PierreMesure/open-sfs huggingface dataset:
Förordning (1981:193) om vissa postavgifter 

1 § Denna förordning gäller befordran av brev inom landet och av
blindskriftsförsändelser.

2 § Högsta vikten vid befordran är för ett brev 1000 gram och för en
blindskriftsförsändelse 7000 gram.

3 § Avgiften för befordran av brev utgår enligt normaltaxa eller
ekonomitaxa.

Normaltaxa

-------------------------------------------------------------------
Vikt i gram             Högsta avgift i kronor
-------------------------------------------------------------------

högst 20                       2,50
över 20 men högst 100          5,00
över 100 men högst 250        10,00
över 250 men högst 500        16,00
över 500 men högst 1 000      22,00

För brev som är tjockare än 3 cm eller vars kortaste sida är längre än
25 cm får postverket dessutom ta ut en tilläggsavgift med högst 8
kronor. Tilläggsavgiften för ett sådant skrymmande brev som väger högst
20 gram får dock utgöra 10 kronor 50 öre.

Ekonomitaxa

Ekonomitaxan tillämpas i fråga om sådana brev, som enligt vad postverket
föreskriver har en längre befordringstid än brev för vilka normaltaxan
gäller. Ekonomitaxan fastställs av postverket. Förordning (1989:919).

4 § Postverket får nedsätta postavgifter enligt 3 §, om det är förenligt
med verkets ekonomiska intressen.

5 § För annan befordran av blindskriftsförsändelser än med flyg utgår
inte någon avgift.

6 § Ytterligare föreskrifter om avgifter och andra villkor för befordran
av inrikes brev och blindskriftsförsändelser meddelas av postverket.
Lag (1981:2) om handel med skrot och begagnade varor 

1 § Denna lag har till ändamål att förebygga avsättning av stulet eller 
eljest olovligen åtkommet gods och att underlätta polisens efterspaning 
av sådant gods. 

2 § Regeringen får föreskriva att handel med järn- och annat metallskrot 
får drivas endast efter tillstånd av den myndighet som regeringen 
bestämmer och att det för sådan handel skall finnas en föreståndare som 
tillståndsmyndigheten har godkänt. 

Regeringen får föreskriva att handel med begagnade varor, i den 
omfattning som regeringen bestämmer, endast får drivas efter 
registrering hos den myndighet som regeringen bestämmer. 

3 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela 
föreskrifter om skyldighet för den som har tillstånd eller är 
registrerad med stöd av denna lag att föra anteckningar som rör 
befattningen med förvärvat eller eljest mottaget gods och att 
tillhandahålla myndighet anteckningar, handlingar eller uppgifter därom. 


Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela även 
andra föreskrifter för den som avses i första stycket. 

4 § Tillsynen över efterlevnaden av denna lag och de föreskrifter som 
har meddelats 

med stöd av lagen utövas av den myndighet som regeringen bestämmer. 

5 § Den som har tillstånd eller är registrerad med stöd av denna lag är 
skyldig att efter anmodan låta tillsynsmyndigheten undersöka område, 
lokal eller annat utrymme som används i verksamheten och granska den 
bokföring och övriga handlingar som hör till verksamheten. 

6 § Till böter eller fängelse i högst sex månader döms den som 
uppsåtligen eller av oaktsamhet 

1. driver handel med skrot utan föreskrivet tillstånd eller utan att en 
föreskriven godkänd föreståndare finns, 

2. driver handel med begagnade varor utan att på föreskrivet sätt vara 
registrerad, 

3. underlåter att fullgöra skyldighet enligt 3§ första stycket eller 
lämnar oriktig uppgift vid fullgörandet. 

I ringa fall döms inte till straff. 

7 § Den som har underlåtit att fullgöra skyldighet enligt 3§ får inte 
dömas till straff enligt 6§ för underlåtenheten, om skyldigheten 
omfattas av ett vitesföreläggande. 

8 § Näringsidkare ansvarar för sådan gärning som avses i 6§ om den har 
begåtts i hans rörelse och han har haft eller borde ha haft vetskap om 
gärningen.
Förordning (1981:205) om beräkning   av avdrag för framtida utgifter för  hantering av utbränt kärnbränsle m.m. 

Regeringen föreskriver att i punkt 1 b av anvisningarna till 41 §
kommunalskattelagen (1928:370) angivet avdrag för framtida utgifter
för hantering av utbränt kärnbränsle, radioaktivt avfall o.d. inte får
överstiga 14 kronor per kärnkraftsproducerad megawattimme som är
intäktsredovisad under beskattningsåret eller tidigare.
Förordning (1981:234) med instruktion för kriminalvårdsnämnden

1 § För kriminalvårdsnämnden gäller 12 § allmänna verksstadgan
(1965:600). I fråga om beslut som angår nämndens administration 
gäller även 11 § samma stadga.

2 § Kriminalvårdsnämnden sammanträder på kallelse av ordföranden så 
ofta omständigheterna föranleder det eller när minst två av nämndens 
övriga ledamöter begär det.

3 § Nämndens sammanträden hålls i Stockholm. För behandling av 
ett visst ärende eller en viss grupp av ärenden får nämnden dock 
sammanträda på annan ort.

4 § Kriminalvårdsstyrelsen tillhandahåller nämnden sammanträdesrum,
kanslilokaler och biträdespersonal.

5 § Vid handläggning av ärenden som angår nämndens administration 
är nämnden beslutför när ordföranden och minst två andra ledamöter 
är närvarande.

6 § Om ordföranden inte bestämmer annat, avgörs ärendena efter
föredragning av tjänstemän hos kriminalvårdsstyrelsen.

Nämnden får föreskriva att en kriminalvårdstjänsteman skall närvara vid
ett sammanträde för att lämna upplysningar.

7 § Vid nämndens sammanträden skall föras protokoll, som skall justeras
av ordföranden.

I 19 § förvaltningslagen (1986:223) finns bestämmelser om rätt att få en
avvikande mening antecknad. Förordning (1986:869).

Nämndens protokoll justeras av ordföranden.

8 § Nämndens beslut skall delges den som beslutet avser. Dessutom 
skall underrättelse om beslutet tillställas den skyddskonsulent som 
skall ha befattning med ärendet och, om den beslutet avser är intagen 
i en kriminalvårdsanstalt, styresmannen vid anstalten. Beslut av 
nämnden som avser överprövning av en övervakningsnämnds avgörande 
skall vidare tillställas övervakningsnämnden. Förordning (1983:256).

