an  
ståndstiden gått ut skall länsskattemyndigheten ompröva frågan om 
anståndet. Förordning (1986:1375). 

7 § Länsskattemyndighetens beslut får överklagas hos riksskatteverket 
genom besvär. Riksskatteverkets beslut får ej överklagas. Förordning 
(1986:1375).
Förordning (1982:250) med instruktion för  besvärsnämnden för högskoleutbildning 

Inledande bestämmelser

1 § Allmänna verksstadgan (1965:600) skall, med undantag av 3 § 3 samt
15 och 16 §§, tillämpas på besvärsnämnden för högskoleutbildning.

Med chefen förstås vid tillämpning av verksstadgan nämndens ordförande.
Förordning (1985:756).

Uppgifter

2 § Nämnden prövar besvär över sådana beslut om antagning till
grundläggande högskoleutbildning som avses i 25 kap. 9 och 9 a §§
högskoleförordningen (1977:263). Förordning (1985:756).

Organisation

3 § Nämnden består av en ordförande och fem andra ledamöter. För
ordföranden skall finnas en ersättare. Ordföranden och dennes ersättare
skall vara lagfarna och erfarna i domarvärv. För övriga ledamöter finns
ersättare till det antal regeringen bestämmer.

Ärendenas handläggning

4 § Nämnden är beslutför när ordföranden och minst tre andra ledamöter
är närvarande.

I arbetsordningen eller genom särskilda beslut får överlämnas åt
ordföranden eller särskilt förordnad föredragande att fatta beslut som
inte innebär att ett överklagat ärende avgörs i sak. Förordning
(1986:1000).

4 a § Ärenden får handläggas vid telefonsammanträden, när nämnden finner
detta lämpligt. Därvid skall så många ledamöter delta, som enligt 4 §
första stycket krävs för att nämnden skall vara beslutför. Förordning
(1986:1000).

5 § Ärendena avgörs efter föredragning, som ankommer på en särskilt
förordnad föredragande.

Ordföranden får överta beredningen och föredragningen av ärenden.

I arbetsordningen eller genom särskilda beslut får medges att ärenden
som handläggs enligt 4 § tredje stycket avgörs utan föredragning.

6 § har upphävts genom förordning (1986:1000).

7 § Nämndens ordförande får begära in förklaringar, upplysningar eller
yttranden i ärenden hos nämnden.

Ordföranden får besluta att den som är särskilt förordnad som
föredragande får vidta sådana åtgärder.

Övriga bestämmelser

8 § Ordföranden och övriga ledamöter samt deras ersättare förordnas av
regeringen för högst tre år.

9 § Det ankommer på personal i utbildningsdepartementet att vara
föredragande och utföra kansligöromål åt nämnden. Föredragande och övrig
personal förordnas av utbildningsdepartementet.

10 § har upphävts genom förordning (1985:756).
Förordning (1982:264) om statsbidrag till  energibesparande åtgärder i byggnader m.m. som  tillhör vissa organisationer och stiftelser 

Inledande bestämmelser

1 § Statligt bidrag enligt denna förordning lämnas i mån av tillgång
på medel för sådana åtgärder som syftar till en bättre hushållning med
energi. Bidrag lämnas dock inte till anläggningar för tillförsel
av energi som används för uppvärmning och beredning av
tappvarmvatten. Förordning (1985:166).

2 § Bidrag lämnas för åtgärder i befintliga byggnader och
anläggningar som tillhör sådana organisationer eller stiftelser
som inte bedriver näringsverksamhet och som till huvudman
inte har kommuner, landstingskommuner, kommunalförbund,
församlingar eller sådana samfälligheter som avses i lagen
(1961:436) om församlingsstyrelse.

Bidrag lämnas dock inte för åtgärder till vilka statligt stöd kan
lämnas i annan ordning. Förordning (1983:1115).

3 § Frågor om bidrag prövas av bostadsstyrelsen.

