Lag (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar

1 § Högsta förvaltningsdomstolen är enligt regeringsformen högsta
allmänna förvaltningsdomstol. Den har sitt säte i Stockholm.

Kammarrätterna är allmänna förvaltningsdomstolar närmast
under Högsta förvaltningsdomstolen.

Kammarrätterna är Kammarrätten i Stockholm, Kammarrätten i
Göteborg, Kammarrätten i Sundsvall och Kammarrätten i
Jönköping.

Förvaltningsrätterna är allmänna förvaltningsdomstolar
närmast under kammarrätterna. Regeringen meddelar
föreskrifter om förvaltningsrätternas domkretsar.
Lag (2010:1398).

Högsta förvaltningsdomstolen

2 § Högsta förvaltningsdomstolen prövar

1. överklaganden av en kammarrätts beslut enligt 
förvaltningsprocesslagen (1971:291),

2. överklaganden av andra beslut i förvaltningsärenden som 
enligt lag ska göras till domstolen, och

3. ansökningar om resning och återställande av försutten tid 
i andra fall än som anges i 8 §. 

Högsta förvaltningsdomstolen prövar som första domstol om ett 
justitieråd i Högsta domstolen ska skiljas eller avstängas 
från sin anställning eller vara skyldig att genomgå 
läkarundersökning. Högsta förvaltningsdomstolen är i övrigt 
första domstol i mål beträffande vilka detta föreskrivs i 
lag. Lag (2018:415).

3 § I Högsta förvaltningsdomstolen ska det finnas fjorton 
justitieråd eller det högre antal som behövs. Justitieråden 
ska vara lagfarna. De får inte inneha eller utöva något annat 
ämbete. 

Ett av justitieråden ska vara domstolens ordförande.

Den som har avgått med ålderspension från sin anställning som 
justitieråd får förordnas att tillfälligt tjänstgöra i Högsta 
förvaltningsdomstolen när det finns behov av det på grund av 
att

1. ett justitieråd med anledning av sjukdom eller därmed 
jämförlig omständighet inte kan tjänstgöra i domstolen, 

2. ett justitieråds tjänstgöring har upphört och ett nytt 
justitieråd inte har tillträtt, eller

3. handläggningen av ett eller flera mål vid domstolen under 
en begränsad tid tar stora resurser i anspråk.

Ett förordnande enligt tredje stycket får gälla i högst sex 
månader. Om det finns särskilda skäl får förordnandet 
förlängas med högst sex månader i taget. 

Det som i lag eller annan författning föreskrivs om 
justitieråd ska tillämpas även på den som enligt tredje 
stycket tillfälligt tjänstgör i Högsta förvaltningsdomstolen.

Högsta förvaltningsdomstolen får förordna den som är 
justitieråd i Högsta domstolen att tjänstgöra i Högsta 
förvaltningsdomstolen. Lag (2023:771).

4 § Högsta förvaltningsdomstolen får vara indelad i
avdelningar. Om Högsta förvaltningsdomstolen är indelad i
avdelningar, är Högsta förvaltningsdomstolens ordförande även
ordförande på en avdelning. Ett av de övriga justitieråden är
ordförande på annan avdelning. Lag (2010:1398).

4 a § Rätten ska, om inte annat följer av andra och tredje
styckena eller 4 b § andra stycket, bestå av minst fem
ledamöter vid prövning av själva saken i

1. mål där prövningstillstånd har beviljats av
Högsta förvaltningsdomstolen,

2. mål där Högsta förvaltningsdomstolen är första
domstolsinstans,

3. mål som avses i 35 § tredje stycket
förvaltningsprocesslagen (1971:291), och

4. mål om resning eller återställande av försutten tid, om
prövningen inte är enkel.

I mål som avses i första stycket är rätten domför med fyra
ledamöter om tre av dessa är ense om slutet.

I mål om rättsprövning enligt lagen (2006:304) om
rättsprövning av vissa regeringsbeslut får rätten bestå av
tre eller fyra ledamöter om det är fråga om att avvisa en för
sent inkommen ansökan eller om prövningen annars är enkel.

När Högsta förvaltningsdomstolen avger ett sådant yttrande som
avses i 2 § lagen (1974:579) om handläggningen av nådeärenden
ska rätten bestå av minst tre ledamöter. Lag (2010:1398).

4 b § I andra fall än sådana som avses i 4 a § beslutar
Högsta förvaltningsdomstolen för varje mål eller ärende hur
många ledamöter som ska ingå i rätten.

Det som sägs i första stycket gäller även vid prövning av

1. frågor om beviljande av prövningstillstånd i kammarrätt,
och

2. överklagade beslut enligt vilka ett överklagande har
avvisats som för sent inkommet. Lag (2010:1398).

4 c § Fler än sju ledamöter får inte ingå i rätten, om inte
annat följer av 5 §. Lag (2009:345).

