Lag (2021:890) om skydd för personer som rapporterar om missförhållanden

1 kap. Inledande bestämmelser

Lagens innehåll

1 § Innehållet i denna lag är uppdelat enligt följande:

1 kap. - Inledande bestämmelser 

2 kap. - Skydd i form av ansvarsfrihet

3 kap. - Skydd mot hindrande åtgärder och repressalier

4 kap. - Förutsättningar för att omfattas av skyddet

5 kap. - Interna rapporteringskanaler och förfaranden för 
rapportering och uppföljning

6 kap. - Externa rapporteringskanaler och förfaranden för 
rapportering och uppföljning

7 kap. - Behandling av personuppgifter

8 kap. - Dokumentation, bevarande och rensning av rapporter

9 kap. - Tystnadsplikt

10 kap. - Tillsyn

Lagens tillämpningsområde

2 § Lagen gäller vid rapportering i ett arbetsrelaterat 
sammanhang av information om missförhållanden som det finns 
ett allmänintresse av att de kommer fram. 

Lagen gäller även vid rapportering i ett arbetsrelaterat 
sammanhang av information om missförhållanden som utgörs av 
ett handlande eller en underlåtenhet som  

1. strider mot en direkt tillämplig unionsrättsakt inom 
tillämpningsområdet för Europaparlamentets och rådets 
direktiv (EU) 2019/1937 av den 23 oktober 2019 om skydd för 
personer som rapporterar om överträdelser av unionsrätten, 

2. strider mot lag eller andra föreskrifter som avses i 8 kap. 
regeringsformen och som genomför eller kompletterar en 
unionsrättsakt inom tillämpningsområdet för samma direktiv, 
eller  

3. motverkar målet eller syftet med bestämmelserna i en 
unionsrättsakt inom tillämpningsområdet för samma direktiv.

3 § Lagen gäller inte vid rapportering av 

1. säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter enligt 
säkerhetsskyddslagen (2018:585), eller 

2. information som rör nationell säkerhet i verksamhet hos en 
myndighet inom försvars- och säkerhetsområdet. 

Regeringen kan med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela 
närmare föreskrifter om vilka myndigheter som avses i första 
stycket 2.

Förhållandet till annat skydd

4 § Lagen inskränker inte skydd som gäller enligt annan lag, 
förordning eller på annan grund.

5 § I 1 kap. 1 och 7 §§ tryckfrihetsförordningen och 1 kap. 1 
och 10 §§ yttrandefrihetsgrundlagen finns bestämmelser om rätt 
för var och en att i vissa medier meddela och offentliggöra 
uppgifter i vilket ämne som helst.

Ett avtals ogiltighet

6 § Ett avtal är ogiltigt i den utsträckning som det upphäver 
eller inskränker någons rättigheter enligt denna lag, om inte 
något annat följer av 7 §.

Avvikelser i kollektivavtal

7 § Genom ett kollektivavtal som har slutits eller godkänts av 
en central arbetstagarorganisation får avvikelser göras från 
5 kap. 2-9 §§ om interna rapporteringskanaler och förfaranden 
för rapportering och uppföljning, under förutsättning att 
avtalet inte upphäver eller inskränker någons rättigheter som 
avses i Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2019/1937.

Ord och uttryck i lagen

8 § I denna lag avses med 

1. rapport eller rapportering: muntligt eller skriftligt 
lämnande av information om missförhållanden genom intern 
rapportering, extern rapportering eller offentliggörande, 

