PierreMesure/open-sfs huggingface dataset:
Förordning (1977:486) om statsbidrag  till organisationer som bedriver nykterhetsarbete 

1 § I denna förordning meddelas föreskrifter om statsbidrag till
central verksamhet hos vissa organisationer som bedriver
nykterhetsarbete.

Till vissa andra sådana organisationer lämnas statsbidrag i annan
ordning. Förordning (1984:369).

2 § Statsbidrag enligt denna förordning lämnas till

1. De kristna samfundens nykterhetsrörelse, Förbundet mot droger,
IOGT-NTO-rörelsen, Järnvägsanställdas helnykterhetsförbund,
Kvinnoföreningarnas samarbetskommitté i alkohol- och narkotikafrågor,
MHF-rörelsen, Riksförbundet mot alkohol- och narkotikamissbruk, Sveriges
akademikers nykterhetsförbund, Blåbandsrörelsen, Sveriges lärares
nykterhetsförbund, Sveriges polismäns helnykterhetsförbund, Svenska
frisksportförbundet och Vita bandet samt

2. andra organisationer om regeringen bestämmer det.

Statsbidrag får även lämnas till Föreningen Fruktdrycker. Förordning
(1991:547).

3 § Frågor om statsbidrag enligt denna förordning prövas av en
samarbetsnämnd. Förordning (1984:369).

4 § Samarbetsnämnden består av fem ledamöter. För varje ledamot skall
finnas en personlig ersättare. Ledamöterna och ersättarna utses av
regeringen för tre år i sänder och efter förslag som avges av de
organisationer som anges i 2 § 1. Förordning (1984:369).

5 § Samarbetsnämnden utser inom sig ordförande och vice ordförande.

6 § Samarbetsnämnden får besluta om sekreterare och annat
arbetsbiträde.

7 § Ansökan om statsbidrag görs hos samarbetsnämnden. Förordning
(1984:369).

8 § Samarbetsnämnden är beslutför när mer än halva antalet ledamöter,
bland dem ordföranden eller vice ordföranden, är närvarande.

9 § Nämndens ordförande eller den som han utser får begära in
förklaringar, upplysningar eller yttranden i ärenden hos nämnden samt
pröva frågor om utlämnande av allmänna handlingar eller överklagande
av nämndens beslut. Förordning (1986:883).

10 § Vid sammanträden med samarbetsnämnden förs protokoll. Förordning
(1986:883).

11 § Samarbetsnämndens beslut i ärenden om statsbidrag får
inte överklagas.

Samarbetsnämndens beslut i ärenden om resekostnadsersättning
och traktamentsersättning enligt denna förordning får inte
överklagas.

Samarbetsnämndens beslut i andra frågor än sådana som avses i
första och andra styckena får överklagas hos regeringen, utom
såvitt avser frågor om utlämnande av allmänna handlingar.
Förordning (1998:1060).

Övergångsbestämmelser

1995:279

Denna förordning träder i kraft den 1 april 1995. Beslut som har
meddelats före ikraftträdandet överklagas enligt äldre bestämmelser.

1998:1060

Denna förordning träder i kraft den 1 oktober 1998. Äldre
föreskrifter gäller fortfarande i fråga om överklagande av
beslut som har meddelats före ikraftträdandet.
Lag (1977:494) om tillstånd till överlåtelse av fartyg

Svenskt registreringspliktigt skepp eller andel däri får ej överlåtas
utan tillstånd av regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer,
om skeppet genom överlåtelsen upphör att vara svenskt.

Vid prövning av fråga om tillstånd till överlåtelse skall särskilt
beaktas hur denna påverkar effektivitet och sysselsättning inom
sjöfartsnäringen och de ombordanställdas förhållanden. Tillstånd skall
ej lämnas, om det strider mot väsentligt allmänt intresse att skeppet
upphör att vara svenskt.

I fråga om överlåtelse som sker i strid med vad nu har sagts skall
föreskrifterna i 4, 5 och 7 §§ lagen (1939:299) om förbud i vissa fall
mot överlåtelse eller upplåtelse av fartyg m.m. äga motsvarande
tillämpning.

Övergångsbestämmelser

1989:990

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1990. Lagen (1977:494) om
tillstånd till överlåtelse av fartyg, som upphör att gälla vid utgången
av år 1989, gäller dock fortfarande i fråga om överlåtelser som har ägt
rum  dessförinnan.
Förordning (1977:495) om tillstånd till överlåtelse av fartyg

1 § Fråga som avses i lagen (1977:494) om tillstånd till överlåtelse av
fartyg prövas av kommerskollegium i samråd med riksbanken.

2 § Kommerskollegium skall med eget yttrande underställa ärendet
regeringens prövning

1. om ärendet bedöms ha större principiell betydelse eller allmän
räckvidd,

2. om de ombordanställdas organisationer har motsatt sig att tillstånd
meddelas,

3. om ärendet gäller fartyg tillhörigt rederiföretag som har erhållit
statligt stöd i form av lån eller utfästelse om lån, om
återbetalningsskyldigheten för lånet är beroende av företagets framtida
resultatutveckling eller annan liknande omständighet, eller

4. om ärendet gäller fartyg för vilket har utbetalats stöd enligt
förordningen (1982:784) om statligt rederistöd och nämnden för
rederistöd framställt erinringar mot köpeskilling, köpevillkor eller
rederiets sätt att använda rederistödet. Förordning (1982:983).

3 § Ytterligare föreskrifter för verkställigheten av lagen (1977:494) om
tillstånd till överlåtelse av fartyg meddelas av kommerskollegium i
samråd med riksbanken.

Övergångsbestämmelser

1989:994

1. Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1990, då förordningen
(1977:495) om tillstånd till överlåtelse av fartyg upphör att gälla.

2. Ansökningar om tillstånd enligt lagen (1977:494) om tillstånd till
överlåtelse av fartyg som har kommit in till kommerskollegium men som
inte har prövats slutligt skall vid ikraftträdandet överlämnas till
sjöfartsverket.

3. Vid sjöfartsverkets prövning av frågor om tillstånd enligt lagen
(1977:494) om tillstånd till överlåtelse av fartyg gäller 1 och 2 §§ i
förordningen (1977:495) om tillstånd till överlåtelse av fartyg i
tillämpliga delar.
Förordning (1977:496) om statsbidrag till sjöfolkets fria resor 

1 § Statsbidrag lämnas i mån av tillgång på medel till fria resor 
för sjöfolk som är anställt av svenska arbetsgivare på svenska fartyg. 