4 d § Om rätten består av fler än en ledamot ska den 
ordinarie ledamot som har högst befattning vara rättens 
ordförande. Bland ordinarie ledamöter med samma befattning 
ska den som har längst anställningstid vara ordförande.
Lag (2018:415).

5 § Om det vid överläggning till dom eller beslut framkommer
att den mening som råder i rätten avviker från en
rättsgrundsats eller lagtolkning, som förut varit antagen av
Högsta förvaltningsdomstolen, får rätten besluta att målet
eller, om det är lämpligt, en viss fråga i målet ska avgöras av
Högsta förvaltningsdomstolen i dess helhet. Ett sådant beslut
får också meddelas om det i annat fall är av särskild betydelse
för rättstillämpningen att målet eller en viss fråga avgörs av
Högsta förvaltningsdomstolen i dess helhet.

Om det i olika domar eller beslut av Högsta
förvaltningsdomstolen har kommit till uttryck mot varandra
stridande åsikter i fråga om en viss rättsgrundsats eller
lagtolkning, gäller första stycket första meningen endast om
rätten finner att den rådande meningen avviker från den dom
eller det beslut som meddelades senast.

När ett mål eller en fråga avgörs av Högsta
förvaltningsdomstolen i dess helhet ska alla justitieråd som
inte har förhinder delta i avgörandet. Lag (2010:1398).

5 a § Om rätten består av fler än två ledamöter och en av
dessa får förhinder sedan handläggningen har påbörjats, är
rätten ändå domför. Lag (2009:345).

6 § När Högsta förvaltningsdomstolen behandlar en ansökan om
resning i ett mål eller ärende som har avgjorts av
Högsta förvaltningsdomstolen, får inte någon ledamot som
deltagit i det tidigare avgörandet ingå i rätten, om ett
tillräckligt antal ledamöter ändå finns tillgängligt inom
domstolen. Lag (2010:1398).

7 § För beredning och föredragning av mål i Högsta
förvaltningsdomstolen finns hos domstolen särskilda tjänstemän.
Lag (2010:1398).

Kammarrätterna

8 § En kammarrätt prövar

1. överklaganden som enligt lag eller annan författning ska
göras till domstolen,

2. mål om ersättning för kostnader enligt
skatteförfarandelagen (2011:1244) i den utsträckning som är
föreskrivet i den lagen,

3. sådana ansökningar om resning i mål eller ärenden som
enligt 11 kap. 13 § regeringsformen ska prövas av
förvaltningsdomstol, om målet eller ärendet slutligt avgjorts
av en förvaltningsrätt eller förvaltningsmyndighet, och

4. ansökningar om återställande av försutten tid för
överklagande eller därmed jämförbar åtgärd till en
förvaltningsrätt, kammarrätt eller förvaltningsmyndighet.

Regeringen meddelar föreskrifter om kammarrätternas
domkretsar. Lag (2013:85).

8 a § Förekommer det vid mer än en kammarrätt flera mål som 
har nära samband med varandra, får målen handläggas vid en av 
kammarrätterna, om det kan göras utan avsevärd olägenhet för 
någon part.

En kammarrätt får, om det finns särskilda skäl och det kan 
göras utan avsevärd olägenhet för någon part, lämna över ett 
mål till en annan kammarrätt som får handlägga sådana mål.

En kammarrätt får också, om det behövs av hänsyn till 
domstolens handläggningstider och det kan göras utan avsevärd 
olägenhet för någon part, lämna över ett eller flera mål till 
en annan kammarrätt som får handlägga sådana mål.

Regeringen kan med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela 
närmare föreskrifter om överlämnande av mål mellan 
kammarrätter. Lag (2024:702).

9 § Innefattar besvär även fråga, som det ankommer på regeringen att
avgöra, och finner kammarrätten frågorna ej böra avgöras var för sig,
skall kammarrätten med eget utlåtande överlämna målet till regeringens
prövning.

10 § I varje kammarrätt ska det finnas en kammarrättspresident,
en eller flera kammarrättslagmän samt kammarrättsråd av vilka
en eller flera ska vara vice ordförande. De ska vara lagfarna.
Lag (2010:1398).

11 § En kammarrätt får vara indelad i avdelningar. Chef för en 
avdelning är presidenten eller en lagman.

Bestämmelser om särskild sammansättning av kammarrätten vid 
behandling av vissa mål finns i fastighetstaxeringslagen 
(1979:1152), lagen (2010:1882) om åldersgränser för film som 
ska visas offentligt och lagen (2022:482) om elektronisk 
kommunikation. Bestämmelser om särskild sammansättning vid 
behandling av mål om laglighetsprövning enligt 13 kap. 
kommunallagen (2017:725) finns i 13 a §. Lag (2022:488).

