Militär rättegångslag (1948:472) 

3 § Såsom militära brottmål anses enligt denna lag:

1. mål om ansvar för sådant av krigsman förövat brott som omförmäles i
något av följande kapitel eller lagrum i brottsbalken, nämligen 16
16 § därest den brottslige vid gärningens begående var iklädd militär
tjänstedräkt, 8, 9, 10, 12 och 13 kap. därest brottet angått
försvarsmakten tillhörig eller för dess behov avsedd egendom, 20 kap.
1-3 §§ samt 21 och 22 kap.;

2. mål om ansvar för annat i brottsbalken omförmält brott som krigsman
förövat med anledning av den förfördelades eller sin egen tjänst vid
försvarsmakten eller ock mot myndighet eller annat organ tillhörande
försvarsmakten;

3. mål om ansvar i andra fall för brott varigenom krigsman åsidosatt
sin tjänsteplikt, dock ej mål om förseelse som avses i 36-39 §§
värnpliktslagen; samt

4. mål om ansvar för brott varigenom någon som ej är krigsman men
innehar tjänst vid försvarsmakten åsidosatt sin tjänsteplikt.

Vad i denna lag stadgas om militära brottmål skall äga motsvarande
tillämpning i fråga om domstols befattning med förundersökning och
användande av tvångsmedel med anledning av brott som är av
beskaffenhet att fråga om ansvar därför skall handläggas som militärt
mål. Lag (1976:512).

8 § Straff må åläggas i disciplinmål allenast om den misstänkte står
under militärt befäl och straffet finnes böra bestämmas till
disciplinstraff.

Den som tillhör hemvärnet eller eljest förbundit sig att såsom
frivillig fullgöra krigstjänst må dock bestraffas i disciplinmål, ändå
att han vid tiden för bestraffningens åläggande ej står under militärt
befäl.

Krigsman, som ej är underkastad ansvar enligt 21 kap. brottsbalken, må
ej åläggas straff i disciplinmål. Lag (1975:671).

9 § För följande i brottsbalken omförmälda brott må, där ej annat
följer av 10 §, straff åläggas i discplinmål:

1. brott som sägs i 16 kap. 16 §, därest den brottslige vid gärningens
begående var iklädd militär tjänstedräkt;

2. brott som avses i 10 kap. 2, 4 eller 7 § eller 12 kap. 2 §, under
förutsättning att fråga är om försvarsmakten tillhörig eller för dess
behov avsedd egendom samt, såvitt angår brott mot någon av nämnda
paragrafer i 10 kap., att egendomen lämnats åt den brottslige för
begagnande;

3. brott som sägs i 21 kap. 18 §, dock ej då fråga är om sådan
förseelse vid manövrering eller navigering av försvarsmaktens fartyg
eller luftfartyg, som någon för dess säkerhet ansvarig krigsman begått
under utövande av befäl å detsamma eller, om fartyget var luftfartyg,
såsom förare därå, samt genom förseelsen skada uppkommit; samt

4. brott varom förmäles i 21 kap. 1, 4, 7-9 eller 11-14 eller 16 §§
eller 22 kap. 4 §. Lag (1976:512).

12 § Bestraffningsrätt i disciplinmål tillkommer nedannämnda
befattningshavare, envar över den personal som står under hans befäl,
nämligen

1. cheferna för försvarsstabens operationsledning och planerings
ledning, militärbefälhavare och chef för militärområdesstab;

2. chefen för armén, chefen för arméstaben, rikshemvärnschefen och
försvarsområdesbefälhavare;

3. chefen för marinen, chefen för marinstaben, chefen för kustflottan,
chef för örlogsbas och chef för kustartilleriförsvar;

4. chefen för flygvapnet, chefen för flygstaben och chefen för första
flygeskadern; samt

5. den som innehar befäl över nu nämnda befattningshavare. Lag
(1983:307).

13 § Befogenhet som i 12 § sägs tillkommer ock, även om det ej följer
redan av nämnda paragraf, följande befattningshavare där de har lägst
överstelöjtnants eller kommendörkaptens tjänstegrad, nämligen

1. garnisonschef och chef för myndighet enligt försvarsmaktens
indelning i fred;

2. chef för luftförsvarssektor, chef för marint bevakningsområde samt
chef för fartygsförband, fartyg eller örlogsdepå;

3. chef för kommendering som ej tillhör visst förband inom
försvarsmakten och chef för avdelning av förband som är varaktigt
förlagd på annan ort än förbandet; samt

4. i de fall regeringen bestämmer annan befattningshavare vid
försvarsmakten.

