PierreMesure/open-sfs huggingface dataset:
Lag (1979:558) om handikappanpassad kollektivtrafik

1 § Denna lag gäller handikappanpassning av kollektivtrafik. Med
kollektivtrafik avses i lagen sådan trafik för personbefordran som
tillhandahålls allmänheten mot ersättning. Lag (1988:268).

2 § Den som har tillsyn över kollektivtrafik och den som utövar
sådan trafik skall se till att trafiken anpassas med hänsyn till
resenärer med funktionshinder. Därvid skall följande iakttas.

När kollektivtrafik planeras och genomförs skall
funktionshindrades särskilda behov beaktas.

De färdmedel som används skall så långt det är möjligt vara
lämpade för resenärer med funktionshinder. Lag (1994:1253).

3 § Regeringen eller den myndighet som regeringen utser utfärdar de
ytterligare föreskrifter som behövs för att åtgärderna skall kunna
genomföras.

4 § Bestämmelser om byggnaders tillgänglighet och användbarhet 
för personer med nedsatt rörelse- eller orienteringsförmåga 
finns i plan- och bygglagen (2010:900). Lag (2010:906).
Förordning (1979:58) om kupongskatt för person med hemvist i Rumänien m.m.

Kupongskatt för person med hemvist i Rumänien

1 § Utgår enligt förordningen (1979:57) om dubbelbeskattningsavtal
mellan Sverige och Rumänien kupongskatt efter lägre skattesats än
enligt kupongskattelagen (1970:624), innehålls vid utbetalning av
utdelning på aktie i svenskt aktiebolag sådan skatt enligt den nämnda
förordningen.

Vid tillämpning av första stycket gäller föreskrifterna i 2 §.

Utbetalas utdelning som avses i första stycket till någon som innehar
aktien under sådana förhållanden att annan därigenom obehörigen bereds
förmån vid taxering till inkomstskatt eller vinner nedsättning av
kupongskatt eller är det i annat fall inte uppenbart att rätt till
nedsättning av kupongskatt föreligger, innehålls sådan skatt med
belopp enligt 5 § kupongskattelagen.

2 § Beträffande utdelning i avstämningsbolag och i aktiefond som
förvaltas av registrerande fondbolag tillämpas kupongskattekungörelsen
(1971:49).

I fråga om utdelning i aktiebolag eller aktiefond som avses i 13 §
kupongskattelagen (1970:624) skall utbetalaren se till, att uppgifter
enligt 14 § samma lag lämnas jämte intyg av rumänsk myndighet eller
bank i Rumänien att den utdelningsberättigade har hemvist i Rumänien.

3 § Har kupongskatt innehållits med högre belopp än den skattskyldige
skall erlägga enligt förordningen (1979:57) om dubbelbeskattningsavtal
mellan Sverige och Rumänien, restitueras det för högt uttagna
beloppet.

4 § Ansökan om restitution prövas av riksskatteverket.

5 § Ansökan om restitution görs skriftligen av den
utdelningsberättigade. Ansökningshandlingen skall ha kommit in till
riksskatteverket före utgången av femte kalenderåret efter
utdelningstillfället. Vid ansökningshandlingen fogas intyg eller annan
utredning om den erlagda kupongskatten och utredning om de
omständigheter sökanden åberopar för nedsättning av kupongskatten.

6 § Talan mot riksskatteverkets beslut i ärende om restitution förs i
den ordning som anges i 29 § kupongskattelagen (1970:624).

Statlig inkomstskatt på utdelning från svensk ekonomisk förening
till person med hemvist i Rumänien

7 § Ansökan om nedsättning av statlig inkomstskatt på utdelning på
andel i svensk ekonomisk förening enligt artikel 10 punkt 2 i avtalet
görs skriftligen av den utdelningsberättigade. Ansökan görs hos den
taxeringsnämnd som har att fastställa den utdelningsberättigades
taxering till statlig inkomstskatt för det år då utdelningen tas till
beskattning eller, om taxeringsnämndens arbete beträffande taxeringen
detta år har avslutats, hos den domstol som har att uppta besvär över
nämnda taxering. Ansökan görs dock senast före utgången av tredje
kalenderåret efter det då utdelningen blev tillgänglig för lyftning.

I samband med ansökningen skall den utdelningsberättigade ge in intyg
om hemvist enligt 2 § andra stycket.