12 § En kammarrätt är domför med tre lagfarna ledamöter. Fler 
än fyra lagfarna ledamöter får inte ingå i rätten. 

När det är särskilt föreskrivet att nämndemän ska ingå i 
rätten är en kammarrätt domför med tre lagfarna ledamöter och 
två nämndemän. Fler än fyra lagfarna ledamöter och tre 
nämndemän får inte ingå i rätten. 

Om en av de lagfarna ledamöterna eller en av nämndemännen får 
förhinder sedan handläggningen har påbörjats, är rätten ändå 
domför. 

En kammarrätt är domför utan nämndemän 

1. vid prövning av överklagande av beslut som inte innebär att 
målet avgörs, 

2. vid förordnande om saken i avvaktan på målets avgörande och 
vid annan åtgärd som endast avser målets beredande, och

3. vid beslut genom vilket domstolen skiljer sig från målet 
utan att detta har prövats i sak.

Om ett mål som avses i andra stycket handläggs gemensamt med 
ett annat mål, får nämndemän delta vid handläggningen även av 
det senare målet. 

Bestämmelser om domförhet vid behandling av vissa mål finns i 
fastighetstaxeringslagen (1979:1152), lagen (2010:1882) om 
åldersgränser för film som ska visas offentligt och lagen 
(2022:482) om elektronisk kommunikation. Bestämmelser om 
domförhet vid behandling av mål om laglighetsprövning enligt 
13 kap. kommunallagen (2017:725) finns i 13 a §.

Vid behandling av frågor om prövningstillstånd är kammarrätten 
domför med två lagfarna ledamöter, om de är ense om slutet. 
Detsamma gäller vid behandling av andra frågor i mål där 
prövningstillstånd krävs för prövning av ett överklagande, om 
frågorna behandlas före eller i samband med frågan om 
prövningstillstånd. Ett prövningstillstånd som inte är 
begränsat enligt 34 a § tredje stycket 
förvaltningsprocesslagen (1971:291) får meddelas av en 
lagfaren ledamot, om frågan är enkel.

Vid behandling av en fråga om avvisning av ett överklagande på 
grund av att det har kommit in för sent är kammarrätten domför 
med två lagfarna ledamöter, om de är ense om slutet.

Vid beslut om avskrivning av ett mål efter en återkallelse är 
kammarrätten domför med en lagfaren ledamot.

Åtgärder som endast avser beredandet av ett mål får utföras av 
en lagfaren ledamot i kammarrätten eller, om åtgärderna inte 
är av sådant slag att de bör förbehållas lagfarna ledamöter, 
av någon annan som har tillräcklig kunskap och erfarenhet och 
som är anställd vid en allmän förvaltningsdomstol, en allmän 
domstol eller en hyresnämnd. Regeringen kan med stöd av 
8 kap. 7 § regeringsformen meddela närmare föreskrifter om 
detta. Lag (2022:488).

13 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer skall
fastställa hur många nämndemän som skall finnas i kammarrättens
domkrets för tjänstgöring i kammarrätten. Regeringen eller myndigheten
skall vidare för varje län inom domkretsen fastställa det antal
nämndemän som skall utses. Kammarrätten fördelar tjänstgöringen mellan
nämndemännen efter samråd med dem. Lag (1983:372).

13 a § En kammarrätt ska vid behandling av mål om 
laglighetsprövning enligt 13 kap. kommunallagen (2017:725) 
bestå av tre lagfarna ledamöter och två sådana särskilda 
ledamöter som anges i 13 b §.

Om en av ledamöterna får förhinder sedan handläggningen har 
påbörjats, är rätten ändå domför om tre av de kvarvarande 
ledamöterna är ense om slutet.

En kammarrätt är domför utan särskilda ledamöter i sådana 
fall som anges i 12 § fjärde stycket och vid prövning av mål 
som är av enkel beskaffenhet. Lag (2018:1959).

13 b § Regeringen eller den myndighet som regeringen
bestämmer förordnar för viss tid särskilda ledamöter för
varje kammarrätt. De särskilda ledamöterna ska ha god
kännedom om kommunal verksamhet.

Om det medan en särskild ledamot deltar i behandlingen av ett
mål inträffar en omständighet som medför att förordnandet
upphör att gälla, ska förordnandet ändå gälla i det pågående
målet.

Kammarrätten fördelar tjänstgöringen mellan de särskilda
ledamöterna efter samråd med dem. Lag (2013:85).

13 c § Om kammarrätten består av fler än en lagfaren 
ledamot gäller följande i fråga om rättens ordförande.

Behörig att vara ordförande är den som

1. är eller har varit ordinarie domare i kammarrätt, eller

2. regeringen för en viss tid har anställt som 
kammarrättspresident, kammarrättslagman eller kammarrättsråd 
tillika vice ordförande på avdelning.

