Förordning (1979:567) med instruktion  för Högsta domstolen 

Inledande bestämmelser

1 § Bestämmelserna i 4--6 §§, 7 § 1--3 samt 9, 14--16, 28 och 29 §§
verksförordningen (1987:1100) skall tillämpas på högsta domstolen.
Bestämmelserna i 28 och 29 §§ gäller dock endast i fråga om
administrativa ärenden. Förordning (1988:901).

Organisation m.m.

2 §  I högsta domstolen finns, förutom justitieråd, revisionssekreterare
och  andra anställda i enlighet med vad som har beslutats av regeringen
eller domstolsverket samt ytterligare personal om det behövs och medel
finns tillgängliga.

3 §  Högsta domstolens ordförande är administrativ chef för högsta
domstolen.

4 §  Vid högsta domstolen finns ett kansli. Chef för kansliet är en
kanslichef. Förordning (1985:936).

5 §  Högsta domstolen bestämmer det antal avdelningar som domstolen
skall vara delad i.

6 §  Högsta domstolen delar in personalen vid kansliet till tjänstgöring
på avdelningar och övriga enheter.

7 §  Den som är ordförande på avdelning leder arbetet på avdelningen.

Handläggningen av målen m.m.

8 §  Målen fördelas på rotlar. Rotlarna är fördelade på högsta
domstolens avdelningar. Varje rotel innehas av en revisionssekreterare.

Högsta domstolen beslutar om riktlinjer för fördelningen av målen på
rotlarna och fördelningen av rotlarna på avdelningarna.

9 §  Revisionssekreterarna svarar för beredningen och föredragningen av
målen samt biträder i övrigt vid handläggningen av dessa.

Kanslichefen vakar över att målen bereds enligt de riktlinjer som högsta
domstolen har beslutat.

10 §  I de fall som högsta domstolen bestämmer skall beredningen av ett
mål ledas av en ledamot.

Den ledamot som har utsetts att leda beredningen av ett mål deltar som
referent i handläggningen och avgörandet av målet.

11 §  Ordföranden på avdelning skall, med biträde av den ledamot eller
de ledamöter som han utser, ha tillsyn över beredningen av de mål som
inte har tilldelats någon ledamot.

12 § Revisionssekreterarna får vid beredningen av målen inte

1. avvisa utredning,

2. avvisa ombud, biträden eller försvarare,

3. besluta om muntlig förhandling eller syn på stället,

4. utdöma viten eller andra påföljder för underlåtenhet att iaktta
förelägganden,

5. förordna om annan personutredning än som avses i lagen (1991:2041) om
särskild personutredning i brottmål, m. m.,

6. avslå ansökningar om allmän rättshjälp eller framställningar om att
offentlig försvarare skall förordnas eller om annan rättshjälp åt
misstänkt i brottmål,

7. besluta om annan ersättning för någons medverkan i ett mål än
ersättning i samband med blodundersökning i mål om faderskap samt
ersättning för översättningskostnader.

Revisionssekreterare får hålla förhör med parter eller andra eller ta
upp bevis utom huvudförhandling endast om en avdelning i ett visst mål
har förordnat att förhöret skall hållas eller beviset tas upp.
Förordning (1992:294).

13 §  Målen tas upp till beredning och föredragning i den tur som de har
kommit in, om inte särskilda omständigheter föranleder annat.

Ett mål eller en fråga som har kommit upp i ett mål skall handläggas med
förtur, om målet eller frågan av någon särskild anledning bör avgöras
skyndsamt.

14 §  Om ett mål eller en fråga som har kommit upp i ett mål fordrar
skyndsamt avgörande, skall revisionssekreteraren genast anmäla detta för
kanslichefen och för ordföranden på den avdelning, där målet eller
frågan skall prövas.

15 §  Högsta domstolen meddelar föreskrifter om föredragningar och om
handlingar som skall upprättas till föredragningar. Förordning
(1984:959).