Förutsättningar för bidrag i vissa fall

4 § Bidrag för förbättring av värmeisoleringen i väggar, fönster och
bjälklag lämnas under förutsättning att värmeoch ventilationssystemet
justeras efter det att isoleringsarbetena har slutförts, så att
systemet fungerar på ett från energisparsynpunkt godtagbart sätt.
Justering behöver dock inte ske om det är uppenbart onödigt.

Bidragets storlek

5 § Bidrag lämnas med högst 35 procent av den kostnad som
bostadsstyrelsen godkänner eller, om den slutliga kostnaden uppgår
till ett lägre belopp, med högst 35 procent av detta belopp. Bidrag
lämnas dock med högst 200000 kr. för varje projekt. Förordning
(1985:166).

Förfarandet i bidragsärenden  m.m.

6 § Ansökningar om bidrag skall ges in till bostadsstyrelsen.

I beslut om  bidrag skall anges bidragets storlek och villkoren för
det.

7 § Bidrag betalas ut av bostadsstyrelsen sedan den åtgärd som avses
med beslutet har utförts och skriftlig uppgift om detta och om den
slutliga kostnaden har lämnats av sökanden.

Övriga föreskrifter

8 § Bostadsstyrelsens beslut i frågor som avses i denna förordning får
överklagas hos regeringen genom besvär.

9 § Föreskrifter för tillämpningen av denna förordning meddelas av bo
stadsstyrelsen.

Övergångsbestämmelser

1985:166

Denna förordning träder i kraft två veckor efter den dag, då
förordningen enligt uppgift på den har utkommit från trycket i Svensk
författningssamling.

Äldre bestämmelser i 1 § skall fortfarande tillämpas i ärenden i vilka
ansökan har kommit in till bostadsstyrelsen före ikraftträdandet.

1987:314

Bestämmelserna i den upphävda förordningen gäller dock fortfarande i
fråga om bidrag som har beviljats men inte utbetalats före den 1 juli
1987.
Lag (1982:268) om Sveriges riksvapen 

1 § Sverige har två riksvapen, stora riksvapnet, som också är 
statschefens personliga vapen, och lilla riksvapnet. Riksvapnen 
används som symboler för den svenska staten. 

Stora riksvapnet bör endast när det finns särskilda skäl användas av 
andra än statschefen, riksdagen, regeringen, departementen, 
utrikesrepresentationen och försvarsmakten. 

Statschefen kan ge andra medlemmar av det kungliga huset tillåtelse 
att som personligt vapen bruka stora riksvapnet med de ändringar och 
tillägg som statschefen bestämmer. 

2 § Stora riksvapnet utgörs av en blå huvudsköld, kvadrerad genom ett 
kors av guld med utböjda armar, samt en hjärtsköld som innehåller det 
kungliga husets dynastivapen. 

Huvudsköldens första och fjärde fält innehåller tre öppna kronor av 
guld, ordnade två över en. Huvudsköldens andra och tredje fält 
innehåller tre ginbalksvis gående strömmar av silver, överlagda med 
ett upprest, med öppen krona krönt lejon av guld med röd tunga samt 
röda tänder och klor. 

Hjärtskölden är kluven. Första fältet innehåller Vasaättens vapen: ett 
i blått, silver och rött styckat fält, belagt med en vase av guld. 
Andra fältet innehåller ätten Bernadottes vapen: i blått fält en ur 
vatten uppskjutande bro med tre valv och två krenelerade torn, allt av 
silver, däröver en örn av guld med vänstervänt huvud och sänkta vingar 
gripande om en åskvigg av guld samt överst Karlavagnens stjärnbild av 
guld. 

Huvudskölden är krönt med en kunglig krona och omges av Serafimer  
ordens insignier. 

Sköldhållare är två tillbakaseende, med kunglig krona krönta lejon med 
kluvna svansar samt röda tungor, tänder och klor. Lejonen står på ett 
postament av guld. 