 Bidragen utgår med högst 25 procent av kostnaderna för sådana resor 
som avses i 2 och 3 §§ och som till någon del har företagits under år 
1981. 

Bidragen betalas ut till arbetsgivaren. Förordning (1981:903). 

2 § Bidrag utgår, med det undantag som anges i andra stycket, till 
resa som företages i samband med semester, vederlagsledighet, 
anställnings upphörande, sjukdom eller havandeskap. 

Bidrag utgår ej till resa som företages i samband med leverans av 
fartyg i utlandet till svenskt rederiföretag. 

3 § Genom bidrag ersättes arbetsgivares kostnad för hemresa från 
fartyget till hemorten eller den basort, om vilken avtal har träffats 
i särskild ordning. Detsamma gäller utresa från hemort eller basort 
till fartyget. 

Bidrag utgår ej till lön under resa eller till traktamentsersättning. 

4 § Fråga om bidrag enligt denna förordning prövas av sjöfartsverket. 

Ansökan om bidrag till kostnader för resor under ett kalenderår göres 
skriftligen före utgången av mars månad påföljande år. Till 
ansökningshandlingen skall fogas bestyrkt utdrag ur sökandens 
räkenskaper i fråga om resekostnader. Av utdraget skall framgå hur 
många resor ansökan avser och mellan vilka orter resorna har 
företagits. 

Föreligger särskilda skäl får ansökan prövas även om den ej har gjorts 
inom föreskriven tid. Detta gäller dock endast om ansökan har gjorts 
före utgången av april månad året efter det för vilket bidrag sökes. 

5 § Den som ansöker om bidrag skall tillhandahålla sjöfartsverket 
upplysningar och, om så begäres, redovisningshandlingar liksom 
underlag härför i form av reseräkningar, biljetter och liknande. 

6 § Föreskrifter för verkställigheten av denna förordning meddelas av 
sjöfartsverket. 

7 § Mot sjöfartsverkets beslut enligt denna förordning får talan ej 
föras.
Förordning (1977:502) om särskild utbetalning av tjänstelivränta enligt äldre bestämmelser

Vad i författning föreskrives i fråga om begränsning av rätten att 
uppbära tjänstelivränta under tid innan ansökning om livränta har gjorts 
skall ej längre tillämpas.
Förordning (1977:535) om utbildning av apotekselever 

1 § Receptarielinjen, i vad avser 80-poängsutbildning, inleds 
med utbildning för apotekselever. Förordning (1982:1266). 

2 § Utbildningen av apotekselever omfattar en termin. Utbildningen 
skall inriktas på att ge eleven allmän kännedom om ett apoteks olika 
verksamhetsgrenar, att göra eleven förtrogen med farmaceutiskt arbete 
vid ett apotek och de författningar som gäller för sådant arbete samt 
att ge eleven den färdighet som behövs i receptur- och 
expeditionsgöromål. 

Närmare föreskrifter om utbildningen meddelas av 
linjenämnden. Förordning (1982:1266). 

3 § Utbildningen av apotekselever anordnas av de apotek som 
linjenämnden bestämmer efter samråd med Apoteksbolaget AB. 

Lämnar apotekselev utbildningen, skall detta anmälas till 
linjenämnden.
Förordning (1977:575) med instruktion för arbetsmarknadsråd

1 § Arbetsmarknadsråd förordnas av regeringen att för viss tid tjänst
göra vid utlandsmyndighet. Arbetsmarknads
råd är underställd chefen för utlandsmyndigheten. Lag (1977:1103.

2 § Varje arbetsmarknadsråd skall

1. inom sitt verksamhetsområde bevaka frågor som rör arbetsmarknad,
arbetsmiljö, migration, jämställdhet mellan könen, regionalpolitik,
socialpolitik samt hälso- och sjukvård och i fortlöpande rapporter till
chefen för arbetsmarknadsdepartementet respektive chefen för
socialdepartementet lämna information i dessa frågor,

2. inom sitt verksamhetsområde sprida kunskap om svenska förhållanden på
de områden som anges under 1,

3. lämna delegationer och studiebesökare från och till Sverige
information och bistånd såvitt angår ansvarsområdet och

4. i övrigt lämna det biträde som regeringen påkallar. Förordning
(1989:126).

3 § Arbetsmarknadsråd skall hålla chefen för utlandsmyndigheten
underrättad om sin verksamhet och sina uppdrag. Arbetsmarknadsrådet
skall vara rådgivare åt chefen för utlandsmyndigheten, följa de
anvisningar av utrikespolitisk natur som denne meddelar samt även i
övrigt bistå och samråda med utlandsmyndigheten inom ramen för sitt
ansvarsområde. Förordning (1984:97).

4 § Rapport eller skrivelse från arbetsmarknadsråd skall ställas till
chefen för arbetsmarknadsdepartementet när ärendet rör arbetsmarknads-,
arbetsmiljö-, migrations-, jämställdhets- eller regionalpolitiska frågor
samt till chefen för socialdepartementet när fråga är om socialpolitik
och hälso- eller sjukvård.

En kopia av meddelande som berör ansvarsområdet och som
arbetsmarknadsrådet lämnar direkt till myndigheter och organisationer i
Sverige skall tillställas chefen för arbetsmarknadsdepartementet. I
övrigt gäller de bestämmelser som har fastställts för
utlandsmyndigheten. Förordning (1989:126).

5 § Arbetsmarknadsråd skall underrätta chefen för utlandsmyndigheten
om tjänsteresa som han avser att företa.

Vill arbetsmarknadsråd företa tjänsteresa utanför verksamhetsområdet
skall han inhämta tillstånd av chefen för arbetsmarknadsdepartementet.
Lag (1977:1103).

6 § Föreskrifter om anställnings- och arbetsvillkor meddelas av
statens utlandslönenämnd, om ej lagen (1976:600) om offentlig
anställning och gällande kollektivavtal reglerar frågan.

7 § Semester eller annan ledighet beviljas av chefen för
utrikesdepartementet. Ledighet som ej överstiger 15 dagar får dock
medges av chefen för utlandsmyndigheten. I sådant fall skall chefen
för utrikesdepartementet underrättas om ledigheten.

Chefen för utrikesdepartementet skall underrätta chefen för
arbetsmarknadsdepartementet om ledighet som har beviljats
arbetsmarknadsråd. Lag (1977:1103.
Förordning (1977:581) om kupongskatt för person med hemvist i Tanzania, m.m.

