PierreMesure/open-sfs huggingface dataset:
Lag (1992:1439) om lagerskatt på dieselolja 

1 § Den som den 1 oktober 1993 innehar oljeprodukter som anges
i 1 § lagen (1992:1438) om dieseloljeskatt och användning av vissa
oljeprodukter skall till staten betala lagerskatt enligt denna lag.

2 § Lagerskatt tas ut för sådana oljeprodukter enligt 1 § för vilka
skattskyldighet enligt 8 § första stycket 1 lagen (1957:262) om allmän
energiskatt har inträtt den 1 oktober 1993 och som är avsedda att
förbrukas för framdrivande av sådana fordon som avses i 4 § lagen
(1992:1438) om dieseloljeskatt och användning av vissa oljeprodukter.
Lagerskatt tas dock  inte ut för den del av produkterna som understiger
5 000 liter eller, i fråga om den som driver detaljhandel med
skattepliktiga oljeprodukter, 5 000 liter för varje särskilt
försäljningsställe.

3 § Lagerskatt tas ut med 1 300 kronor per kubikmeter. Lag (1993:840).

4 § Den som är skyldig att betala lagerskatt skall lämna en deklaration
till beskattningsmyndigheten om sitt innehav av oljeprodukter som skall
beskattas enligt denna lag. Deklarationen skall ta upp de lagrade
oljeprodukternas art och kvantitet, lagringsplatserna, den använda
mätningsmetoden och lagerskattens belopp.

Deklaration skall ha kommit in till beskattningsmyndigheten senast den
25 november 1993. Lagerskatten skall senast samma dag vara inbetald till
myndigheten.

Deklaration skall avges på heder och samvete samt upprättas på blankett
enligt formulär som fastställs av Riksskatteverket.

5 § Lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter är
tillämplig i fråga om lagerskatt. Därvid iakttas följande. 2 kap.
1--9 §§, 5  kap. 1 § första och andra styckena, 3--5 §§ och 9 §, 6 kap.
samt 7 kap. 5 § skall inte tillämpas. Vad som föreskrivs i 4 kap. 2 §
första stycket skall gälla om deklaration har kommit in senast den 25
november 1993. Dröjsmålsavgift enligt 5 kap. 8 § 1 skall tas ut om
skattebeloppet inte har betalats senast den 25 november 1993. Ränta
enligt 5 kap. 12 § första stycket 1 utgår från den 25 november 1993.

Övergångsbestämmelser

2000:491

Den upphävda lagen gäller fortfarande i fråga om förhållanden
som hänför sig till tiden före den 1 juli 2000.
Förordning (1992:1454) om förande av handels- och  föreningsregister hos Patent- och registreringsverket 

Handels- och föreningsregister skall föras hos Patent- och
registreringsverket för de län som framgår av följande förteckning.

______________________________________________________________________
Län
______________________________________________________________________
Stockholms
Västernorrlands
Blekinge
Uppsala
Gotlands
Älvsborgs
Malmöhus
Gävleborgs
Hallands
Södermanlands
Kopparbergs
Örebro
Västerbottens
Skaraborgs
Jämtlands
Kalmar
Kronobergs
Kristianstads
Göteborgs och Bohus
Jönköpings
Värmlands
Östergötlands
Västmanlands
Norbottens
______________________________________________________________________
Förordning (1994:1315).
Lag (1992:1461) om verkan av vissa förbehåll vid överlåtelse av fastighet som tillhör staten, m.m.

Har staten vid överlåtelse av en fastighet eller del av en fastighet 
förbehållits äganderätten till föremål som hör till fastigheten, gäller 
förbehållet mot tredje man även om föremålet efter överlåtelsen blir 
kvar på fastigheten. Detta gäller dock endast om föremålet är

1. allmän teleledning och därtill hörande anläggningar,

2. sådan anläggning för radiosändning som ingår i det allmänna 
telenätet,

3. anläggning för rundradiosändning,

4. sådan anläggning för radiosändning och telekommunikation som ingår i 
järnvägarnas och luftfartens drifts- och säkerhetssystem,

5. elektrisk starkströmsledning och därtill hörande anläggningar,

6. fyr eller annan säkerhetsanordning för sjöfarten, eller

7. byggnad, ledning eller anläggning som uteslutande är avsedd för 
totalförsvaret.

Har staten överlåtit ett sådant föremål som avses i första stycket 1--6  
utan at t samtidigt överlåta den fastighet som föremålet hör till, 
gäller  överlåtelsen mot tredje man även om egendomen blir kvar på 
fastigheten.

Har staten förbehållits äganderätt till föremål enligt första stycket 
eller överlåtit föremål enligt andra stycket, upphör föremålet genom 
överlåtelsen att höra till fastigheten.

Övergångsbestämmelser

1992:1461

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1993.

2. Lagen tillämpas även i fråga om avtal som har ingåtts före 
ikraftträdandet. I sådana fall skall bestämmelserna dock inte tillämpas 
i förhållande till tredje man som före ikraftträdandet har förvärvat 
rätt avseende fastigheten.
Lag (1992:1479) om lagerskatt på viss bensin 

1 § Den som vid ikraftträdandet av denna lag inte är registrerad som
skattskyldig enligt 4 § lagen (1961:372) om bensinskatt och som då
innehar varor som avses i 1 § nämnda lag skall till staten betala
lagerskatt enligt denna lag. Detsamma gäller den som är registrerad och
som vid samma tidpunkt innehar sådana varor för vilka skattskyldighet
har in trätt enligt 5 § första stycket 1 lagen om bensinskatt därför att
varorna har levererats till ett eget försäljningsställe eller tagits i
anspråk för annat ändamål än försäljning.

2 § Lagerskatt tas endast ut för varor som är skattepliktiga enligt 1 §
första stycket a) lagen (1961:372) om bensinskatt och för vilka
skattskyldighet enligt den lagen har inträtt före den 1 januari 1993.

3 § Lagerskatt tas ut endast för den del av lagret som omfattar mer än 5
000 liter eller, i fråga om den som driver detaljhandel med
skattepliktiga varor, 5 000 liter för varje särskilt försäljningsställe.

4 § Lagerskatt tas ut med 93 öre per liter för blyfri bensin, varmed
avses bensin med en blyhalt om högst 0,013 gram per liter vid 15 C och
med 1 krona 13 öre per liter för annan bensin.

Ingår metanol eller etanol i en blandning som avses i 1 § första stycket
a) lagen (1961:372) om bensinskatt tas lagerskatt inte ut för den
inblandade alkoholen.

