Lag (1976:19) om internationellt samarbete  rörande lagföring för brott

Lagens tillämpningsområde

1 § Denna lag äger enligt förordnande av regeringen tillämpning i
fråga om överförande av lagföring för brott till eller från stat som
har tillträtt den europeiska konventionen den 15 maj 1972 om över
förande av lagföring i brottmål. I fråga om trafikbrott gäller lagen
dock ej i förhållande till stat som har tillträtt den europeiska
konventionen den 30 november 1964 om straff för vägtrafikbrott.

Överförande av lagföring från Sverige till annan stat

2 § Misstänkes någon för brott enligt svensk lag, får framställning
om överförande av lagföringen till annan stat göras

1. om den misstänkte har hemvist i den andra staten,

2. om den misstänkte är medborgare i den andra staten eller om denna
stat är hans ursprungliga hemland,

3. om den misstänkte undergår eller skall undergå frihetsberövande
påföljd i den andra staten,

4. om lagföring för samma eller annat brott har inletts mot den
misstänkte i den andra staten,

5. om överförande av lagföring påkallas av utredningsskäl,

6. om verkställighet i den andra staten av dom på grund av brottet kan
antagas öka möjligheterna till den dömdes sociala anpassning,

7. om den misstänktes personliga närvaro ej kan säkerställas vid
förhandling här i landet men vid förhandling i den andra staten,
eller

8. om dom på grund av brottet ej kan verkställas här i landet ens med
användning av utlämningsförfarande men verkställighet kan ske i den
andra staten.

Har fråga om ansvar för gärningen prövats här i landet genom dom som
vunnit laga kraft mot den misstänkte, får framställning enligt första
stycket göras endast om påföljd ådömts genom domen men denna ej kan
verkställas här ens med användning av utlämningsförfarande och den
andra staten icke erkänner principen om verkställighet av utländsk dom
eller vägrar att verkställa sådan dom.

Regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer beslutar om fram
ställning enligt denna paragraf.

3 § Sedan framställning enligt 2 § gjorts, får ej åtal väckas för
brottet. Annan åtgärd för lagföring får vidtagas intill dess den andra
statens beslut med anledning av framställningen har mottagits.

Överföres lagföring sedan åtal väckts, skall detta förhållande anses
utgöra rättegångshinder i brottmålet.

Dom som har meddelats här i landet mot den misstänkte för brottet får
ej, utom såvitt angår enskilt anspråk i anledning av brottet, verk
ställas sedan framställningen gjorts.

4 § Utan hinder av 3 § får åtgärd för lagföring eller verkställighet
vidtagas här i landet

1. om den andra staten meddelar, att den beslutat att ej vidtaga
åtgärder med anledning av framställningen eller avbryta sådana
åtgärder eller att den avslagit framställningen eller återkallat sitt
bifall till denna,

2. om framställningen återkallas innan den andra staten har meddelat
att den beslutat att vidtaga åtgärder med anledning av den.

5 § Har framställning enligt 2 § avlåtits, förlänges tiden för åtals
preskription här i landet med sex månader.

Överförande av lagföring från annan stat till Sverige

Prövning av framställning om överförande av lagföring

6 § Är någon i annan stat misstänkt för brott enligt dess lag, kan
lagföringen på framställning från den staten överföras till Sverige,
om skäl finnes därtill med motsvarande tillämpning av 2 §.

Lagföringen får överföras endast i fall då gärningen skulle har varit
ett brott enligt svensk lag, om den hade begåtts här i landet, samt
i sådant fall gärningsmannen skulle ha varit underkastad ansvar även
enligt svensk lag. Har brottet begåtts av person i offentlig ställning
i den andra staten eller mot sådan person eller offentlig institution
eller egendom med offentlig karaktär i denna stat, skall brottet anses
begånget av person i offentlig ställning här i landet eller mot
person, institution eller egendom som här i landet motsvarar den mot
vilken det har begåtts.

7 § Framställningen får inte bifallas

1. om det finns hinder mot lagföring här i landet enligt 
2 kap. 9 § brottsbalken,

2. om åtalspreskription har inträtt i den andra staten enligt 
dess lag innan framställningen lämnades,

3. om åtalspreskription har inträtt enligt svensk lag innan 
framställningen mottogs,

4. om lagföringen skulle strida mot Sveriges internationella 
åtaganden, eller

5. om lagföringen skulle strida mot grunderna för 
rättsordningen här i landet. Lag (2021:1021).

8 § Framställningen får avslås

1. om den misstänkte icke har hemvist i Sverige,

2. om den misstänkte icke är svensk medborgare och ej heller hade
hemvist i Sverige vid tiden för brottet,

3. om brottet är av politisk natur eller ett rent militärt eller
skatterättsligt brott,

4. om det finns grundad anledning antaga att framställningen har för
anletts av hänsyn till ras, religion, nationalitet eller politisk
åsikt,

5. om gärningen har begåtts utom den andra statens område, eller

6. om den andra staten icke har iakttagit de föreskrifter rörande
förfarandet som föreskrives i den konvention som avses i 1 § första
meningen.