2. rapporterande person: den som i ett arbetsrelaterat 
sammanhang har fått del av eller inhämtat information om 
missförhållanden och rapporterar den och som tillhör någon 
eller några av följande personkategorier:

a) arbetstagare,

b) personer som gör en förfrågan om eller söker arbete,

c) personer som söker eller utför volontärarbete,

d) personer som söker eller fullgör praktik,

e) personer som annars står till förfogande för att utföra 
eller utför arbete under en verksamhetsutövares kontroll och 
ledning,

f) egenföretagare som söker eller utför uppdrag,

g) personer som står till förfogande för att ingå eller ingår 
i ett företags förvaltnings-, lednings- eller tillsynsorgan,

h) aktieägare som står till förfogande för att vara eller som 
är verksamma i aktiebolaget, eller

i) personer som har tillhört någon av personkategorierna ovan 
och har fått del av eller inhämtat informationen under tiden i 
verksamheten,

3. verksamhetsutövare: i privat verksamhet en fysisk eller 
juridisk person och i allmän verksamhet en statlig 
förvaltningsmyndighet, domstol eller kommun, och

4. uppföljningsärende: ett ärende som består i att

a) via en intern eller extern rapporteringskanal ta emot en 
rapport och ha kontakt med den rapporterande personen,

b) på något annat sätt inom en myndighet som är skyldig att ha 
externa rapporteringskanaler ta emot en rapport som har varit 
avsedd för rapporteringskanalerna och vidarebefordra den till 
någon som är ansvarig för att ta emot rapporten, 

c) vidta åtgärder för att bedöma riktigheten i de påståenden 
som framställs i rapporten,

d) överlämna uppgifter om de utredda påståendena för fortsatta 
åtgärder, och

e) lämna återkoppling om uppföljningen till den rapporterande 
personen.

2 kap. Skydd i form av ansvarsfrihet

1 § En rapporterande person får inte göras ansvarig för att ha 
åsidosatt tystnadsplikt, under förutsättning att personen vid 
rapporteringen hade skälig anledning att anta att 
rapporteringen av informationen var nödvändig för att avslöja 
det rapporterade missförhållandet.

Ansvarsfriheten enligt första stycket gäller inte vid

1. uppsåtligt åsidosättande av sådan tystnadsplikt som enligt 
offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) inskränker rätten 
att meddela och offentliggöra uppgifter enligt 
tryckfrihetsförordningen eller yttrandefrihetsgrundlagen, 
eller

2. åsidosättande av tystnadsplikt enligt lagen (1971:1078) om 
försvarsuppfinningar.

2 § Ansvarsfriheten enligt 1 § medför inte rätt att lämna ut 
handlingar.

3 § En rapporterande person får inte göras ansvarig för 
överträdelse av bestämmelser som gäller inhämtande av 
information, om personen vid inhämtandet hade skälig anledning 
att anta att inhämtandet var nödvändigt för att avslöja ett 
missförhållande.

4 § Ansvarsfriheten enligt 3 § gäller inte om den 
rapporterande personen genom inhämtandet gör sig skyldig till 
brott. 

3 kap. Skydd mot hindrande åtgärder och repressalier

Förbud att vidta hindrande åtgärder och repressalier

1 § En verksamhetsutövare får inte 

1. hindra eller försöka hindra rapportering, eller

2. på grund av rapportering vidta repressalier mot

a) en rapporterande person,

b) någon hos verksamhetsutövaren som bistår den rapporterande 
personen vid rapporteringen, såsom en förtroendevald eller ett 
skyddsombud,

c) någon hos verksamhetsutövaren som har koppling till den 
rapporterande personen, såsom en anhörig eller kollega, eller

d) en juridisk person som den rapporterande personen äger, 
arbetar för eller på annat sätt har koppling till.

2 § En verksamhetsutövare får inte vidta repressalier på grund 
av att någon vänder sig till sin arbetstagarorganisation för 
samråd i fråga om rapportering. Verksamhetsutövaren får inte 
heller hindra eller försöka hindra sådant samråd. 

Undantag från skyddet vid brott

3 § Den som genom rapporteringen eller inhämtandet av 
information gör sig skyldig till ett brott har inte skydd mot 
repressalier.

Skadestånd

4 § En verksamhetsutövare som bryter mot något av förbuden mot 
hindrande åtgärder eller repressalier ska betala skadestånd 
för den förlust som uppkommer och för den kränkning som 
överträdelsen innebär. 