9 § Ordföranden skall övervaka att nämndens arbete bedrivs i föreskriven
ordning och utan onödig tidsutdräkt.

10 § Nämnden skall varje år före den 1 mars ge in en berättelse till
kriminalvårdsstyrelsen om sin verksamhet under det senaste kalenderåret.
Förordning (1983:256).

11 § Kan en kallelse eller ett beslut eller annat meddelande inte
lämpligen delges den dömde på annat sätt, får nämnden begära biträde 
med delgivningen av polismyndigheten.
Förordning (1981:247) om importlicensavgift 

1 § För en importlicens som meddelas av kommerskollegium utgår
expeditionsavgifter med följande belopp:

om licensen avser ett varuvärde som uppgår till minst
5 000 kronor men understiger 10 000 kronor                  50 kronor,

om licensen avser ett varuvärde som uppgår till minst
10 000 kronor men understiger 15 000 kronor                100 kronor,

om licensen avser ett varuvärde som uppgår till minst
15 000 kronor men understiger 50 000 kronor                150 kronor,

om licensen avser ett varuvärde som uppgår till minst
50 000 kronor                                              225 kronor.

Första stycket gäller inte i fråga om sådana importlicenser som avser
varor hänförliga till tulltaxenr 72.03--73.01 tulltaxelagen (1987:1068)
eller som innefattar beslut om ändring av en tidigare meddelad licens.
Förordning (1989:384).

2 § Den som har ansökt om importlicens skall betala avgiften inom den
tid och på det sätt som kommerskollegium bestämmer.

3 § Vid beräkning av varuvärdet tillämpas bestämmelserna om tullvärde i
förordningen (1980:749) om tullvärde. */k/ Förordning (1987:1140). */-k/

4 § Beslut av kommerskollegium enligt denna förordning får överklagas
hos kammarrätten. */k/ Förordning (1987:1140). */-k/
Lag (1981:265) om skattefrihet för vissa  ersättningar m.m. till personal hos  handelssekreterare m.m. 

Lön eller annan ersättning, som staten före den 1 januari 1982 har
utbetalat till sådan personal vid svenskt handelskontor som har
anställts genom beslut av handelssekreterare, skall inte utgöra
skattepliktig inkomst för mottagaren vid taxering till statlig
inkomstskatt eller kommunal inkomstskatt. Vad som har sagts nu skall
tillämpas också på förmån av bostad eller annan förmån som staten före
den 1 januari 1982 tillhandahållit denna personal och som utgått för
mottagarens tjänst.

Lagen skall också tillämpas i fråga om praktikant som tjänstgjort hos
utrikesrepresentationen, hos handelssekreterare eller hos svenska
handelskamrar i utlandet enligt beslut av Sveriges exportråd.

Övergångsbestämmelser

1996:475

Den upphävda lagen tillämpas alltjämt i fråga om ersättningar
och förmåner före den 1 januari 1982.
Förordning (1981:305) om översyn av statliga myndigheters föreskrifter, anvisningar och råd

1 § Denna förordning gäller regler som särskilt riktar sig till kommuner 
och landstingskommuner och som finns i 

1. föreskrifter och anvisningar som har beslutats av statliga 
myndigheter, 

2. sådana allmänna råd som avses i författningssamlingsförordningen 
(1976:725) och som har utfärdats av statliga myndigheter. 

Förordningen tillämpas inte på regler om anställnings- eller 
arbetsvillkor för statligt reglerade anställningar. 

Vad som sägs i denna förordning om statliga myndigheter avser inte 
regeringen eller myndigheter under riksdagen. 

2 § Statliga myndigheter skall se över sådana föreskrifter, anvisningar 
och allmänna råd som avses i 1 § i syfte att minska den statliga 
tillsynen och detaljkontrollen. Regler som inte längre behövs skall 
upphävas. 

3 § Vid den översyn som avses i 2 § skall myndigheter som har utfärdat 
anvisningar upphäva dessa eller ersätta dem med allmänna råd. Bindande 
regler som behövs skall utfärdas som föreskrifter i den mån myndigheten 
har behörighet att utfärda sådana på det område som är aktuellt. Om det 
finns särskilda skäl, får i fråga om en viss författning begreppet 
anvisningar behållas tills vidare. 

4 § Vid översynen skall samråd ske med den arbetsgrupp (Kn 1980:03) som 
har tillkallats för att se över de statliga myndigheternas tillsyn och 
kontroll av kommunal och landstingskommunal verksamhet 
(stat-kommungruppen). 

5 § Myndigheterna skall senast den 1 juli 1983 till regeringen redovisa 
resultatet av sin översyn.
Lag (1981:324) om medborgarvittnen

1 § För att tillgodose allmänhetens intresse av insyn i
polisverksamheten får en kommun utse trovärdiga personer att
som medborgarvittnen följa Polismyndighetens arbete inom det
län till vilket kommunen hör. Lag (2014:586).

2 § Medborgarvittnen väljs av kommunfullmäktige till det antal 
och för den tid som fullmäktige bestämmer.

Valet ska vara proportionellt, om det begärs av minst så många 
ledamöter som motsvarar den kvot som erhålls om antalet 
närvarande ledamöter delas med det antal personer som valet 
avser, ökat med 1. Om kvoten är ett brutet tal, ska den 
avrundas till närmast högre hela tal. Bestämmelser om 
förfarandet vid sådant proportionellt val finns i lagen 
(2022:629) om proportionella val i kommuner och regioner.
Lag (2022:635).

3 § Valbar till medborgarvittne är den som är folkbokförd
inom kommunen och som inte är underårig eller har förvaltare
enligt 11 kap. 7 § föräldrabalken. Den som inte är svensk
medborgare är valbar endast om han eller hon sedan tre år är
folkbokförd i Sverige. Den som är anställd av
Polismyndigheten eller Säkerhetspolisen får inte väljas till
medborgarvittne.

Om ett medborgarvittne upphör att vara valbar, förfaller
uppdraget genast. Lag (2014:586).

4 § Bestämmelser om medborgarvittnenas tjänstgöring meddelas
av kommunen efter samråd med Polismyndigheten. Har en annan
kommun inom länet utsett medborgarvittnen, ska samråd äga rum
även med denna. Lag (2014:586).