Har befattningshavare som avses i första stycket 1--4 lägre
tjänstegrad än överstelöjtnant eller kommendörkapten, må
försvarsgrenschefen uppdraga åt annan befattningshavare av lägst sådan
grad att, utan hinder av att denne icke äger befälsrätt över den
personal varom är fråga, utöva bestraffningsrätt över personalen.
Skulle detta med hänsyn till tjänstgöringsförhållandena medföra
avsevärd olägenhet och har den lägre befattningshavaren majors eller
örlogskaptens tjänstegrad, må bestraffningsrätten anförtros åt honom,
om det finnes lämpligen kunna ske.

Befogenhet som avses i andra stycket tillkommer överbefälhavaren i
fråga om befattningshavare över vilken försvarsgrenschef icke har
befälsrätt. Lag (1983:307).

16 § Vad i rättegångsbalken är stadgat om jäv mot domare skall i
tillämpliga delar gälla i fråga om bestraffningsberättigad
befattningshavare.

Är chef å fartyg, som befinner sig i främmande farvatten, av jäv
hindrad att utöva honom tillkommande bestraffningsrätt och finnes ej
där högre bestraffningsberättigad chef må bestraffningsrätten i
stället utövas av närmast lägre å fartyget tjänstgörande förman där
denne är av minst örlogskaptens tjänstegrad. Lag (1983:307).

17 § Regeringen äger, i den mån förhållandena därtill föranleda,
förordna att befattningshavare som har lägst kaptens tjänstegrad skall
under beredskapstillstånd och då riket är i krig äga bestraffningsrätt
i disciplinmål över underlydande personal, ändå att sådan rätt icke
eljest tillkommer honom. Lag (1983:307).

22 § Har bestraffningsberättigad befattningshavare på grund av anmälan
eller eljest erhållit kännedom om brott som avses i 21 §, skall han
genast hänskjuta målet till åklagaren:

1. om straff för brottet ej må åläggas i disciplinmål;

2. om den bestraffningsberättigade enligt 29 § förordnat om den miss
tänktes gripande;

3. om det finnes skäl antaga att straffet ej kommer att stanna vid
disciplinstraff eller böter;

4. om det kan förutses att nöjaktig utredning om brottet ej skall
kunna åstadkommas genom den bestraffningsberättigades försorg;

5. om den bestraffningsberättigade eljest på grund av sakens
beskaffenhet finner synnerliga skäl föreligga att målet handlägges vid
domstol; eller

6. om civil myndighet har att verkställa utredning angående annat
brott, som den misstänkte antages hava begått, och ej genom målets
hänskjutande vållas uppskov, som är till avsevärt men för
krigslydnaden.

Målet skall hänskjutas till åklagare vid den underrätt som är domstol
för avdelningen, enligt den fördelning av uppgifterna mellan olika
åklagare som regeringen bestämt. Är fråga om brott som i utövningen av
tjänsten har begåtts av den som bestrider tjänst som regementschef
eller därmed likställd eller högre tjänst, skall målet hänskjutas till
justitiekanslern eller riksåklagaren.

Om målet icke hänskjutes till åklagare och förundersökning angående
brottet ej ändock inletts av civil myndighet, skall utredning om
brottet ske vid militärförhör. Finnes tillrättavisning var
tillfyllest, gäller vad i 67 § stadgas.

Är saken av mindre vikt, äger bestraffningsberättigad
befattningshavare utan hinder av vad förut i denna paragraf sägs
avskriva målet, om annan målsägande än kronan ej finnes eller
målsäganden förklarar att han icke ämnar föra talan om enskilt anspråk
i anledning av brottet och ej heller eljest påfordrar att målet
handlägges vid domstol samt straff för brottet må åläggas i
disciplinmål. Beslut om avskrivning kan meddelas även om det icke
klarlagts att den misstänkte begått brottet. Lag (1975:671).

24 § Militärförhör skall äga rum så snart ske kan.

Förhöret hålles av bestraffningsberättigad befattningshavare eller den
han i allmänhet eller för visst fall förordnat. Sådant förordnande bör
i första hand lämnas åt bataljonschef eller den som har motsvarande
befattning. Förhörsledaren skall i varje fall ha högre tjänstegrad än
den med vilken förhöret hålles och lägst kompanichefs eller likställd
befattning.

Vid förhöret skall den misstänkte få tillfälle att förklara sig; i
övrigt skall iakttagas vad som erfordras för utredning av brottets
beskaffenhet och prövning av frågan om påföljd för brottet. Där så ske
kan, bör någon av den misstänktes förmän eller med honom jämställda
närvara vid förhöret.

Över förhöret skall föras protokoll. Den som håller förhöret är
avdelning.

Närmare bestämmelser om militärförhör meddelas av regeringen. Lag
(1983:307).