5 § Den som är skyldig att betala lagerskatt skall lämna en deklaration
till Riksskatteverket om sitt innehav av skattepliktiga varor.
Deklarationen skall ta upp de lagrade varornas art och kvantitet,
lagringsplatserna, den använda mätningsmetoden och lagerskattens belopp.

Deklaration skall ha kommit in till Riksskatteverket senast den 15
februari 1993. Skatten skall senast samma dag vara inbetald till verket.

Deklarationen skall avges på heder och samvete samt upprättas på
blankett enligt formulär som fastställs av Riksskatteverket.

6 § Lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter gäller i
fråga om lagerskatt. Därvid iakttas följande. 2 kap. 1--9 §§, 5 kap. 1 §
första och andra styckena, 3--5 §§ och 9 §, 6 kap. samt 7 kap. 5 § skall
inte tillämpas. Vad som föreskrivs i 4 kap. 2 § första stycket skall
gälla om deklarationen har kommit in senast den 15 februari 1993.
Dröjsmålsavgift enligt 5 kap. 8 § 1 skall tas ut om skattebeloppet inte
har betalats senast den 15 februari 1993. Ränta enligt 5 kap . 12 §
första stycket 1 utgår från den 15 februari 1993.

Övergångsbestämmelser

1992:1479

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1993. Efter utgången av juni
1993 skall uppgifter som enligt lagen ankommit på
Riksskatteverket fullgöras av  Skattemyndigheten i Dalarnas län.
Lag (1996:961).

2000:491

Denupphävda lagen gällerfortfarande i fråga om förhållanden
som hänför sig till tiden före den 1 juli 2000.
Lag (1992:148) om särskilt bidrag till ensamstående med barn

1 § Enligt denna lag lämnas ett särskilt bidrag av allmänna medel till
en ensamstående förälder som den 1 november bidragsåret haft
hemmavarande barn under 18 år, om föräldern varit bosatt i Sverige under
någon del av bidragsåret och under större delen av samma år inte bott
tillsammans med barnets andra förälder. Med bidragsår förstås det
kalenderår som bidraget avser.

Med ensamstående förälder avses den som under större delen av
bidragsåret varit ogift, änkling, änka, frånskild eller under betänketid
levt åtskild från andra maken. Med barn avses även styvbarn och
fosterbarn. Lag (1992:1560).

2 § Bidrag lämnas med 1 800 kronor för vartdera av bidragsåren 1991,
1992 och 1993. Lag (1992:1560).

3 § Frågor om bidrag handhas av riksförsäkringsverket och de allmänna
försäkringskassorna.

Beslut i fråga om bidrag fattas av den allmänna försäkringskassa hos
vilken föräldern är inskriven eller skulle ha varit inskriven, om
föräldern uppfyllt åldersvillkoret i 1 kap. 4 § lagen (1962:381) om
allmän försäkring. Om föräldern inte är inskriven och inte heller under
nämnda förutsättningar skulle ha varit inskriven hos en
försäkringskassa, skall beslutet fattas av den kassa hos vilken barnet
är inskrivet eller skulle ha varit inskrivet om det uppfyllt
åldersvillkoret. Finns det inte någon behörig försäkringskassa enligt
vad nu sagts skall beslutet fattas av den kassa hos vilken föräldern
senast varit inskriven.

4 § Ansökan om bidrag görs skriftligen hos försäkringskassan. En ansökan
skall ha kommit in till försäkringskassan

1. senast den 15 juni 1992 om den avser bidragsåret 1991,

2. senast den 1 februari 1993 om den avser bidragsåret 1992,

3. senast den 1 februari 1994 om den avser bidragsåret 1993.

Om en ansökan har kommit in för sent, skall försäkringskassan avvisa
den. En ansökan skall dock inte avvisas om den har kommit in i rätt tid
till riksförsäkringsverket eller till en annan försäkringskassa än den
som skall pröva ansökan.

Ansökan skall innehålla de uppgifter som behövs för att bedöma sökandens
rätt till bidrag samt en av sökanden på heder och samvete avgiven
förklaring att de lämnade uppgifterna är riktiga. Lag (1992:1560).

5 § Följande bestämmelser i lagen (1962:381) om allmän
försäkring skall tillämpas på bidrag enligt denna lag:

18 kap. 46 och 47 §§ om Riksförsäkringsverkets tillsyn,

20 kap. 4 § om återbetalningsskyldighet,

20 kap. 5 § om preskription,

20 kap. 6 § om förbud mot utmätning och om överlåtelse,

20 kap. 9 § om uppgiftsskyldighet,

20 kap. 10-13 §§ om omprövning och ändring av beslut samt om
överklagande. Lag (1998:98).

Övergångsbestämmelser

1998:98

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1998. I fråga om omprövning
av beslut som meddelats före ikraftträdandet gäller äldre
bestämmelser.
Lag (1992:1485) om beräkning av statlig inkomstskatt på förvärvsinkomst vid 1994 och 1995 års taxeringar 

I stället för vad som anges i 10 § lagen (1947:576) om statlig
inkomstskatt angående beräkning av statlig inkomstskatt på
förvärvsinkomst skall vid 1994 års taxering statlig inkomstskatt för
fysiska personer och dödsbon och vid 1995 års taxering för fysiska
personer och såvitt gäller dödsbon till och med det tredje
beskattningsåret efter det kalenderår dödsfallet inträffade statlig
inkomstskatt beräknas enligt följande.

Skatt på förvärvsinkomst utgör 100 kronor samt 20 procent av den
del av den beskattningsbara förvärvsinkomsten som överstiger en
skiktgräns som vid 1994 års taxering uppgår till 186 600 kronor
multiplicerad med det jämförelsetal, uttryckt i procent, som anger
förhållandet mellan det allmänna prisläget i oktober 1992 och
prisläget i oktober 1991. Vid 1995 års taxering uppgår skiktgränsen
till skiktgränsen vid 1994 års taxering multiplicerad med det
jämförelsetal uttryckt i procent, som anger förhållandet mellan det
allmänna prisläget i oktober 1993 och prisläget i oktober 1992.
Skiktgränsen avrundas nedåt till helt hundratal kronor.
Lag (1993:1572).

Övergångsbestämmelser

1999:1276

Den upphävda lagen gäller dock fortfarande i fråga om 1994 och 1995 års
taxeringar.
Förordning (1992:149) om särskilt bidrag  till ensamstående med barn 

1 § I denna förordning ges föreskrifter om bidrag enligt lagen
(1992:148) om särskilt bidrag till ensamstående med barn.

2 § Ansökan om bidrag skall lämnas till den allmänna försäkringskassa
som avses i 3 § lagen (1992:148) om särskilt bidrag till ensamstående
med barn. Om en ansökan har getts in till någon annan kassa eller till
Riksförsäkringsverket, skall den dag då kassan eller verket tog emot
ansökan räknas som ansökningsdag.