Kupongskatt för person med hemvist i Tanzania

1 § Utgår enligt förordningen (1977:580) om dubbelbeskattningsavtal
mellan Sverige och Tanzania kupongskatt efter lägre skattesats än
enligt kupongskattelagen (1970:624), innehålles vid utbetalning av
utdelning på aktie i svenskt aktiebolag sådan skatt enligt
bestämmelserna i förordningen.

Vid tillämpning av bestämmelserna i första stycket gäller
föreskrifterna i 2 §.

Utbetalas utdelning som avses i första stycket till någon som innehar
aktien under sådana förhållanden att annan därigenom obehörigen
beredes förmån vid taxering till inkomstskatt eller vinner nedsättning
av kupongskatt eller är det i annat fall icke uppenbart att rätt till
nedsättning av kupongskatt föreligger, innehålles sådan skatt med
belopp enligt 5 § kupongskattelagen.

2 § Beträffande utdelning i avstämningsbolag och i aktiefond som
förvaltas av registrerande fondbolag tillämpas bestämmelserna i
kupongskattekungörelsen (1971:49).

I fråga om utdelning i aktiebolag eller aktiefond som avses i 13 §
kupongskattelagen (1970:624) skall utbetalaren se till, att uppgifter
enligt 14 § samma lag lämnas jämte intyg av tanzanisk myndighet eller
bank i Tanzania att den utdelningsberättigade har hemvist i Tanzania.

3 § Har kupongskatt innehållits med högre belopp än den skattskyldige
skall erlägga enligt förordningen (1977:580) om
dubbelbeskattningsavtal mellan Sverige och Tanzania, restitueras det
för högt uttagna beloppet.

4 § Ansökan om restitution prövas av riksskatteverket.

5 § Ansökan om restitution göres skriftligen av den
utdelningsberättigade. Ansökningshandlingen skall ha kommit in till
riksskatteverket före utgången av femte kalenderåret efter
utdelningstillfället. Vid ansökningshandlingen fogas intyg eller annan
utredning om den erlagda kupongskatten och utredning om de
omständigheter sökanden åberopar för nedsättning av kupongskatten.

6 § Talan mot riksskatteverkets beslut i ärende om restitution föres i
den ordning som anges i 29 § kupongskattelagen (1970:624).

Statlig inkomstskatt på utdelning från svensk ekonomisk förening
till person med hemvist i Tanzania

7 § Ansökan om nedsättning av statlig inkomstskatt på utdelning på
andel i svensk ekonomisk förening enligt artikel 10 punkt 2 i avtalet
göres skriftligen av den utdelningsberättigade. Ansökan göres hos den
taxeringsnämnd som har att fastställa den utdelningsberättigades
taxering till statlig inkomstskatt för det år då utdelningen tages
till beskattning eller, om taxeringsnämndens arbete beträffande
taxeringen detta år har avslutats, hos den domstol som har att upptaga
besvär över nämnda taxering. Ansökan göres dock senast före utgången
av tredje kalenderåret efter det då utdelningen blev tillgänglig för
lyftning.

I samband med ansökningen skall den utdelningsberättigade ge in intyg
om hemvist enligt 2 § andra stycket.

8 § Talan mot beslut i ärende som avses i 7 § föres i den ordning som
anges i taxeringslagen (1956:623) och förvaltningsprocesslagen
(1971:291).
Förordning (1977:585) om elektrisk materiel m.m. 

1 § Statens energiverk får i fråga om anordning som är avsedd att 
anslutas till elektrisk starkströmsanläggning eller elektrisk materiel 
som är avsedd att användas i eller vid sådan anläggning meddela de 
föreskrifter om utförande, beskaffenhet eller egenskaper som är 
påkallade från säkerhetssynpunkt. Förordning (1983:545). 

2 § Statens energiverk får föreskriva att anordning eller materiel som 
omfattas av föreskrift enligt 1 § ej får användas, innehavas, saluföras, 
upplåtas, överlåtas eller förvärvas med mindre den genom provning, 
kontroll eller besiktning har visat sig uppfylla föreskriften. 

Första stycket gäller ej anordning eller materiel för militärt bruk som 
efter beställning av militär myndighet har tillverkats för krigsmaktens 
räkning. Förordning (1983:545). 

3 § Beträffande i 1 § avsedd anordning eller materiel som ej omfattas av 
föreskrift enligt 2 § får statens energiverk till skydd för liv, hälsa 
eller egendom föreskriva eller besluta om förbud mot användning, 
innehav, saluförande, upplåtelse, överlåtelse eller förvärv. Förordning 
(1983:545).

4 § Utöver vad som sägs i 1 - 3 §§ får statens energiverk i fråga om 
anordning eller materiel som avses i 1 § meddela de föreskrifter som är 
påkallade från säkerhetssynpunkt. Förordning (1983:545). 

5 § Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot föreskrift eller 
beslut som energiverket har meddelat med stöd av denna förordning dömes 
till böter. Förordning (1983:545). 

Övergångsbestämmelser

1977:585

1. Denna förordning träder i kraft den 1 augusti 1977 då kungörelsen 
(1935:138) angående kontroll av viss elektrisk materiel skall upphöra 
att gälla.

2. Bestämmelserna i 1 - 3 §§ i den upphävda kungörelsen gäller 
fortfarande i fråga om anordning eller materiel som vid ikraftträdandet 
har tagits i bruk eller godkänts, om ej annat följer av 3.

3. Statens energiverk får meddela föreskrift eller beslut som avses i 3 
§ denna förordning.

I fråga om brott som efter ikraftträdandet har begåtts mot föreskrift 
som har meddelats med stöd av den upphävda kungörelsen skall 
förordningens 5 § tillämpas på motsvarande sätt. Förordning (1983:545).

4. Föreskrift som har meddelats med stöd av den upphävda kungörelsen 
gäller till dess statens energiverk föreskriver annat.

Förekommer i författning hänvisning till föreskrift som har ersatts 
genom bestämmelse i denna förordning tillämpas i stället den nya 
bestämmelsen. Förordning (1983:545).

1989:420

1. Denna förordning träder i kraft den 1 augusti 1989, då förordningen 
(1977:585) om elektrisk materiel m. m. skall upphöra att gälla.

2. Föreskrift som har meddelats med stöd av den upphävda förordningen 
gäller till dess statens energiverk föreskriver annat.