9 § Beslut varigenom framställningen har bifallits skall återkallas

1. om det framkommer att förutsättning enligt 6 § för överförande av
lagföringen ej är för handen eller att grund för avslag enligt 7 § 1
eller 2 föreligger, eller

2. om grund för avslag enligt 7 § 3--5 framkommer innan åtal har
väckts här.

10 § Beslut varigenom framställningen har bifallits får återkallas

1. om den misstänktes personliga närvaro vid förhandling här i landet
ej kan säkerställas eller blivande dom på grund av brottet ej kan
verkställas här,

2. om grund för avslag enligt 8 § framkommer innan åtal har väckts
här, eller

3. i annat fall, om den andra staten samtycker därtill.

11 § Regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer prövar fråga
som avses i 6-10 §§.

Verkan av framställning om överförande av lagföring

12 § Är både här i landet och i den andra staten åtal beroende av
angivelse, har angivelse som har gjorts i den andra staten samma
verkan som angivelse som gjorts här i landet.

Kräves angivelse endast här i landet, får åtgärd för lagföring
vidtagas även om angivelse ej har gjorts, om den som har rätt att göra
angivelse ej har gjort invändning häremot inom en månad från det att
underrättelse om hans rätt att göra sådan invändning har delgivits
honom.

13 § Har framställning från en annan stat om överförande av 
lagföring bifallits, får åtal väckas här i landet, även om 
sådant förordnande som avses i 2 kap. 7 eller 10 § 
brottsbalken inte har meddelats.

För gärning som avses med framställningen döms såsom för brott 
som enligt svensk lag motsvarar gärningen efter vad som sägs i 
6 § andra stycket. Kan lagföringen ske här i landet endast med 
stöd av denna lag, får det inte dömas till påföljd som är att 
anse som strängare än det svåraste straff som är stadgat för 
brottet enligt lagen i den andra staten. Lag (2021:1021).

14 § Åtgärd för väckande av åtal eller förundersökning, som har vid
tagits enligt lagen i den andra staten, har samma giltighet här i
landet som om den hade vidtagits av svensk myndighet. Den får dock ej
tillerkännas större bevisverkan än den har i den andra staten.

Sådan i den andra staten vidtagen åtgärd som enligt lagen i den staten
medför förlängning av den tid inom vilken påföljd kan ådömas har
motsvarande verkan här i landet.

Tillfälliga tvångsåtgärder

15 § Har annan stat meddelat sin avsikt att göra framställning enligt
6 § i fråga om gärning, för vilken lagföring här i landet kan ske
endast med stöd av denna lag, får den misstänkte på framställning av
den andra staten anhållas eller häktas här i landet, om häktning för
brottet får ske enligt svensk lag och det skäligen kan befaras att den
misstänkte avviker eller undanröjer bevis. I fråga om sådan tvångs
åtgärd tillämpas i övrigt vad som är föreskrivet i svensk lag.

Har i fall som avses i första stycket framställning om överförande av
lagföring åtföljd av föreskrivna handlingar mottagits från annan stat,
får här i landet användas alla de tvångsmedel vilka hade kunnat
användas enligt svensk lag i fråga om brottet.

16 § Tvångsåtgärd som avses i 15 § skall omedelbart hävas, om rätten
till lagföring återgår till den andra staten.

Den som har anhållits eller häktats skall omedelbart friges, om
framställning om överförande av lagföring ej har mottagits inom 18
dagar från den dag då han berövades friheten på grund av beslutet om
anhållande eller häktning eller om de handlingar, som skall åtfölja
framställningen, ej har erhållits inom 15 dagar från det framställ
ningen mottogs. Tiden för frihetsberövande enligt 15 § första stycket
får ej i något fall överskrida 40 dagar.

Slutbestämmelser

17 § Har annan stat gjort framställning enligt 6 § i fråga om
gärning för vilken lagföring här i landet kan ske endast med stöd av
denna lag eller gjort framställning om åtgärd enligt 15 §, skall den
som avses med framställningen vid behov lämnas rättshjälp enligt vad
som gäller för tilltalad i brottmål. Ersättning som har utgivits av
allmänna medel till offentlig försvarare skall alltid stanna på
staten. Lag (1996:1638).

18 § I fråga om förfarandet i ärende enligt denna lag meddelar
regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer erforderliga före
skrifter.

Övergångsbestämmelser

1976:19

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

Lagen äger ej tillämpning vid samarbete rörande lagföring för brott
som har begåtts innan den i 1 § första meningen nämnda konventionen
trätt i kraft mellan Sverige och den andra staten.