Ansökan skall göras på den blankett som Riksförsäkringsverket
fastställer.

3 § När bidrag beviljas skall den allmänna försäkringskassan underrätta
sökanden om detta. Underrättelsen kan lämnas genom en
utbetalningshandling eller på annat sätt.

4 § Bidrag betalas ut genom insättning på bidragsmottagarens postgiro-
eller bankkonto eller genom postanvisning. Riksförsäkringsverket får i
särskilda fall besluta om utbetalning på annat sätt. Verkets beslut i
sådana frågor får inte överklagas.

5 § Skattemyndigheten skall lämna Riksförsäkringsverket och den allmänna
försäkringskassan de uppgifter som behövs för bedömningen av rätten till
bidrag.

6 § Riksförsäkringsverket får meddela de ytterligare föreskrifter som
behövs för verkställigheten av lagen (1992:148) om särskilt bidrag till
ensamstående med barn. Om föreskrifterna berör Posten Aktiebolag eller
Riksskatteverket, skall samråd ske med dessa. Förordning (1993:1728).
Förordning (1992:1498) om skiktgränsen för statlig inkomstskatt vid 1994 års taxering 

Regeringen fastställer enligt lagen (1992:1485) om beräkning av statlig
inkomstskatt på förvärvsinkomst vid 1994 och 1995 års taxeringar
skiktgränsen för statlig inkomstskatt till 190 600 kronor vid 1994 års
taxering.

Övergångsbestämmelser

2000:859

Den upphävda förordningen gäller dock fortfarande i fråga om 1994 års
taxering.
Förordning (1992:1532) med instruktion för Statens lokalförsörjningsverk 

Uppgifter

1 § Statens lokalförsörjningsverk skall på uppdrag av regeringen

-- förse regeringen med underlag för bedömning av de statliga
myndigheternas resursanspråk såvitt avser lokalförsörjning,

-- bistå regeringen med utredningar i lokalförsörjningsärenden,

-- svara för utredningar av byggnadsprojekt i tidiga skeden samt

-- svara för vissa förhandlingsuppgifter.

2 § Statens lokalförsörjningsverk får på uppdrag tillhandahålla statliga
myndigheter tjänster inom lokalförsörjningsområdet.

Avgifter

3 § Verksamheten enligt 2 § skall finansieras genom avgifter. Avgifterna
fastställs av verket.

Verksförordningens tillämpning

4 § Verksförordningen (1987:1100) skall tillämpas på Statens
lokalförsörjningsverk med undantag av 3 § andra stycket samt 8, 11--13
och 20--22 §§.

Myndighetens ledning

5 § Generaldirektören är chef för verket.

Organisation

6 § Inom verket finns en stabsfunktion och en servicefunktion. Varje
funktion leds av en chef.

Vid verket finns ett råd som består av högst tolv personer.
Generaldirektören in går i rådet och är dess ordförande.

Rådets uppgifter

7 § Rådet skall ge generaldirektören de råd som han behöver för att
kunna bedriva verksamheten effektivt och enligt syftet med verksamheten.
Generaldirektören skall informera rådet om verksamheten.

Personalföreträdare

8 § Personalföreträdarförordningen (1987:1101) skall tillämpas på
Statens lokalförsörjningsverk.

Personalansvarsnämnden

9 § Verkets personalansvarsnämnd består -- förutom av generaldirektören
och personalföreträdarna -- av cheferna för stabs- och
servicefunktionerna och verkets personalchef.

Nämnden är beslutför när ordföranden och minst hälften av de andra
ledamöterna är närvarande. När ärenden av större vikt handläggs, skall
om möjligt samtliga ledamöter vara närvarande.

Ärendenas handläggning

10 § Generaldirektören skall avgöra ärenden som inte skall avgöras av
personalansvarsnämnden.

Ärenden som inte behöver prövas av generaldirektören får avgöras av
någon annan tjänsteman. Hur detta skall ske anges i arbetsordningen
eller i särskilda beslut.

Andra stycket gäller inte föreskrifter.

Tjänstetillsättning m. m.

11 § Generaldirektören förordnas av regeringen för en bestämd tid.

Andra tjänster tillsätts av Statens lokalförsörjningsverk.

Verket får tillsätta tjänster utan att de har kungjorts lediga till
ansökan.

12 § Förordnande att vara generaldirektörens ställföreträdare meddelas
av regeringen för en bestämd tid. Det sker efter anmälan av
generaldirektören.

13 § Andra ledamöter av rådet än generaldirektören utses av regeringen
för en bestämd tid.
Förordning (1992:1533) med instruktion för Statens fastighetsverk 

Uppgifter

1 § Statens fastighetsverk är en central förvaltningsmyndighet med uppgift att
förvalta viss civil del av statens fasta egendom såsom utrikesfastigheter, de
kungliga slotten, Djurgårdsmarken och regeringsbyggnaderna, vissa av statens
kulturfastigheter, gamla fästen och monument samt vissa donationsfastigheter
och markområden.

2 § Statens fastighetsverk skall förvalta fastighetsbeståndet inom sitt
verksamhetsområde på ett sätt som

1. innebär god resurshållning och hög ekonomisk effektivitet,

2. ger verkets hyresgäster bra och konkurrenskraftiga lokaler,

3. långsiktigt tar till vara, vårdar och utvecklar fastigheternas värden.

Verket skall vidare på uppdrag av regeringen genomföra byggnadsföretag för
statens räkning.

3 § Verksamheten i fred skall bedrivas så, att även de krav som totalförsvaret
i krig uppställer i största möjliga utsträckning kan tillgodoses. Under höjd
beredskap skall Statens fastighetsverk främst tillgodose totalförsvarets krav.
Förordning (1993:280).

Verksförordningens tillämpning

4 § Verksförordningen (1987:  1100) skall tillämpas på Statens fastighetsverk.

Myndighetens ledning

5 § Generaldirektören är chef för verket.

Styrelsen

6 § Verkets styrelse består av högst nio personer, generaldirektören medräknad.
Generaldirektören är styrelsens ordförande.

Styrelsen är beslutför när ordföranden och minst hälften av de andra
ledamöterna är närvarande.

Organisation

7 § Inom Statens fastighetsverk finns de avdelningar som verket bestämmer.

Varje avdelning leds av en avdelningschef. En av avdelningscheferna är
generaldirektörens ställföreträdare. Förordning (1993:307).

Personalföreträdare

8 § Personalföreträdarförordningen (1987:1101) skall tillämpas på
Statens fastighetsverk.

Personalansvarsnämnden

9 § Verkets personalansvarsnämnd består -- förutom av generaldirektören och
personalföreträdarna -- av avdelningscheferna och verkets personalchef.