Om talan förs med anledning av uppsägning eller avskedande 
eller annat förfarande som omfattas av lagen (1982:80) om 
anställningsskydd får ersättning för förlust som avser tid 
efter anställningens upphörande under alla förhållanden 
bestämmas till högst det belopp som anges i 39 § samma lag.

Om det är skäligt, får skadeståndet sättas ned eller helt 
falla bort.

Bevisbörda

5 § Om den som anser sig ha blivit hindrad att rapportera, 
utsatt för försök att hindra rapportering eller utsatt för 
repressalier i strid med denna lag visar omständigheter som 
ger anledning att anta att så är fallet, är det svaranden som 
ska visa att sådana åtgärder inte har vidtagits.

Skiljeavtal

6 § Ett avtal som före tvistens uppkomst har träffats om att 
tvisten ska avgöras av skiljemän utan förbehåll om rätt för 
parterna att klandra skiljedomen får inte göras gällande i 
tvist enligt denna lag.

Rättegången

7 § Mål enligt 1 och 2 §§ ska handläggas enligt lagen 
(1974:371) om rättegången i arbetstvister, även om målet rör

1. en person som gör en förfrågan om eller söker arbete,

2. en person som söker eller utför volontärarbete,

3. en person som söker eller fullgör praktik,

4. en person som annars står till förfogande för att utföra 
eller utför arbete under en verksamhetsutövares kontroll och 
ledning, eller

5. en person som har tillhört någon av personkategorierna ovan 
och har fått del av informationen under tiden i verksamheten.

I sådana mål ska som arbetstagare anses också personer enligt 
första stycket 1-5. Som arbetsgivare ska anses 
verksamhetsutövaren. Detta gäller också när bestämmelserna om 
tvisteförhandling i lagen (1976:580) om medbestämmande i 
arbetslivet tillämpas.

Tidsfrister och preskription

8 § I mål som avses i 7 § ska följande bestämmelser i lagen 
(1976:580) om medbestämmande i arbetslivet tillämpas:

- 64 § om tidsfrist för påkallande av förhandling,

- 65 § om tidsfrist för väckande av talan,

- 66 § om förlängd tidsfrist för den som inte företräds av en 
arbetstagarorganisation, med den skillnaden att den tidsfrist 
som anges i 66 § första stycket första meningen ska vara två 
månader, och

- 68 § om förlorad talerätt på grund av preskription.

Om talan rör ersättning med anledning av ett 
anställningsbeslut som har meddelats av en arbetsgivare med 
offentlig ställning, räknas tidsfristerna enligt första 
stycket från den dag då anställningsbeslutet vann laga kraft.

4 kap. Förutsättningar för att omfattas av skyddet

1 § Skyddet enligt 2 och 3 kap. gäller under förutsättning att

1. missförhållandena förekommer i sådan verksamhet som anges i 
2 §,

2. den rapporterande personen vid tidpunkten för 
rapporteringen hade skälig anledning att anta att 
informationen om missförhållandena var sann enligt 3 §, och

3. rapporteringen sker internt, externt eller genom 
offentliggörande enligt 4-9 §§.

Var missförhållandena förekommer

2 § Skyddet gäller vid rapportering av missförhållanden som 
har uppstått eller som högst sannolikt kommer att uppstå i

1. den verksamhet som den rapporterande personen är, har varit 
eller kan komma att bli verksam i, eller

2. en annan verksamhet som den rapporterande personen är eller 
har varit i kontakt med genom sitt arbete.

Skälig anledning att anta att informationen är sann

3 § Skyddet gäller om den rapporterande personen vid 
tidpunkten för rapporteringen av missförhållandena hade skälig 
anledning att anta att informationen om missförhållandena var 
sann.

Skyddet vid intern rapportering

4 § Skyddet gäller om rapporteringen sker via interna 
rapporteringskanaler enligt 5 kap.

