Lag (1972:260) om internationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom

Inledande bestämmelser

1 § Om det påkallas av en överenskommelse som Sverige ingått 
med främmande stat får regeringen förordna, att 
frihetsberövande påföljd, böter eller förverkande som i den 
främmande staten dömts ut eller beslutats efter rättegång i 
brottmål, eller böter eller förverkande som i den staten 
ålagts eller beslutats av en annan myndighet än domstol, får 
verkställas i Sverige enligt denna lag.

I samband med förordnande enligt första stycket får 
regeringen, om det påkallas eller annars föranleds av 
överenskommelsen, förordna att verkställighet av 
frihetsberövande påföljd, böter eller förverkande, som dömts 
ut eller beslutats genom dom meddelad av svensk domstol eller 
ålagts någon av en annan svensk myndighet genom godkänt 
strafföreläggande eller godkänt föreläggande av ordningsbot, 
får anförtros åt en myndighet i den främmande staten. Detta 
gäller dock inte verkställighet av något annat beslut om 
överlämnande till särskild vård än överlämnande till 
rättspsykiatrisk vård.

I lagen (2009:1427) om erkännande och verkställighet av 
bötesstraff inom Europeiska unionen finns bestämmelser om 
verkställighet av bötesstraff i vissa fall.

Bestämmelser om erkännande och verkställighet av beslut om 
förverkande i vissa fall finns i

1. lagen (2011:423) om erkännande och verkställighet av beslut 
om förverkande i vissa fall,

2. Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1805 av 
den 14 november 2018 om ömsesidigt erkännande av beslut om 
frysning och beslut om förverkande,

3. lagen (2020:968) med kompletterande bestämmelser till EU:s 
förordning om ömsesidigt erkännande av beslut om frysning och 
beslut om förverkande, och

4. avtalet om handel och samarbete mellan Europeiska unionen 
och Europeiska atomenergigemenskapen, å ena sidan, och 
Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland, å andra 
sidan, och den tillhörande lagen (2021:709) med kompletterande 
bestämmelser om straffrättsligt samarbete mellan Europeiska 
unionen och Förenade kungariket. Lag (2021:711).

2 § Avser förordnande enligt 1 § verkställighet enligt den i
Haag den 28 maj 1970 undertecknade europeiska konventionen om
brottmålsdoms internationella rättsverkningar
(brottmålsdomskonventionen) gäller 4-24, 26 och 28-41 §§, i den
mån ej annat anges i förordnandet.

Avser förordnande enligt 1 § verkställighet enligt den i
Strasbourg den 21 mars 1983 undertecknade konventionen om
överförande av dömda personer (överförandekonventionen) gäller
25 a, 25 g, 34 a, 35 och 37-41 §§. Avser förordnandet
verkställighet också enligt det i Strasbourg den 18 december
1997 undertecknade tilläggsprotokollet till överförandekon-
ventionen (tillläggsprotokollet) gäller även 25 b-25 f, 25 h
och 34 b §§.

Avser förordnande enligt 1 § verkställighet enligt artikel 67-
69 i den i Schengen den 19 juni 1990 undertecknade
tillämpningskonventionen till Schengenavtalet av den 14 juni
1985 (Schengenkonventionen) gäller 25 a §, 25 b § 1, 25 c-25 g,
34 a, 35, 37-39 och 41 §§.

Gäller förordnande enligt 1 § verkställighet enligt annan
överenskommelse med främmande stat än som anges i första-tredje
styckena, meddelar regeringen bestämmelser om prövning av fråga
om verkställighet i Sverige av påföljd eller förverkande som
ådömts, ålagts eller beslutats i den främmande staten eller
fråga om verkställighet i den främmande staten av påföljd eller
förverkande som ådömts, ålagts eller beslutats i Sverige.
Bestämmelserna i 25, 25 a, 25 g och 26-34 §§ skall dock
tillämpas. Lag (2000:460).

3 § Om synnerliga skäl föreligger, kan regeringen, även om
förordnande som avses i 1 § ej meddelats, för visst fall
förordna, att frihetsberövande påföljd som ådömts svensk
medborgare eller utlänning med hemvist i Sverige genom dom
eller annat avgörande meddelat av domstol eller annan behörig
myndighet i främmande stat får verkställas i Sverige enligt
denna lag, eller att verkställighet av frihetsberövande påföljd
som här i landet ådömts eller ålagts medborgare eller någon som
har hemvist i viss främmande stat, får anförtros myndighet i
den främmande staten. Det sistnämnda gäller dock inte
verkställighet av något annat beslut om överlämnande till
särskild vård än överlämnande till rättspsykiatrisk vård.

I fall som avses i första stycket äger 2 § fjärde stycket
motsvarande tilllämpning. Lag (2000:460).

4 § Med europeisk brottmålsdom förstås i denna lag dom eller annat
avgörande, vars verkställighet skall prövas enligt
brottmålsdomskonventionen.

Med utevarodom förstås i denna lag sådant i första stycket angivet
avgörande som meddelats här i landet eller i främmande stat av domstol
eller annan myndighet utan att den dömde eller den mot vilken beslut om
förverkande riktats har varit personligen närvarande vid förhandling i
saken inför domstol.

Vad nedan i denna lag sägs om påföljd gäller även förverkande, om ej
annat särskilt föreskrives. Lag (1984:876).

Verkställighet i Sverige enligt brottmålsdomskonventionen

Allmänna bestämmelser

5 § /Upphör att gälla U:2025-04-01/
Verkställighet i Sverige av europeisk brottmålsdom får ske endast
efter framställning av behörig myndighet i den främmande staten.