5 § Har medborgarvittnen utsetts ska Polismyndigheten i
enlighet med vad kommunen har bestämt bereda dem tillfälle
att närvara när polisverksamhet utövas. Detta gäller dock
inte om av särskilda skäl hinder möter med hänsyn till

1. rikets säkerhet,

2. allmän ordning och säkerhet,

3. vittnets eller annan enskilds säkerhet till liv eller
hälsa,

4. Polismyndighetens uppgift att förebygga, förhindra eller
upptäcka brottslig verksamhet eller utreda eller beivra
brott.

Det gäller inte heller om vittnets närvaro skulle vara
oförenlig med en bestämmelse i lag eller annan författning.
Lag (2014:586).

6 § Ett medborgarvittne får inte obehörigen röja eller
utnyttja vad han eller hon som medborgarvittne har fått veta
om enskildas personliga eller ekonomiska förhållanden eller
förhållanden av betydelse för rikets säkerhet eller för
Polismyndighetens verksamhet för att förebygga, förhindra
eller upptäcka brottslig verksamhet, eller utreda eller
beivra brott. Lag (2014:586).
Lag (1981:333) om förnyelse av vissa inskrivningar för nyttjanderätt och servitut

1 § Inskrivningar för nyttjanderätt och servitut, som har beviljats
eller förklarats vilande i en stamfastighet till en fastighet som har
bildats av samfälld mark och avskilts före den 1 juli 1968, förfaller
sista inskrivningsdagen år 1982 i vad avser den nybildade fastigheten
och andra fastigheter till vilka inskrivningen kan ha förts över från
denna, om inte inskrivningen förnyas. Vad som har sagts nu gäller dock
endast om den samfällda marken före fastighetsbildningen hörde till
fastigheter med i övrigt skilda ägor.

Första stycket gäller också fastigheter som har bildats före den 1
juli 1968 genom att ett område från samfälld mark har sammanlagts med
en fastighet eller fastighetsdel.

2 § Anmälan om förnyelse skall göras hos inskrivningsmyndigheten
senast på sista inskrivningsdagen år 1982. Anmälan får göras av
rättighetshavare eller andra vars rätt berörs. Den som gör anmälan
skall lämna uppgift om inskrivningen och de fastigheter i vilka
inskrivningen skall förnyas.

Anteckning om anmälningen skall göras i fastighetsboken.

3 § Inskrivningar som har förnyats enligt lagen (1968:278) om
förnyelse av vissa inteckningar för nyttjanderätt, avkomsträtt och
servitut behöver inte förnyas enligt denna lag.
Lag (1981:342) om extra avdrag för  vissa skogsuttag 

1 § Fysisk person, dödsbo och familjestiftelse, som i sin
självdeklaration redovisar intäkt av skogsbruk, har vid 1982-1984 års
taxeringar till kommunal och statlig inkomstskatt rätt till ett extra
avdrag i förvärvskällan i enlighet med bestämmelserna i denna lag.

2 § Det extra avdraget utgör summan av

a) fem procent av köpeskillingen för skog som har avyttrats genom
upplåtelse av avverkningsrätt,

b) tre procent av köpeskillingen för avyttrade skogsprodukter samt

c) tre procent av saluvärdet av skogsprodukter som har tagits ut för
förädling i egen rörelse.

Avdrag beräknas dock endast på sådan intäkt som hänför sig till tiden
den 1 januari 1981-den 30 juni 1982. Lag (1982:326).

3 § Extra avdrag medges endast om den skattskyldige framställer
yrkande om sådant avdrag och företer tillfredsställande utredning om
underlaget för avdragsberäkningen.
Förordning (1981:353) med förteckning över  kostnadsfria läkemedel 

Regeringen föreskriver att de sjukdomar som upptas i nedanstående 
förteckning skall berättiga till kostnadsfria läkemedel enligt 2 § 
första stycket lagen (1981:49) om begränsning  av läkemedelskostnader, 
m.m. vid behandling med de läkemedel som anges i förteckningen. 

Förteckningen finns ej med här. 

Övergångsbestämmelser

1992:932

Denna förordning träder i kraft den 18 augusti 1992. De nya 
bestämmelserna skall dock tillämpas för tid från och med den 1 juli 1992.
Förordning (1981:367) om skyldighet att  lämna vissa uppgifter rörande tillämpningen av  lagen (1980:865) mot skatteflykt 

Regeringen föreskriver att de allmänna förvaltningsdomstolarna och
riksskatteverket skall i den omfattning och ordning som
justitiekanslern bestämmer tillställa denne domar och andra avgöranden
rörande tillämpningen av lagen (1980:865) mot skatteflykt.
Lag (1981:369) om statens övertagande av skogsvårdsstyrelsernas egendom

1 § Skogsvårdsstyrelsernas fasta egendom, penningmedel, rättigheter
och andra tillgångar övertas av staten utan ersättning den 1 juli
1981. Staten övertar samtidigt ansvaret för skogsvårdsstyrelsernas
förbindelser.

2 § Det åligger skogsvårdsstyrelserna att meddela de upplysningar och
överlämna de handlingar som behövs för att genomföra övertagandet
enligt 1§.
Lag (1981:381) om fastighetsreglering i samband med ändring av riksgränsen

1 § Fastighetsreglering får ske för att ge staten möjlighet att
förfoga över mark som genom en förestående ändring av riksgränsen
skall föras över till det andra landet.

I fråga om en sådan fastighetsreglering gäller
fastighetsbildningslagen (1970:988), om inte något annat föreskrivs i
denna lag.

2 § Fastighetsregleringen får ske utan hinder av 3 kap. samt 5 kap. 4,
5 och 8 §§ fastighetsbildningslagen (1970:988).

3 § Kostnaderna för fastighetsregleringen betalas av staten.
Förordning (1981:432) om bensinskatt 

1 § Vid registrering enligt 4 § andra stycket lagen (1961:372) om
bensinskatt får lagerhållning, återförsäljning och förbrukning anses ske
i större omfattning, om den som ansöker om registrering

1. normalt håller i lager minst 15 000 kubikmeter skattepliktigt
bränsle,

2. har en årlig omsättning av minst 50 000 kubikmeter skattepliktigt
bränsle eller

3. förbrukar minst 2 000 liter skattepliktigt bränsle per år för sådana
ändamål som berättigar till avdrag enligt 7 § 1 mom. första stycket c)
nämnda lag. Förordning (1990:802).

2 § har upphävts genom förordning (1984:251).

3 § Beskattningsmyndigheten skall snarast möjligt underrätta
generaltullstyrelsen om verkställda registreringar och
avregistreringar. Förordning (1993:501).

4 § har upphävts genom förordning (1984:251).