5 § Skyddet gäller också om någon rapporterar internt på annat 
sätt än via interna rapporteringskanaler om 

1. det saknas sådana kanaler eller om de kanaler och 
förfaranden som finns tillgängliga inte uppfyller kraven i 
denna lag, eller

2. rapporteringen sker innan personen har börjat inom 
verksamheten.

Skyddet vid extern rapportering

6 § Skyddet gäller om rapporteringen sker till en myndighet 
via externa rapporteringskanaler enligt 6 kap.

7 § Skyddet gäller också om den rapporterande personen 
rapporterar externt till en myndighet på annat sätt än via 
externa rapporteringskanaler, under förutsättning att personen 

1. först har rapporterat internt i enlighet med denna lag utan 
att

a) mottagaren har vidtagit skäliga uppföljningsåtgärder med 
anledning av rapporteringen, eller

b) mottagaren i skälig utsträckning har lämnat återkoppling om 
uppföljningen inom den tidsfrist som anges i 5 kap. 8 § 3,

2. har skälig anledning att anta att missförhållandet utgör en 
överhängande eller uppenbar fara för liv, hälsa, säkerhet 
eller risk för omfattande skada i miljön eller av annat skäl 
har befogad anledning att rapportera till myndigheten, eller

3. har skälig anledning att anta att en intern rapportering 
skulle innebära en risk för repressalier eller leda till att 
missförhållandet sannolikt inte skulle avhjälpas på ett 
effektivt sätt. 

8 § Skyddet gäller också vid rapportering av missförhållanden 
enligt 1 kap. 2 § andra stycket till någon av EU:s 
institutioner, organ och byråer som har inrättat externa 
rapporteringskanaler och förfaranden för att ta emot rapporter 
om missförhållanden, under förutsättning att den rapporterande 
personen rapporterar i enlighet med de förfaranden som gäller 
för den aktuella rapporteringskanalen.

Skyddet vid offentliggörande

9 § Skyddet gäller vid offentliggörande av information under 
förutsättning att den rapporterande personen

1. har rapporterat externt i enlighet med denna lag utan att

a) mottagaren har vidtagit skäliga uppföljningsåtgärder med 
anledning av rapporteringen, eller

b) mottagaren i skälig utsträckning har lämnat återkoppling om 
uppföljningen inom tre månader från mottagandet av rapporten 
eller, om det finns särskilda skäl, sex månader och den 
rapporterande personen har informerats om skälen att förlänga 
tidsfristen, 

2. har skälig anledning att anta att missförhållandet utgör en 
överhängande eller uppenbar fara för liv, hälsa, säkerhet 
eller risk för omfattande skada i miljön eller av annat skäl 
har befogad anledning att offentliggöra informationen, eller

3. har skälig anledning att anta att en extern rapportering 
skulle innebära en risk för repressalier eller leda till att 
missförhållandet sannolikt inte skulle avhjälpas på ett 
effektivt sätt.

5 kap. Interna rapporteringskanaler och förfaranden för 
rapportering och uppföljning 

Bestämmelsernas förhållande till annan reglering

1 § Om en annan lag eller en förordning som genomför eller 
kompletterar en unionsrättsakt som ingår i del II av bilagan 
till Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2019/1937 
innehåller bestämmelser om tillhandahållande av interna 
rapporteringskanaler och förfaranden för rapportering och 
uppföljning som avviker från bestämmelserna i detta kapitel, 
ska de bestämmelserna tillämpas. 

Bestämmelserna i detta kapitel och i 7-9 kap. ska dock 
komplettera de särskilda föreskrifterna om föreskrifterna 
saknar motsvarande bestämmelser.

Skyldighet att ha kanaler och förfaranden

2 § En verksamhetsutövare som vid ingången av kalenderåret 
hade 50 eller fler arbetstagare är skyldig att ha interna 
rapporteringskanaler och förfaranden för rapportering och 
uppföljning.