Europeisk brottmålsdom får ej verkställas här i landet

1. om domen ej har vunnit laga kraft eller om påföljden ej får
verkställas i den främmande staten,

2. om gärning som påföljden avser ej motsvarar brott enligt svensk lag
eller gärningsmannen, om gärningen begåtts här i landet, på annan grund
än som avses i 6 § första stycket 7 ej skulle ha kunnat ådömas påföljd
för brottet,

3. om den dömde ej har hemvist i Sverige, såvida icke verkställighet här
kan antagas förbättra möjligheterna till hans återanpassning eller den
ådömda påföljden avser frihetsberövande och kan verkställas här i
samband med verkställighet av annan sådan påföljd, som skall verkställas
i Sverige, eller Sverige är den dömdes ursprungliga hemland,

4. om verkställighet i Sverige skulle vara oförenlig med grundläggande
principer för rättsordningen här i landet,

5. om verkställighet här skulle strida mot Sveriges internationella
förpliktelser,

6. om dom i mål om ansvar för gärning som påföljden avser har meddelats
här i landet eller om här utfärdat strafföreläggande eller föreläggande
av ordningsbot för samma gärning har godkänts,

7. om den dömde genom lagakraftägande dom, som meddelats i annan
främmande stat än den stat som gjort framställning om verkställighet,
för gärning som påföljden avser har frikänts från ansvar eller dömts
till påföljd, som har verkställts i sin helhet eller håller på att
verkställas eller har bortfallit till följd av preskription eller på
grund av att nåd eller amnesti beviljats i nämnda stat, eller om den
dömde genom sådan dom förklarats skyldig till brottet utan att påföljd
har ådömts, eller

8. om verkställighet i Sverige i övrigt skulle strida mot
brottmålsdomskonventionen.

5 § /Träder i kraft I:2025-04-01/
Verkställighet i Sverige av europeisk brottmålsdom får ske 
endast efter framställning av behörig myndighet i den 
främmande staten.

Europeisk brottmålsdom får inte verkställas här i landet

1. om domen inte har fått laga kraft eller om påföljden inte 
får verkställas i den främmande staten,

2. om gärning som påföljden avser inte motsvarar brott enligt 
svensk lag eller gärningsmannen, om gärningen begåtts här i 
landet, på annan grund än som avses i 6 § första stycket 7 
inte skulle ha kunnat dömas till påföljd för brottet,

3. om den dömde inte har hemvist i Sverige, såvida inte 
verkställighet här kan antas förbättra möjligheterna till hans 
eller hennes återanpassning eller den utdömda påföljden avser 
frihetsberövande och kan verkställas här i samband med 
verkställighet av annan frihetsberövande påföljd, som ska 
verkställas i Sverige, eller Sverige är den dömdes 
ursprungliga hemland,

4. om verkställighet i Sverige skulle vara oförenlig med 
grundläggande principer för rättsordningen här i landet,

5. om verkställighet här skulle strida mot Sveriges 
internationella förpliktelser,

6. om dom i mål om ansvar för gärning som påföljden avser har 
meddelats här i landet eller om här utfärdat strafföreläggande 
eller föreläggande av ordningsbot för samma gärning har 
godkänts,

7. om den dömde genom en dom som har fått laga kraft och som 
meddelats i annan främmande stat än den stat som gjort 
framställning om verkställighet, för en gärning som påföljden 
avser har frikänts från ansvar eller dömts till påföljd som 
har verkställts i sin helhet eller håller på att verkställas 
eller har preskriberats eller bortfallit på grund av att nåd 
eller amnesti beviljats i nämnda stat, eller om den dömde 
genom sådan dom förklarats skyldig till brottet utan att 
påföljd har dömts ut, eller

8. om verkställighet i Sverige i övrigt skulle strida mot 
brottmålsdomskonventionen. Lag (2025:154).

6 § /Upphör att gälla U:2025-04-01/
Framställning om verkställighet av europeisk brottmålsdom kan avslås

1. om gärning som påföljden avser utgör politiskt eller militärt brott,

2. om det finnes grundad anledning antaga att domen föranletts eller den
däri bestämda påföljden skärpts av hänsyn till ras, religion,
nationalitet eller politisk åsikt,

3. om gärning som påföljden avser omfattas av här i landet pågående
förundersökning, väckt åtal, utfärdat strafföreläggande eller
föreläggande av ordningsbot, eller om beslut har meddelats att åtal för
gärningen ej skall väckas eller fullföljas,

4. om gärning som påföljden avser icke har begåtts i den stat där
påföljden bestämts,

5. om påföljden ej kan verkställas här i landet,

6. om det kan antagas att påföljden kan verkställas i den främmande
staten,

7. om den dömde vid tiden för brottet ej fyllt femton år,

8. om en tillämpning av 35 kap. 7--9 §§ eller 36 kap. 15 § brottsbalken
skulle innebära att påföljden bortfallit.

Har i den främmande staten vidtagits åtgärd som enligt lagen i den
staten medför att tiden för bortfallande av påföljd uppskjutes, skall
åtgärden ha samma verkan här i landet vid tillämpning av första stycket
8. Lag (1991:454).

6 § /Träder i kraft I:2025-04-01/
Framställning om verkställighet av europeisk brottmålsdom 
kan avslås

1. om gärningen som påföljden avser utgör politiskt eller 
militärt brott,

2. om det finns grundad anledning att anta att domen 
föranletts eller den i domen bestämda påföljden skärpts av 
hänsyn till ras, religion, nationalitet eller politisk åsikt,

3. om gärningen som påföljden avser omfattas av här i landet 
pågående förundersökning, väckt åtal, utfärdat 
strafföreläggande eller föreläggande av ordningsbot, eller om 
beslut har meddelats att åtal för gärningen inte ska väckas 
eller fullföljas,

4. om gärningen som påföljden avser inte har begåtts i den 
stat där påföljden bestämts,

5. om påföljden inte kan verkställas här i landet,

6. om det kan antas att påföljden kan verkställas i den 
främmande staten,

7. om den dömde vid tiden för brottet inte fyllt femton år,

8. om en tillämpning av 35 kap. 7 § eller 36 kap. 31 § 
brottsbalken skulle innebära att påföljden preskriberats eller 
beslutet om förverkande förfallit.

