Rennäringsförordning (1993:384)

Försäljning m.m. av statens mark ovanför odlingsgränsen och på
renbetesfjällen

1 § Regeringen prövar frågor om försäljning av statens mark
ovanför odlingsgränsen och på renbetesfjällen. Frågor om friköp
av fjällägenheter eller del av dessa samt om nedläggning av en
fjällägenhet prövas dock av Statens jordbruksverk.
Förordning (1998:1362).

2 § Frågor om upplåtelse enligt 32 § rennäringslagen (1971:437)
som avser annat än tillgodogörande av mineraliska ämnen som
inte omfattas av minerallagen (1991:45) eller skogsavverkning
prövas av länsstyrelsen, om inte annat är särskilt föreskrivet.

Om upplåtelsen avser tomträtt eller är av särskild vikt eller
har principiell betydelse, prövas frågan efter samråd med
Statens fastighetsverk. Har myndigheterna olika uppfattning
huruvida upplåtelse bör ske, skall frågan hänskjutas till
regeringen. Förordning (1998:221).

3 § Rätt till sådan småviltsjakt och sådant handredskapsfiske 
som inte bedrivs yrkesmässigt på statens mark ovanför 
odlingsgränsen och på renbetesfjällen ska upplåtas om 

1. någon olägenhet av betydelse inte uppkommer för 
rennäringen, 

2. det inte finns något hinder enligt bestämmelserna i 32 § 
andra stycket rennäringslagen (1971:437), och 

3. jakten eller fisket inte inverkar menligt på miljön, 
turismen eller andra intressen. 

Rätt till småviltsjakt enligt första stycket ska upplåtas 
till den som är fast bosatt i Sverige. Rätten ska även 
upplåtas till den som inte är fast bosatt i Sverige, men som 
omfattas av Sveriges internationella åtaganden om 
etableringsfrihet, den fria rörligheten för kapital, 
arbetskraftens fria rörlighet och utbyte av tjänster, och som 
har uppnått en närmare anknytning till Sverige. Med närmare 
anknytning till Sverige avses att personen i fråga äger en 
fastighet i Sverige, driver näringsverksamhet i Sverige, har 
anställning i Sverige eller liknande.

Rätt till småviltsjakt enligt första stycket får även 
upplåtas till någon annan än den som avses i andra stycket.

När rätt till annan jakt eller annat fiske upplåts ska 
personer för vilka jakten eller fisket är av väsentlig 
betydelse för den egna försörjningen ges företräde.
Förordning (2016:901). 

4 § Frågor om upplåtelse enligt 32 § rennäringslagen
(1971:437), som avser tillgodogörande av mineraliska ämnen som
inte omfattas av minerallagen (1991:45), prövas av Sveriges
geologiska undersökning efter samråd med länsstyrelsen och
Fastighetsverket. Om myndigheterna inte är eniga om att
upplåtelse bör ske, skall frågan hänskjutas till regeringen.
Förordning (1998:221).

5 § Rätt till jakt och fiske skall upplåtas avgiftsfritt till
fiskesamer och fjällägenhetsinnehavare, om det inte finns särskilda
skäl som talar mot avgiftsfrihet. Detsamma gäller upplåtelse av
rätt till fiske till den som har licens för yrkesfiske.

6 § Avgift enligt 34 § första stycket rennäringslagen (1971:437)
tillfaller till hälften Samefonden och till hälften samebyn.

Om en upplåtelse berör flera samebyar beslutar länsstyrelsen hur
stor del av avgiften som skall tillfalla varje sameby.

7 § Vid upplåtelse enligt 32 § rennäringslagen (1971:437) får
länsstyrelsen, förutom avgift som avses i 34 § första stycket den
lagen, ta ut en avgift för

1. administrationen av den enskilda upplåtelsen,

2. åtgärder för fiskevård och viltvård, och

3. fiskebevakning och jaktbevakning.

Avgiften enligt första stycket 1--3 får uppgå till högst femtio
procent av avgiften enligt 34 § första stycket rennäringslagen
(1971:437).

8 § Jordbruksverket meddelar närmare föreskrifter om upplåtelser
på statens mark ovanför odlingsgränsen och på renbetesfjällen.