16 § Högsta domstolen får förordna anställda, som har vunnit tillräcklig
erfarenhet, att på eget ansvar

1. föra dagböcker,

2. föranstalta om sådan skriftväxling, som skall äga rum enligt
föreskrifter i lagar eller andra författningar, i den utsträckning som
Högsta domstolen bestämmer,

3. underteckna och expediera kallelser, förelägganden och andra
meddelanden, dock inte underteckna kallelser enligt lagen (1974:752) om
nordisk vittnesplikt m. m.,

4. vidta sådana åtgärder som ankommer på Högsta domstolen i samband med
delgivningar,

5. expediera domar, beslut, protokoll och andra handlingar,

6. föra de anteckningar om rättshjälpskostnader som har föreskrivits,

7. fullgöra uppgifter enligt förordningen (1987:452) om avgifter vid de
allmänna domstolarna, förordningen (1980:900) om statliga myndigheters
serviceskyldighet, m. m. och avgiftsförordningen (1992:191),

8. förvalta Högsta domstolens förskottskassa samt betala ut förskott och
ersättningar av allmänna medel till parter, vittnen, sakkunniga m. fl.,

9. vidta de åtgärder som ankommer på Högsta domstolen enligt kungörelsen
(1973:266) om skyldighet för allmän domstol att underrätta om fullföljd
talan. Förordning (1992:194).

17 §  Vad som i denna förordning föreskrivs om målen skall tillämpas på
motsvarande sätt beträffande ärenden som inte är administrativa, om
annat inte framgår av sammanhanget.

Handläggningen av administrativa ärenden m.m.

18 §  Administrativa ärenden avgörs av högsta domstolen  i plenum eller
i kollegium, av högsta domstolens ordförande  eller av kanslichefen.

19 §  Plenum består vid handläggning av administrativa  ärenden av
justitieråden och kanslichefen.

20 §  Kollegium består av högsta domstolens ordförande,  tre andra
justitieråd som utses särskilt och kanslichefen. Högsta domstolens
ordförande är ordförande i kollegiet.

För varje annan ledamot än högsta domstolens ordförande  och
kanslichefen skall det finnas en personlig ersättare, som träder in vid
förfall för ledamoten.

De ledamöter som skall utses särskilt  och ersättarna för dem utses för
högst ett år i sänder.

21 §  Ledamöterna i kollegiet och ersättarna för dem utses i plenum. I
plenum beslutas vidare om riktlinjer för  avdelningarnas sammansättning,
ledamöternas tjänstgöring och ordningen för målens företagande till
handläggning. I plenum avgörs dessutom de ärenden som har hänskjutits
dit av kollegiet eller högsta domstolens ordförande.

I fråga om handläggningen av de ärenden som enligt lagen  (1965:186) om
lagrådet ankommer på högsta domstolen  finns det bestämmelser i den
lagen.

22 §  I kollegium avgörs de ärenden som avser

1. viktigare frågor om högsta domstolens organisation  eller
arbetsformer som inte skall avgöras i plenum,

2. riktlinjer för beredningen av målen och fördelningen av dessa på
rotlarna samt för revisionssekreterarnas tjänstgöring,

3. förslag till domstolsverket i fråga om anslagsframställningar,

4. tillsättning av tjänster som revisionssekreterare,

5. annat skiljande från tjänster och uppdrag än avskedande,

6. frågor som högsta domstolens ordförande hänskjuter  till kollegiet.

Kollegiet får, om inte annat är särskilt föreskrivet,  hänskjuta ärenden
som avses i första stycket till plenum. Förordning (1985:936).

23 §  Ärenden, som inte skall avgöras i plenum eller i  kollegium,
avgörs av högsta domstolens ordförande,  om de är av sådan vikt att
prövningen bör ankomma  på ordföranden eller denne av annat skäl har
förbehållit  sig att besluta.

Högsta domstolens ordförande får hänskjuta ärenden  till kollegiet.
Ärenden, som avser yttranden  i lagstiftningsfrågor och inte är sådana
att de bör  handläggas i kollegium, får hänskjutas till plenum.

24 §  Övriga ärenden avgörs av kanslichefen.

I arbetsordningen eller genom särskilda beslut får högsta domstolen
lämna över till annan anställd än kanslichefen att avgöra ärenden som
inte är av sådan beskaffenhet att de bör avgöras av kanslichefen.

25 § I ärenden som handläggs i plenum eller i kollegium är högsta
domstolen beslutför när minst hälften av dem som skall delta är
närvarande. När ärenden som är av större vikt handläggs, bör om möjligt
samtliga vara närvarande. Förordning (1986:1088).