Den av de behöriga ledamöterna som har högst befattning ska 
vara ordförande. Bland behöriga ledamöter med samma 
befattning ska den som har längst tjänstgöringstid vara 
ordförande. Om det finns särskilda skäl får någon annan av de 
behöriga ledamöterna än den som har högst befattning eller 
längst tjänstgöringstid vara ordförande. Lag (2018:415).

Förvaltningsrätterna

14 § Om det i lag eller annan författning föreskrivs att talan 
ska väckas vid eller beslut överklagas till allmän 
förvaltningsdomstol, ska det göras vid en förvaltningsrätt. 

Ett beslut ska överklagas till den förvaltningsrätt inom vars 
domkrets ärendet först prövats, om det inte för ett visst slag 
av mål föreskrivs annat i lag eller förordning. 

Förekommer det vid mer än en förvaltningsrätt flera mål som 
har nära samband med varandra, får målen handläggas vid en av 
förvaltningsrätterna om det kan göras utan avsevärd olägenhet 
för någon part.

En förvaltningsrätt får, om det finns särskilda skäl och det 
kan göras utan avsevärd olägenhet för någon part, lämna över 
ett mål till en annan förvaltningsrätt som får handlägga 
sådana mål.

En förvaltningsrätt får också, om det behövs av hänsyn till 
domstolens handläggningstider och det kan göras utan avsevärd 
olägenhet för någon part, lämna över ett eller flera mål till 
en annan förvaltningsrätt som får handlägga sådana mål.

Regeringen kan med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela 
närmare föreskrifter om överlämnande av mål mellan 
förvaltningsrätter. Lag (2024:702).

14 a § Innefattar ett överklagande även en fråga som det
ankommer på regeringen att avgöra ska förvaltningsrätten
överlämna målet till kammarrätten för handläggning enligt
9 §. Lag (2009:773).

15 § I en förvaltningsrätt ska det finnas en lagman.

Om regeringen inte bestämmer något annat ska det i en
förvaltningsrätt även finnas en eller flera rådmän. I de
förvaltningsrätter som regeringen bestämmer ska det också
finnas en eller flera chefsrådmän.

Lagmän, chefsrådmän och rådmän ska vara lagfarna.
Lag (2013:85).

16 § En förvaltningsrätt får vara indelad i avdelningar. Chef
för en avdelning är lagmannen eller en chefsrådman.

Om särskild sammansättning av förvaltningsrätt vid behandling
av mål om fastighetstaxering finns bestämmelser i
fastighetstaxeringslagen (1979:1152). Lag (2009:773).

17 § En förvaltningsrätt är domför med en lagfaren domare och 
tre nämndemän, om inte annat följer av 17 b eller 18 §. Om en 
av nämndemännen får förhinder sedan handläggningen har 
påbörjats, är rätten domför med en lagfaren domare och två 
nämndemän.

Om det finns skäl för det med hänsyn till målets omfattning 
eller svårighetsgrad, får antalet lagfarna domare utökas med 
en utöver vad som följer av första stycket. Detsamma gäller i 
fråga om antalet nämndemän. Om någon eller några av 
ledamöterna får förhinder sedan handläggningen har påbörjats 
gäller första stycket andra meningen i fråga om domförhet. 

Bestämmelser om domförhet vid behandling av vissa mål finns, 
förutom i 18 §, i fastighetstaxeringslagen (1979:1152), lagen 
(2010:1882) om åldersgränser för film som ska visas offentligt 
och lagen (2022:482) om elektronisk kommunikation. 
Lag (2022:488).

17 a § Regeringen eller den myndighet som regeringen 
bestämmer ska fastställa hur många nämndemän som ska finnas 
inom varje förvaltningsrätts domkrets för tjänstgöring i 
domstolen.

Förvaltningsrätten ska fördela tjänstgöringen mellan 
nämndemännen efter samråd med dem. Lag (2018:1959).

17 b § Förvaltningsrätten ska vid behandling av mål om 
laglighetsprövning enligt 13 kap. kommunallagen (2017:725) 
bestå av en lagfaren domare och två sådana särskilda 
ledamöter som anges i 17 c §.

Förvaltningsrätten är domför utan särskilda ledamöter i 
sådana fall som anges i 18 § första och andra styckena samt 
fjärde stycket 1.

Om det finns skäl för det med hänsyn till målets omfattning 
eller svårighetsgrad, får antalet lagfarna domare utökas med 
en utöver vad som följer av första stycket. Detsamma gäller i 
fråga om antalet särskilda ledamöter. Lag (2018:1959).

17 c § Regeringen eller den myndighet som regeringen
bestämmer förordnar för viss tid särskilda ledamöter för
varje förvaltningsrätt. De särskilda ledamöterna ska ha god
kännedom om kommunal verksamhet.

Om det medan en särskild ledamot deltar i behandlingen av ett
mål inträffar en omständighet som medför att förordnandet
upphör att gälla, ska förordnandet ändå gälla i det pågående
målet.