Om det i den främmande staten har vidtagits åtgärd som enligt 
lagen i den staten medför att tiden för påföljdspreskription 
skjuts upp, ska åtgärden ha samma verkan här i landet vid 
tillämpning av första stycket 8. Lag (2025:154).

7 § Avser den utländska domen två eller flera brott och föreligger
hinder mot verkställighet såvitt avser något eller några av brotten, får
framställningen bifallas såvitt avser övriga brott endast om i domen
eller framställningen har angivits vilken del av påföljden som avser
detta eller dessa brott.

Prövning av framställning om verkställighet

8 § Framställning om verkställighet göres hos Justitiedepartementet.

Finner regeringen uppenbart att framställningen ej gäller dom eller
avgörande som avses i 1 § första stycket eller att hinder mot
verkställighet möter enligt 5 § andra stycket 1-7, skall framställningen
omedelbart avslås. I fråga om utevarodom får framställningen dock ej
avslås enbart på den grund att domen ännu ej vunnit laga kraft.


Regeringen prövar om framställningen skall avslås på grund av
förhållande som avses i 5 § andra stycket 8 eller i 6 § första stycket
1, 4, 5 eller 6. Regeringen kan avslå framställningen, om det är
uppenbart att förhållande som avses i 6 § första stycket 2, 3, 7 eller 8
föreligger.

Avslås ej framställningen, skall den överlämnas till riksåklagaren för
vidare handläggning. Lag (2000:570).

9 § Sedan framställning om verkställighet överlämnats till
riksåklagaren, gör denne ansökan till rätten om dess prövning av
framställningen, om ej annat följer av 16 eller 19--22 §§. Rörande
sakens handläggning gäller i tillämpliga delar rättegångsbalkens
bestämmelser om rättegången i brottmål, om ej annat följer av denna lag.
Avser framställningen förverkande som angår någon annan än den dömde,
skall särskild talan föras mot honom, om han inte har hörts i den
utländska rättegången. För sådan talan gäller i tillämpliga delar
reglerna i rättegångsbalken om åtal för brott på vilket inte kan följa
svårare straff än böter. Rättens avgörande av saken sker genom dom.

Vid förhandling i mål om verkställighet av europeisk brottmålsdom skall
den dömde höras personligen, om han begär det. Är den dömde berövad
friheten i den stat där domen meddelats, får dock förhandling äga rum i
den dömdes frånvaro, även om han begärt att bli hörd personligen. Lag
(1990:274).

10 § I mål som avses i 9 § prövar rätten om annat hinder mot
verkställighet möter än som avses i 5 § andra stycket 8 eller i 6 §
första stycket 1, 4, 5 eller 6.

Ny prövning av frågan huruvida den dömde är skyldig till brottet får ej
ske i målet.

11 § Finner rätten hinder icke möta mot verkställighet här i landet,
bestämmer rätten, med iakttagande av 12-15 §§, ny påföljd enligt vad i
svensk lag är föreskrivet om påföljd för motsvarande brott.

Har förhandling i saken enligt 9 § andra stycket ägt rum i den dömdes
frånvaro, får dock ny påföljd ej bestämmas förrän den dömde varit i
tillfälle att bli personligen hörd i rätten.

12 § Har frihetsberövande påföljd ådömts genom den utländska
domen, får rätten inte bestämma strängare påföljd än i denna
dom. Detta gäller även om den ådömda påföljden är lindrigare
än den lindrigaste påföljd som enligt svensk lag kan följa på
brottet eller brotten.

Är påföljden böter, bestämmer rätten, med tillämpning av den
växelkurs som gäller vid tiden för beslutet, ett bötesbelopp
som i svenska kronor motsvarar beloppet av böterna. Är i
svensk lag för motsvarande brott föreskrivet penningböter,
får dock inte bestämmas ett högre bötesbelopp än fyratusen
eller, om påföljden avser flera brott, tiotusen kronor. Är i
svensk lag inte föreskrivet svårare straff än böter, får inte
bestämmas ett högre bötesbelopp än etthundrafemtiotusen,
eller, om påföljden avser flera brott, tvåhundratusen kronor.
Förordning (2009:1429).

13 § Vid bestämmande av påföljd enligt 12 § skall, i den mån det kan
ske, den dömde räknas till godo dels vad han kan ha utstått av den
påföljd som ådömts genom den utländska domen för brott som omfattas av
framställningen om verkställighet dels tid varunder han med anledning av
sådant brott varit anhållen eller häktad i den främmande staten eller
här i landet. Därvid får bestämmas lindrigare straff än för gärningen är
stadgat eller påföljd helt efterges.

14 § Har genom den utländska domen visst belopp i pengar eller värdet av
viss egendom förklarats förverkat, bestämmer rätten, med tillämpning av
den växelkurs som gäller vid tiden för beslutet, ett motsvarande
förverkandebelopp i svenska kronor. Om förverkandebeloppet uppenbarligen
överstiger det belopp som skulle ha förverkats enligt svensk lag om
rättegången ägt rum i Sverige, får rätten sätta ned beloppet i
motsvarande mån.

Har ett föremål förklarats förverkat, får rätten förklara föremålet
förverkat endast om det kunnat förklaras förverkat enligt svensk lag i
en rättegång i Sverige.

Angår förverkandet någon annan än den dömde, får rätten besluta om
förverkande endast om förverkande hade kunnat ske enligt svensk lag i en
rättegång i Sverige. Lag (1990:274).

15 § Vid tillämpning av rättegångsbalkens bestämmelser i mål som avses i
9 § bedömes frågan, vilket straff som är stadgat för eller kan följa på
visst brott, enligt svensk lag. Utgör den ådömda påföljden endast böter,
skall dock ej i något fall svårare straff än böter anses kunna följa på
brottet.

16 § Avser framställningen endast verkställighet av böter
eller förverkande, får riksåklagaren, i stället för att
ansöka hos rätten enligt 9 § första stycket, själv pröva
framställningen och utfärda strafföreläggande för det brott
som påföljden avser.

