Anslagsförordning (1996:1189) 

Inledande bestämmelser

1 § I denna förordning finns bestämmelser i anslutning till 3-10, 12
och 13 §§ lagen (1996:1059) om statsbudgeten.

2 § Förordningen gäller för myndigheter under regeringen.

3 § I förordningen avses med ett anslag ett av riksdagen anvisat
anslag som regeringen tilldelat en myndighet med ett visst belopp för
ett bestämt ändamål. Med en post avses ett belopp som har förts upp
under ett anslag i form av en anslagspost eller en delpost och som
avser ett visst deländamål.

Bestämmelserna i denna förordning om anslag gäller även för en post.

4 § I förordningen avses med en inkomsttitel en post i statsbudgeten
mot vilken statsinkomster som myndigheten inte får disponera skall
redovisas.

Bestämmelserna i denna förordning om inkomsttitlar gäller även för
undertitlar.

Dispositionsrätt till anslag

5 § En myndighet som tilldelats ett anslag eller en post har rätt
att enligt gällande villkor och bestämmelser använda statens medel
för de ändamål som anslaget avser och är skyldig att avräkna anslaget
enligt 16 och 18 §§.

6 § Har regeringen beslutat att en myndighet skall fördela
dispositionsrätten till en annan statlig myndighet, skall detta ske i
den omfattning och med de villkor som den fördelande myndigheten
beslutar, om inte regeringen föreskrivit annat.

7 § Föreskrifter om skyldighet att lämna anslagsredovisning
finns i förordningen (2000:605) om årsredovisning och
budgetunderlag. Förordning (2000:609).

Villkor för olika anslagstyper

Obetecknat anslag

8 § En myndighet får disponera ett obetecknat anslag med högst det
tilldelade beloppet minskat med en eventuell indragning av
anslagsbelopp. Ett outnyttjat anslagsbelopp får inte användas under
följande budgetår.

Dispositionsrätten enligt första stycket gäller även för poster som
har beteckningen "högst" eller som inte har någon särskild
beteckning.

Reservationsanslag

9 § En myndighet får disponera ett reservationsanslag eller en post
med beteckningen "reservationsvis", med högst summan av ett tilldelat
belopp och en reservation enligt andra stycket.

Tilldelat belopp och reservationer från föregående budgetår som vid
budgetårets slut inte utnyttjats utgör, sedan en eventuell indragning
av anslagsbelopp förts bort, en reservation till följande budgetår.

10 § En myndighet får disponera en reservation under två budgetår
efter det att anslaget senast var uppfört på statsbudgeten.

En myndighet skall som indragning av anslagsbelopp föra bort en
sådan reservation som finns kvar på anslaget när tre budgetår gått
efter det att anslaget senast var uppfört på statsbudgeten.

Ramanslag

11 § En myndighet får disponera ett ramanslag med högst summan
av

1. ett tilldelat belopp och ett överfört anslagssparande upp
till tre procent av anslaget minskat med en eventuell
indragning av anslagsbelopp, eller

2. ett tilldelat belopp minskat med utnyttjad anslagskredit och
en eventuell indragning av anslagsbelopp.

Dispositionsrätten enligt första stycket gäller även för poster
med beteckningen "ram". Förordning (1999:112).

11 a § Efter ett särskilt beslut av regeringen kan en myndighet
även få disponera

1. en del av ett överfört anslagssparande som överstiger tre
procent av anslaget,

2. ett angivet belopp i form av ett medgivet överskridande.
Förordning (1999:112).

12 § Med ett anslagssparande avses vad en myndighet vid budgetårets
slut inte utnyttjat av ett ramanslag sedan en eventuell indragning av
anslagsbelopp räknats bort.

Ett anslagssparande får föras över till följande budgetår om inte
regeringen beslutar annat. Anslagssparande som inte får föras över
skall myndigheten föra bort som indragning av anslagsbelopp.

13 § En myndighet får disponera ett anslagssparande under två
budgetår efter det att anslaget senast var uppfört på statsbudgeten.
Det anslagssparande som därefter återstår skall myndigheten föra bort
som indragning av anslagsbelopp.

14 § Med en anslagskredit avses en rätt att överskrida ett budgetårs
disponibla belopp på ett ramanslag enligt 11 § första stycket. Ett
sådant överskridande minskar följande år det anslagsbelopp som
disponeras.

Regeringen beslutar särskilt om en anslagskredits storlek.

15 § Bedömer en myndighet att det finns risk för att ett tilldelat
belopp inklusive en beviljad anslagskredit kommer att visa sig
otillräckligt, skall myndigheten snarast informera regeringen om
detta och föreslå nödvändiga åtgärder.

Redovisning mot anslag och inkomsttitlar

16 § En myndighet ska avräkna utgifter för transfereringar mot
anslag det budgetår då betalningarna sker. Utgifter för
transfereringar av varor och tjänster ska dock avräknas mot
anslag det budgetår till vilket kostnaden hänför sig.

Utgifter för egen verksamhet ska avräknas mot anslag det
budgetår till vilket kostnaden hänför sig.

Övriga utgifter ska avräknas mot anslag det budgetår till
vilket utgifterna hänför sig. Förordning (2008:1431).

16 a § Inkomster som förekommer på ett anslag ska avräknas mot
anslaget på motsvarande sätt som utgifterna.
Förordning (2008:1431).

17 § En myndighet skall avräkna inkomster i form av skatter,
socialavgifter, allmän pensionsavgift, bidrag från EU och
återbetalning av lån mot inkomsttitlar det budgetår då
betalning erhålls.