8 a § Har upphävts genom förordning (2021:1057).

Jakt efter rovdjur

9 § Frågor om jakt enligt 25 § tredje och fjärde stycket
rennäringslagen (1971:437) prövas av länsstyrelsen.

Hänsynen vid renskötseln till naturvårdens och kulturmiljövårdens
intressen

10 § Föreskrifter som avses i 65 a § första stycket
rennäringslagen (1971:437) om den hänsyn som vid renskötseln
skall tas till naturvårdens och kulturmiljövårdens intressen
får meddelas av Sametinget efter samråd med Naturvårdsverket
och Riksantikvarieämbetet. Förordning (2006:1359).

Renräkning

11 § Sametinget får meddela föreskrifter om hur renräkning
skall genomföras och hur en renlängd skall upprättas.
Förordning (2006:1359).

Företagsregister

12 § Sådant företagsregister för rennäringen som avses i 68 §
fjärde stycket rennäringslagen (1971:437) skall föras av och
förvaras hos Sametinget. Förordning (2006:1359).

13 § Uppgifterna i företagsregistret för rennäringen får
Sametinget och länsstyrelserna i Norrbottens, Västerbottens
och Jämtlands län använda

1. vid handläggning av frågor enligt rennäringslagen (1971:437)
och denna förordning,

2. vid handläggning av frågor om stöd,

3. för statistiska ändamål, och

4. för planering som rör rennäringen. Förordning (2006:1359).

14 § Sametinget får meddela närmare föreskrifter om
användningen av renlängden som underlag för företagsregistret
för rennäringen och om skyldigheten att lämna renlängden och
andra uppgifter om renskötseln till Sametinget och
länsstyrelsen. Förordning (2006:1359).

Renmärken

15 § Sametinget får meddela föreskrifter om

1. hur renmärken skall utformas,

2. verkställigheten av bestämmelserna i rennäringslagen
(1971:437) om hur renmärken skall registreras.
Förordning (2006:1359).

Samefonden

Fondens ändamål

16 § Ur samefonden lämnas i mån av tillgång på medel bidrag för
att främja och stödja rennäringen, den samiska kulturen och
samiska organisationer.

Medelsförvaltning

17 § Samefondens medel förvaltas av Kammarkollegiet.

Inkomster

18 § Samefonden skall tillföras

1. ränta och vinst på fondens tillgångar,

2. avgift för upplåtelser som avses i 6 § första stycket,

3. ersättning enligt 28 § andra stycket och 34 § andra stycket
rennäringslagen (1971:437) samt annan ersättning som enligt en
domstols eller en myndighets beslut skall tillfalla fonden,

4. medel som med stöd av 17 kap. 7 § miljöbalken eller
motsvarande äldre bestämmelser avsätts till främjande av
rennäringen,

5. medel som enligt lag eller konvention tillfaller staten för
att användas till åtgärder som har samband med renskötseln, och

6. medel som enligt regeringens bestämmande i övrigt skall
tillfalla fonden. Förordning (1998:875).

Bidrag ur fonden

19 § Ur samefonden kan i mån av tillgång på medel bidrag lämnas
till

1. inköp eller arrende av mark för renskötsel,

2. rennäringens rationalisering och andra åtgärder till främjande av
rennäringen, och

3. främjande av den samiska kulturen och samiska organisationer.

Förvaltningen av samefonden skall bekostas med medel ur fonden.

Fondmedel betalas ut av Kammarkollegiet.

20 § Styrelsen för samefonden, eller den myndighet som
styrelsen bestämmer, får besluta om villkor för användningen av
bidrag. Vid beslut i ett enskilt fall får sådana villkor inte
meddelas annat än i samband med beslutet.
Förordning (2006:1359).

21 § Regeringen fastställer efter förslag av Styrelsen för
samefonden för varje år det högsta sammanlagda belopp som får
lämnas ur samefonden.

Sametinget skall årligen före den 1 november till Styrelsen för
samefonden lämna förslag till det belopp som påföljande
budgetår bör användas till bidrag som avses i 19 § första
stycket 3.

Utöver det belopp som fastställts enligt första stycket får
fondstyrelsen disponera medel som tillförts fonden för
särskilda ändamål. Förordning (2006:185).