I fråga om ett strafföreläggande som utfärdas med stöd av
första stycket gäller 48 kap. rättegångsbalken i tillämpliga
delar. Bestämmelserna i 10 och 11 §§, 12 § andra stycket samt
13–15 §§ denna lag ska också tillämpas.

Godkänns inte strafföreläggande som utfärdats enligt första
stycket, ansöker riksåklagaren enligt 9 § första stycket.
Förordning (2009:1429).

Tvångsåtgärder

17 § Om en främmande stat som tillträtt 
brottmålsdomskonventionen har meddelat Justitiedepartementet 
att den ämnar göra en framställning om verkställighet av 
påföljd, eller om en sådan framställning gjorts, kan 
riksåklagaren anhålla den dömde, om det enligt svensk lag kan 
följa fängelse i ett år eller däröver på brott motsvarande den 
gärning påföljden avser och det finns risk för att den dömde 
ska avvika eller, då det är fråga om en utevarodom, att han 
eller hon undanröjer bevis. På ansökan av riksåklagaren kan 
rätten under motsvarande förutsättningar besluta om häktning 
av den dömde eller om reseförbud eller anmälningsskyldighet. 
Reseförbud eller anmälningsskyldighet får beslutas, även om 
det svåraste straff som enligt svensk lag kan följa på 
motsvarande brott är lindrigare än fängelse i ett år. 
Oberoende av brottets beskaffenhet får den dömde anhållas, 
häktas eller underkastas reseförbud eller 
anmälningsskyldighet, om han eller hon saknar hemvist i 
Sverige och det finns risk för att han eller hon genom att 
bege sig från landet undandrar sig påföljd.

I fråga om anhållande, häktning, reseförbud och 
anmälningsskyldighet enligt denna paragraf tillämpas i övrigt 
24 kap. 4 §, 5-13 §§, 14-17 §§, 18 § tredje stycket och 19-
24 §§ och 25 kap. 2-9 §§ rättegångsbalken. Ett beslut om 
anhållande eller häktning ska hävas senast när den sammanlagda 
tid den dömde varit berövad friheten, i den främmande staten 
och här i landet med anledning av det eller de brott 
framställningen om verkställighet avser, uppgår till den tid 
som bestämts för frihetsberövande påföljd för brottet eller 
brotten i den utländska domen. I fall då den dömde anhållits 
eller häktats innan framställning om verkställighet gjorts, 
ska beslutet om anhållande eller häktning hävas inom arton 
dagar från dagen för frihetsberövandet, om inte någon 
framställning om verkställighet gjorts före utgången av denna 
tid. Lag (2021:288).

18 § Har framställning om verkställighet av europeisk
brottmålsdom gjorts, kan egendom som genom domen förklarats
förverkad tas i beslag, om beslag hade kunnat ske enligt svensk
lag i en rättegång i Sverige. Beslut om beslag meddelas av
Riksåklagaren eller rätten. I fråga om beslag enligt denna
paragraf skall i övrigt bestämmelserna i 27 kap.
rättegångsbalken tilllämpas. Bestämmelser om beslag och
kvarstad finns också i lagen (2000:562) om internationell
rättslig hjälp i brottmål. Lag (2000:570).

Särskilda bestämmeler om utevarodom

19 § Grundas framställning om verkställighet på utevarodom, som ej
meddelats efter talan av den dömde, tillämpas 20-22 §§. Därvid gäller
rättegångsbalkens bestämmelser om rättegången i brottmål i tillämpliga
delar, om ej annat särskilt föreskrives.

20 § Sedan framställning om verkställighet av utevarodom enligt 8 §
överlämnats till riksåklagaren, skall den dömde personligen delges domen
och underrättas om att han inom trettio dagar från delfåendet kan hos
riksåklagaren anhängiggöra talan om omprövning av domen (opposition).
Anför den dömde ej opposition inom föreskriven tid, tillämpas 9-16 §§.

Anför den dömde opposition inom föreskriven tid med begäran att hans
talan prövas av behörig domstol i den främmande staten, överlämnar
riksåklagaren handlingarna i ärendet till Justitiedepartementet, som med
översändande av handlingarna underrättar behörig myndighet i den
främmande staten. Begär den dömde prövning vid svensk domstol eller
anför han opposition utan angivande av var han vill att hans talan
prövas, gör riksåklagaren hos rätten ansökan om förhandling för prövning
av den dömdes talan. Lag (2000:570).

21 § /Upphör att gälla U:2025-04-01/
När ansökan som avses i 20 § andra stycket inkommit till rätten,
kallar rätten den dömde att inställa sig vid förhandling inför rätten.
Förhandling får ej utan den dömdes samtycke hållas förrän tjugoen dagar
förflutit från det den dömde personligen delgivits kallelsen.

Uteblir den dömde från förhandling som avses i första stycket eller
finner rätten av annat skäl oppositionen ej kunna upptagas till
prövning, skall den dömdes talan avvisas. Sedan avvisningsbeslutet
vunnit laga kraft tillämpas 9-16 §§.

Fråga om ansvar för gärning som avses med framställning om
verkställighet av utevarodom får prövas, även om enligt 2 kap.
brottsbalken åtal för gärningen ej kunnat väckas i Sverige eller kunnat
väckas här endast efter särskilt förordnande, och utan hinder av
bestämmelserna i 35 kap. 1-4 och 6 §§ samma balk. Frågan om ansvar för
gärningen enligt svensk lag skall bedömas som om motsvarande brott
begåtts här i landet. Åtgärd för väckande av åtal eller förundersökning,
som vidtagits i den främmande staten enligt dess lag, skall tillerkännas
verkan som om åtgärden vidtagits här i landet. Sådan åtgärd får dock ej
tillerkännas annan verkan än den har enligt lagen i den främmande
staten.

21 § /Träder i kraft I:2025-04-01/
När en ansökan som avses i 20 § andra stycket inkommit 
till rätten, kallar rätten den dömde att inställa sig vid 
förhandling inför rätten. Förhandling får inte utan den dömdes 
samtycke hållas förrän tjugoen dagar gått från det att den 
dömde personligen delgetts kallelsen.