Det hela omges av en med kunglig krona krönt hermelinsfodrad 
vapenmantel av purpur med frans av guld och uppknuten med tofsprydda 
snören av guld. 

Stora riksvapnet får brukas även utan ordensinsignier, sköldhållare, 
postament eller vapenmantel. 

3 § Lilla riksvapnet består av en med kunglig krona krönt blå sköld 
med tre öppna kronor av guld, ordnade två över en. 

Skölden får omges av Serafimerordens insignier. 

Såsom lilla riksvapnet skall också anses tre öppna kronor av guld, 
ordnade två över en, utan sköld och kunglig krona. 

Myndigheter som använder lilla riksvapnet får till vapnet foga emblem 
som symboliserar deras verksamhet. Innan ett vapen med sådant tillägg 
tas i bruk, bör yttrande inhämtas från statens heraldiska nämnd.
Lag (1982:269) om Sveriges flagga 

1 § Sveriges flagga är blå med ett gult kors. Korset är vinkelrätt
ställt mot flaggans kanter.

2 § Flaggan är tvärskuren eller tretungad.

Den tvärskurna flaggans höjd förhåller sig till dess längd som 10 till
16. På de inre fälten förhåller sig höjden till längden som 4 till 5
och på de yttre som 4 till 9.

Den tretungade flaggans höjd är hälften av dess längd, tungorna
medräknade. De yttre fälten är, bortsett från tungorna, lika stora som
de inre, och fältens höjd förhåller sig till deras längd som 4 till 5.
De yttre tungornas ytterkanter bildar inte vinkel med flaggans över-
eller underkant. Tungorna utgör förlängningar av de yttre fälten och
korsarmen.

Korsarmarnas bredd motsvarar hälften av höjden på vart och ett av
fälten.

3 § Flaggans färg är ljust mellanblå på fälten och guldgul på korset.

Närmare föreskrifter om färgnyanserna meddelas av regeringen eller den
myndighet som regeringen bestämmer.

4 § Statschefen och med dennes tillstånd andra medlemmar av det
kungliga huset får använda tretungad flagga med eller utan stora
eller lilla riksvapnet på ett vitt fält i korsets mitt.

Den tretungade flaggan används som örlogsflagga av
Försvarsmakten och enligt föreskrifter som regeringen bestämmer
av andra myndigheter som bedriver militär verksamhet. När en
sådan flagga är befälstecken, markeras detta genom en särskild
beteckning i övre inre fältet.

I övrigt används den tvärskurna flaggan.

Flaggan får inte i vidare mån än som följer av första och andra
styckena förses med märken, bokstäver eller andra tecken.
Lag (1994:697).
Förordning (1982:270) om allmänna flaggdagar

1 § Allmänna flaggdagar är 

- nyårsdagen, 

- den 28 januari: Kung Carl XVI Gustafs namnsdag, 

- den 12 mars: Kronprinsessan Victorias namnsdag, 

- påskdagen, 

- den 30 april: Kung Carl XVI Gustafs födelsedag, 

- första maj, 

- pingstdagen, 

- den 29 maj: veterandagen, 

- den 6 juni: Sveriges nationaldag och svenska flaggans dag, 

- dag för Sveriges val till Europaparlamentet, 

- midsommardagen, 

- den 14 juli: Kronprinsessan Victorias födelsedag, 

- den 8 augusti: Drottning Silvias namnsdag, 

- dag för val i hela riket till riksdagen, 

- den 24 oktober: FN-dagen, 

- den 6 november: Gustav Adolfsdagen, 

- den 10 december: Nobeldagen,

- den 23 december: Drottning Silvias födelsedag, 

- juldagen.
Förordning (2023:516).
Förordning (1982:29) om avgifter för konsulärt bistånd

1 § Den avgift som ska betalas enligt 14 § lagen (2003:491)
om konsulärt ekonomiskt bistånd är 600 kronor.
Förordning (2009:1041).