5 § har upphävts genom förordning (1990:802).

6 § Anvisningar om införsel till landet av skattepliktigt bränsle
meddelas av generaltullstyrelsen efter samråd med riksskatteverket.
Förordning (1981:445) om statligt  stöd till distribution av böcker 

1 § Statligt stöd utgår enligt denna förordning i form av bidrag till
distribution av böcker. Bidrag lämnas till ägare av svenska bokförlag
här i landet.

2 § Bidraget utgår för sådana boktitlar som har getts ut med
litteraturstöd enligt förordningen (1978:490) om statligt
litteraturstöd.

3 § Bidraget utgår med 30 procentenheter av abonnemangsrabatten om 50
procent av förlagsnettopriset för den aktuella boktiteln. Förordning
(1985:526).

4 § Beslut om stöd enligt denna förordning fattas av statens
kulturråd. Ansökan ges in till kulturrådet.

5 § Närmare föreskrifter för verkställigheten av denna förordning
meddelas av statens kulturråd.

Övergångsbestämmelser

1985:526

Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1985. Den tillämpas första
gången beträffande boktitlar som har getts ut efter den 1 juli 1985.
Förordning (1981:447) om statsbidrag till vård av kulturhistoriskt värdefull bebyggelse 

1 § Till vård av kulturhistoriskt värdefull bebyggelse kan, i mån av
tillgång på medel, statsbidrag ges enligt denna förordning.

2 § Bidrag ges till kulturhistoriska överkostnader, såsom merkostnader
för kulturhistoriskt motiverade byggnadsarbeten och kostnader för
medverkan av särskilda sakkunniga vid utredning, projektering och
utförande av arbetena. Bidrag ges inte till kostnader för åtgärder som
ökar bruksvärdet.

3 § Bidrag får ges bara om det kan antas att bebyggelsen kommer att
bevaras för framtiden.

4 § Till vården av byggnadsminnen eller av annan bebyggelse med sådant
kulturhistoriskt värde att dess bevarande är ett riksintresse får
bidrag ges med högst 90 procent av överkostnaderna, om inte särskilda
skäl föranleder ett högre bidrag.

För övrig kulturhistoriskt värdefull bebyggelse får bidrag ges med
högst 50 procent av överkostnaderna, om inte särskilda skäl föranleder
ett högre bidrag.

5 § Frågor om bidrag prövas av riksantikvarieämbetet och statens
historiska museer.

Ansökan skall ges in skriftligt till länsstyrelsen, som med eget
yttrande skall lämna över ärendet för prövning.

6 § Bidraget betalas ut av riksantikvarieämbetet och statens
historiska museer i efterskott när det arbete som avses med bidraget
är färdigt.

7 § Sedan arbetet har utförts skall det avsynas av den som
riksantikvarieämbetet och statens historiska museer utser.

Om det vid synen visar sig att någon åtgärd har vidtagits som har
minskat det kulturhistoriska värdet skall frågan om bidraget prövas på
nytt.

8 § Beslut av riksantikvarieämbetet och statens historiska museer får
inte överklagas.

9 § Ytterligare föreskrifter för verkställigheten av denna förordning
meddelas av riksantikvarieämbetet och statens historiska museer efter
samråd med bostadsstyrelsen.
Förordning (1981:471) om tidsbegränsad ändring  av vissa bestämmelser om bostadslån 

1 § Denna förordning gäller i ärenden om bostadslån för nybyggnad, i
vilka ansökan om lån ges in till förmedlingsorganet före den 1 mars
1983 och byggnadsarbetena påbörjas före den 1 oktober samma år, om
följande förutsättningar i övrigt är uppfyllda, nämligen

1. i fråga om nybyggnad av flerfamiljshus eller sådana småhus som inte
skall bebos av låntagaren, att preliminärt beslut om lån meddelas
under tiden den 23 april 1981 - den 30 juni 1983,

2. i fråga om gruppbygge av småhus som är avsedda att säljas till dem
som skall bebo husen, att preliminärt beslut om lån meddelas under
tiden den 10 mars 1982 - den 30 juni 1983,

3. i fråga om nybyggnad av småhus som skall bebos av lånesökanden, att
beslut om lån meddelas under tiden den 10 mars 1982 - den 30 juni
1983. Förordning (1982:425).

2 § I de fall som anges i 1 § 1 och 2 skall bestämmelserna i 13 §
första stycket och 14 § andra stycket bostadsfinansieringsförordningen
(1974:946) om prövning av upphandlingens eller produktionsformens
lämplighet inte tillämpas. Förordning (1982:425).

3 § Under de förutsättningar som föreskrivs i andra och tredje
styckena får låneunderlaget i de fall som anges i 1 § bestämmas till
högre belopp än som beräknas enligt 2-11 a §§ förordningen (1978:384)
om beräkning av låneunderlag och pantvärde för bostadslån.

I fall som anges i 1 § 1 och 2 gäller följande:

1. Om byggnadsarbetena har upphandlats efter förhandling, får
låneunderlaget bestämmas till ett belopp som motsvarar kostnaderna
enligt det antagna anbudet med skäligt tillägg för sådana kostnader
som inte omfattas av anbudet.

2. Om byggnadsarbetena skall utföras av ägaren till marken eller av
tomträttshavaren (egenregibygge), får låneunderlaget motsvara den i
ärendet uppgivna kostnaden.

I de fall som anges i 1 § 3 gäller första stycket, om det för
gruppbyggda småhus, för vilka byggnadsarbetena har upphandlats enligt
11 § bostadsfinansieringsförordningen (1974:946), finns en
produktionskostnadsnivå etablerad inom länet som är högre än det
låneunderlag som kan godtas enligt förordningen om beräkning av
låneunderlag och pantvärde för bostadslån. I sådana fall får
låneunderlaget bestämmas med
ledning av denna kostnadsnivå. Förordning (1982:425).

4 § Om låneunderlaget beräknas enligt 3 § skall vad som anges om
pantvärde i 15 § första stycket 3 bostadsfinansieringsförordningen
(1974:946) i stället avse summan av de belopp som beräknas enligt 2-
11 a samt 12 och 21 §§ förordningen (1978:384) om beräkning av
låneunderlag och pantvärde för bostadslån.

5 § Föreskrifter för tillämpningen av denna förordning meddelas
av bostadsstyrelsen.
Förordning (1981:474) om statsbidrag i vissa fall till ombyggnad av bostadshus

1 § Bidrag av statsmedel lämnas enligt denna förordning till ägare av
sådana flerfamiljshus som byggs om med stöd av bostadslån enligt
bostadsfinansieringsförordningen (1974:946).