Om den dömde uteblir från en förhandling som avses i första 
stycket eller om rätten av annat skäl finner att oppositionen 
inte kan tas upp till prövning, ska den dömdes talan avvisas. 
När avvisningsbeslutet har fått laga kraft tillämpas 9-16 §§.

Fråga om ansvar för en gärning som avses med en framställning 
om verkställighet av en utevarodom får prövas, även om åtal 
för gärningen enligt 2 kap. brottsbalken inte kunnat väckas i 
Sverige eller kunnat väckas här endast efter särskilt 
förordnande, och utan hinder av bestämmelserna i 35 kap. 2-6 
och 10 §§ samma balk. Frågan om ansvar för gärningen enligt 
svensk lag ska bedömas som om motsvarande brott hade begåtts 
här i landet. Om en åtgärd för att väcka åtal eller 
förundersökning har vidtagits i den främmande staten enligt 
dess lag, ska åtgärden ha samma verkan som om åtgärden hade 
vidtagits här i landet. En sådan åtgärd får dock inte ges 
någon annan verkan än den har enligt lagen i den främmande 
staten. Lag (2025:154).

22 § Upptager domstol i den främmande staten enligt 20 § anförd
opposition till saklig prövning, förfaller framställningen om
verkställighet av den ådömda påföljden. Avvisar den utländska domstolen
oppositionen och vinner avvisningsbeslutet laga kraft, tillämpas 9-16
§§.

Övriga bestämmelser

23 § Är den dömde berövad friheten i den främmande staten när han för
verkställighet av där ådömd påföljd överföres till Sverige, får han ej
med anledning av annat brott, vilket begåtts innan han överfördes hit,
här i landet lagföras, anhållas eller häktas eller berövas friheten för
verkställighet av påföljd eller underkastas annan inskränkning i sin
personliga frihet, om icke behörig myndighet i den främmande staten
lämnat sitt samtycke till åtgärden eller den dömde under en
sammanhängande tid av fyrtiofem dagar haft möjlighet att lämna landet
men ej gjort detta eller efter att ha lämnat landet frivilligt återvänt
hit.

Första stycket utgör ej hinder mot att åtgärder vidtages för att
verkställa beslut om den dömdes avvisning eller utvisning eller för att
avbryta åtalspreskription. Lag (1984:876).

24 § I fråga om verkställighet av påföljd som bestämts enligt 11-16 §§
gäller vad i allmänhet är föreskrivet om verkställighet av påföljd som
ådömts genom svensk domstols lagakraftägande dom, om ej annat följer av
vad nedan sägs.

Verkställigheten skall upphöra, om den främmande staten meddelar, att
den beviljat den dömde nåd eller amnesti eller upptagit den utländska
brottmålsdomen till ny prövning eller att i den staten meddelats annat
beslut, som enligt lagen i den staten medför att den ådömda påföljden ej
längre får verkställas.

Utgör påföljden böter, får åtgärd för verkställighet här i landet ej äga
rum för bötesbelopp som den dömde betalt till behörig myndighet i den
främmande staten innan framställningen om verkställighet delgavs honom.
Beslut om anstånd eller avbetalning, som meddelats av behörig myndighet
i denna stat innan framställningen gjordes, länder till efterrättelse
vid tillämpning av första stycket.

Verkställighet i Sverige enligt särskild överenskommelse

25 § Ska enligt förordnande som avses i 2 § fjärde 
stycket eller 3 § verkställighet ske här i landet av påföljd 
för brott, för vilket lagföring ägt rum i främmande stat, 
gäller i fråga om sådan verkställighet vad som är föreskrivet 
om verkställighet av påföljd som ådömts genom svensk domstols 
lagakraftägande dom, om inte annat följer av vad som anges 
nedan.

Ska verkställigheten ske i Sverige utan att ny påföljd 
bestämts här i landet av domstol eller annan myndighet enligt 
svensk lag, får verkställighet äga rum utan hinder av att 
påföljden är strängare än som enligt svensk lag kunnat följa 
på brotten. Ådömda böter får verkställas, även om 
bötesbeloppet överstiger det högsta bötesbelopp som kunnat 
ådömas enligt svensk lag. Innebär den ådömda påföljden 
frihetsberövande, gäller bestämmelserna i svensk lag om 
verkställighet av påföljd av närmast motsvarande art.

Verkställighet i fall som avses i denna paragraf får inte i 
något fall ske på sådant sätt att påföljden blir att anse som 
strängare än den påföljd som ådömts i den främmande staten.
Lag (2018:1255).

Verkställighet i Sverige enligt överförandekonventionen

25 a § Verkställighet enligt överförandekonventionen av
frihetsberövande påföljd som på grund av brottslig gärning har
ådömts eller beslutats av domstol i stat som har tillträtt
nämnda konvention får ske i Sverige, om

1. den dömde är svensk medborgare eller har hemvist här,

2. den dömde har samtyckt till att verkställighet sker i
Sverige,

3. den gärning som påföljden avser motsvarar brott enligt
svensk lag, och

4. den tid för frihetsberövande som återstod när framställning
om verkställighet kom in uppgick till minst sex månader eller
särskilda skäl talar för att verkställigheten ändå förs över
till Sverige.

Även om den dömde inte samtycker får verkställighet enligt
första stycket ske i Sverige,

1. enligt tilläggsprotokollet i fall som avses i 25 b § 1 eller
2 när den andra staten har tillträtt nämnda protokoll, eller

2. enligt Schengenkonventionen i fall som avses i 25 b § 1 när
den andra staten har anslutit sig till konventionen eller
slutit avtal om samarbete enligt denna.

Framställning om verkställighet i Sverige görs av behörig
myndighet i den främmande staten. Framställningen skall göras
hos Justitiedepartementet och prövas av regeringen. I fall som
avses i första stycket kan regeringen också själv göra
framställning hos främmande stat om att verkställigheten skall
ske i Sverige. Lag (2000:570).