2 § Avgift enligt 1 § ska även betalas för följande tjänster 
nämligen 

1. överföring till en utlandsmyndighet av pengar från enskilda 
eller av banktillgodohavanden eller liknande medel,

2. inväxling av checkar eller sedlar,

3. utbetalning för försäkringsföretags räkning. 
Förordning (2011:247).

3 § Beslut om avgift enligt 2 § får inte överklagas.

4 § Föreskrifter för verkställigheten av denna förordning
meddelas av Regeringskansliet. Förordning (1997:11).

2003:561

Denna förordning träder i kraft den 1 september 2003. I fråga
om bistånd som har lämnats enligt lagen (1973:137) om
ekonomiskt bistånd till svenska medborgare i utlandet m.m.
gäller alltjämt 1 § i sin äldre lydelse.
Förordning (1982:290) om ersättning för uppdrag  och andra tjänster som utförs av statens miljömedicinska laboratorium 

1 § Statens miljömedicinska laboratorium skall ta ut ersättning för
uppdrag och andra tjänster som laboratoriet utför.

2 § Ersättning tas ut med ett belopp som motsvarar lön och
lönekostnadspålägg för den eller de tjänstemän som har deltagit i
uppdraget jämte ett tillägg för övriga med verksamheten förenade
kostnader. Detta tillägg utgör 110 procent av lönen och
lönekostnadspålägget.

3 § Om ett uppdrag kräver att särskild utrustning anskaffas eller
utnyttjas eller att laboratoriets djurhus eller verkstäder används skall
kostnaden härför ersättas särskilt.

4 § Gäller uppdraget utbildning skall den ersättning som anges i 2 §
jämkas när det föranleds av att kostnaderna för utbildningslokalerna
avviker från kostnaderna för laboratorielokalerna. Ersättning skall dock
inte tas ut för undervisning, handledning och examination vid
forskarutbildning inom det statliga högskoleväsendet.

5 § Om det finns särskilda skäl får föreståndaren för laboratoriet medge
att en ersättning sätts ned eller helt efterges. Är en sådan fråga av
större ekonomisk vikt skall den dock hänskjutas till socialstyrelsen.
Förordning (1982:314) om utnyttjande av Kustbevakningen inom Försvarsmakten 

1 § Under krig skall personal och materiel ur Kustbevakningen
inom Försvarsmakten användas för övervakning, transporter och
andra uppgifter enligt närmare överenskommelse mellan
Försvarsmakten och Kustbevakningen. Regeringen får föreskriva
att detsamma skall gälla även annars under höjd beredskap.

Fullgörandet av uppgifterna enligt första stycket begränsar inte de
befogenheter som tillkommer personalen vid Kustbevakningen i
egenskap av tjänstemän där. Förordning (1994:710).

2 § Om beredskapen höjs inom försvarsmakten eller när försvarsmakten i andra
fall ingriper mot utländska statsfartyg enligt IKFN-förordningen (1982:756),
skall kustbevakningen samverka med försvarsmakten. Förordning (1988:488).

3 § När 1 § tillämpas ingår chefen för kustbevakningen med erforderlig
personal ur kustbevakningen i högkvarteret. Förordning (1988:488).

4 § När personal och materiel ur Kustbevakningen används för
uppgifter inom Försvarsmakten enligt 1 § skall en
kustbevakningstjänsteman till sin ordinarie uniform bära ett
särskilt militärt tjänstetecken. Kustbevakningens fartyg skall då
föra örlogsflagga och dess flygplan och fordon ha särskild
märkning. Förordning (1994:710).

5 § Försvarsmakten tillhandahåller den särskilda utrustning som behövs för
kustbevakningens verksamhet enligt 1 och 2 §§.