Bidrag lämnas dock inte för ombyggnad av hus som är belägna i
Stockholms län.

2 § Bidrag lämnas under förutsättning att

1. preliminärt beslut om bostadslån för ombyggnaden meddelas efter
utgången av juni 1981,

2. ombyggnaden medför en väsentlig ökning av bostadsvärdet,

3. ombyggnaden påbörjas under tiden den 1 augusti 1981 - den 31
januari 1982 och i huvudsak avslutas senast den 31 augusti 1982,

4. ombyggnaden utförs av arbetstagare som anvisas eller godkänns av
den offentliga arbetsförmedlingen. Förordning (1982:643).

3 § Bidrag lämnas med 20 procent av den kostnad för ombyggnaden som
länsbostadsnämnden godkänner vid prövning av ansökningen om
bostadslån. Bidraget får dock inte överstiga ett belopp som motsvarar
15000 kronor för varje bostadslägenhet i huset efter ombyggnaden.

4 § Bidrag beviljas efter ansökan som skall göras senast i samband med
ansökningen om slutligt beslut om bostadslån. Om det finns särskilda
skäl får dock ansökningen göras senare.

5 § Ansökan om bidrag skall ställas till länsbostadsnämnden och ges in
till kommunens organ för låneförmedling.

Förmedlingsorganet skall se till att ansökningen kompletteras om det
behövs och därefter sända handlingarna i ärendet med eget yttrande
till länsbostadsnämnden.

6 § Länsbostadsnämnden beslutar om bidrag och om utbetalning av
bidrag. Bostadsstyrelsen sköter utbetalningen.

Om sökanden begär det skall länsbostadsnämnden meddela särskilt beslut
i fråga om sökandens rätt till bidrag.

7 § Länsbostadsnämndens beslut i frågor som avses i denna förordning
får överklagas hos bostadsstyrelsen genom besvär.

Bostadsstyrelsens beslut får överklagas hos regeringen genom besvär.

8 § Föreskrifter för tillämpningen av denna förordning meddelas av bo
stadsstyrelsen. I fråga om föreskrifter för tillämpningen av 2 § 4
skall bostadsstyrelsen samråda med arbetsmarknadsstyrelsen.

1991:1929

De upphävda förordningarna gäller fortfarande i fråga om lån eller bidrag som
har beviljats enligt förordningarna.
Förordning (1981:475) om ränta på statens kapital 

1 § Om inte annat särskilt föreskrivs skall ränta på statens 
fordringar utgå enligt den räntesats som för varje budgetår fastställs 
av regeringen (statens utlåningsränta). 

Dröjsmålsränta skall utgå enligt bestämmelserna i förordningen 
(1975:1318) om dröjsmålsränta på statliga fordringar. 

2 § har upphävts genom förordning (1992:407).
Tillkännagivande (1981:48) av uppgift om Riksbankens diskonto

/Har utgått genom SFS 2018:1774./
Regeringen ger till känna att riksbankens diskonto från och med den 21
januari 1981 är tolv procent.
Lag (1981:50) med bestämmelser om vissa medel avsedda för injektion 

1 § Denna lag gäller medel som anges i 1 § 3 mom. första stycket 2
läkemedelsförordningen (1962:701) och som är avsedda för injektion.

Utan hinder av första stycket skall läkemedelsförordningen tillämpas om
läkemedelsverket i ett särskilt fall förordnar därom. Lag (1990:431).

2 § En vara som avses i denna lag får inte tillhandahållas förbrukare
förrän tillverkare eller importör gjort anmälan till läkemedelsverket
och verket gett tillstånd till att försäljning eller annat
tillhandahållande får ske.

Tillstånd får återkallas om de förhållanden, som legat till grund för
tillståndet, inte längre är för handen. Lag (1990:431).

3 § Detaljhandel med varor som avses i denna lag får drivas endast av
staten eller av en juridisk person i vilken staten äger ett bestämmande
inflytande.

Regeringen skall bestämma vem som får driva detaljhandel med sådana
varor.

4 § Priset på en vara som avses i denna lag skall vara skäligt.

Regeringen skall utfärda föreskrifter om på vad sätt priset skall
fastställas.

5 § Regeringen skall, utöver vad som stadgas i 3 och 4 §§, meddela
föreskrifter om anmälan som avses i 2 § samt om tillverkning, införsel,
märkning, handel, förordnande, utlämnande, hantering och kontroll
beträffande varor som avses i denna lag.

Regeringen får överlåta åt läkemedelsverket att meddela föreskrifter som
avses i första stycket. Lag (1990:431).

6 § Beslut om injektion av en vara som avses i denna lag får fattas
endast av den som är behörig att utöva läkaryrket.

Injektion på barn under 15 år får ske först sedan läkemedelsverket
meddelat tillstånd därtill i varje särskilt fall. Lag (1990:431).

7 § Bestämmelserna i 16-18 §§ och 21 § läkemedelsförordningen om
avgifter, tillsyn, beslag och förverkande gäller i tillämpliga delar
beträffande varor som avses i denna lag.

8 § Till böter döms den som uppsåtligen eller av oaktsamhet

1. bryter mot 2 eller 3 § eller 6 § första stycket,

2. bryter mot föreskrift som meddelats med stöd av 5 §,

3. i anmälan som avses i 2 § lämnar oriktig uppgift av betydenhet.

Begår någon gärning som avses i första stycket av oaktsamhet, vilken med
hänsyn till omständigheterna är att anse som ringa, skall han vara fri
från ansvar.

Är brott som avses i första stycket att anse som grovt, får dömas till
fängelse i högst ett år.

9 § Beslut av läkemedelsverket som rör tillstånd enligt 2 § och om
föreläggande av vite överklagas hos kammarrätten. Lag (1990:431).

10 § Regeringen får för särskilt fall besluta om dispens från denna lag
för att möjliggöra försöksverksamhet med användning av medel som avses i
lagen. Beslutet får förses med villkor. Om villkor för dispens
åsidosätts eller om försöksverksamheten av annat skäl bedrivs på ett
olämpligt sätt får regeringen återkalla beslutet om dispens. Lag
(1985:1112).
Förordning (1981:500) med instruktion för  nämnden för hemslöjdsfrågor 

1 § Nämnden för hemslöjdsfrågor skall ta initiativ till, planera,
samordna och göra insatser för att främja hemslöjd i den mån sådana
uppgifter inte ankommer på annan statlig myndighet.