Styrelsen

22 § Styrelsen prövar ärenden om bidrag för ändamål som anges i
19 § första stycket 1 och 2.

Sametinget prövar ärenden om bidrag för ändamål som anges i 19 §
första stycket 3.

Samefondens medel får inte utan medgivande av styrelsen
användas för Sametingets egen verksamhet.

23 § Styrelsen övervakar att bidrag används för avsett ändamål.

I frågor som rör samefondens verksamhetsområde företräder
styrelsen fonden såväl vid som utanför domstol.

24 § Styrelsen består av sex ledamöter som regeringen utser för
högst tre år. Tre av ledamöterna utses efter förslag av Sametinget.

För varje ledamot finns en personlig suppleant, som utses i samma
ordning som ledamoten.

Regeringen utser ordförande och vice ordförande.

25 § Styrelsen är beslutför när ordföranden eller vice ordföranden
och tre andra ledamöter är närvarande.

26 § Ärenden avgörs efter föredragning av en ledamot eller en
särskild föredragande som styrelsen utser.

Ordföranden eller föredraganden får begära in förklaringar,
upplysningar eller yttranden i ärenden hos styrelsen samt besluta i
frågor om utlämnande av allmänna handlingar.

27 § Ansökan om bidrag ur Samefonden som avser bidrag för
ändamål som avses i 19 § första stycket 1 och 2 görs skriftligen hos
fondens styrelse.

28 § Styrelsen skall årligen före den 1 april till chefen för
Jordbruksdepartementet avge berättelse över sin verksamhet
under det senast förflutna budgetåret. Förordning (2006:185).

29 § Har upphävts genom förordning (2016:972).

30 § Har upphävts genom förordning (1997:1013).

31 § Har upphävts genom förordning (2016:972).

32 § Har upphävts genom förordning (2016:972).

33 § Har upphävts genom förordning (2016:972).

34 § Har upphävts genom förordning (2016:972).

35 § Har upphävts genom förordning (2016:972).

Katastrofskadeskydd

35 a § I mån av tillgång på medel kan bidrag lämnas till en
sameby för att till viss del täcka sådana kostnader för
utfodring som uppstått på grund av synnerligen svåra
betesförhållanden.

Frågor om bidrag enligt första stycket prövas av
Sametinget.

Närmare föreskrifter om bidraget får meddelas av Sametinget.
Förordning (2006:1359).

Stöd till främjande av rennäringen

35 b § I mån av tillgång på medel kan bidrag lämnas till
åtgärder som främjar rennäringen.

Frågor om bidrag enligt första stycket prövas av Sametinget.
Förordning (2006:1359).

Ersättning för kostnader vid tvister om skador av renbetning på
åkermark

35 c § I mån av tillgång på medel kan ersättning lämnas för
kostnader för medling vid tvister om skador av renbetning på
åkermark.

Närmare föreskrifter om ersättningen får meddelas av
Sametinget. Förordning (2006:1359).

Överklagande

36 § Beslut av Jordbruksverket enligt 1 § och beslut av 
Sveriges geologiska undersökning enligt 4 § får överklagas hos 
regeringen. 

Bestämmelser om överklagande av beslut av länsstyrelsen finns 
i 99 § rennäringslagen (1971:437). 

Beslut i övrigt enligt denna förordning får inte överklagas.
Förordning (2021:1057).


Övergångsbestämmelser

1993:384

1. Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1993, då
rennäringsförordningen (1971:438) skall upphöra att gälla.

2. Bestämmelserna i rennäringsförordningen (1971:438) om
kulturdelegationen inom Styrelsen för samefonden skall tillämpas
till och med den 31 december 1993.

3. För stöd som beviljats före den 1 november 1988 ska 
bestämmelserna i rennäringsförordningen (1971:438) i lydelsen 
före nämnda datum tillämpas. Förordning (2016:972).

4. I fråga om överklagande av beslut som har meddelats före
ikraftträdandet gäller äldre föreskrifter.

2021:1057

1. Denna förordning träder i kraft den 1 januari 2022.

2. Äldre föreskrifter gäller fortfarande för ärenden som har 
påbörjats före den 1 januari 2022.