Försvarsmakten svarar för att kustbevakningens personal får den utbildning
som behövs för verksamheten. Förordning (1994:710).

6 § Kostnaderna för kustbevakningens verksamhet enligt 1 § betalas av
försvarsmakten. Om kustbevakningen i övrigt fullgör uppgifter för för-
svarsmakten, regleras kostnaderna genom överenskommelser mellan
Försvarsmakten och kustbevakningen. Förordning (1994:710).

7 § Kustbevakningen skall hålla Försvarsmakten underrättad om sådana
viktigare materielfrågor som har betydelse för Kustbevakningens uppgifter
under höjd beredskap. Förordning (1994:710).

8 § Föreskrifter för verkställigheten av denna förordning meddelas av
Försvarsmakten. Föreskrifterna meddelas i samråd med kustbevakningen.
Förordning (1994:710).
Lag (1982:315) om styrelserepresentation  för samhället i vissa stiftelser 

1 § Staten har rätt att utse en ledamot (offentlig styrelseledamot) 
och en ersättare i styrelsen för sådana allmännyttiga stiftelser som 
har mer än fem miljoner kronor i tillgångar. 

2 § Regeringen beslutar om sådan styrelserepresentation som anges i 1 
§. 

Högst tio stiftelser får samtidigt omfattas av sådan representation. 

3 § Offentliga styrelseledamöter skall särskilt verka för att 
samhällets intressen beaktas i verksamheten. 

4 § Om frågan uppkommer att inrätta offentlig styrelserepresentation i 
en stiftelse, är stiftelsen efter anmodan skyldig att till regeringen 
överlämna en avskrift av stiftelseurkunden, stadgar och andra 
handlingar som bestämmer stiftelsens verksamhet eller visar dess 
ekonomiska ställning. 

Sådan anmodan får förenas med vite. 

5 § Offentliga styrelseledamöter och ersättare utses för den tid som 
regeringen bestämmer. 

6 § Den offentlige styrelseledamoten får närvara och delta i 
överläggningar när ärenden, som senare skall avgöras av styrelsen, 
förbereds av därtill särskilt utsedda styrelseledamöter. 

7 § Det åligger stiftelsen att betala arvode och annan ersättning till 
den offentlige styrelseledamoten och hans eller hennes ersättare.

Om arvode utgår till ledamöter eller ersättare som har utsetts av 
stiftelsen har den offentlige styrelseledamoten eller ersättaren rätt 
till arvode med samma belopp. I annat fall bestämmer stiftelsen arvodet 
särskilt. Arvodet skall i det senare fallet vara lägst 5 000 kronor och 
högst 20 000 kronor om året för ledamot samt lägst 3 000 kronor och 
högst 15 000 kronor om året för ersättare.

Offentliga styrelseledamöter och ersättare har rätt till ersättning för 
nödvändiga kostnader för resor och uppehälle. Lag (1991:427).
Lag (1982:316) med förbud mot könsstympning av kvinnor

1 § Ingrepp i de kvinnliga yttre könsorganen i syfte att stympa
dessa eller åstadkomma andra bestående förändringar av dem
(könsstympning) får inte utföras, oavsett om samtycke har
lämnats till ingreppet eller inte. Lag (1998:407).

2 § Den som bryter mot 1 § döms till fängelse i lägst två och 
högst sex år.

Är brottet med hänsyn till omständigheterna mindre grovt, 
döms till fängelse i högst fyra år.

Är brottet grovt, döms till fängelse i lägst fem och högst 
tio år. Vid bedömningen av om brottet är grovt ska det 
särskilt beaktas om könsstympningen är särskilt omfattande 
eller om gärningen har orsakat livsfara eller allvarlig 
sjukdom eller om gärningsmannen i annat fall har visat 
synnerlig hänsynslöshet.

För försök, förberedelse och stämpling samt för underlåtenhet 
att avslöja eller förhindra brott döms det till ansvar enligt 
23 kap. brottsbalken. Lag (2017:333).