2 § Det åligger nämnden särskilt att inom sitt verksamhetsområde fördela
statligt stöd till hemslöjdsfrämjande verksamhet.

Organisation

3 § Nämnden består av högst nio ledamöter. Bland ledamöterna är en
ordförande och en vice ordförande.

För ledamöterna finns ersättare till det antal som regeringen bestämmer.
Förordning (1982:864).

4 § I mån av behov och tillgång på medel får nämnden anlita utomstående
för särskilda uppdrag.

Ärendenas handläggning

5 § Nämnden är beslutför när ordföranden eller vice ordföranden och
minst fyra andra ledamöter är närvarande. När ett ärende av större vikt
handläggs skall om möjligt samtliga ledamöter närvara. Förordning
(1986:820).

6 § I den mån ärenden inte är av det slag att de behöver avgöras av
nämnden får de avgöras av ordföranden i den omfattning som framgår  av
arbetsordningen eller av särskilda beslut.

7 § Om ett ärende är så brådskande att nämnden inte hinner sammanträda
för att behandla det, avgörs ärendet genom meddelanden mellan
ordföranden eller vice ordföranden och minst fyra andra ledamöter. Kan
ärendet inte lämpligen avgöras på detta sätt, får ordföranden besluta
ensam. Beslut, som fattas enligt denna paragraf, skall anmälas vid nästa
sammanträde med nämnden.

8 § Ärendena avgörs efter föredragning.

Föredragningen av ett ärende ankommer på förste hemslöjdskonsulenten
eller på en särskilt förordnad föredragande. Förordning (1984:341).

9 § har upphävts genom förordning (1986:820).

10 § I arbetsordningen eller genom särskilda beslut skall bestämmas vem
som får infordra förklaring, upplysning eller yttrande i ärenden hos
nämnden.

Tjänstetillsättning m.m.

11 § Tjänsten som förste hemslöjdskonsulent samt övriga tjänster
tillsätts av nämnden. Förordning (1984:341).

12 § Ledamöterna samt ersättare för ledamöterna förordnas av regeringen
för högst tre år.

Förordnande att vara nämndens ordförande meddelas av regeringen för
högst tre år.

Nämnden utser vice ordförande.

13 § Ärenden om stöd till hemslöjdsfrämjande verksamhet får inte
överklagas.
Förordning (1981:503) om statsbidrag till ferieverksamhet inom ungdomsorganisationer

1 § Statsbidrag kan enligt denna förordning i mån av tillgång på medel
utgå till ungdomsorganisationer som bedriver ferieverksamhet för barn
och ungdomar.

2 § Statsbidrag kan utgå till ferieverksamhet under sommarferier,
sportlov, ferier i samband med de stora helgerna och andra längre
ledigheter under terminerna. Verksamheten skall i första hand avse barn
i åldern 7-12 år, men får även omfatta ungdomar på grundskolans
högstadium. Den bör stå öppen för alla barn utan krav på medlemskap i
någon organisation.

3 § Statsbidrag kan utgå för personal- och materialkostnader, kost och
logi, kostnader för planering och utvärdering av verksamheten,
informationsinsatser och extra resor. Bidrag kan även utgå för kostnader
för utbildning och fortbildning.

4 § Frågor om statsbidrag prövas av statens ungdomsråd. Innan
ungdomsrådet meddelar beslut med anledning av ansökan om bidrag, bör
samråd ske med socialstyrelsen.

5 § Statens ungdomsråds beslut enligt denna förordning får inte
överklagas.

6 § Närmare föreskrifter för tillämpningen av denna förordning meddelas
av statens ungdomsråd.
Förordning (1981:512) om radiotidningar 

1 § I denna förordning förstås med radiotidning detsamma som i lagen
(1981:508) om radiotidningar. Förordning (1983:499).

2 § har upphävts genom förordning (1991:2033).

3 § Ansökan om tillstånd skall innehålla uppgifter om

1. tidpunkt för sändningen,

2. placeringen, frekvensen och effekten hos sändaren. Förordning
(1991:2033).

4 § Innan Taltidningsnämnden tar ställning i ett
tillståndsärende, skall den begära in yttrande från den som har
tillstånd att använda sändaren och från den som har tillstånd att
sända radioprogram i rundradiosändning och som annars utnyttjar
sändaren. Yttrande skall också begäras in från Presstödsnämnden.

Om det i ett ärende inte kan nås enighet mellan
Taltidningsnämnden och någon som skall avge yttrande enligt
första stycket första meningen, skall nämnden, med eget yttrande,
överlämna ärendet till regeringens prövning. Förordning (1994:248).

5 § har upphävts genom förordning (1991:2033).

6 § har upphävts genom förordning (1991:2033).
Förordning (1981:530) om statsverkets  checkräkning i riksbanken 

Regeringen föreskriver följande.

1 § Statsverkets checkräkning förs vid riksbankens huvudkontor. På
statsverkets sida företräds och kontrolleras statsverkets checkräkning
av riksrevisionsverket.

2 § Insättningar på statsverkets checkräkning för en myndighets
räkning sker genom inbetalning eller girering till postgirokonto som
är anslutet till checkräkningen. Undantagsvis kan vid riksbankskontor
insättning ske direkt på checkräkningen.

Uttag från statsverkets checkräkning sker från postgirokonto som är
anslutet till checkräkningen. Uttag kan även ske direkt genom check på
statsverkets checkräkning.

Rätt att anlita statsverkets checkräkning för direkta insättningar och
uttag tillkommer myndighet enligt riksrevisionsverkets medgivande.

3 § Närmare föreskrifter för verkställigheten av denna förordning
meddelas av riksrevisionsverket.
Förordning (1981:584) om tillämpning av en konvention den 12 december 1979 mellan Sverige och Frankrike om social trygghet

Regeringen föreskriver följande.

Den konvention mellan Sverige och Frankrike om social trygghet som har
undertecknats den 12 december 1979 jämte protokoll till konventionen
skall lända till efterrättelse här i riket från och med den 1 augusti
1981.

Konventionen och protokollet bifogas denna förordning i svensk och
fransk text som bilagor 1-2.

Riksförsäkringsverket skall för svensk del fullgöra de uppgifter som
anges i artiklarna 4 och 5 samt de tre sista punkterna i artikel 46 i
konventionen.
Lag (1981:600) om beslutanderätt för stiftelse som har bildats för att främja svenskt-norskt industriellt samarbete

1 § Regeringen  eller den myndighet som regeringen bestämmer får
överlämna till stiftelse, som har bildats för att främja
svenskt-norskt industriellt samarbete, att pröva frågor om stöd inom
stiftelsens verksamhetsområde.