Förvaltningsrätten fördelar tjänstgöringen mellan de
särskilda ledamöterna efter samråd med dem. Lag (2018:1959).

18 § En förvaltningsrätt är domför med en lagfaren domare 
ensam 

1. vid åtgärder som endast avser måls beredande, 

2. vid förhör med vittne eller sakkunnig som begärts av en 
annan förvaltningsrätt, 

3. vid beslut som endast avser rättelse av felräkning, 
felskrivning eller annat uppenbart förbiseende, och 

4. vid annat beslut som inte innefattar slutligt avgörande av 
mål. 

Om det inte är påkallat av särskild anledning att målet prövas 
av fullsutten rätt, är en förvaltningsrätt domför med en 
lagfaren domare ensam vid beslut som inte innefattar prövning 
av målet i sak. 

Åtgärder som endast avser beredandet av ett mål och som inte 
är av sådant slag att de bör förbehållas lagfarna domare, får 
utföras av någon annan som har tillräcklig kunskap och 
erfarenhet och som är anställd vid en allmän 
förvaltningsdomstol, en allmän domstol eller en hyresnämnd. 
Regeringen kan med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela 
närmare föreskrifter om detta. 

Vad som sägs i andra stycket gäller även vid avgörande i sak 
av 

1. mål av enkel beskaffenhet, 

2. mål om bevissäkring och betalningssäkring enligt 
skatteförfarandelagen (2011:1244), om besiktning enligt 
fastighetstaxeringslagen (1979:1152), om en uppgifts eller 
handlings undantagande från kontroll enligt 
skatteförfarandelagen eller någon annan skatteförfattning,

3. mål om omedelbart omhändertagande enligt 6 och 6 a §§ lagen 
(1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, mål om 
vård vid en låsbar enhet enligt 15 b § samma lag, mål om 
avskildhet enligt 15 c § samma lag, mål om vård i enskildhet 
enligt 15 d § samma lag, mål om tillfälligt flyttningsförbud 
enligt 27 § samma lag, mål om tillfälligt utreseförbud enligt 
31 d § samma lag, mål om omedelbar insats enligt 4 kap. 1 § 
lagen (2024:79) om placering av barn i skyddat boende, mål om 
omedelbart omhändertagande enligt 13 § lagen (1988:870) om 
vård av missbrukare i vissa fall, mål om vård i enskildhet 
enligt 34 a § samma lag, mål om avskildhet enligt 34 b § samma 
lag, mål om vård vid en låsbar enhet enligt 14 § lagen 
(1998:603) om verkställighet av sluten ungdomsvård, mål om 
vård i enskildhet enligt 14 a § samma lag, mål om avskildhet 
enligt 17 § samma lag, mål om tillfällig isolering enligt 
5 kap. 3 § smittskyddslagen (2004:168), mål enligt 12 § första 
stycket och 33 § lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård, 
mål enligt 18 § första stycket 3-5 och 9 när det gäller de 
fall då vården inte har förenats med särskild 
utskrivningsprövning eller 6 lagen (1991:1129) om 
rättspsykiatrisk vård, mål om förvar och uppsikt enligt 
utlänningslagen (2005:716), mål enligt strafftidslagen 
(2018:1251), mål enligt fängelselagen (2010:610) och mål 
enligt lagen (1963:193) om samarbete med Danmark, Finland, 
Island och Norge angående verkställighet av straff m.m.,

4. mål enligt folkbokföringsförfattningarna, mål om preliminär 
skatt eller om anstånd med att betala skatt eller avgifter 
enligt skatteförfattningarna, 

5. mål enligt lagen (2016:1145) om offentlig upphandling, 
lagen (2016:1146) om upphandling inom försörjningssektorerna, 
lagen (2016:1147) om upphandling av koncessioner eller lagen 
(2011:1029) om upphandling på försvars- och säkerhetsområdet, 

6. mål som avser en fråga av betydelse för 
inkomstbeskattningen, dock endast om värdet av vad som yrkas i 
målet uppenbart inte överstiger hälften av prisbasbeloppet 
enligt 2 kap. 6 och 7 §§ socialförsäkringsbalken, 

7. mål enligt lagen (2004:629) om trängselskatt, 

8. mål enligt lagen (2008:962) om valfrihetssystem och lagen 
(2023:704) om auktorisationssystem i fråga om tjänster för 
elektronisk identifiering och för digital post,

9. mål enligt lagen (2024:954) med kompletterande bestämmelser 
till EU:s förordning om digitala tjänster som avser en

a) inspektion, 

b) prövning av om en handling skyddas av advokatsekretess 
enligt 3 kap. 14 § samma lag, eller

c) tillfällig begränsning av mottagarnas tillgång till en 
tjänst eller ett onlinegränssnitt, och

10. mål om betalningssäkring enligt socialförsäkringsbalken 
eller lagen (2008:145) om statligt tandvårdsstöd. 
Lag (2025:41).