36 § Krigsman som inom område eller utrymme som nyttjas av försvars
makten eller, iklädd militär tjänstedräkt, på allmän plats anträffas
så berusad att han är ur stånd att taga vård om sig eller annars utgör
en fara för sig själv eller annan eller uppträder så att han stör
allmän ordning eller ordningen inom försvarsmakten må enligt förmans
förordnande tagas i förvar. Den omhändertagne må ej hållas i förvar
längre än som betingas av det ändamål som föranlett omhändertagandet.

Krigsman, som enligt första stycket har omhändertagits på grund av
berusning, skall så snart det kan ske underkastas läkarundersökning,
om det behövs med hänsyn till hans tillstånd.

Alkoholhaltiga drycker eller andra berusningsmedel som påträffas hos
den som på grund av berusning har omhändertagits enligt första
stycket, skall fråntagas denne, om ej särskilda skäl talar däremot.
Beslut härom meddelas av den förman som har förordnat om
omhändertagandet. Med egendomen skall förfaras på det sätt som
föreskrives i 3 § lagen (1958:205) om förverkande av alkoholhaltiga
drycker m.m. Belopp som har erhållits vid försäljning av egendomen
tillfaller staten.

Tredje stycket får tillämpas även i fråga om injektionsspruta eller
kanyl som kan användas för insprutning i människokroppen. Lag
(1976:512).

58 § Om egendom som tillhör eller nyttjas av försvarsmakten har gått
förlorad eller blivit skadad och frågan om ersättning till staten
skall handläggas som militärt mål, får ersättningsskyldighet åläggas
av befattningshavare vid försvarsmakten, om den förlust eller skada
som skall ersättas sammanlagt ej överstiger ettusenfemhundra kronor.

Ersättningsskyldighet får åläggas den som, då förlusten eller  skadan
inträffar, är underkastad bestraffningsrätt i disciplinmål eller
annars i egenskap av krigsman är förpliktad att ta vård om den
förlorade eller skadade egendomen. Lag (1981:364).

66 § Rätt att ålägga tillrättavisning enligt 17 § lagen om
disciplinstraff för krigsmän tillkommer de befattningshavare som äga
bestraffningsrätt i disciplinmål, envar i fråga om den personal över
vilken han har sådan rätt.

Tillrättavisningsrätt mot underlydande tillkommer även den som, utan
att äga bestraffningsrätt i disciplinmål, innehar ovan i 13 § första
stycket omförmäld befattning och har lägst kaptens tjänstegrad, så ock
chef för bataljon eller däremot svarande avdelning.

Såvitt angår underlydande som innehar högst furirs tjänstegrad må
tillrättavisning ock åläggas av chef för kompani eller däremot
svarande avdelning, chef för utbildningsanstalt, sekond å fartyg vars
chef innehar lägst kommendörkaptens grad och i de fall regeringen
bestämmer annan befattningshavare vid försvarsmakten. Vad i detta
stycke stadgas skall icke äga tillämpning å hemvärnet. Lag
(1983:307).

79 § Allmän åklagare i militärt brottmål är, om annat
ej stadgas i 15 kap., allmän åklagare vid domstol som har att upptaga
målet. Om fördelning av uppgifterna mellan olika åklagare bestämmer
regeringen. Justitiekanslern eller riksåklagaren är åklagare i mål om
ansvar eller enskilt anspråk på grund av brott som i utövningen av
tjänsten har begåtts av den som bestri
der regementschefs eller därmed likställd eller högre tjänst. Lag
(1975:671).

87 § Utöver vad som annars är föreskrivet om rätt till offentlig
försvarare har en misstänkt som är tagen i förvarsarrest i ett
militärt mål som handläggs av åklagare eller domstol rätt att få sådan
försvarare, om han begär det.

Den som är tilltalad eller misstänkt i sådant mål har rätt att erhålla
nödig ledighet från tjänstgöring vid försvarsmakten för att samråda
med sin försvarare och i övrigt förbereda sin talan. Lag (1983:922)

91 § Domstols dom eller beslut varigenom disciplinstraff
ålagts skall, där domstolen ej annorlunda förordnat,
verkställas utan hinder av att domen eller beslutet ej
vunnit laga kraft.

Dömes någon, då riket är i krig, av hovrätt till fängelse,
må hovrätten, om det finnes vara av synnerlig vikt för
krigslydnadens upprätthållande, förordna att domen skall
verkställas utan hinder av att den ej vunnit laga
kraft. Vad sålunda stadgats om hovrätts dom skall äga
motsvarande tillämpning beträffande slutligt beslut av
hovrätt. Lag (1981:224).

92 § har upphävts genom lag (1980:170).