2 § Den som hos  en stiftelse som avses i 1 § har  tagit befattning
med frågor som anges i paragrafen får inte obehörigen röja vad han
därvid har fått veta om affärs- eller driftförhållanden.


Övergångsbestämmelser

2018:2082

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2019.

2. Den upphävda lagen gäller dock fortfarande i fråga om 
förbud mot att obehörigen röja uppgifter om affärs- eller 
driftförhållanden.
Förordning (1981:605) med instruktion  för nämnden för lokalanställda 

Inledande bestämmelser

1 § Allmänna verksstadgan (1965:600) skall, med undantag av 3 § 2 och 3
samt 15, 16 och 18 §§, tillämpas på nämnden för lokalanställda.

Med chefen förstås vid tillämpningen av allmänna verksstadgan nämndens
ordförande.

Uppgifter

2 § Nämnden för lokalanställda bedriver sin verksamhet i anslutning till
ett avtal den 14 april 1981 mellan statens arbetsgivarverk samt
Statsanställdas förbund, TCO:s statstjänstemannasektion (TCO-S) och
Centralorganisationen SACO/SR om vissa anställningsvillkor för svenska
medborgare som är lokalanställda vid utlandsmyndigheter.

Nämnden handlägger frågor om enhetlig reglering av anställningsvillkor
för lokalanställda svenska medborgare i ett visst land i enlighet med
vad som anges i 13 § andra stycket avtalet.

Organisation

3 § Nämnden består av en ordförande och fyra andra ledamöter.
Ledamöterna förordnas av regeringen för högst tre år. För varje ledamot
förordnar regeringen en personlig ersättare.

Två ledamöter och ersättare för dem förordnas efter gemensamt förslag av
Statsanställdas förbund, TCO-S och SACO/SR.

Ärendenas handläggning

4 § Nämnden sammanträder på kallelse av ordföranden.

5 § Ärendena avgörs av nämnden i plenum.

Ordföranden får ensam fatta beslut som inte innebär att ett ärende
enligt 2 § avgörs i sak. Förordning (1986:1271).

6 § Nämnden är beslutför när ordföranden och minst tre andra ledamöter
är närvarande. Förordning (1986:1271).

7 § Ärendena avgörs efter föredragning, som ankommer på en särskilt
förordnad föredragande.

Ordföranden får ta över beredningen och föredragningen av ett ärende.
Förordning (1986:1271).

8 § Ordföranden får fordra in förklaringar, upplysningar eller yttranden
i ärenden hos nämnden.

9 § Nämnden får bereda den som förväntas kunna lämna upplysningar i ett
ärende tillfälle att närvara vid sammanträde med nämnden, dock inte vid
fattande av beslut.

Avslutande bestämmelse

10 § Nämndens beslut enligt denna förordning får inte överklagas.
Lag (1981:632) om tidsbegränsning av anställning av marknadssekreterare m.fl. 

Anställning för bestämd tid eller tills vidare längst till viss
tidpunkt får ske av

1. marknadssekreterare som har hemvist i Sverige för tjänstgöring hos
handelssekreterare eller inom utrikesrepresentationens exportfrämjande
verksamhet,

2. praktikanter för tjänstgöring hos handelssekreterare och svenska
handelskamrar i utlandet eller inom utrikesrepresentationens
exportfrämjande verksamhet.
Lag (1981:655) om vissa avgifter i allmän hamn

1 § Den som innehar en allmän hamn får ta ut avgifter, utan 
att en kaj, brygga eller liknande anordning som tillhör 
hamninnehavaren inom hamnens område anlöps eller nyttjas, 

1. för fartyg som anlöper en kaj, brygga eller liknande 
anordning som tillhör någon annan än hamninnehavaren men som 
ligger inom hamnens område, 

2. för fartyg som passerar hamnens vattenområde, 

3. för gods som lastas eller lossas över en kaj, brygga eller 
liknande anordning som tillhör någon annan än hamninnehavaren 
men som ligger inom hamnens område.

Rätten att ta ut avgift enligt första stycket 2 gäller endast 
inom det område där trafiken enligt vad Sjöfartsverket 
fastställt kan anses ha nytta av hamninnehavarens anordningar 
och tjänster. Ansökan om fastställelse görs av 
hamninnehavaren. Lag (2019:153).

2 § Bestämmelserna i 1 § ska inte tillämpas på avgifter som 
ska tas ut enligt lagen (2019:152) med kompletterande 
bestämmelser till EU:s hamntjänstförordning.
Lag (2019:153).
Förordning (1981:659) om lån till investeringar inom den manuella glasindustrin

Inledande bestämmelser

1 § I mån av tillgång på medel kan lån lämnas till företag inom den
manuella glasindustrin enligt denna förordning.

Allmänna bestämmelser

2 § Lån får lämnas till kostnader för

1. effektivitetshöjande investeringar i produktionsutrustning,

2. investeringar som i första hand syftar till att förbättra
arbetsmiljön,

3. investeringar vid enskilda produktionsenheter som direkt föranleds av
att mäng köps från en central råvaruanläggning eller

4. investeringar i den yttre miljön.

3 § har upphävts genom förordning (1988:771).

4 § Lån får inte överstiga 50 procent av kostnaden för investeringen.
Ett lån för en mera omfattande investering av det slag som anges i 2 § 4
kan dock lämnas upp till 75 procent av kostnaden.

5 § Lån får inte lämnas i den mån annat statligt stöd har lämnats för
samma ändamål.

6 § har upphävts genom förordning (1988:771).

7 § Ett lån skall vara ränte- och amorteringsfritt och skall skrivas av
med ett lika stort belopp varje år under en period av längst tio år från
utgången av året närmast efter det under vilket lånet lämnats.

8 § har upphävts genom förordning (1988:771).

Förfarandet m.m.

9 § Frågor om lån prövas av Verket för näringslivsutveckling.
Om särskilda skäl föranleder det skall dock ett låneärende
lämnas till regeringen för prövning.

Vid beredning av ett ärende om lån skall Verket för
näringslivsutveckling i den utsträckning det bedöms nödvändigt
samråda med Arbetsmiljöverket och Naturvårdsverket.