3. Elektrisk materiel som godkänts av riksprovplatsen för elektrisk 
materiel eller som certifierats för S-märkning av SEMKO innan denna 
förordning trädde i kraft, och för vilken föreligger 
registreringsskyldighet enligt med stöd av förordningen utfärdade 
föreskrifter, registreras genom riksprovplatsens försorg.
Förordning (1977:622) om utbetalning av  ersättning för arbetsskada i anställning hos staten 

Inledande bestämmelse

1 § I denna förordning meddelas bestämmelser om utbetalning av
ersättning som enligt 21 § förordningen (1977:284) om
arbetsskadeförsäkring och statligt personskadeskydd skall utgå av
statsmedel.

Utbetalning av ersättning vid sjukdom

2 § Om ej annat följer av andra stycket eller av 3 eller 4 §, betalas
ersättning på grund av arbetsskadeförsäkringen vid sjukdom ut av den
myndighet som vid sjukdom betalar ut lön eller arvode till den skadade.
Samma myndighet betalar ut sådan förebyggande ersättning som avses i 6
kap. 4 och 5 §§ lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring och sådan
ersättning för läkarutlåtande m.m. som avses i 20 § förordningen
(1977:284) om arbetsskadeförsäkring och statligt personskadeskydd.

Riksförsäkringsverket eller annan central förvaltningsmyndighet efter
samråd med riksförsäkringsverket får föreskriva att utbetalning skall
ske på annat sätt än som följer av första stycket.

3 § Har den som skadats icke rätt att vid sjukdom få lön eller arvode
från arbetsgivaren eller den myndighet som har anordnat utbildning i
vilken skadan har ådragits, skall ersättning som avses i 2 § första
stycket betalas ut av den allmänna försäkringskassan.

4 § Upphör anställning hos staten för arbetstagare som har rätt till
ersättning som avses i 2 § första stycket, skall den allmänna
försäkringskassan ta över utbetalningen av ersättningen.

Utbetalning av ersättning vid bestående nedsättning av
arbetsförmågan

5 § Livränta m.m. enligt lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring
betalas ut av den allmänna försäkringskassan, om annat icke följer av 2
§ förordningen (1977:110) om utbetalning av statliga
tjänstepensionsförmåner och vissa socialförsäkringsförmåner, m.m. eller
av beslut som statens personalpensionsverk har fattat med stöd av 3 §
nämnda förordning.

Utbetalning av ersättning vid dödsfall

6 § Begravningshjälp enligt lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring
betalas ut av den allmänna försäkringskassan.

7 § Föreskrifterna i 5 § skall tillämpas på motsvarande sätt i fråga om
sådan livränta enligt lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring som
skall utgå till efterlevande.

Avslutande bestämmelser

8 § Föreskrifterna i 23-26 §§ förordningen (1977:284) om
arbetsskadeförsäkring och statligt personskadeskydd skall tillämpas på
motsvarande sätt i fråga om utbetalning som avses i 2-7 §§ ovan.

9 § har upphävts genom förordning (1984:787).
Förordning (1977:623) om utbetalning av ersättning enligt lagen (1977:266) om statlig ersättning vid ideell skada

Regeringen föreskriver att ersättning enligt lagen (1977:266) om statlig
ersättning vid ideell skada skall betalas ut av riksförsäkringsverket.
Förordning (1977:625) om information till ersättare i statliga styrelser och nämnder

1 § Ersättare för ordinarie ledamot i statlig styrelse eller nämnd skall
beredas tillfälle att genom information följa arbetet i styrelsen eller
nämnden samt i övrigt ges möjlighet till insyn i dess verksamhet.
Myndigheten  eller motsvarande organ skall medverka till att detta krav
på information tillgodoses.

2 § Ersättare bör underrättas om sammanträden och de ärenden som då
skall tas upp.

3 § Där så bedömes lämpligt bör ersättare kallas till sammanträde även
när ordinarie ledamot inte har förfall. Denna möjlighet bör särskilt
beaktas i det inledande skedet av ersättares förordnande, då ersättare
besitter särskild sakkunskap samt då ersättares närvaro av annat skäl är
önskvärd men ej nödvändig.

4 § Vid behov bör särskilda informationsmöten för ersättare anordnas.
Dessa möten kan lämpligen hållas i anslutning till sådant sammanträde
som ersättare kallats till.
Förordning (1977:628) om statsbidrag till  hemspråksträning i förskolan 

1 § Statsbidrag lämnas till kommunerna för hemspråksträning i daghem,
kommunalt familjedaghem eller deltidsgrupp. Bidrag lämnas dock inte för
hemspråksträning i en barngrupp där samtliga barn har ett gemensamt
hemspråk och där träningen ombesörjs av den fasta barnomsorgspersonalen.

Bidrag lämnas även för hemspråksträning i annan förskola, om den bedrivs
av kommunalt anställd hemspråkstränare och om förskolan ingår i den plan
för barnomsorgen som har antagits av kommunfullmäktige.

Hemspråksträningen skall bedrivas när den allmänna förskolan pågår. */k/
Förordning (1988:226).

2 § Bidrag lämnas med 3 375 kronor per år för varje barn under följande
förutsättningar, nämligen

1. att barnet har ett annat språk än svenska som dagligt umgängesspråk i
hemmet,

2. att barnet deltar i hemspråksträning i endast ett språk, och

3. att barnet deltar i en grupp där hemspråksträning bedrivs minst fyra
timmar per vecka.

Även om villkoret i första stycket 1 inte är uppfyllt, lämnas bidrag för
adoptivbarn med ett annat modersmål än svenska samt för samiska,
tornedalsfinska och zigenska barn.

Om det finns särskilda skäl får socialstyrelsen medge att bidrag lämnas
också för hemspråksträning som omfattar mindre än fyra timmar per vecka.
Bidraget skall därvid minskas i motsvarande mån.

Statsbidraget skall beräknas på grundval av medeltalet barn som deltagit
i hemspråksträning under bidragsåret. */k/ Förordning (1988:226).

3 § */k/ har upphävts genom förordning (1985:603).

4 § Statsbidrag beviljas och betalas ut av socialstyrelsen. Bidraget
betalas ut i efterskott för varje kalenderår.

Ansökan om bidrag ges in till socialstyrelsen.

5 § Socialstyrelsens beslut enligt denna förordning får överklagas hos
regeringen. */k/ Förordning (1988:226).

6 § Socialstyrelsen får meddela de föreskrifter som behövs för
verkställigheten av denna förordning. */k/ Förordning (1988:226).