Nämnden är beslutför när ordföranden och minst hälften av de andra ledamöterna
är närvarande.

Tjänstetillsättning m. m.

10 § Generaldirektören förordnas av regeringen för en bestämd tid.

Andra tjänster tillsätts av Statens fastighetsverk.

11 § Förordnande att vara generaldirektörens ställföreträdare meddelas av
regeringen för en bestämd tid. Det sker efter anmälan av generaldirektören.

12 § Andra styrelseledamöter än generaldirektören utses av regeringen för
en bestämd tid.

Övergångsbestämmelser

1992:1533

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1993 utom i fråga om 1 och
2 §§, som träder i kraft den 1 juni 1993.

Före den 1 juni 1993 får Statens fastighetsverk tillsätta tjänster utan
att de har kungjorts lediga till ansökan.

1993:307

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1993 utom i fråga om
1 och 2 §§, som träder i kraft den 1 oktober 1993.

Före den 1 oktober 1993 får Statens fastighetsverk tillsätta tjänster
utan att de har kungjorts lediga till ansökan.
Lag (1992:1534) om CE-märkning 

Inledande bestämmelser

1 § Genom denna lag meddelas bestämmelser om den märkning
(CE-märkning) som skall ske av vissa produkter enligt de rättsakter
som har utformats i enlighet med EG-rådets resolution av den 7
maj 1985 om en ny metod för teknisk harmonisering och
standarder. Lag (1994:1588).

2 § CE-märkning av en produkt får bara ske om

1. märkningen står i överensstämmelse med de i 1 § angivna
rättsakterna, och

2. föreskrifter om märkningen finns i lag eller annan författning.
Lag (1994:1588).

CE-märkningens utformning m. m.

3 § CE-märkningen skall bestå av bokstäverna "CE" i den
utformning  som framgår av bilaga till denna lag.

Vertikalt skall de olika komponenterna i CE-märkningen vara
ungefär lika höga och inte lägre än 5 mm. Om CE-märkningen
förminskas eller förstoras skall de proportioner som anges i
modellen bibehållas. Lag (1994:1588).

4  § CE-märkningen skall ske på sådant sätt att den blir väl synlig,
lättläst och beständig. Lag (1994:1588).

Rättelse vid felaktig CE-märkning

5 § Regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer får föreskriva
om undantag från bestämmelserna i 3 och 4 §§ såvida detta är påkallat av
rättsakt som avses i 1 §.

5 a § Om en produkt har CE-märkts trots att den inte
överensstämmer  med de krav som gäller för CE-märkning, skall
den som ansvarar för CE-märkningen omedelbart vidta rättelse så
att överträdelsen upphör. Lag (1994:1588).

Förbud mot förväxlingsbara märken

6 § Märke som lätt kan förväxlas med CE-märkningen får inte
användas i näringsverksamhet. Lag (1994:1588).

Ansvar

7 § Den som med uppsåt eller av oaktsamhet bryter mot 2 eller 6 § döms
till böter, om gärningen inte är belagd med straff enligt annan
författning.

Den som har åsidosatt ett vitesföreläggande eller överträtt ett
vitesförbud som meddelats med stöd av annan författning, skall inte
dömas till ansvar enligt första stycket för gärning som omfattas av
föreläggandet eller förbudet.

Bilagan inte med här.
Förordning (1992:154) om dubbelbeskattningsavtal mellan Sverige och Frankrike 

Lagen (1991:673) om dubbelbeskattningsavtal mellan Sverige och Frankrike
skall träda i kraft den 1 januari 1993 och tillämpas

a) beträffande inkomstskatt, på inkomst som uppbärs den 1 januari 1993
eller senare och

b) beträffande svensk förmögenhetsskatt, på skatt som tas ut enligt 1994
eller senare års taxeringar.

Avtalet trädde i kraft den 1 april 1992.

Övergångsbestämmelser

1. Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1993.

2. Genom förordningen upphävs

-- kungörelsen (1949:519) angående viss överenskommelse rörande
tillämpningen av avtalet mellan Sverige och Frankrike den 24 december
1936 för undvikande av dubbelbeskattning beträffande direkta skatter,
m.m.,

-- kungörelsen (1956:85) angående överenskommelse mellan Sverige och
Frankrike om befrielse från omsättningsskatt vid utbetalning av royalty
i vissa fall samt

-- kungörelsen (1973:1137) om kupongskatt för person med hemvist i
Frankrike, m. m.

3. De upphävda kungörelserna skall dock tillsammans med den genom lagen
(1991:673) om dubbelbeskattningsavtal mellan Sverige och Frankrike
upphävda kungörelsen (1972:433) om tillämpning av avtal mellan Sverige
och Frankrike för undvikande av dubbelbeskattning och fastställande av
bestämmelser angående ömsesidig handräckning beträffande direkta skatter
fortfarande tillämpas

a) beträffande inkomstskatt, på inkomst som uppburits 1992 eller
tidigare och

b) beträffande svensk förmögenhetsskatt, på skatt som tas ut enligt 1993
eller tidigare års taxeringar.
Förordning (1992:1575) med bemyndigande för Boverket att meddela föreskrifter om verkställigheten av lagen (1992:1574) om bostadsanpassningsbidrag m.m.

Boverket för meddela föreskrifter om vilka uppgifter en sökande skall 
lämna vid ansökan om bostadsanpassningsbidrag enligt lagen (1992:1574) 
om bostadsanpassningsbidrag m.m.
Lag (1992:1587) om undantag från lagen (1992:672) om begränsning av kommuners rätt att ta ut skatt för år 1993

Utan hinder av lagen (1992:672) om begränsning av kommuners rätt att ta 
ut skatt för år 1993 får skattesatsen för år 1993 för Fröskogs pastorat 
i Älvsborgs län fastställas till högst 1,25 kr per skattekrona.

Övergångsbestämmelser

1992:1587

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1993 och tillämpas på beslut om 
debitering av skatt som fattas efter den 6 oktober 1992.
Riksgäldskontorets Föreskrifter (1992:159) om gällande inlåningsränta i ungdomsbosparandet

Riksgäldskontoret föreskriver följande med stöd av 10 § lagen (1988:846) 
om ungdomsbosparande samt 1 § förordningen (1989:248) med instruktion 
för riksgäldskontoret.

På medel som står inne på ett konto anslutet till ungdomsbosparandet 
skall den bank eller sparkassa som för kontot betala lägst 8 procent 
årlig ränta.