25 b § Verkställighet enligt 25 a § andra stycket får ske
endast

1. om den dömde genom att fly till Sverige försöker att helt
eller delvis undandra sig verkställighet av påföljden, om denna
har dömts ut genom en dom som vunnit laga kraft i den andra
staten, eller

2. om domen angående påföljden, eller ett administrativt beslut
till följd av denna dom, innehåller ett förordnande att den
dömde skall utvisas från den stat där domen meddelats eller
annars inte får vistas i den staten efter det att han försatts
på fri fot. Lag (2000:460).

25 c § I fall som avses i 25 b § 1 och som kan föranleda en 
framställning om överförande av verkställighet får den dömde, 
på begäran av behörig myndighet i den andra staten, häktas om 
det finns risk för att han eller hon avviker eller på något 
annat sätt undandrar sig verkställigheten av påföljden. Beslut 
om häktning kan meddelas även efter det att framställningen om 
överförande av verkställighet har gjorts eller beviljats. 

I fråga om häktning och anhållande gäller det som föreskrivs i 
rättegångsbalken om brottmål. Det som sägs där om offentlig 
försvarare ska tillämpas i fråga om offentligt biträde om 
något annat inte följer av 25 f §. Av bestämmelserna i 24 kap. 
rättegångsbalken tillämpas endast 1 § tredje stycket, 4 § 
första och andra styckena, 5 § första stycket, 6 § första och 
tredje styckena, 7 § första stycket, 8 § andra och tredje 
styckena, 9-13 §§, 14-17 §§, 20 § första stycket 3, 21 a §, 
22 § första stycket och 24 §.

En ny förhandling om häktning ska, om den dömde begär det, 
hållas senast två dagar efter det att en sådan begäran har 
kommit in till rätten. En förhandling behöver dock inte hållas 
tidigare än efter två veckor från det att beslut i 
häktningsfrågan senast meddelats. Lag (2021:288).

25 d § Om det finns skäl att anhålla eller häkta den dömde
enligt 25 c § men syftet därmed kan uppnås genom reseförbud
eller anmälningsskyldighet, får sådant tvångsmedel beslutas.
För det gäller vad som föreskrivs i rättegångsbalken om
brottmål. Vad som där sägs om offentlig försvarare skall
tillämpas beträffande offentligt biträde i den mån annat inte
följer av 25 f §. Av bestämmelserna i 25 kap. rättegångsbalken
tillämpas endast 1 § tredje stycket, 2-5 §§, 7 § första och
andra styckena och 9 §. Lag (2000:460).

25 e § Beslut om tvångsmedel gäller till dess att ärendet om
överförande av verkställighet har avgjorts eller, om
framställningen bifalls, till dess att påföljden har börjat
verkställas i Sverige, om beslutet inte hävs dessförinnan.

Åklagaren eller rätten ska häva ett beslut om anhållande,
häktning, reseförbud eller anmälningsskyldighet, om inte en
framställning om överförande av verkställighet görs inom
fyrtio dagar från det att den dömde anhölls eller häktades
eller beslut om reseförbud eller anmälningsskyldighet
meddelades.

Åklagaren eller rätten ska också häva ett beslut om
anhållande eller häktning senast när det finns skäl att anta
att den sammanlagda tid som den dömde har varit berövad
friheten här i landet med stöd av 25 c § och i den andra
staten uppgår till den tid som den dömde skulle ha varit
berövad friheten för det fall verkställighet av påföljden
hade skett i den andra staten.

Regeringen får vid prövningen av en framställning om
överförande av verkställighet häva ett beslut som meddelats
enligt 25 c eller 25 d §. Även ansvarigt statsråd får i
brådskande fall häva ett sådant beslut. Lag (2015:98).

25 f § I fall som avses i 25 b § 1 skall offentligt biträde
förordnas för den dömde, om det inte måste antas att behov av
biträde saknas.

I ärenden hos regeringen prövas frågor om offentligt biträde av
Regeringskansliet.

Beslut om offentligt biträde eller om ersättning till denne
överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd
krävs vid överklagande till kammarrätten. Lag (2004:592).

25 g § Skall verkställighet enligt överförandekonventionen
och, i förekommande fall, tilläggsprotokollet eller
Schengenkonventionen ske i Sverige av en frihetsberövande
påföljd, kan regeringen efter omständigheterna antingen

1. själv meddela de närmare föreskrifter som behövs för
verkställigheten i Sverige, eller

2. överlämna åt Riksåklagaren att göra ansökan hos rätten om
att ny påföljd skall bestämmas enligt vad i svensk lag är
föreskrivet om påföljd för motsvarande gärning.

Vid verkställighet enligt denna paragraf tillämpas 24 § första
och andra styckena.

I fall som avses i första stycket 1 gäller i tillämpliga delar
25 § andra och tredje styckena.

I fall som avses i första stycket 2 gäller i tillämpliga delar
9 §, 10 § andra stycket samt 11-13 och 15 §§. Påföljden får
inte bestämmas till enbart böter. I fråga om anhållande,
häktning, reseförbud och anmälningsskyldighet gäller 24 och 25
kap. rättegångsbalken, om inte annat följer av 25 c § eller
25 d §. Lag (2000:460).

25 h § Skall verkställighet ske i Sverige enligt 25 b § 2
tillämpas 23 §.

Verkställighet utomlands enligt brottmålsdomskonventionen m.m.

Allmänna bestämmelser

26 § Fråga om verkställighet i främmande stat av här i landet
ådömd eller ålagd påföljd enligt förordnande som avses i 2 §
första eller fjärde stycket upptas av Kriminalvården eller,
i fråga om verkställighet av överlämnande till rättspsykiatrisk
vård, Socialstyrelsen eller, i fråga om verkställighet av böter
eller förverkande, annan myndighet som regeringen bestämmer. Om
det föreligger särskilda skäl, får en myndighet som här avses
med eget yttrande överlämna ett ärende till regeringen för
avgörande. Framställning om verkställighet får ej göras, om med
motsvarande tillämpning av 5 § andra stycket 1-8 hinder mot
verkställighet i den främmande staten kan antas föreligga.