Övergångsbestämmelser

1988:226

1. Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1989.

2. Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om bidrag som avser tid
före ikraftträdandet.

1991:708

1. ---

2. För kalenderåret 1991 lämnas statsbidrag

dels enligt den äldre förordningen med ett halvt årsbelopp,

dels enligt den nya förordningen beräknat på så sätt att
40 000 000 kronor minskat med utgivet statsbidrag enligt den
äldre förordningen delas med det för samtliga kommuner
sammanräknade antal barn som enligt 1 § i den nya förordningen
berättigar till bidrag.
Lag (1977:654) om kungörande i mål och ärenden hos myndighet m.m.

1 § Skall enligt föreskrift i lag eller annan författning beslut eller
annan åtgärd kungöras av myndighet i Post- och Inrikes Tidningar eller i
ortstidning eller på myndighets anslagstavla, gäller utöver sådan
föreskrift bestämmelserna i denna lag.

Lagen gäller ej kungörande av författning.

2 § Har för vissa fall i författning meddelats bestämmelse beträffande
kungörande vilken avviker från denna lag, gäller den bestämmelsen.

3 § Är kungörande i ortstidning föreskrivet, införes kungörelsen i alla
lokala dagstidningar som har en spridning av någon betydenhet bland dem
inom orten till vilka kungörelsen riktar sig.

Lokal dagstidning skall anses ha sådan spridning som sägs i första
stycket, om den kan beräknas vara spridd till minst fem procent av
hushållen i orten. Även om så icke är fallet skall lokal dagstidning
anses ha sådan spridning som sägs i första stycket, om den kan beräknas
vara spridd till minst femtio procent av hushållen i viss kommun inom
det berörda området. Vad som sagts nu tillämpas dock ej, om myndigheten
finner det uppenbart att syftet med tillkännagivandet kan nås, även om
kungörelsen införes i endast ett mindre antal lokala dagstidningar.

Med dagstidning förstås i denna paragraf allmän nyhetstidning av dags
presskaraktär, som normalt utkommer med minst ett nummer varje vecka och
som har en på vardagar i huvudsak abonnerad upplaga.

4 § Kungörande får ske även i annan form eller i större utsträckning än
den föreskrivna, om det finns särskilda skäl till det och den
sammanlagda kostnaden inte blir större än som är försvarligt med hänsyn
till det intresse tillkännagivandet skall tillgodose. Lag (1983:1039).

5 § Kungörande skall anses ha skett den dag då det sista föreskrivna
tillkännagivandet ägde rum.

Uppgift om när kungörande enligt första stycket skall anses ha skett
skall tagas in i kungörelse som utfärdas med stöd av 4 §, om uppgiften
är av betydelse för dem till vilka kungörelsen riktar sig.

6 § Kungörelse får avfattas på annat språk än svenska, om myndigheten
anser det behövligt. Finner myndigheten särskilda skäl därtill, får
kungörelsen avfattas enbart på främmande språk.

7 § Bestämmelserna i denna lag skall tillämpas, om enligt föreskrift
i lag eller annan författning kungörande av viss åtgärd skall
ombesörjas av annan än myndighet. Anser denne att 3 § andra stycket
sista meningen bör tillämpas eller att kungörelsen bör avfattas
enbart på främmande språk, skall han hänskjuta frågan till
länsstyrelsens prövning. Länsstyrelsens beslut i sådana frågor får
överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs
vid överklagande till kammarrätten. Lag (1995:42).

Övergångsbestämmelser

1990:1413

1. Denna lag träder i kraft den 1 februari 1991.

2. Äldre föreskrifter gäller i fråga om överklagande av beslut som har
meddelats före ikraftträdandet.

1995:42

Denna lag träder i kraft den 1 april 1995. Beslut som har meddelats
före ikraftträdandet överklagas enligt äldre bestämmelser.
Lag (1977:67) om tilläggsavgift i kollektiv persontrafik

1 § Den som driver kollektiv persontrafik, för vilken regeringen eller
förvaltningsmyndighet fastställer taxa, får under de förutsättningar
som anges i denna lag taga ut tilläggsavgift av resande som ej kan
förete giltig biljett.

Regeringen eller förvaltningsmyndighet som regeringen bestämmer får
föreskriva att denna lag skall gälla även annan utövare av kollektiv
persontrafik än sådan som avses i första stycket.

Tilläggsavgift tages ut utöver avgift för biljett. Lag (1982:309).

2 § Tilläggsavgift får ej tagas ut om avsaknaden av giltig biljett får
anses vara ursäktlig med hänsyn till den resandes ålder, sjukdom,
bristande kännedom om lokala förhållanden eller annan omständighet.

3 § Tilläggsavgift bestämmes till belopp som är skäligt med hänsyn
till trafikutövarens kostnader för biljettkontrollen och avgiften för
den biljett som har avkrävts den resande men som han ej har kunnat
förete.

4 § I fall som avses i 1 § första stycket meddelar den myndighet som
fastställer taxan även de föreskrifter som behövs om tilläggsavgift. I
fall som avses i 1 § andra stycket meddelas sådana föreskrifter av den
myndighet som regeringen bestämmer.

5 § Resande som vägrar att lösa biljett eller betala
tilläggsavgift får avvisas från färdmedlet av en tjänsteman
som utför avgiftskontroll. Vad som nu har sagts om färdmedel
gäller även sådant område för järnvägs-, spårvägs- eller
tunnelbanetrafik som allmänheten har tillträde till endast om
avgift för resa har betalats.

På begäran av en tjänsteman som utför avgiftskontroll ska
Polismyndigheten lämna handräckning för att verkställa sådan
avvisning som avses i första stycket. Lag (2014:720).

6 § Regeringen bemyndigas att meddela ytterligare föreskrifter i de
avseenden som regleras i denna lag.
Förordning (1977:68) om tilläggsavgift i kollektiv persontrafik

1 § Har regeringen i fall som avses i 1 § första stycket lagen
(1977:67) om tilläggsavgift i kollektiv persontrafik att fastställa
taxa för viss trafik, prövar regeringen efter ansökan även fråga om
fastställande av tilläggsavgift i trafiken. Har förvaltningsmyndighet
att fastställa taxa för trafiken, prövas frågan av den myndigheten.
Förordning (1982:311).

2 § Fråga om föreskrift som avses i 1 § andra stycket lagen (1977:67) om
tilläggsavgift i kollektiv persontrafik prövas av Transportstyrelsen
efter ansökan. Styrelsen meddelar även de föreskrifter som behövs om
tilläggsavgift. Förordning (2008:1125).