Överskott och utdelningar som inlevereras från myndigheter och
aktiebolag skall avräknas det budgetår då betalning sker till
statens centralkonto i Riksbanken.

Övriga inkomster skall avräknas mot inkomsttitlar det budgetår
till vilket inkomsterna hänför sig. Förordning (2006:1103).

18 § Avräkning skall göras minst en gång i månaden.

Bemyndiganden

Åtaganden i den löpande verksamheten

19 § En myndighet får träffa avtal om anställning av personal, hyra
av utrustning, leverans av tjänster och förbrukningsmateriel och
liknande som medför utgifter under längre tid än tilldelat anslag
avser, om detta är nödvändigt för att myndighetens löpande verksamhet
skall fungera tillfredsställande.

Bestämmelser om leasing finns i kapitalförsörjningsförordningen
(1996:1188).

Bestämmelser om hyra och arrende av lokaler m.m. finns i
förordningen (1993:528) om statliga myndigheters lokalförsörjning.

Särskilt bemyndigande

20 § En myndighet som har tilldelats ett bemyndigande att
beställa varor eller tjänster eller att besluta om bidrag,
ersättning, lån eller liknande som medför utgifter under
följande budgetår får utnyttja detta för det ändamål
bemyndigandet avser och i enlighet med gällande villkor och
bestämmelser.

När ett bemyndigande utnyttjas skall redovisning ske mot det
tilldelade bemyndigandebeloppet.

Bestämmelser om skyldighet att redovisa i vilken utsträckning
ett bemyndigande utnyttjats finns i förordningen (2000:605) om
årsredovisning och budgetunderlag. Förordning (2006:1311).

Åtaganden med stöd av anslag

20 a § En myndighet får beställa varor eller tjänster eller
besluta om bidrag, ersättning, lån eller liknande som medför
utgifter under följande budgetår motsvarande högst tre procent
av ett tilldelat anslag minskat med en eventuell indragning av
anslagsbelopp. Gjorda åtaganden får inte överstiga
anlagssparandet vid årets slut.

Första stycket gäller inte för anslag som har ett särskilt
bemyndigande enligt 20 §. Förordning (2006:1311).

Anslagsmedel och räntekonto

21 § Om en myndighet har tilldelats ett anslag för vilket medel
skall föras till myndighetens räntekonto i Riksgäldskontoret, skall
medlen betalas från statens centralkonto i Riksbanken till
myndighetens räntekonto. Förordning (2006:1103).

22 § Anslagsmedel som skall tillgodoföras en myndighets räntekonto
en viss månad, skall vara insatta på kontot den 25 i den månaden.

Betalningar mellan statens centralkonto och en myndighets
räntekonto skall verkställas av Riksgäldskontoret.

Bestämmelser om räntekonto finns i kapitalförsörjningsförordningen
(1996:1188). Förordning (2006:1103).

23 § Vid fördelning av dispositionsrätt enligt 6 § skall motsvarande
medel som finns på den fördelande myndighetens räntekonto betalas
till den mottagande myndighetens räntekonto. Betalning skall ske i
den omfattning som den fördelande myndigheten bestämmer, om inte
regeringen har beslutat något annat.

24 § Har en myndighet under löpande budgetår tilldelats ytterligare
medel på ett anslag skall Riksgäldskontoret, om inte regeringen har
beslutat något annat, tillgodoföra myndighetens räntekonto beloppet
jämnt fördelat på de betalningstillfällen som återstår under
budgetåret.


Har regeringen beslutat om en indragning av anslagsbelopp, skall det
belopp som återstår att tillgodoföras myndighetens räntekonto under
budgetåret reduceras på motsvarande sätt.

25 § En myndighet som tilldelats anslagsbelopp som inte får föras
över till följande budgetår skall, om medlen tillgodoförts
myndighetens räntekonto, betala tillbaka skillnaden mellan det
mottagna beloppet och det belopp som avräknats mot anslaget.
Mellanskillnaden och räntan på det beloppet fram till dagen för
återbetalning, skall betalas till statens centralkonto snarast
efter budgetårets utgång, dock senast när myndigheten upprättat
årsredovisning.

Motsvarande gäller om indragning av anslagsbelopp enligt 24 §
överstiger de överföringar som återstår under budgetåret.
Förordning (2006:1103).

26 § En myndighet som tar emot statsinkomster som den inte får
disponera, skall föra medlen direkt till statens centralkonto
och redovisa beloppet mot en inkomsttitel. Om inkomsterna är av
mindre omfattning får medlen i stället sättas in på myndighetens
räntekonto i Riksgäldskontoret för att senast vid budgetårets utgång
betalas till statens centralkonto. Förordning (2006:1103).

27 § I fråga om anslagsmedel som inte skall tillgodoföras en
myndighets räntekonto får den myndighet som disponerar anslaget
utnyttja statens centralkonto för betalningarna.
Förordning (2006:1103).

Tillämpningsföreskrifter

28 § Ekonomistyrningsverket får meddela de föreskrifter som
behövs för tillämpningen av denna förordning.
Förordning (1998:443).

Övergångsbestämmelser

2006:1311

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 2007 och
tillämpas första gången för det räkenskapsår som börjar närmast
efter den 31 december 2006.

2008:1431

1. Denna förordning träder i kraft den 1 februari 2009. De nya
bestämmelserna ska dock tillämpas för tid från och med den 1
januari 2009.

2. För en myndighets ackumulerade semesterlöneskuld per den 31
december 2008 gäller 16 § i sin äldre lydelse.