18 a § Om förvaltningsrätten består av fler än en lagfaren 
domare gäller följande i fråga om rättens ordförande.

Behörig att vara ordförande är den som

1. är eller har varit ordinarie domare i förvaltningsrätt 
eller kammarrätt, eller

2. regeringen för en viss tid har anställt som lagman eller 
chefsrådman i förvaltningsrätt.

Den av de behöriga domarna som har högst befattning ska vara 
ordförande. Bland behöriga domare med samma befattning ska 
den som har längst tjänstgöringstid vara ordförande. Om det 
finns särskilda skäl får någon annan av de behöriga domarna 
än den som har högst befattning eller längst tjänstgöringstid 
vara ordförande. Lag (2018:415).

Vissa bestämmelser om kammarrätt och förvaltningsrätt

19 § Nämndemän utses genom val. Val förrättas av 
regionfullmäktige. I Gotlands län förrättas val av 
kommunfullmäktige i Gotlands kommun.

Valet ska vara proportionellt, om det begärs av minst så många 
väljande som motsvarar det tal man får om samtliga väljandes 
antal delas med det antal personer valet avser ökat med 1. Om 
förfarandet vid sådant proportionellt val finns bestämmelser i 
lagen (2022:629) om proportionella val i kommuner och 
regioner.

Regeringen får för ett visst län besluta att nämndemän i 
kammarrätt ska väljas bland dem som för samma tjänstgöringstid 
har utsetts till nämndemän i hovrätt. En nämndeman i hovrätt 
får även i annat fall, om han eller hon är behörig, tjänstgöra 
som nämndeman i den kammarrätt inom vars domkrets han eller 
hon är folkbokförd.

Vid val av nämndemän ska eftersträvas att nämndemannakåren får 
en allsidig sammansättning med hänsyn till ålder, kön, etnisk 
bakgrund och yrke. Om det finns flera alternativa sätt att 
uppnå en allsidig sammansättning, bör de personer väljas som 
inte tidigare tjänstgjort som nämndemän eller som tjänstgjort 
kortast tid. Lag (2022:633).

20 § Valbar till nämndeman är varje svensk medborgare som är 
folkbokförd i det län eller den del av länet som hör till 
kammarrättens eller förvaltningsrättens domkrets och som inte 
är underårig, är i konkurstillstånd eller har förvaltare 
enligt 11 kap. 7 § föräldrabalken.

Den som är anställd vid en domstol, Skatteverket, en 
länsstyrelse, Försäkringskassan, Migrationsverket eller 
Transportstyrelsen får inte vara nämndeman. Detsamma gäller 
en lagfaren domare, åklagare, polisman och advokat eller 
någon annan som har till yrke att föra andras talan inför 
domstol.

Ingen får samtidigt vara nämndeman i en kammarrätt och i en 
förvaltningsrätt.

Till nämndeman får endast den utses som med hänsyn till 
omdömesförmåga, självständighet, laglydnad och övriga 
omständigheter är lämplig för uppdraget.

Den som har fyllt sextio år eller uppger något giltigt hinder 
är inte skyldig att ta emot uppdrag som nämndeman. Den som 
har avgått som nämndeman är inte skyldig att ta emot nytt 
uppdrag förrän efter fyra år.

Domstolen ska kontrollera behörigheten och, i fråga om 
laglydnad, lämpligheten hos den som har utsetts till 
nämndeman. Lag (2016:1).

20 a § En nämndeman har rätt till ledighet från anställning i
den utsträckning som behövs för att han eller hon skall kunna
utföra sitt uppdrag. Lag (2006:851).

21 § En nämndeman utses för fyra år. Den som har fyllt
sextio år får avgå som nämndeman. Domstolen får entlediga en
nämndeman som visar giltigt hinder.

Domstolen ska entlediga en nämndeman som genom att begå brott
eller på annat sätt har visat sig olämplig för uppdraget.

Om en nämndeman inte längre är valbar eller behörig upphör
nämndemannens uppdrag. Fullmäktige får dock besluta att en
nämndeman som till följd av ändrad folkbokföring inte längre
är valbar får ha kvar sitt uppdrag under resten av
tjänstgöringstiden.

Om en nämndemans uppdrag upphör under tjänstgöringstiden
utses en ny nämndeman för den tid som återstår. Ändras
antalet nämndemän inom domkretsen får en nytillträdande
nämndeman utses för kortare tid än som följer av första
stycket. Lag (2014:905).

22 § Domstolen får stänga av en nämndeman från tjänstgöringen
om han eller hon

1. är föremål för ett ärende om entledigande,

2. är föremål för förundersökning eller står under åtal för ett
brott som vid fällande dom kan antas leda till entledigande,
eller

3. i övrigt uppvisar ett beteende eller ett tillstånd som
bedöms skada allmänhetens förtroende för rättskipningen.