3 § Vid fastställande av tilläggsavgift bestämmes det högsta belopp
som får tagas ut av resande som saknar giltig biljett.

4 § Den som ansöker om fastställande av tilläggsavgift skall lämna de
uppgifter och ge in den utredning som behövs för bedömning enligt 3 §
lagen (1977:67) om tilläggsavgift i kollektiv persontrafik.

5 § Talan mot beslut av förvaltningsmyndighet enligt denna förordning
förs hos regeringen genom besvär. Förordning (1982:311).
Förordning (1977:741) om skyldighet för näringsidkare att medverka vid lagring för försörjningsberedskap

1 § Åläggande enligt 1 § lagen (1976:295) om skyldighet för 
näringsidkare att medverka vid lagring för försörjningsberedskap 
meddelas av överstyrelsen för ekonomiskt försvar. 

2 § Myndighet, som finner att åläggande som avses i 1 § bör meddelas, 
skall göra framställning om det till överstyrelsen för ekonomiskt 
försvar. 

Gör statens jordbruksnämnd framställning enligt första stycket i fråga 
om vara inom nämndens ansvarsområde, skall åläggande meddelas, om ej 
särskilda skäl talar mot det. 

3 § Tillsyn över efterlevnaden av lagen (1976:295) om skyldighet för 
näringsidkare att medverka vid lagring för försörjningsberedskap och 
av föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen utövas av 
överstyrelsen för ekonomiskt försvar.
Förordning (1977:743) om tillämpning av lagen  (1976:108) om erkännande och verkställighet av  utländskt avgörande angående underhållsskyldighet 

1 § Lagen (1976:108) om erkännande och verkställighet av
utländskt avgörande angående underhållsskyldighet ska tillämpas
i förhållande till nedan angivna stater, vilka har tillträtt
Haagkonventionen den 2 oktober 1973 om erkännande och
verkställighet av avgörande angående underhållsskyldighet.

Stat					Dag för konventionens
					ikraftträdande i
					förhållande till staten

Portugal				den 1 maj 1977

Schweiz 				den 1 maj 1977

Frankrike				den 1 oktober 1977

Norge					den 1 juli 1978

Storbritannien och Nordirland
inklusive Jersey			den 1 mars 1980,
					Storbritannien och
					Nordirland den 1
					november 2003, Jersey

Nederländerna med Nederländska
Antillerna och Aruba			den 1 mars 1981

Luxemburg				den 1 juni 1981

Italien					den 1 januari 1982

Finland					den 1 juli 1983

Turkiet					den 1 november 1983

Tyskland				den 1 april 1987

Spanien					den 1 september 1987

Danmark med undantag av Grönland	den 1 januari 1988

Tjeckien				den 1 januari 1993

Slovakien				den 1 januari 1993

Polen					den 1 juli 1996

Estland					den 1 april 1998

Litauen					den 1 oktober 2003

Grekland				den 1 februari 2004

Ukraina					den 1 augusti 2008

Konventionen trädde i kraft i förhållande till Tjeckoslovakien
den 1 maj 1977. Konventionsförpliktelserna har från den 1
januari 1993 övertagits av Tjeckien respektive Slovakien.

Lagen ska tillämpas också i förhållande till Australien och
Förenta staterna jämte Guam, Jungfruöarna, Puerto Rico och
Samoa, dock med undantag av Alabama, District of Columbia och
Mississippi. Förordning (2008:751).

2 § Om det i Nederländerna, Nederländska Antillerna, Aruba,
Förbundsrepubliken Tyskland eller Ukraina har upprättats en
sådan officiell handling (acte authentique) som avses i 3 §
tredje stycket lagen (1976:108) om erkännande och
verkställighet av utländskt avgörande angående
underhållsskyldighet, ska det som sägs om avgörande i den lagen
i tillämpliga delar gälla även en sådan handling.
Förordning (2008:751).

3 § Ett avgörande eller förlikningsavtal som har meddelats resp. ingåtts
i Luxemburg, i Italien eller i Turkiet och varigenom underhållsbidrag
har bestämts till visst belopp att utges en gång för alla skall inte
gälla här i riket. Förordning (1983:824).
Förordning (1977:75) om dubbelbeskattningsavtal mellan Sverige och Spanien

Det avtal för att undvika dubbelbeskattning beträffande skatter på 
inkomst och förmögenhet som Sverige och Spanien ingick den 16 juni 
1976 skall tillsammans med det protokoll som är fogat till avtalet 
lända till efterrättelse för Sveriges del. Avtalets och protokollets 
innehåll framgår av bilaga 1 till denna förordning. 

Vid tillämpning av avtalet och protokollet skall iakttagas de 
anvisningar som är fogade till förordningen som bilaga 2. 

Ärende, som enligt artikel IV punkt 3 i avtalet skall avgöras genom 
överenskommelse mellan de behöriga myndigheterna i de avtalsslutande 
staterna, skall på svensk sida handläggas av riksskatteverket. Är 
sådant ärende av särskild betydelse eller annars av sådan beskaffenhet 
att det bör avgöras av budgetministern, skall dock riksskatteverket 
med eget yttrande överlämna ärendet till budgetdepartementet. 

Mot riksskatteverkets beslut enligt denna förordning får talan ej 
föras. Förordning (1977:75)./n1/ 

3. Om en person med hemvist i Sverige uppbär inkomst som enligt art. 
XIX punkt 1 a eller 2 a skall beskattas endast i Spanien, medtages 
inkomsten vid taxering i Sverige. Statlig och kommunal inkomstskatt 
uträknasi vanlig ordning. Från de sålunda uträknade inkomstskatterna 
avräknas ett belopp motsvarande den del av inkomstskatterna som vid 
proportionell fördelning belöper på den inkomst som enligt avtalet 
skall beskattas endast i Spanien. 