Verket för näringslivsutveckling skall fortlöpande samråda med
företrädare för arbetstagar- och arbetsgivarorganisationer inom
branschen i fråga om långivningens inriktning.
Förordning (2000:1083).

10 § har upphävts genom förordning (1988:771).

11 § Under ett låns löptid får den regionala utvecklingsfonden medge
sådana ändringar av villkoren för lånet som saknar väsentlig betydelse
för statens rätt. För andra ändringar av villkoren krävs medgivande av
långivaren.

12 § Beslut av Verket för näringslivsutveckling enligt denna förordning
får inte överklagas. Förordning (2000:1083).

Särskilda bestämmelser

13 § Det ankommer på Verket för näringslivsutveckling att bevaka
statens rätt i mål eller ärenden som rör lån enligt denna förordning.
Förordning (2000:1083).

14 § I fråga om lån som beviljats enligt denna förordning gäller i
övrigt föreskrifterna rörande lån i förordningen (1988:764) om statligt
stöd till näringslivet. Förordning (1988:771).

Övergångsbestämmelser

1988:771

1. Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1988.

2. Äldre bestämmelser skall fortfarande gälla för stöd som beviljats
före ikraftträdandet. Dock skall 19 § förordningen (1988:764) om
statligt stöd till näringslivet gälla även för sådant stöd.
Förordning (1981:665) om exportkreditfinansiering  med statligt stöd 

1 § Exportkredit med statligt stöd kan lämnas enligt denna förordning
för att finansiera svenskt företags exportförsäljning, om det kan antas
att konkurrerande utländskt företag på grund av utländskt kreditstöd kan
erbjuda särskilt förmånliga kreditvillkor och att stödet behövs för att
försäljningen skall komma till stånd. Sådan kredit får dock inte lämnas
i kombination med en gåva (kombinationskredit) enligt förordningen
(1984:1132) om krediter för vissa utvecklingsändamål (u-krediter) om
räntan eller övriga villkor för exportkrediten innebär att det enligt
AB Svensk Exportkredits bedömning är fråga om en statlig subvention.

Krediten lämnas i svenska kronor eller i utländsk valuta till fast
ränta. Förordning (1987:974).

2 § Exportkredit med statligt stöd får lämnas vid försäljning
av varor eller tjänster om

1. krediten har en löptid av minst två år, och

2. försäljningen med avseende på varuslag eller tjänstens
beskaffenhet samt kredittid och övriga villkor är sådan att
exportkredit kan lämnas enligt förordningen (1990:113) om
exportkreditgaranti. Förordning (2002:675).

3 § Vid försäljning av råvaror eller konsumtionsvaror får
exportkredit med statligt stöd lämnas endast om särskilda skäl
föranleder det. Förordning (1994:252).

4 § Villkoren för exportkredit med statligt stöd skall stå i
överensstämmelse med inom EU antagna riktlinjer för statsstödda
exportkrediter. Förordning (2002:675).

5 § Frågor om exportkredit med statligt stöd prövas av
Aktiebolaget Svensk Exportkredit. Ansökan om sådan kredit ges
in till Aktiebolaget Svensk Exportkredit eller
Exportkreditnämnden.

Frågor om stöd i samband med underskridande av de räntenivåer
som anges i de riktlinjer som avses i 4 § prövas dock av
regeringen. Stöd lämnas i sådant fall endast om särskilda skäl
föreligger. Förordning (2002:675).

6 § Aktiebolaget Svensk Exportkredit kan på begäran utfästa
sig att lämna kredit med statligt stöd. Förordning (2002:675).

7 § För lämnad exportkredit med statligt stöd kan Aktiebolaget
Svensk Exportkredit ta ut ersättning om det finns särskilda
skäl. Förordning (2002:675).

Övergångsbestämmelser

1983:1096

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1984. Äldre bestämmelser
tillämpas dock i fråga om ansökningar som har gjorts före den 22
december 1983.

1984:126

Denna förordning träder i kraft den 15 april 1984 och gäller i fråga om
krediterbjudanden som lämnas efter ikraftträdandet.

1989:826

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1990. Äldre föreskrifter
tillämpas dock om kreditgaranti har beviljats enligt förordningen
(1986:553) om statligt stöd till fartygsfinansiering eller motsvarande
äldre bestämmelser.

1994:1410

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1995. De nya
bestämmelserna skall dock tillämpas för tid från och med den 9
juni 1994.

2002:675

Denna förordning träder i kraft den 1 september 2002. Äldre
bestämmelser tillämpas dock i fråga om ansökningar som har
kommit in före ikraftträdandet.
Förordning (1981:666) om statligt stöd för kredit vid försäljning inom landet i vissa fall

1 § Statligt stöd kan lämnas enligt denna förordning för kredit som
till fast ränta beviljas av Sveriges Investeringsbank Aktiebolag för
att finansiera svenskt företags försäljning inom landet, om
konkurrerande utländskt företag på grund av utländskt kreditstöd
erbjuder särskilt förmånliga kreditvillkor och det kan antas att
stödet behövs för att försäljningen skall komma till stånd.

Statligt stöd lämnas endast om särskilda skäl föranleder det.

Statligt stöd lämnas inte, om räntestöd eller kontantstöd kan lämnas
enligt förordningen (1986:553) om statligt stöd till
fartygsfinansiering. Förordning (1986:667).

2 § Stöd lämnas med högst tre procentenheter av den ränta som Sveriges
Investeringsbank Aktiebolag betingar sig. Stöd lämnas endast för den
ränta som överstiger den räntenivå som Sverige har åtagit sig att
tillämpa i fråga om exportkreditfinansiering med statligt stöd ökad
med två procentenheter.

3 § Statligt stöd kan lämnas vid försäljning av vara eller tjänst, om

1. försäljningen är av väsentlig betydelse för företaget,

2. kontraktsbeloppet är minst 500000 kronor och vid kontraktsbelopp
under 50 miljoner kronor utgör lägst 10 procent av företagets
årsomsättning,

3. varan eller tjänsten har hög teknisk nivå,

4. det konkurrerande utländska företagets krediterbjudande lämnas i
svenska kronor,

5. försäljningen i övrigt svarar mot de krav som ställs i fråga om
statsstödd exportkredit enligt förordningen (1981:665) om
exportkreditfinansiering med statligt stöd.

4 § Frågor om stöd prövas av regeringen.

5 § Ansökan om stöd vid kredit som avses i 1 § görs hos Sveriges
Investeringsbank Aktiebolag, som med eget yttrande överlämnar
handlingarna i ärendet till regeringen.