Ett beslut om avstängning enligt första stycket 3 skall gälla
för viss tid, dock högst sex månader.  Lag (2006:851).

23 § Beslut om entledigande och avstängning av nämndemän får
överklagas till en särskild statlig nämnd. Nämndens beslut får
inte överklagas.

Regeringen meddelar föreskrifter om nämnden. Lag (2006:851).

24 § En nämndeman som entledigats eller avgått är, om han eller
hon alltjämt är valbar, skyldig att fullgöra uppdraget till
dess domstolen fått besked om att annan blivit vald samt att
även därefter tjänstgöra vid fortsatt behandling av mål i vars
handläggning han eller hon tidigare har deltagit. Detta gäller
dock inte den som entledigats enligt 21 § andra stycket eller
som avgått sedan ett ärende om sådant entledigande eller om
avstängning har inletts. Lag (2006:851).

25 § har upphävts genom lag (1986:1285).

Gemensamma bestämmelser

26 § I fråga om omröstning i allmän förvaltningsdomstol gäller
bestämmelserna i 16 och 29 kap. rättegångsbalken om omröstning
i tillämpliga delar. Lag (1997:392).

27 § Allmän förvaltningsdomstol sammanträder på den ort där den har sitt
säte eller där avdelning  av domstolen är förlagd. När det föreligger
särskilda skäl får domstolen sammanträda på annan ort.

28 § Ledamöter och föredragande i allmän förvaltningsdomstol
ska vara svenska medborgare. Den som är underårig eller i
konkurstillstånd eller som har förvaltare enligt 11 kap. 7 §
föräldrabalken får inte utöva befattning som ledamot eller
föredragande. I fråga om nämndemän i kammarrätterna och
förvaltningsrätterna gäller 20 och 21 §§.

Ledamöter och föredragande i allmän förvaltningsdomstol ska
ha avlagt domared.

De som står i sådant förhållande till varandra som anges i 4
kap. 12 § rättegångsbalken får inte samtidigt tjänstgöra som
ledamöter i allmän förvaltningsdomstol. Lag (2009:773).

28 a § I lagen (2010:1390) om utnämning av ordinarie domare
finns bestämmelser om utnämning av sådana domare som avses i 3,
4, 10 och 15 §§. Lag (2010:1398).

29 § En fördelning av mål mellan enskilda domare ska vara 
baserad på objektiva kriterier som domstolen fastställt i 
förväg. Fördelningen får inte vara ägnad att påverka målens 
utgång. Lag (2018:415).

30 § Vid allmän förvaltningsdomstol finns kansli.


Övergångsbestämmelser

1984:135

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1984. Äldre bestämmelser i 
fråga om mellankommunala skatterätten skall dock alltjämt gälla 
i mål där den handläggning i vilken nämndemän skall delta har 
påbörjats före ikraftträdandet samt vid överläggningar och 
omröstningar i anslutning till handläggningen.

1986:1285

Denna lag träder i kraft, i fråga om 20 § den 1 januari 1987, 
och i övrigt den 1 juli 1988.

1988:617

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1989. Löpande 
tjänstgöringstider för nämndemän i fall som avses i 21 § första 
stycket upphör vid utgången av år 1988. Nyval av nämndemän för 
tiden från och med år 1989 skall med tillämpning av de nya 
bestämmelserna äga rum under år 1988. Valen förrättas av de 
landsting och kommunfullmäktige som nyvalts under detta år.

1988:1481

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1989. Äldre föreskrifter 
gäller fortfarande i mål enligt lagen (1981:1243) om vård av 
missbrukare i vissa fall.

1989:300

Denna lag träder i kraft, såvitt gäller ändrad beteckning på
smittskyddslagen, den 1 juli 1989 och i övrigt den dag 
regeringen bestämmer.

1990:362

Denna lag träder i kraft den 30 juni 1990 och tillämpas från 
och med den 1 januari 1991.

1990:451

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1990. I fråga om nämndemän 
som valts före ikraftträdandet gäller dock äldre bestämmelser.

1991:208

1. Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

2. Den som vid ikraftträdandet har förordnande som försäkrings-
rättsassessor utan att vara lagfaren får, utan hinder av 
bestämmelserna i 10 och 12 §§, tjänstgöra som ledamot i mål som 
prövas av kammarrätt med tillämpning av 20 kap. 11 § lagen 
(1962:381) om allmän försäkring.

1991:539

1. Denna lag träder i kraft såvitt avser 20 § första stycket 
den 1 juli 1991 i övrigt den dag regeringen bestämmer.

1992:1529

Denna lag träder i kraft i fråga om 14 § första stycket punkten 
2 beträffande lagen (1992:1574) om bostadsanpassningsbidrag 
m. m. den 1 januari 1993 och beträffande lagen (1993:387) om 
stöd och service till vissa funktionshindrade samt lagen 
(1993:388) om införande av lagen (1993:387) om stöd och service 
till vissa funktionshindrade den 1 januari 1994, och i övrigt 
den 1 juli 1993.  Lag (1993:759).