Gemensamma kanaler och förfaranden

3 § Verksamhetsutövare som driver privat verksamhet och som 
vid ingången av kalenderåret hade mellan 50 och 249 
arbetstagare får dela interna rapporteringskanaler och 
förfaranden för rapportering och uppföljning med varandra.

De förfaranden som får delas är

1. mottagande av rapporter, och

2. utredning av de förhållanden som har rapporterats, vilket 
dock inte innefattar att ha kontakt med den rapporterande 
personen.

4 § Kommuner får dela interna rapporteringskanaler och 
förfaranden för rapportering och uppföljning med andra 
kommuner samt med kommunala bolag, stiftelser och föreningar 
som också omfattas av skyldigheten att ha kanaler och 
förfaranden. 

Skyldighet att utse behöriga personer eller enheter

5 § En verksamhetsutövare enligt 2 § ska utse oberoende och 
självständiga personer eller enheter som ska vara behöriga 
att på verksamhetsutövarens vägnar

1. ta emot rapporter och ha kontakt med rapporterande 
personer,

2. följa upp det som rapporteras, och

3. lämna återkoppling om uppföljningen till rapporterande 
personer.

De som utses får antingen vara anställda hos 
verksamhetsutövaren eller hos någon som har anlitats för att 
hantera rapporteringskanalerna och förfarandena för 
verksamhetsutövarens räkning.

Dokumentation av kanaler och förfaranden

6 § Verksamhetsutövaren ska skriftligen dokumentera sina 
interna rapporteringskanaler och förfaranden.

Utformning av kanaler och förfaranden

7 § Verksamhetsutövaren ska göra de interna 
rapporteringskanalerna tillgängliga så att följande personer 
som är verksamma hos verksamhetsutövaren kan rapportera om 
missförhållanden som förekommer i verksamhetsutövarens 
verksamhet:

1. arbetstagare,

2. volontärer,

3. praktikanter,

4. personer som annars utför arbete under en 
verksamhetsutövares kontroll och ledning,

5. egenföretagare,

6. personer som ingår i ett företags förvaltnings-, lednings- 
eller tillsynsorgan, om verksamhetsutövaren är ett företag, 
och

7. aktieägare som är verksamma i bolaget, om 
verksamhetsutövaren är ett aktiebolag.

8 § Verksamhetsutövaren ska utforma sina interna 
rapporteringskanaler och förfaranden för rapportering och 
uppföljning så att den rapporterande personen 

1. kan rapportera både skriftligt och muntligt och, om så 
begärs, vid ett fysiskt möte inom en skälig tid,

2. får en bekräftelse på att rapporten är mottagen inom sju 
dagar från mottagandet, om inte den rapporterande personen har 
avsagt sig bekräftelse eller mottagaren har anledning att anta 
att en bekräftelse skulle avslöja personens identitet,

3. får återkoppling i skälig utsträckning om åtgärder som har 
vidtagits vid uppföljning av rapporten och om skälen för dessa 
inom tre månader från bekräftelsen eller, om någon bekräftelse 
inte har lämnats och det inte har berott på den rapporterande 
personen, sju dagar från mottagandet, och

4. i förekommande fall, får information om att en uppgift som 
kan identifiera den rapporterande personen kommer att lämnas 
ut, om inte informationen gör att syftet med uppföljningen 
eller åtgärderna hindras eller försvåras. 

Information som verksamhetsutövaren ska lämna

9 § Verksamhetsutövaren ska lämna tydlig och lättillgänglig 
information om

1. hur rapportering ska göras via de interna 
rapporteringskanalerna,

2. hur rapportering ska göras till behöriga myndigheter via de 
externa rapporteringskanalerna och, i tillämpliga fall, till 
EU:s institutioner, organ eller byråer, och

3. meddelarfrihet och anskaffarfrihet och, i verksamheter där 
det är aktuellt, om efterforskningsförbud och 
repressalieförbud.