Exempel: En spansk medborgare med hemvist i Sverige uppbär pension 
från spanska staten med ett belopp som efter avdrag för kostnader 
motsvarar 10050 kronor. Den skattskyldige antas uppbära i Sverige 
skattepliktiga nettointäkter av andra förvärvskällor med 50000 kronor 
och åtnjuta allmänna avdrag och grundavdrag med 9000 kronor. Den 
beskattningsbara inkomsten blir såväl statligt som kommunalt (10050- 
50000-90006) 51000 kronor, sedan avrundning skett. Hade pensionen inte 
medräknats skulle den beskattningsbara inkomsten ha blivit (50000- 
90006) 41000 kronor. Den statliga och kommunala inkomstskatten, 
beräknad på 51000 kronor, nedsätts med vardera.  
51000-41000 
   51000 

I de fall som nu nämnts skall taxeringsnämnd i deklarationen anteckna 
grunden för uträkningen av inkomstskatterna. Längdförande myndighet 
svarar för att sådan anteckning överföres till inkomstlängden och 
debiteringslängden. Förordning (1979:838).
Förordning (1977:752) om höjning av riddarhuskapitationsavgiften 

Regeringen ger till känna att ridderskapet och adeln har beslutat att
riddarhuskapitationsavgiften från och med år 1977 skall vara 75 kronor
om året.
Förordning (1977:754) om begränsning av vikariatsförordnanden hos statsmyndigheterna, m.m.

1 § Uppkommer hos myndighet fråga om att förordna vikarie på grund av
tjänstemans ledighet, skall myndigheten noga väga behovet av vikarie
mot kravet att statsverket ej får onödiga kostnader.

2 § Myndigheten skall vid avgörande av fråga som sägs i 1 § beakta
möjligheten av att på andra tjänstemän fördela sådana arbetsuppgifter
som ej utan större olägenhet kan skjutas upp.

3 § De ytterligare föreskrifter som behövs för verkställigheten av
denna förordning meddelas av statens arbetsgivarverk. Förordning
(1978:827).
Förordning (1977:76) om kupongskatt för person med hemvist i Spanien, m.m. 

1 § Utgår enligt förordningen (1977:75) om dubbelbeskattningsavtal
mellan Sverige och Spanien kupongskatt efter lägre skattesats än
enligt kupongskattelagen (1970:624), innehålles vid utbetalning av
utdelning på aktie i svenskt aktiebolag sådan skatt enligt
bestämmelserna i förordningen.

Vid tillämpning av bestämmelserna i första stycket gäller
föreskrifterna i 2 §.

Utbetalas utdelning som avses i första stycket till någon som innehar
aktien under sådana förhållanden att annan därigenom obehörigen
beredes förmån vid taxering till inkomstskatt eller vinner nedsättning
av kupongskatt eller är det i annat fall icke uppenbart att rätt till
nedsättning av kupongskatt föreligger, innehålles sådan skatt med
belopp enligt 5 § kupongskattelagen.

2 § Beträffande utdelning i avstämningsbolag och i aktiefond som
förvaltas av registrerande fondbolag tillämpas bestämmelserna i
kupongskattekungörelsen (1971:49).

I fråga om utdelning i aktiebolag eller aktiefond som avses i 13 §
kupongskattelagen (1970:624) skall utbetalaren se till, att uppgifter
enligt 14 § samma lag lämnas jämte intyg av spansk myndighet eller
bank i Spanien att den utdelningsberättigade har hemvist i Spanien.

3 § Har kupongskatt innehållits med högre belopp än den skattskyldige
skall erlägga enligt förordningen (1977:75) om dubbelbeskattningsavtal
mellan Sverige och Spanien, restitueras det för högt uttagna beloppet.

4 § Ansökan om restitution prövas av riksskatteverket.

5 § Ansökan om restitution göres skriftligen av den
utdelningsberättigade. Ansökningshandlingen skall ha kommit in till
riksskatteverket före utgången av femte kalenderåret efter
utdelningstillfället. Vid ansökningshandlingen fogas intyg eller annan
utredning om den erlagda kupongskatten och utredning om de
omständigheter sökanden åberopar för nedsättning av kupongskatten.

6 § Talan mot riksskatteverkets beslut i ärende om restitution föres i
den ordning som anges i 29 § kupongskattelagen (1970:624).

Statlig inkomstskatt på utdelning från svensk ekonomisk förening
till person med hemvist i Spanien

7 § Ansökan om nedsättning av statlig inkomstskatt på utdelning på
andel i svensk ekonomisk förening enligt artikel X punkt 2 i avtalet
göres skriftligen av den utdelningsberättigade. Ansökan göres hos den
taxeringsnämnd som har att fastställa den utdelningsberättigades
taxering till statlig inkomstskatt för det år då utdelningen tages
till beskattning eller, om taxeringsnämndens arbete beträffande
taxeringen detta år har avslutats, hos den domstol som har att upptaga
besvär över nämnda taxering. Ansökan göres dock senast före utgången
av tredje kalenderåret efter det då utdelningen blev tillgänglig för
lyftning.

I samband med ansökningen skall den utdelningsberättigade ge in intyg
om hemvist enligt 2 § andra stycket.

8 § Talan mot beslut i ärende som avses i 7 § föres i den ordning som
anges i taxeringslagen (1956:623) och förvaltningsprocesslagen
(1971:291).
Förordning (1977:774) om rätt att bruka finländsk terrängskoter i Sverige

Sådan terrängskoter med hemort i Finland som ägs av
finländska staten eller av en i Finland hemmahörande person
och som får brukas i Finland, får föras in till Sverige och
tillfälligt brukas här utan svensk trafikförsäkring och utan
att fordonet är registrerat. Föraren ska kunna styrka sin
identitet med lämplig handling.

På ett fordon som inte tillhör eller brukas av finländska
staten ska det finnas en skylt fastsatt, som visar att
gällande finländsk trafikförsäkring finns.

Föreskrifter för verkställigheten av denna förordning får
meddelas av Transportstyrelsen efter samråd med
Polismyndigheten. Förordning (2014:1248).
Förordning (1977:785) om överenskommelse mellan Sverige och Kuwait angående ömsesidig skattebefrielse för luftfartsföretag

Regeringen föreskriver att den överenskommelse, som har intagits som 
bilaga till denna förordning, skall lända till efterrättelse./n1/ 

//n1// Bilagan ej med här//
Förordning (1977:819) om tillämpning  av viss bestämmelse i lagen (1950:382) om  svenskt medborgarskap 

Bestämmelsen i 10 § b lagen (1950:382) om svenskt medborgarskap skall, 
i den lydelse den har erhållit genom lag (1976:469) om ändring i lagen 
(1950:382) om svenskt medborgarskap, gälla i förhållande till Danmark, 
Finland och Norge från och med den 1 januari 1978.
Kungörandeförordning (1977:827)

1 § Kungörelsen bör vara kortfattad och enkelt och klart skriven.