1994:208

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1994. Äldre föreskrifter 
gäller fortfarande i fråga om mål enligt lagen (1968:430) om 
mervärdeskatt.

1994:1623

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1995.

2. Den nya lydelsen av 20 § skall dock tillämpas första gången 
efter valet år 1998.

3. Val enligt den nya lydelsen av 21 § skall äga rum första 
gången år 1998.

4. Löpande tjänstgöringstid för de nämndemän som har valts 
enligt äldre bestämmelser skall vara fyra i stället för tre år.

1994:1914

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1995. Hänvisningen i 
18 § fjärde stycket 5 till 35 kap. 4 § fastighetstaxeringslagen 
(1979:1152) tillämpas första gången i mål avseende 
fastighetstaxering år 1996.

1995:21

Denna lag träder i kraft, i fråga om 2 § första stycket 1 och 
20 § den 1 juli 1995 och i övrigt den 1 april 1995. Beslut som 
har meddelats före ikraftträdandet överklagas enligt äldre 
bestämmelser. Ansökningar som avses i 8 § 4 och 5 som före 
utgången av mars 1995 kommit in till Regeringsrätten men ännu 
inte avgjorts handläggs enligt äldre bestämmelser. 
Regeringsrätten får dock överlämna ett sådant ärende till 
kammarrätten.

1997:392

1. Denna lag träder i kraft den 1 september 1997. Genom lagen
upphävs lagen (1996:1634) om ändring i lagen (1971:289) om
allmänna förvaltningsdomstolar.

2. Om handläggningen har påbörjats före ikraftträdandet gäller
17 § i sin äldre lydelse.

1997:516

Denna lag träder i kraft den 1 november 1997. Äldre föreskrifter
gäller fortfarande i fråga om mål enligt uppbördslagen (1953:272),
bevissäkringslagen (1975:1027) för skatte- och avgiftsprocessen,
lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare
och mervärdesskattelagen (1994:200).

2007:1094

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2008.

2. Äldre bestämmelser gäller fortfarande i fråga om mål som
avser upphandlingar på vilka lagen (1992:1528) om offentlig
upphandling är tillämplig.

2009:773

1. Denna lag träder i kraft den 15 februari 2010.

2. Om ett mål eller ärende ska handläggas av länsrätt enligt
bestämmelser i någon upphävd lag ska målet eller ärendet
efter ikraftträdandet handläggas av förvaltningsrätt.

2010:1398

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2011.

2. Vid tillämpning av 3 § ska med justitieråd som avgått med
ålderspension jämställas regeringsråd som avgått med
ålderspension.

2011:1303

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2012.

2. Äldre bestämmelser gäller fortfarande för mål enligt lagen
(1978:880) om betalningssäkring för skatter, tullar och
avgifter, lagen (1989:479) om ersättning för kostnader i
ärenden och mål om skatt, m.m. samt lagen (1994:466) om
särskilda tvångsåtgärder i beskattningsförfarandet.

3. Äldre bestämmelser gäller fortfarande för mål om handlings
undantagande från taxeringsrevision, skatterevision eller annan
granskning och om befrielse från skyldighet att lämna
upplysningar, visa upp handling eller lämna kontrolluppgift
enligt de skatteförfattningar som avses i 18 § fjärde stycket 2
i dess äldre lydelse.

2013:85

1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 2013.

2. Äldre föreskrifter i 8 § första stycket 5 gäller för mål
som har inletts före ikraftträdandet.

2014:905

1. Denna lag träder i kraft den 1 september 2014.

2. Äldre bestämmelser gäller fortfarande för en nämndeman
vars tjänstgöringsperiod upphör senast den 31 december
2014.

3. För en nämndeman som utses 2014 upphör
tjänstgöringsperioden senast den 31 december 2015.

4. Val av nämndemän ska genomföras 2015 för en
tjänstgöringsperiod som börjar den 1 januari 2016.

2016:1148

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2017.

2. Äldre bestämmelser gäller fortfarande för mål enligt lagen 
(2007:1091) om offentlig upphandling och lagen (2007:1092) om 
upphandling inom områdena vatten, energi, transporter och 
posttjänster. Lag (2017:350).

2017:729

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2018.

2. Äldre bestämmelser gäller fortfarande för mål om 
laglighetsprövning enligt 10 kap. kommunallagen (1991:900).

2023:705

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2024.

2. Äldre bestämmelser gäller fortfarande för mål enligt lagen 
(2013:311) om valfrihetssystem i fråga om tjänster för 
elektronisk identifiering.