8 § Talan mot beslut i ärende som avses i 7 § förs i den ordning som
anges i taxeringslagen (1956:623) och förvaltningsprocesslagen
(1971:291).
Förordning (1979:593) med instruktion  för sjöfartsregistret 

1 § Denna förordning gäller, utöver förordningen (1996:381) med
tingsrättsinstruktion, för verksamheten vid sjöfartsregistret vid
Stockholms tingsrätt. Förordning (1996:384).

2 § Tingsrätten får förordna tingsnotarier och andra anställda, som
har tillräcklig erfarenhet, att på eget ansvar

1. lämna upplysningar om innehållet i skepps-, skeppsbyggnads- eller
båtregistret och utfärda utdrag ur registren,

2. göra förberedande införingar i skepps-, skeppsbyggnads- eller
båtregistret samt verkställa beslut, som innebär slutliga införingar i
registren.

3 § Tingsrätten får förordna tingsnotarier som har tjänstgjort minst
sex månader att på eget ansvar handlägga ärenden som ankommer på
sjöfartsregistret. En tingsnotarie får dock inte hålla sammanträden
enligt 2 kap. 21 § sjölagen (1994:1009) eller handlägga ärenden om
rättelser enligt 2 kap. 21 § samma lag eller om utdömande av viten.

Förordnanden enligt första stycket får inte avse ärenden som är
vidlyftiga eller svåra eller som av något annat skäl kräver särskild
erfarenhet. Förordning (1995:166).

4 § Tingsrätten får förordna anställda som har tillräcklig
kunskap och erfarenhet att på eget ansvar handlägga
båtregisterärenden och partrederiärenden samt skepps- och
skeppsbyggnadsregisterärenden.

Ett förordnande enligt första stycket får inte avse
sammanträden enligt 2 kap. 21 § sjölagen (1994:1009),
handläggning av ärenden om rättelser enligt 2 kap. 29 § samma
lag eller utdömande av vite. Ett förordnande enligt första
stycket får inte heller avse ärenden som är vidlyftiga eller
svåra eller som av något annat skäl bör handläggas av någon som
är lagfaren. Förordning (1998:66).
Lag (1979:595) om tillfällig skogsavgift 

1 § Fysisk person, dödsbo eller familjestiftelse, som vid 1981 års
taxering skall ta upp garantibelopp för jordbruksfastighet som
inkomst, skall, om fastigheten åsatts delvärdet skogsbruksvärde, i
samband med nämnda taxering påföras tillfällig skogsavgift. Avgiften,
som erläggs till staten, utgör sju promille av det skogsbruksvärde som
legat till grund för beräkning av garantibeloppet.

2 § Skall den skattskyldige på grund av förlängning av räkenskapsåret
inte ta upp garantibelopp för jordbruksfastighet som inkomst vid 1981
års taxering, påförs tillfällig skogsavgift i samband med 1982 års
taxering. I detta fall utgår avgiften med sju promille av det
skogsbruksvärde som vid 1982 års taxering legat till grund för
beräkning av garantibeloppet.

3 § Har, på grund av att fastigheten har förvärvats eller avyttrats
under beskattningsåret, garantibelopp jämkats enligt bestämmelserna i
47 § sjätte stycket kommunalskattelagen (1928:370), skall också
underlaget för beräkning av tillfällig skogsavgift jämkas.

4 § Tillfällig skogsavgift utgår i helt antal kronor. Avgiftsbeloppet
avrundas vid öretal över femtio uppåt och vid annat öretal nedåt till
närmaste hela krontal.

5 § I fråga om debitering och uppbörd av tillfällig skogsavgift gäller
bestämmelserna i uppbördslagen (1953:272).
Förordning (1979:622) om trafikövervakning på motorvägar och motortrafikleder

Ett fordon som stoppas av en polisman vid trafikövervakning får utan
hinder av 142 och 144 §§ vägtrafikkungörelsen (1972:603) stannas eller
parkeras på motorväg eller motortrafikled. Övervakningen skall
genomföras på sådant sätt att någon fara inte uppstår för övriga
trafikanter.

Föreskrifter för verkställigheten av denna förordning meddelas av
rikspolisstyrelsen efter samråd med statens vägverk och
trafiksäkerhetsverket.
Fiskeristyrelsens fiskeloggbokskungörelse (1979:623) 

Med stöd av kungörelsen (1965:500) om bestämmelser angående storleken
av nätmaskor i fiskeredskap och minimimått på fisk m.m. samt
förordningen (1977:1138) om utlännings fiskerätt, föreskriver
fiskeristyrelsen följande.