Uppgiftsskyldighet i det allmännas verksamhet

10 § Om det vid handläggningen av ett uppföljningsärende hos 
en myndighet bedöms finnas skäl för en annan myndighet eller 
en annan enhet inom myndigheten att vidta fortsatta åtgärder 
med anledning av det som har framkommit i ärendet, ska de 
uppgifter som är nödvändiga för att åtgärden ska kunna vidtas 
lämnas till den andra myndigheten eller enheten.

6 kap. Externa rapporteringskanaler och förfaranden för 
rapportering och uppföljning 

1 § Den myndighet som regeringen utser som behörig myndighet 
inom ett visst ansvarsområde är skyldig att

1. ha externa rapporteringskanaler och förfaranden för 
rapportering och uppföljning, och

2. ta emot, följa upp och lämna återkoppling på rapporter om 
missförhållanden inom ansvarsområdet.

Regeringen kan med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela 
ytterligare föreskrifter om skyldigheter för myndigheter som 
har utsetts som behöriga myndigheter.

7 kap. Behandling av personuppgifter

Bestämmelsernas tillämpningsområde

1 § Bestämmelserna i detta kapitel gäller vid behandling av 
personuppgifter i ett uppföljningsärende. 

Bestämmelserna tillämpas endast på helt eller delvis 
automatiserad behandling av personuppgifter och annan 
behandling av personuppgifter som ingår eller kommer att ingå 
i ett register.

Förhållandet till annan reglering

2 § Bestämmelserna kompletterar Europaparlamentets och rådets 
förordning (EU) 2016/679 av den 27 april 2016 om skydd för 
fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter 
och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande 
av direktiv 95/46/EG (allmän dataskyddsförordning). 

Vid behandling av personuppgifter enligt denna lag gäller 
lagen (2018:218) med kompletterande bestämmelser till EU:s 
dataskyddsförordning och föreskrifter som har meddelats i 
anslutning till den lagen, om inte annat följer av denna lag 
eller föreskrifter som har meddelats i anslutning till denna 
lag.

Ändamålen med behandlingen

3 § Personuppgifter får behandlas bara om behandlingen är 
nödvändig för ett uppföljningsärende. 

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan 
med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela föreskrifter om 
begränsningar av ändamålen och om begränsningar av vilka 
personuppgifter som får behandlas för ett visst ändamål.

4 § Personuppgifter som behandlas för ändamålet i 3 § får 
också behandlas för att fullgöra ett uppgiftslämnande som

1. är nödvändigt för att åtgärder ska kunna vidtas med 
anledning av det som har framkommit i ett ärende,

2. är nödvändigt för att rapporter ska kunna användas som 
bevisning i rättsliga förfaranden, eller

3. sker i överensstämmelse med lag eller förordning.

5 § Personuppgifter som behandlas för ändamålet i 3 § får 
behandlas även för andra ändamål, under förutsättning att 
uppgifterna inte behandlas på ett sätt som är oförenligt med 
det ändamål för vilket uppgifterna samlades in.

Tillgång till personuppgifter

6 § Endast personer som har utsetts som behöriga eller 
personer som arbetar vid enheter som har utsetts som behöriga 
att ta emot, följa upp och lämna återkoppling på rapporter får 
ha tillgång till personuppgifter som behandlas i ett 
uppföljningsärende. Tillgången till personuppgifter ska 
begränsas till vad var och en behöver för att kunna fullgöra 
sina arbetsuppgifter.

Längsta tid som personuppgifter får behandlas

7 § Personuppgifter som uppenbart inte är relevanta för 
handläggningen av en viss rapport får inte samlas in och ska 
raderas snarast möjligt om de har samlats in av misstag.

8 § Personuppgifter i ett uppföljningsärende får inte 
behandlas längre än två år efter det att ärendet avslutades.  

Bestämmelsen i första stycket hindrar inte att en myndighet 
arkiverar och bevarar allmänna handlingar eller att 
arkivmaterial lämnas till en arkivmyndighet. 