Framställning om verkställighet av frihetsberövande påföljd får
ej göras, om den dömde är svensk medborgare och själv motsätter
sig åtgärden. Uppkommer fråga om verkställighet av
frihetsberövande påföljd som ådömts eller ålagts annan än
svensk medborgare, skall Migrationsverket höras, om icke den
dömde samtycker till åtgärden. Avstyrker Migrationsverket att
framställning göres, underställes ärendet regeringen för
avgörande.

Har regeringen enligt 3 § förordnat att verkställighet av
påföljd i visst fall får anförtros myndighet i främmande stat,
ombesörjer Kriminalvården eller, i fråga om verkställighet av
överlämnande till rättspsykiatrisk vård, Socialstyrelsen att
framställning om verkställighet görs i den främmande staten.
Lag (2005:969).

27 § I mål och ärenden angående verkställighet utomlands av
frihetsberövande påföljd skall offentligt biträde förordnas för
den som åtgärden avser, om det inte måste antas att behov av
biträde saknas.

I ärenden hos regeringen prövas frågor om offentligt biträde av
Regeringskansliet.

Beslut om offentligt biträde eller om ersättning till denne
överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd
krävs vid överklagande till kammarrätten. Lag (2004:592).

28 § Framställning som avses i 26 § jämte det avgörande varigenom
påföljden ådömts eller ålagts och övriga handlingar i ärendet överlämnas
till Justitiedepartementet, som vidarebefordrar framställningen till
behörig myndighet i den främmande staten. Lag (2000:570).

29 § Sedan framställning vidarebefordrats enligt 28 §, får
verkställighet av påföljd som avses med framställningen ej påbörjas här
i landet, om icke den dömde är häktad och fråga är om påföljd som
innebär frihetsberövande.

Den ådömda påföljden skall dock verkställas här i landet, om
framställningen återkallas innan den främmande staten meddelat att den
ämnar upptaga framställningen till slutlig prövning eller om den
främmande staten meddelar att framställningen avslagits, att den avstår
från att verkställa påföljden eller att verkställighet ej kan äga rum i
den främmande staten.

Särskilda bestämmelser om utevarodom

30 § Göres med stöd av förordnande som avses i 2 § första stycket
framställning enligt 26 § om verkställighet i främmande stat av
utevarodom och har den dömde anfört opposition mot avgörandet hos
behörig myndighet i den främmande staten med begäran att hans talan
prövas vid svensk domstol, gör riksåklagaren ansökan hos rätten om
förhandling för prövning av den dömdes talan. I fråga om sådan
förhandling gäller 21 § första stycket och andra stycket första punkten.

Avvisas oppositionen och vinner avvisningsbeslutet laga kraft, sänder
rätten underrättelse om beslutet till Justitiedepartementet, som
vidarebefordrar underrättelsen till behörig myndighet i den främmande
staten.

Avvisas ej oppositionen, skall rätten med undanröjande av domen eller
föreläggandet upptaga frågan om ansvar för gärning för vilken påföljden
ålagts. Därvid gäller rörande sakens handläggning rättegångsbalkens
bestämmelser om rättegången i brottmål. Framställningen enligt 26 §
förfaller. Lag (2000:570).

31 § Har med anledning av framställning enligt 26 § den dömde anhållits
eller häktats i den främmande staten och överföres han till Sverige för
att närvara vid förhandling enligt 30 § första stycket skall han anses
som anhållen av svensk myndighet från den tidpunkt då han anlände hit. I
fråga om hans frihetsberövande gäller därefter 24 kap. rättegångsbalken.
Den dömde får dock icke i något fall vara berövad sin frihet under
sammanlagt längre tid än som i domen bestämts för frihetsberövande
påföljd.

32 § Den som på grund av att han anfört opposition kallats till
förhandling enligt 30 § första stycket och därför lämnat den främmande
statens område får ej med anledning av annat brott, vilket begåtts innan
han lämnade den statens område, lagföras, anhållas eller häktas eller
berövas friheten för verkställighet av påföljd eller underkastas annan
inskränkning i sin personliga frihet, om det ej i kallelsen särskilt
angivits att sådan åtgärd kan komma att vidtagas mot honom eller han
skriftligen lämnat sitt uttryckliga samtycke till åtgärden eller han
under en tid av femton dagar, räknat från den dag rätten meddelat
slutligt avgörande med anledning av oppositionen, haft möjlighet att
lämna landet men ej gjort detta eller efter att ha lämnat landet
återvänt hit utan att på nytt ha kallats till förhandling som nyss
sagts. Lämnar den dömde skriftligt samtycke, skall den myndighet som
beslutar åtgärden sända avskrift av medgivandet till
Justitiedepartementet, som vidarebefordrar handlingen till behörig
myndighet i den främmande staten. Lag (2000:570).

Övriga bestämmelser

33 § Är i fall då framställning om verkställighet av frihetsberövande
påföljd har gjorts enligt 26 § den dömde berövad friheten här i landet
eller uppehåller han sig eljest här, skall han överförs till den
främmande statens område så snart den staten meddelat att
framställningen bifallits samt, när framställning gjorts enligt 26 §
tredje stycket, utfäst sig att, i den mån icke medgivande som avses i
34§ har lämnats, iakttaga vad som enligt 23 § gäller här i landet för det
fall att någon som är berövad friheten i främmande stat överföres till
Sverige för verkställighet av påföljd som ådömts honom i den staten.

Första stycket gäller ej, om den främmande staten meddelar att den
avstår från att verkställa påföljden.