För den kalendermånad, då insättning eller uttag sker, får på det 
insatta respektive uttagna beloppet betalas en lägre årlig ränta än som 
sägs i första stycket, dock lägst 2 procent.
Lag (1992:1590) med särskilda bestämmelser om utbetalning av skattemedel år 1993

1 § Vid utbetalning av kommunal- eller landstingsskattemedel
enligt 4 § lagen (1965:269) med särskilda bestämmelser om
kommuns och annan menighets utdebitering av skatt, m. m., skall
för inkomståret 1993 kommunalskattemedlen minskas med 679
kronor per invånare i kommunen den 1 november 1992 och
landstingsskattemedlen med 396 kronor per invånare i landstinget
den 1 november 1992.

För en kommun som inte ingår i ett landsting skall
kommunalskattemedlen minskas med 1 075 kronor per invånare i
kommunen den 1 november 1992. Lag (1993:777).

2 § Vid utbetalning av en församlings eller en kyrklig samfällighets
fordran enligt 4 a § fjärde stycket lagen med särskilda bestämmelser om
kommuns och annan menighets utdebitering av skatt, m. m., skall fordran
vid ingången av år 1993 minskas med 1,7 procent.
Förordning (1992:1592) om uppräkningsfaktorer 

1 § Riksrevisionsverket skall varje år senast den 20 december fastställa
uppräkningsfaktorerna enligt 4 § tredje stycket lagen (1965:269) med
särskilda bestämmelser om kommuns och annan menighets utdebitering av
skatt, m. m. Förordning (1996:740).

Övergångsbestämmelser

1992:1592

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1993 och tillämpas första
gången i fråga om bidragsåret 1993. Riksrevisionsverket skall senast den
5 januari 1993 faställa uppräkningsfaktorer för åren 1992 och 1993.
Lag (1992:1601) om avdrag för kostnader för bilresor till och från arbetsplatsen vid 1994 års taxering 

Avdrag för kostnad för resa med egen bil till och från arbetsplatsen
enligt punkt 4 av anvisningarna till 33 § kommunalskattelagen (1928:370)
skall vid 1994 års taxering medges, i stället för enligt schablon som
anges i andra stycket nämnda anvisningspunkt, med 1 krona 30 öre per
kilometer.

Övergångsbestämmelser

1996:492

Den upphävda lagen tillämpas alltjämt i fråga om 1994 års taxering.
Förordning (1992:1675) med bemyndigande för Konsumentverket att meddela föreskrifter om verkställigheten av lagen (1992:1672) om paketresor

Konsumentverket får meddela föreskrifter om verkställigheten av lagen  
(1992:1672) om paketresor.
Lag (1992:17) om dubbelbeskattningsavtal mellan Sverige och Nederländerna

1 § Det avtal för undvikande av dubbelbeskattning och förhindrande av
skatteflykt beträffande skatter på inkomst och på förmögenhet som
Sverige och Nederländerna undertecknade den 18 juni 1991 skall
tillsammans med det protokoll som är fogat till avtalet gälla som lag
här i landet. Avtalets och protokollets innehåll framgår av bilaga till
denna lag.

2 § Avtalets beskattningsregler skall tillämpas endast i den mån dessa
medför inskränkning av den skattskyldighet i Sverige som annars skulle
föreligga.

3 § Har upphävts genom lag (2011:1349).

4 § Har upphävts genom lag (2008:1352).
Finansinspektionens tillkännagivande (1992:1717) om ändring av vissa skadelivräntor

Finansinspektionen har den 11 december 1992 beslutat följande
beträffande tillägg till nedan angivna livräntor
(dnr 319/6627/92).


1. Livräntor föranledda av händelser som inträffat före
utgången av år 1973:

a) En trafiklivränta ökas med ytterligare indextillägg om 6 %
(jfr SFS 1967:663 och 1967:666).

b) En skadelivränta som utgår av statsmedel ökas med
ytterligare indextillägg om 6 % (jfr SFS 1971:14).

c) Ansvarslivränta som ej hänförs till 1 a eller 1 b ökas med
ytterligare indextillägg om 5 % (jfr SFS 1973:214).

Under 1 a-c angivna indextillägg skall utgå till livräntor som
fastställts före 1 februari 1993.

2. Livräntor föranledde av händelser som inträffat efter
utgången av år 1973:

a) En skadeståndslivränta ökas med 5 %. Ändringen avser alla
livräntor enligt lagen (1973:213) om ändring av
skadeståndslivräntor, vilka fastställts före 1 februari 1993.
Vidare avses livräntor enligt samma lag, vilka genom dom
fastställts senare, om första domstols dom i målet meddelats
före nämnda dag.

b) Enligt 9 § trafikskadelagen (1975:1410) äger 2 a tillämpning
även ifråga om trafikskadeersättning i form av livränta.
Riksgäldskontorets Föreskrifter (1992:1736) om gällande inlåningsränta i ungdomsbosparandet 

Riksgäldskontoret föreskriver följande med stöd av 10 § lagen (1988:846) 
om ungdomsbosparande samt 1 § förordningen (1989:248) med instruktion 
för Riksgäldskontoret.

På medel som står inne på ett konto anslutet till ungdomsbosparandet 
skall den bank eller sparkassa som för kontot betala lägst 8 procent 
årlig ränta.

För den kalendermånad, då insättning eller uttag sker, får på det 
insatta respektive uttagna beloppet betalas en lägre årlig ränta än som 
sägs i första stycket, dock lägst 2 procent.
Lag (1992:1745) om allmän  sjukförsäkringsavgift 

1 § Allmän sjukförsäkringsavgift skall för varje år betalas av den som
uppbär sådan inkomst som avses i 2 §.

Avgiften utgör för varje år 0,95 procent av inkomsten och avrundas till
närmast hela hundratal kronor. Avgift som slutar på 50 kronor avrundas
till närmast lägre hundratal kronor.

Avgiften skall användas för finansiering av sjukförsäkringen enligt
lagen (1962:381) om allmän försäkring.

2 § Avgiften beräknas på sådan inkomst av anställning som avses i 11
kap. 2 § lagen (1962:381) om allmän försäkring och sådan inkomst av
annat förvärvsarbete som avses i 11 kap. 3 § nämnda lag om den enskilde
är skattskyldig för inkomsten enligt kommunalskattelagen (1928:370).
Inkomst av anställning och inkomst av annat förvärvsarbete skall därvid
var för sig avrundas till närmast lägre hundratal kronor.

Avgiften beräknas på summan av inkomsterna till den del den inte
överstiger sju och en halv gånger det vid årets ingång gällande
basbeloppet enligt lagen om allmän försäkring.

3 § Avgift betalas inte av den som vid årets ingång fyllt 65 år.