2 § Mediemyndigheten tillhandahåller berörda myndigheter 
sådana uppgifter om dagstidningars spridning som behövs för 
tillämpningen av 3 § lagen (1977:654) om kungörande i mål och 
ärenden hos myndighet m.m. Förordning (2023:846).

3 § Skall kungörande enligt 4 § lagen (1977:654) om  kungörande i mål
och ärenden hos myndighet m. m. ske i lokal dagstidning, skall alltid
prövas om det med hänsyn till informationsbehovet är påkallat att
kungörelsen införs i samtliga lokala dagstidningar.

Innan beslut fattas om kungörande enligt 4 § nämnda lag, bör vid behov
den för vars räkning kungörandet sker ges tillfälle att yttra sig.
Förordning (1983:1040).

4 § Skall kungörelse enligt författning anslås på myndighets anslags
tavla, skall kungörelsen förses med uppgift om den dag då kungörelsen
har anslagits.

5 § Har upphävts genom förordning (1981:976).
Statistiska centralbyråns kungörelse (1977:85) om procenttal för ändring av vissa underhållsbidrag 

Med stöd av kungörelsen (1967:63) om fastställande av procenttal enligt 
3 § andra stycket lagen den 16 december 1966 (nr 680) om ändring av 
vissa underhållsbidrag, m.m. förordnar statistiska centralbyrån 
beträffande underhållsbidrag som avses i nyss angivna lag att utgående 
bidragsbelopp skall höjas med sju procent fr.o.m. den 1 april 1977. 

Bidrag, vars belopp efter ändringen slutar på öretal, skall enligt nyss 
nämnda lag utgå med närmast lägre krontal.
Förordning (1977:951) om de statliga myndigheternas skrivelser och remisser

Regeringen föreskriver att de statliga myndigheterna skall iakttaga
följande i fråga om skrivelser och remisser.

Myndighet bör skriva klart och enkelt. Invecklade satsbyggnader och
onödiga upprepningar skall undvikas.

Under namnteckning på skrivelse bör namnet skrivas med tryckbokstäver
eller maskinskrift.

Remissyttrande skall vara så kortfattat som möjligt. Innehållet i de
remitterade handlingarna återges endast när det behövs för sammanhanget.
Yttrande får skrivas på remissakten.

Myndighet som inhämtar yttrande genom remiss skall se till att yttrandet
kommer in inom föreskriven tid. Har tid för svar ej bestämts i
remissbeslutet, skall myndigheten se till att svaret kommer inom skälig
tid.

Minst en kopia bör bifogas när yttrande avges till regeringen i ärende
som skall behandlas av riksdagen.

När yttrande avges till regeringen eller statsråd över betänkande som
ingår i serien Statens offentliga utredningar eller departementens
Ds-serie, skall samtidigt åtta kopior av yttrandet sändas till
riksdagens upplysningstjänst under adress 100 12 Stockholm 46.
Försäkringsinspektionens Kungörelse (1977:965) om ändring av vissa  skadelivräntor

Försäkringsinspektionen får med stöd av kungörelserna 1967:667 och 668,
1971:14 samt 1973:219 och 220 om ändring av vissa kategorier av
skadelivräntor meddela att berörda livräntor fr.o.m. den 1 januari 1978
skall ökas enligt följande:

1. Livräntor föranledda av händelser, inträffade före utgången av år
1973.

1.1 Trafiklivränta ökas med ytterligare indextillägg, utgörande 10%.

1.2 Skadelivränta som utgår av statsmedel ökas med ytterligare
indextillägg, utgörande 10%.

1.3 Annan ansvarslivränta än trafiklivränta och statlig skadelivränta
ökas med ytterligare indextillägg, utgörande 5%.

Under 1.1-1.3 angivna indextillägg skall utgå till livräntor som
fastställts före den 1 januari 1978.

2. Livräntor föranledda av händelser, inträffade efter utgången av år
1973.

2.1 Skadeståndslivränta ökas med 5%. Ändringen avser alla livräntor
enligt lagen (1973:213) om ändring av skadeståndslivräntor som
fastställts före den 1 januari 1978 samt livräntor enligt lagen som
genom dom fastställts senare, om första domstols dom i målet meddelats
före nämnda dag.
Förordning (1977:994) om försäljning och förvaring av vissa flyktiga lösningsmedel m.m. 

1 § Denna förordning gäller i fråga om

1. flyktiga lösningsmedel som vid inandning medför eller kan
befaras medföra berusning, och

2. annan vara som innehåller ett flyktigt lösningsmedel, om
varan vid inandning medför eller kan befaras medföra berusning.

Ytterligare bestämmelser finns i förordningen (2008:245) om
kemiska produkter och biotekniska organismer.
Förordning (2008:246).

2 § En vara som avses i 1 § skall förvaras på sådant sätt att dess
användning i berusningssyfte hindras eller motverkas. Varan får inte
försäljas, när det kan antas att den förvärvas för att användas som
berusningsmedel.

Läkemedelsverket får, i syfte att hindra eller motverka att varor som
avses i 1 § används i berusningssyfte, meddela särskilda föreskrifter om
märkning, förvaring och försäljning efter samråd med
kemikalieinspektionen. Verket får förbjuda försäljning av visst varuslag
till den som inte har fyllt 18 år. Förordning (1990:553).

3 § Läkemedelsverket utövar tillsynen över att denna förordning
och föreskrifter som har meddelats med stöd av förordningen
följs. Verket ska, efter samråd med Kemikalieinspektionen,
offentliggöra vägledande förteckningar över ämnen och varor som
avses i 1 §. Förordning (2008:246).

4 § Läkemedelsverkets beslut om föreskrifter med stöd av 
2 § andra stycket får överklagas till regeringen.

I 40 § förvaltningslagen (2017:900) finns bestämmelser om 
överklagande till allmän förvaltningsdomstol.
Förordning (2018:937).

5 § Av 26 kap. 26 § miljöbalken framgår att en
tillsynsmyndighet får bestämma att dess beslut skall gälla
omedelbart även om det överklagas. Förordning (1998:918).

6 § Bestämmelser om ansvar och förverkande på grund av
överträdelser av denna förordning och föreskrifter som har
meddelats med stöd av förordningen finns i 29 kap. miljöbalken.
Förordning (1998:918).


Övergångsbestämmelser

1995:280

Denna förordning träder i kraft den 1 april 1995. Beslut som har
meddelats före ikraftträdandet överklagas enligt äldre bestämmelser.