3 § Har upphävts genom lag (2021:1024).
Förordning (1982:321) om tullfrihet eller tullnedsättning för vissa fruktsafter

1 § Tullfrihet eller tullnedsättning åtnjuts enligt denna förordning för
varor som anges i 2 eller 3 § och som vid införsel till Sverige har
ursprung i länder som är anslutna till konventionen angående
upprättandet av Europeiska frihandelssammanslutningen eller
associationsöverenskommelse sluten i enlighet med konventionens
bestämmelser (EFTA-länder).

2 § För saft av äpplen, päron eller blandningar därav, utan tillsats av
socker, ej i detaljhandelsförpackningar, ur tulltaxenr 20.07 B 1,
åtnjuts tullfrihet intill en kvantitet av 4200 ton per år.

3 § För saft av svarta vinbär, utan tillsats av socker, ej i
detaljhandelsförpackningar, ur tulltaxenr 20.07 A, utgår tull med 5 % av
värdet intill en kvantitet av 400 ton per år.

4 § Vid tillämpningen av denna förordning skall en vara anses ha
ursprung i ett EFTA-land, om den uppfyller villkoren i bilaga 2 till
frihandelsförordningen (1977:1194).

Vid fastställande av en varas ursprung skall dock bearbetning eller
behandling av material som ej utgör ''ursprungsvaror'' och vars värde
inte överstiger 60 % av den färdiga varans värde anses ge den färdiga
varan karaktär av ''ursprungsvara'' trots att bearbetningen eller
behandlingen inte medför ändring av tulltaxenummer.

5 § En varas ursprung skall styrkas i enlighet med vad som föreskrivs i
3 § frihandelsförordningen. Ursprunget kan även styrkas med annat intyg,
utfärdat av statlig myndighet eller för ändamålet auktoriserat annat
organ i produktionslandet.

6 § Bestämmelserna i 10 och 11 §§ frihandelsförordningen har motsvarande
tillämpning.

7 § Föreskrifter för verkställigheten av denna förordning meddelas av
statens jordbruksnämnd.
Lag (1982:349) om återvinning av dryckesförpackningar av aluminium 

1 § Denna lag gäller verksamhet som avser att främja återvinning av
dryckesförpackningar av aluminium (aluminiumburkar) genom ett
pantsystem för sådana burkar.

2 § Verksamhet som avses i 1 § får bedrivas endast av den som fått
tillstånd till det av regeringen. Tillstånd skall förenas med de
villkor som behövs från allmän synpunkt.

2 a § Den som yrkesmässigt importerar aluminiumburkar med eller
utan dryck skall anmäla detta till regeringen eller den myndighet
som regeringen bestämmer. Lag (1994:2034).

3 § Regeringen får meddela föreskrifter om avgift vid import av
aluminiumburkar och de andra föreskrifter som kan behövas för att
säkerställa att inhemska och importerade burkar med eller utan dryck
kan konkurrera på lika villkor, när ett pantsystem har inrättats.
Regeringen får överlåta åt en förvaltningsmyndighet att meddela sådana
föreskrifter.

3 a § Har upphävts genom lag (2002:406).

4 § Till böter eller fängelse i högst ett år döms den som
uppsåtligen eller av grov oaktsamhet

1. bryter mot 2 § eller åsidosätter villkor som har meddelats för
tillstånd enligt 2 §,

2. bryter mot 2 a §,

3. bryter mot föreskrifter som har meddelats med stöd av 3 §, eller

4. lämnar oriktig uppgift om förhållanden som är av betydelse i
handling som avges till ledning vid fastställande av avgift.
Förordning (1994:2034).


Övergångsbestämmelser

2002:406

Den upphävda paragrafen skall dock fortfarande tillämpas i fråga om
förhållanden som hänför sig till tiden före den 1 januari 2003.