Avgift betalas inte heller av den som har sådana inkomster som
avses i 2 § om dessa understiger 25 procent av det vid årets ingång
gällande basbeloppet enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring.
Lag (1993:1287).

4 § Avgiftsunderlaget skall för varje år fastställas av
skattemyndigheten i samband med taxeringen till statlig och kommunal
inkomstskatt.

5 § Bestämmelserna i taxeringslagen (1990:324), uppbördslagen (1953:272)
och 4 kap. 1 § lagen (1981:691) om socialavgifter gäller för avgift
enligt denna lag.

Övergångsbestämmelser

1992:1745

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1993 och tillämpas på
avgiftspliktig inkomst som uppbärs från och med samma dag. Omfattar
beskattningsåret tid såväl före som efter utgången av år 1992, skall, om
den avgiftsskyldige inte visar annat, så stor del av beskattningsårets
inkomst anses hänförlig till tiden efter utgången av år 1992 som svarar
mot förhållandet mellan den del av beskattningsåret som infaller under
denna tid och hela beskattningsåret.

1993:1287

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994 och tillämpas första
gången vid 1995 års taxering.

1994:1744

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1995 och tillämpas på
avgiftspliktig inkomst som uppbärs från och med den dagen.
Omfattar beskattningsåret tid såväl före som efter utgången av år
1994, skall, om den skattskyldige inte visar annat, så stor del av
beskattningsårets inkomst anses hänförlig till tiden efter utgången
av år 1994 som svarar mot förhållandet mellan den del av
beskattningsåret som infaller under denna tid och hela
beskattningsåret.

2. Genom lagen upphävs lagen (1992:1745) om allmän
sjukförsäkringsavgift. Äldre bestämmelser tillämpas dock i fråga
om avgift som avser tiden före den 1 januari 1995.
Statistiska centralbyråns kungörelse (1992:1774) om procenttal för ändring av vissa underhållsbidrag 

Statistiska centralbyrån förordnar att de underhållsbidrag som avses i 
lagen (1966:680) om ändring av vissa underhållsbidrag skall höjas från 
och med den 1 februari 1993 med två procent.

Höjningen gäller inte underhållsbidrag till barn, make eller 
förutvarande make som har bestämts under november 1992 eller senare.

Bidrag, vars belopp efter höjningen slutar på öretal, utgår enligt lagen 
om ändring av vissa underhållsbidrag med närmast lägre krontal.
Förordning (1992:182) om beredskapslagring av olja och kol m.m. under lagringsåret 1992/93

Regeringen föreskriver enligt 9 § lagen (1984:1049) om beredskapslagring
av olja och kol och 10 § lagen (1985:635) om försörjningsberedskap på
naturgasområdet att följande andelar av basmängderna för
lagringsbränslen skall lagras under lagringsåret 1992/93.

Varuslag                                Procentandel av
                                        basmängden

Kol                                     26
Motorbensin                             25
Fotogen                                 25
Dieselbrännolja/eldningsolja 1 och 2    25
Övriga eldningsoljor                    25
Gasol                                   25

I fråga om ersättningsbränsle för naturgas skall lagringsprocenten
motsvara 20 procent av basmängden för respektive varuslag.
Förordning (1992:185) om tandvårdsersättning vid klinisk tandhälsoundersökning i Örebro och Östergötlands län

Vid klinisk tandhälsoundersökning, som utförs av tandläkare inom ramen 
för ett av Örebro och Östergötlands läns landsting under tiden den 15 
maj--den 31 december 1992 bedrivet tandhälsoprojekt, lämnas 
tandvårdsersättning enligt 6 § tandvårdstaxan (1973:638) även om 
patientavgift inte tas ut.

Övergångsbestämmelser

1992:185

Denna förordning träder i kraft den 15 maj 1992 och gäller till utgången 
av år 1992. Förordningen skall tillämpas även efter sistnämnda tidpunkt 
vid tandhälsoundersökning som har utförts under förordningens 
giltighetstid.
Förordning (1992:186) om tillämpning  i fråga om Libyen av lagen (1971:176) om vissa internationella sanktioner 

Lagen (1971:176) om vissa internationella sanktioner skall tillämpas i fråga
om Libyen i följande omfattning, nämligen

1. 3 §, 4 § 1--3, 5 §, 7 § och 8 § med anledning av resolution nr 748 (1992)
som Förenta nationernas säkerhetsråd antagit den 31 mars 1992, och

2. 3 §, 4 §, 5 §, 7 a §, 7 b § och 7 c § med anledning av resolution nr 883
(1993) som Förenta nationernas säkerhetsråd antagit den 11 november 1993.
Förordning (1994:70).
Tjänsteexportförordning (1992:192) 

Förordningens tillämpningsområde m.m.

1 § Förordningen gäller för statliga myndigheter som bedriver
tjänsteexport i enlighet med bemyndigande i avgiftsförordningen
(1992:191) eller beslut som regeringen meddelat i det enskilda
fallet.

Villkor för export av tjänster

2 § En myndighet får, om det ligger inom ramen för myndighetens
uppgift enligt lag, förordning eller instruktion, ta till vara
möjligheterna att inom eller utom riket marknadsföra sina tjänster
för en utländsk marknad. Innan myndigheten påbörjar marknadsföringen
skall det departement till vilket myndigheten anses höra underrättas
om tjänsteexportens innehåll och omfattning.

3 § Myndigheten skall bedriva tjänsteexportverksamheten utifrån en
fastlagd marknadsstrategi och med krav på lönsamhet.

4 § Myndigheten får sluta avtal med svenska eller utländska kunder
när det gäller att utföra tjänster enligt 2 §. Avtalen skall slutas
på affärsmässiga grunder. I samband därmed får myndigheten göra den
upphandling som behövs i enlighet med internationella regler.

5 § Myndigheten skall underrätta Utrikesdepartementet eller den
svenska beskickningschefen i det land där myndigheten utför uppdrag,
om sådana frågor uppkommer som kan vara av betydelse för Sveriges
förhållande till en annan stat eller mellanfolklig organisation.

6 § Myndigheten får för ändamålet teckna bruklig försäkring.

7 § En myndighet som till följd av avtal enligt 4 § utför uppdrag
utom riket får besluta att en tjänsteman hos myndigheten i och för
uppdraget skall vara stationerad på en ort utom riket.

Redovisning

8 § Myndigheten skall i årsredovisningen lämna en separat
resultatrapport över samtliga kostnader och intäkter i
tjänsteexportverksamheten.

Övergångsbestämmelser

1992:192

Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1992.