26 §  När högsta domstolens ordförande är frånvarande får det inte
fattas beslut av större vikt, som kan anstå utan olägenhet, eller utan
ordförandens medgivande vidtas åtgärd, som rubbar eller ändrar
föreskrifter som högsta domstolen har meddelat eller riktlinjer som
högstadomstolen har beslutat.

27 § Högsta domstolen beslutar om föredragning i administrativa ärenden.
Förordning (1986:1088).

28 § Högsta domstolens beslut i ärenden om tillsättande av tjänster
eller vikariat som revisionssekreterare får överklagas hos regeringen.
Högsta domstolens beslut i andra administrativa ärenden får överklagas
hos domstolsverket, om inte annat är särskilt föreskrivet.
Domstolsverkets beslut i ett överklagat ärende i fråga om tillsättande
av tjänster får inte överklagas. Förordning (1988:901).

Tjänstetillsättningar m.m.

29 §  Tjänsten som kanslichef tillsätts av regeringen efter anmälan av
högsta domstolen.

30 § Vid anställning av revisionssekreterare tillämpas inte 6 §
anställningsförordningen (1994:373).

En revisionssekreterare anställs för en sammanlagd tid av högst
fyra år. Om det finns särskilda skäl, får anställningen förlängas med
sammanlagt högst fyra år. Om anställningen skall upphöra vid
anställningstidens utgång, gäller inte 30 a § lagen (1982:80) om
anställningsskydd. Förordning (1994:913).

31 § Övriga tjänster tillsätts av högsta domstolen.  Förordning
(1988:901).

32 §  Endast den som är svensk medborgare får inneha eller utöva
tjänsten som kanslichef eller en tjänst som revisionssekreterare.

Revisionssekreterarna skall vara lagfarna. Förordning (1985:936).

32 a § Ersättare för justitieråd enligt 3 kap. 3 § sjätte stycket
rättegångsbalken förordnas av högsta domstolen. Förordning (1992:87).

33 § Högsta domstolen beslutar om ledighet för justitieråden.

I fråga om övrig personal beslutar högsta domstolen om semester,
ledighet för sjukdom och obligatorisk militärtjänstgöring, ledighet med
föräldrapenningförmån i samband med barns födelse eller, under högst 30
dagar varje kalenderår, annan ledighet. Förordning (1988:901).

34 § Om inte högsta domstolen skall besluta om ledighet enligt 33 §
beslutar domstolsverket om ledigheten. Domstolsverket får lämna över
till högsta domstolen att besluta i sådana fall. Förordning (1988:1163).

35 §  När högsta domstolens ordförande är förhindrad att utöva sin
tjänst eller när tjänsten är ledig, fullgörs uppgifterna som ordförande
av den i tjänsten äldste ordföranden på avdelning eller av det i
tjänsten äldsta justitieråd, som tjänstgör som ordförande på avdelning.

När den som är ordförande på en avdelning är förhindrad att utöva sin
tjänst eller när tjänsten är ledig, leds arbetet på avdelningen av den i
tjänsten äldste ledamoten på avdelningen.

36 §  Om regeringen har beslutat om kortare ledighet än sex månader för
någon som innehar eller uppehåller tjänsten som kanslichef förordnar
högsta domstolen en vikarie. Förordning (1985:936).

37 § Domstolsverket utövar myndighetens befogenhet enligt 33 § andra
stycket lagen (1982:80) om anställningsskydd när stadgandet är
tillämpligt i förhållande till arbetstagare som anställs genom beslut
av regeringen. Förordning (1994:913).

Övriga bestämmelser

38 § Statens ansvarsnämnd beslutar i frågor om disciplinansvar,
åtalsanmälan och avskedande också när det gäller revisionssekreterare.

Högsta Domstolens befogenhet att besluta i sådana frågor utövas av
Domstolsverket. Förordning (1994:913).

39 § Besked om bisyssla enligt 12 § anställningsförordningen
(1994:373) lämnas när det gäller justitieråd av regeringen och när
det gäller kanslichefen av Tjänsteförslagsnämnden för
domstolsväsendet. Förordning (1994:913).

Övergångsbestämmelser

1984:959

1. Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1985.

2. Bestämmelserna i 29 och 31 a §§ anställningsförordningen (1965:601)
om tjänstledighet utan särskilt beslut därom skall alltjämt tillämpas i
fråga om tjänsteföreningar till följd av anställningsbeslut före den 1
januari 1985.