8 kap. Dokumentation, bevarande och rensning av rapporter

Dokumentation av muntlig rapportering

1 § Den som är skyldig att ha interna eller externa 
rapporteringskanaler och förfaranden för rapportering och 
uppföljning och tar emot muntliga rapporter ska dokumentera 
rapporteringen genom en inspelning som kan sparas i en 
varaktig och åtkomlig form eller genom ett upprättat 
protokoll. 

Om den muntliga rapporteringen sker på annat sätt än vid ett 
fysiskt möte, får dokumentationsskyldigheten också fullgöras 
genom en utskrift av inspelningen eller på annat lämpligt 
sätt.

2 § För att rapporteringen ska få spelas in krävs att den 
rapporterande personen samtycker till det. 

3 § Den rapporterande personen ska ges tillfälle att 
kontrollera, rätta och genom underskrift godkänna en utskrift 
eller ett protokoll.

Bevarande och rensning av rapporter i privat verksamhet

4 § Den verksamhetsutövare som driver privat verksamhet och är 
skyldig att ha interna rapporteringskanaler och förfaranden 
för rapportering och uppföljning ska bevara skriftliga 
rapporter och dokumentation av muntlig rapportering så länge 
som det är nödvändigt, dock inte längre än två år efter att 
ett uppföljningsärende har avslutats.

Dokumentation och bevarande som fullgörs av någon annan

5 § En verksamhetsutövares dokumentation av muntliga rapporter 
samt bevarande av rapporter enligt 4 § får fullgöras av någon 
som har anlitats för att hantera de interna 
rapporteringskanalerna och förfarandena för rapportering och 
uppföljning för verksamhetsutövarens räkning.

9 kap. Tystnadsplikt

1 § Den som hanterar ett uppföljningsärende får inte 
obehörigen röja en uppgift som kan avslöja identiteten på den 
rapporterande personen eller på någon annan enskild som 
förekommer i ärendet.

2 § I det allmännas verksamhet tillämpas offentlighets- och 
sekretesslagen (2009:400) i stället för 1 §.

10 kap. Tillsyn

1 § Den eller de myndigheter som regeringen utser som 
tillsynsmyndighet ska se till att verksamhetsutövare följer 
lagens bestämmelser om interna rapporteringskanaler och 
förfaranden för rapportering och uppföljning.

En verksamhetsutövares uppgiftsskyldighet

2 § En verksamhetsutövare som är föremål för tillsyn ska på 
begäran av en tillsynsmyndighet lämna de upplysningar och 
handlingar som behövs för tillsynen.

Beslut om förelägganden

3 § En tillsynsmyndighet får besluta de förelägganden som 
behövs för att verksamhetsutövaren ska fullgöra sin 
uppgiftsskyldighet eller för att verksamhetsutövaren ska 
fullgöra de krav som ställs på de interna 
rapporteringskanalerna och förfarandena för rapportering och 
uppföljning.

4 § Ett beslut om föreläggande får förenas med vite.

Överklagande av en tillsynsmyndighets beslut

5 § En tillsynsmyndighets beslut om föreläggande som förenas 
med vite får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Andra 
beslut av tillsynsmyndigheten enligt denna lag får inte 
överklagas.

Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten.


Övergångsbestämmelser

2021:890

1. Denna lag träder i kraft den 17 december 2021.

2. Bestämmelserna i 5 kap. tillämpas första gången

a) den 17 december 2023 för verksamhetsutövare som driver 
privat verksamhet och som har 50 till 249 arbetstagare, och

b) den 17 juli 2022 för övriga verksamhetsutövare.

3. Genom lagen upphävs lagen (2016:749) om särskilt skydd mot 
repressalier för arbetstagare som slår larm om allvarliga 
missförhållanden.

4. Den upphävda lagen gäller dock fortfarande i fråga om 
repressalier som har vidtagits före ikraftträdandet.