34 § På begäran av behörig myndighet i främmande stat, i
vilken efter framställning enligt 26 § verkställighet skall ske
av påföljd som ådömts någon vilken vid överförandet till den
främmande staten var berövad friheten, kan regeringen medge att
den dömde, utan hinder av tillämpliga bestämmelser i artikel 9
i brottmålsdomskonventionen eller motsvarande bestämmelser i
annan överenskommelse som Sverige ingått med den främmande
staten eller av utfästelse som avses i 33 §, får åtalas, dömas
eller berövas friheten i den främmande staten för
verkställighet av påföljd eller tvångsåtgärd eller underkastas
annan inskränkning i sin personliga frihet med anledning av
brott som begåtts före hans överförande till den främmande
staten och som ej omfattas av framställningen om
verkställighet. Sådant medgivande får lämnas endast om
överlämnande eller utlämning för brottet kunnat lagligen äga
rum eller om hinder mot överlämnande eller utlämning förelegat
endast på grund av straffets längd.

Framgår det av handlingarna i ärendet att medgivande inte kan
lagligen lämnas, skall begäran omedelbart avslås. I annat fall
prövas frågan av Högsta domstolen, om inte den som avses med
framställningen har samtyckt till denna. Finner Högsta
domstolen att hinder möter, får medgivande av regeringen inte
lämnas. Lag (2003:1160).

Verkställighet utomlands enligt överförandekonventionen

34 a § Fråga om verkställighet enligt överförandekonventionen
och, i förekommande fall, tilläggsprotokollet eller
Schengenkonventionen, i främmande stat av här i landet ådömd
påföljd upptas av Kriminalvården eller, i fråga om
verkställighet av överlämnande till rättspsykiatrisk vård, av
Socialstyrelsen. Framställning om sådan verkställighet får inte
göras, om med motsvarande tillämpning av 25 a § första och
andra styckena hinder mot verkställighet i den främmande staten
kan antas föreligga.

Fråga om verkställighet enligt överförandekonventionen enligt
första stycket på begäran av främmande stat prövas av
Kriminalvården eller, i fråga om verkställighet av
överlämnande till rättspsykiatrisk vård, av Socialstyrelsen med
motsvarande tillämpning av 25 a § första stycket.

Kriminalvården eller Socialstyrelsen får, om det föreligger
särskilda skäl, med eget yttrande överlämna ett ärende om
verkställighet till regeringen för avgörande.

I fall som avses i denna paragraf gäller 27-29 och 33 §§ i
tillämpliga delar. Lag (2005:969).

34 b § Har den dömde utvisats på grund av brottet och överförts
från Sverige till en annan stat med tillämpning av
överförandekonventionen och tilläggsprotokollet i de fall som
motsvaras av 25 b § 2 tillämpas bestämmelserna i 34 §.
Lag (2000:460).

Gemensamma bestämmelser

35 § Laga domstol i mål eller ärende som avses i denna lag är
Stockholms tingsrätt, om inte annat följer av 25 c, 25 d, 25 f
och 27 §§. Lag (2000:460).

36 § Egendom eller dess värde som förverkats med stöd av denna
lag tillfaller staten. Regeringen får på begäran av den stat
som gjort framställningen om verkställighet av
förverkandebeslutet förordna att egendomen eller dess värde
helt eller delvis skall överlämnas till den staten.

Böter som bestämts enligt denna lag får inte förvandlas.
Lag (2000:570).

37 § Riksåklagaren får i den omfattning regeringen bestämmer förordna
annan åklagare att fullgöra vad som enligt denna lag ankommer på
riksåklagaren. Lag (1984:876).

38 § Skall påföljd, som ådömts eller ålagts någon av myndighet i
främmande stat, enligt denna lag verkställas i Sverige, får åtal för
gärning, som påföljden avser, ej i något fall väckas här i landet.

39 § Ersättning till offentlig försvarare som betalats av allmänna
medel skall stanna på staten, om det inte finns särskilda skäl för
att den dömde skall återbetala ersättningen. Lag (1996:1636).

40 § Ansvarigt statsråd kan efter framställning till
Justitiedepartementet av behörig myndighet i främmande stat
medge, att utlänning, som är berövad friheten i den staten
och som enligt bestämmelser i överenskommelse som avses i 1 §
ska föras till annan främmande stat för verkställighet av
påföljd för brott eller för förhandling med anledning av
framställning om sådan verkställighet, får föras över svenskt
område. Under sådan genomresa ska frihetsberövandet bestå, om
inte den främmande staten begär att den transiterade friges.
Friges han inte, tillämpas vad som i allmänhet gäller om
behandling av anhållen eller häktad. Lag (2015:98).

40 a § Om en frihetsberövande påföljd ska verkställas 
utomlands, ska Kriminalvården se till att den dömde förs till 
den stat där påföljden ska verkställas.

Om en frihetsberövande påföljd som har meddelats utomlands 
ska verkställas i Sverige, ska Kriminalvården ansvara för 
transporten av den dömde i Sverige.

Vid transporter enligt första och andra styckena tillämpas 
följande bestämmelser i häkteslagen (2010:611):

– 4 kap. 4 § om kroppsvisitation,

– 4 kap. 10 § första stycket om användning av fängsel, och 

– 8 kap. 2 a § om möjligheten att i vissa fall begära hjälp 
av Polismyndigheten.

Om det är nödvändigt för att en transport enligt första 
stycket ska kunna genomföras, får den dömde hållas i förvar 
av Polismyndigheten, dock längst under 48 timmar.
Lag (2017:138).

41 § Kriminalvårdens eller Socialstyrelsens beslut enligt
denna lag eller i anslutning till lagen meddelade
tillämpningsföreskrifter överklagas till regeringen om inte
annat följer av 27 §. Lag (2005:969).

42 § Denna lag gäller inte i fråga om verkställighet eller
annan åtgärd som regleras genom lagen (1963:193) om samarbete
med Danmark, Finland, Island och Norge angående
verkställighet av straff m.m. eller genom lagen (2015:96) om
erkännande och verkställighet av frihetsberövande påföljder
inom Europeiska unionen. Lag (2015:98).

Övergångsbestämmelser

1973:136

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1973. Äldre bestämmelser gäller
fortfarande när biträde förordnats före ikraftträdandet.