Genom förordningen upphävs förordningen (1981:673) med vissa
bestämmelser för statlig myndighets affärsdrivande verksamhet i
utlandet.
Förordning (1992:201) om avgifter för vissa ärenden enligt växellagen (1932:130) och checklagen (1932:131)

För protest enligt 88 § växellagen (1932:130) eller 66 § checklagen 
(1932:131) som tas upp av kronofogdemyndighet tas avgift ut enligt 9--14 
§§ avgiftsförordningen (1992:191), varvid avgiftsklass 1 tillämpas.
Förordning (1992:202) om avgifter för ärenden enligt lagen (1966:742) om hotell- och pensionatrörelse

Har upphävts genom förordning (2024:1083).
1 § En avgift tas ut för prövning av en ansökan enligt lagen
(1966:742) om hotell- och pensionatrörelse om tillstånd att
driva hotell- eller pensionatrörelse och om godkännande av
föreståndare eller ersättare. För ansökningsavgiftens storlek
m.m. gäller 9–14 §§ avgiftsförordningen (1992:191), varvid
avgiftsklass 5 tillämpas. Förordning (2010:195).
Förordning (1992:203) om avgifter för ärenden enligt permutationslagen (1972:205)

Avgift tas ut för prövning av ansökan enligt 1 § permutationslagen 
(1972:205) enligt 9--14 §§ avgiftsförordningen (1992:191), varvid 
följande avgiftsklasser tillämpas:

Ärendeslag                      Avgiftsklass

Permutationsärenden avseende
en stiftelse                            7

2--29 stiftelser                        8

fler än 29 stiftelser                   9

Övriga ärenden                          7
Förordning (1992:207) om avgifter  för vissa ärenden enligt allmänna ordningsstadgan (1956:617) 

I de fall som framgår av andra stycket tas avgift ut för en statlig
myndighets prövning av ansökan enligt vissa bestämmelser i allmänna
ordningsstadgan (1956:617) eller i en lokal ordningsstadga, utfärdad med
stöd av allmänna ordningsstadgan.

För ansökningsavgiftens storlek m.m. gäller bestämmelserna i 9--14 §§
avgiftsförordningen (1992:191), varvid följande avgiftsklasser
tillämpas:


Ärendeslag                                      Avgiftsklass

2 § första stycket allmänna ordningsstadgan
(tillstånd att använda allmän plats)                    2

6 § första stycket allmänna ordningsstadgan
(tillstånd till sprängning, fyrverkeri och skjutning
med eldvapen)                                           3

6 § andra stycket allmänna ordningsstadgan
(tillstånd till skjutning utomhus med luft- eller
fjädervapen)                                            2

6 § tredje stycket allmänna ordningsstadgan
(godkännande av skjutbana)                              6

12 § första stycket allmänna ordningsstadgan
(tillstånd till offentlig tillställning på
allmän plats)                                           2

12 § andra stycket allmänna ordningsstadgan
(tillstånd till offentlig danstillställning m. m.)      2

Tillstånd enligt lokal ordningsstadga
till penningsamling					1
i övriga fall						2

Bestämmelser om avgift i de fall en ansökan om tillstånd att anordna
allmän samm ankomst innefattar prövning även enligt allmänna
ordningsstadgan (1956:617) eller enligt en med stöd därav utfärdad lokal
ordning sstadga finns i förordningen (1992:261) om avgifter för vissa
ärenden enligt lagen (1956:618) om allmänna sammankomster. Förordning
(1993:161).
Förordning (1992:208) om avgifter för vissa ärenden enligt lagen (1983:1097) med vissa bestämmelser om larmanläggningar m.m.

Avgift tas ut för prövning av ansökan i fråga som avses i 2 § lagen 
(1983:1097) med vissa bestämmelser om larmanläggningar m. m. För 
ansökningsavgiftens storlek m. m. gäller bestämmelserna i 9--14 §§ 
avgiftsfö rordningen (1992:191), varvid avgiftsklass 4 tillämpas.
Förordning (1992:260) om avgifter för vissa ärenden enligt lagen (1960:419) om förbud i vissa fall mot införsel av spritdrycker

Avgift tas ut för prövning av ansökan om tillstånd att med fartyg föra 
in spritdrycker enligt 1 § 3 mom. lagen (1960:419) om förbud i vissa 
fall mot införsel av spritdrycker.

För ansökningsavgiftens storlek m. m. gäller bestämmelserna i 9--14 §§ 
avgiftsfö rordningen (1992:191), varvid avgiftsklass 1 tillämpas.
Förordning (1992:261) om avgifter  för vissa ärenden enligt lagen  (1956:618) om allmänna sammankomster 

Avgift tas ut för prövning av ansökan som sägs i 5 § lagen (1956:618) om  
allmänna sammankomster.

För ansökningsavgiftens storlek m.m. gäller bestämmelserna i 9--14 §§  
avgiftsförordningen (1992:191), varvid avgiftsklass 1 tillämpas. 

Om en ansökan innefattar prövning även enligt allmänna ordningsstadgan 
(1956:617) eller enligt en med stöd därav utfärdad lokal ordningsstadga, 
skall endast en avgift tas ut, varvid avgiftsklass 1 tillämpas. 
Förordning (1992:1149).
Förordning (1992:262) om rätt för  Utrikesdepartementet att verkställa legalisering 

Utrikesdepartementet får utfärda intyg om att en tjänsteman eller en 
annan person, vars befogenhet är angiven i föreskrifter eller på annat 
allmängiltigt sätt, har undertecknat en viss handling samt att denne vid 
tiden för undertecknandet innehade en sådan befattning att han hade rätt 
att utfärda handlingen (legalisering).

För varje legalisering tas avgift ut. För avgiftens storlek m. m. gäller 
bestämmelserna i 20--24 §§ avgiftsförordningen (1992:191), varvid 
avgiftsklass A tillämpas.
Riksgäldskontorets Föreskrifter (1992:265) om gällande räntesats för allemanssparandet

På de medel som satts in på ett allemanssparkonto utgår från och med den 
21 maj 1992 och tills vidare årlig ränta med 9,5 procent. Räntan skall 
dock utgå med lägst den procentsats som motsvarar det av riksbanken 
fastställda vid varje tid gällande diskontot minskat med tre 
procentenheter.
Förordning (1992:272 om avgifter för vissa ärenden enligt lagen (1977:292) om tillverkning av  drycker, m.m. 

Avgift tas ut för prövning av ansökan enligt lagen (1977:292) om 
tillverkning av drycker, m.m. i de fall som framgår av andra stycket.

För avgiftens storlek m.m. gäller bestämmelserna i 9-14 §§ 
avgiftsförordningen (1992:191), varvid följande avgiftsklasser 
tillämpas.

Ärendeslag                              Avgiftsklass

Tillstånd till tillverkning av sprit
(7 §), vin, starköl eller öl (9 §)              10
Medgivande av undantag (10 § eller 11 §)         3
Medgivande till förfogande (12 §)                3
Tillstånd till tillverkning, överlåtelse,
innehav eller införsel till landet av
destillationsapparat eller apparatdel
(18 §)                                           3
Prövning av överlåtelse av tillstånd
(20 §)                                           3
Förordning (1992:284) om tillfälliga stödåtgärder till vissa  yrkesfiskare 

Tillämpningsområde

1 § Fiskeföretag som vid tidpunkten för ikraftträdandet av denna
förordning har beviljats fiskerilån, fiskberedningslån eller
garantilån enligt förordningen (1985:439) om statligt stöd till
yrkesfisket m. m. kan om det finns särskilda skäl beviljas
amorteringsfrihet, räntefrihet eller förlängd amorteringstid enligt
denna förordning.

Stödåtgärder får bara beviljas sådana fiskeföretag som

1. är särskilt skuldsatta,

2. tillfälligt har låga inkomster till följd av att fisket efter torsk eller
andra fiskslag har påverkats av den ogynnsamma situationen för
torskbestånden i Östersjön, och

3. kan förutsättas bli lönsamma inom en tvåårsperiod från det att
stödåtgärden beviljades. Förordning (1993:145).

Amorterings- och räntefrihet

2 § För fiskerilån och fiskberedningslån får låntagaren medges
amorterings- och räntefrihet i högst fyra år.

För garantilån får låntagaren medges amorteringsfrihet i högst två år
utöver den tid som anges i 27 § förordningen (1985:439) om statligt stöd
till yrkesfisket m. m.

Förlängd amorteringstid

3 § För fiskerilån och fiskberedningslån får amorteringstiden bestämmas
till högst 25 år. Detsamma gäller för andra garantilån än driftslån
enligt 9 och 20 §§ förordningen (1985:439) om statligt stöd till
yrkesfisket m. m. och för lån till motorer eller annan utrustning med
kort användningstid.

Amorteringstiden för lånen får inte överstiga investeringens ekonomiska
livslängd.

Förfarandet i ärenden m. m.

4 § Frågor om stödåtgärder enligt denna förordning prövas av
Fiskeriverket, eller om Fiskeriverket bestämmer det, av länsstyrelsen.

5 § Länsstyrelsens beslut enligt denna förordning får överklagas hos
Fiskeriverket. Fiskeriverkets beslut får inte överklagas.

6 § Fiskeriverket får meddela de ytterligare föreskrifter som behövs för
verkställigheten av denna förordning.
Riksbankens Föreskrifter (1992:287) om minnesmynt på ettusen och tvåhundra kronor

Fullmäktige i riksbanken föreskriver med stöd av 9 kap. 13 § 
regeringsformen att minnesmynt på ettusen och tvåhundra kronor skall ges 
ut i anledning av 200-årsminnet av Gustav III:s död och att mynten skall 
ha följande storlek, beskaffenhet och utseende.

1 § Med anledning av 200-årsminnet av Gustav III:s död skall minnesmynt 
med nominella värden ettusen och tvåhundra kronor ges ut.

2 § Minnesmyntet med ett nominellt värde av ettusen kronor skall 
tillverkas av en legering som består av 900 tusendelar guld, 50 
tusendelar silver och 50 tusendelar koppar samt ha en vikt av 5,8 gram 
och en diameter av 21 mm. Avvikelsen från den nominella vikten får vid 
uppvägning av etthundra mynt vara högst 6 gram.

3 § Minnesmyntet med ett nominellt värde av ettusen kronor skall ha 
följande prägel.

På framsidan lilla riksvapnet med rund sköld under kunglig krona 
omslutet av serafimerkedjan. Som omskrift upptill "SVERIGE" omgivet av 
till vänster "E" som anger myntningsorten och till höger "D" som är 
begynnelsebokstaven i riksbankschefens efternamn samt nedtill "1 000 KR" 
delat av serafimerordens stjärna.

På frånsidan en bild av Gustav III i profil med omskriften upptill "* 
GUSTAV III * 1792 * 1992 *". Närmast kanten, på såväl framsidan som 
frånsidan, en ornering av små bågar.

Randen skall vara slät.

4 § Minnesmyntet med ett nominellt värde av tvåhundra kronor skall 
tillverkas av en legering som består av 925 tusendelar silver och 75 
tusendelar koppar samt ha en vikt av 27,03 gram och en diameter av 36 
mm. Avvikelsen från den nominella vikten får vid uppvägning av etthundra 
mynt vara högst 27 gram.

5 § Minnesmyntet med ett nominellt värde av tvåhundra kronor skall ha 
följande prägel.

På framsidan lilla riksvapnet utan sköld mot bakgrund av en teaterscen 
från 1700-talet. Som omskrift upptill "SVERIGE" omgivet av till vänster 
"E" som anger myntningsorten och till höger "D" som är 
begynnelsebokstaven i riksbankschefens efternamn samt nedtill "200 KR".

På frånsidan en bild av Gustav III i profil med omskriften upptill "* 
GUSTAV III * 1792 * 1992 *". Närmast kanten, på såväl framsidan som 
frånsidan, en ornering av små bågar.

Randen skall vara slät.

Övergångsbestämmelser

1992:287

Dessa föreskrifter träder i kraft den 1 juni 1992. De skall dock 
tillämpas även på minnesmynt som har givits ut dessförinnan.
Tillkännagivande (1992:30) av uppgift om Riksbankens diskonto

Fullmäktige i riksbanken ger till känna att riksbankens diskonto från 
och med den 17 januari 1992 är åtta och en halv procent.
Förordning (1992:306) om sommartid 

1 § Sommartid skall gälla i landet under perioderna

1. den 28 mars--den 26 september 1993,

2. den 27 mars--den 25 september 1994.

Sommartid innebär att normaltiden ökas med en timme. Bestämmelser om 
normaltid finns i förordningen (1979:988) om svensk normaltid.

2 § Sommartiden börjar klockan 02.00 normaltid den första dagen i varje 
period. Tiden anges då som klockan 03.00 sommartid.

Sommartiden upphör klockan 03.00 sommartid den sista dagen i varje 
period. Tiden anges då som klockan 02.00 normaltid.
Lag (1992:314) om tystnadsplikt i verksamhet i Samhallgruppen 

Den som deltar i eller har deltagit i verksamhet som genom produktion av 
varor och tjänster syftar till att uppnå meningsfullt och utvecklande 
arbete för arbetshandikappade, får inte obehörigen röja vad han därvid 
har fått veta om en anvisad arbetstagares personliga förhållanden.

Om ansvar för den som bryter mot första stycket finns bestämmelser i 
brottsbalken.