1 § Med fiskefartyg avses fartyg som fiskar i förvärvssyfte eller
bistår fiskeflottan såsom moder-, sök-, förråds-, kyl-, stöd- eller
transportfartyg.

2 § Fiskeloggbok skall föras ombord på utländskt fiskefartyg, oavsett
fartygets längd, vid fiske i den svenska fiskezonen och, i
förekommande fall, inom svenskt sjöterritorium.

3 § Fiskeloggbok skall föras ombord på svenskt fiskefartyg, som är 12
meter eller längre.

Fiskeloggbok skall även föras ombord på svenskt fiskefartyg som är
längre än 6 meter men kortare än 12 meter vid fiske

1. på internationellt vatten,

2. inom annan stats sjöterritorium, fiskezon eller ekonomiska zon,

3. inom svensk fiskezon och på svenskt sjöterritorium utanför fyra
nautiska mil från baslinjerna, samt

4. med trål- eller vadredskap enligt punkt 3. samt på svenskt
sjöterritorium i övrigt.

4 § Fiskeloggbok föres av fartygets befälhavare eller under dennes
tillsyn.

5 § Fiskeloggbok skall innehålla de uppgifter fiskeristyrelsen
bestämmer efter samråd med berörda utländska myndigheter. Den skall
förvaras ombord och kunna uppvisas, ifylld till och med senaste
fiskeansträngning, vid inspektion.

6 § Svenska och utländska fiskare skall lämna fiskeristyrelsen de
särskilda fångstuppgifter som erfordras för att förhindra att
meddelade fångstkvoter överskrides samt iakttaga de ytterligare
föreskrifter och anvisningar som styrelsen kan komma att meddela
särskilt.

7 § Vid inpassering till den svenska fiskezonen från internationellt
vatten, annan stats fiskezon, ekonomiska zon eller sjöterritorium
skall av den ombord förda fiskeloggboken framgå vilka fångster som
tagits utanför den svenska zonen.

8 § Föreskrifterna om ansvar i 35 a § lagen (1950:596) om rätt till
fiske gäller i fråga om den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter
mot bestämmelse i denna kungörelse.


9 § Avskrift av dom eller strafföreläggande angående brott mot denna
kungörelse skall av domstolen respektive åklagaren insändas till
fiskeristyrelsen, Box 2565, 40317 Göteborg. Har talan fullföljts mot
domen eller strafföreläggandet skall, sedan fullföljdstiden utgått,
meddelande härom lämnas till styrelsen.
Förordning (1979:627) om statsbidrag för cykelleder

Förordning om statsbidrag för cykelleder

1 § Enligt denna förordning lämnas i mån av tillgång på anslagna medel
statsbidrag till kommuner för att bygga sådana cykelleder som
tillgodoser ett allmänt kommunikationsbehov och för vilka bidrag inte
lämnas enligt 2 § förordningen (1988:1017) om statsbidrag till vissa
vägar och kollektivtrafikanläggningar m. m. Förordning (1988:1018).

2 § Till byggande av en cykelled räknas anläggande av en ny cykelled och
utförande av andra byggnadsarbeten för att främja cykeltrafiken på en
sådan led.

3 § Bidrag lämnas med 50 procent av skäliga kostnader för arbete som
beräknas kunna utföras under ett år. Bidrag lämnas dock inte om arbetet
har påbörjats innan bidraget har beviljats.

I kostnaderna skall inte inräknas sådana kostnader som avser

1. belysningsanordningar,

2. ersättning för mark eller intrång, eller

3. förvaltningskostnader. Förordning (1982:854).

4 § Frågor om bidrag prövas av vägverkets väghållningsregion i det län
där arbetet skall utföras. Förordning (1991:1804).

5 § Ansökan om bidrag skall göras skriftligen hos vägverkets
väghållningsregion. Förordning (1991:1804).

6 § Bidraget skall betalas ut av vägverkets väghållningsregion. Hälften
av bidraget betalas ut när kommunen eller huvudmannen till
vägförvaltningen har anmält att arbetet har påbörjats. Resten betalas ut
när det anmälts att arbetet har slutförts. Förordning (1991:1804).

7 § Vägverkets väghållningsregion beslut får överklagas genom besvär hos
vägverket. Vägverkets beslut får inte överklagas. Förordning
(1991:1804).

8 § Föreskrifter för verkställigheten av denna förordning meddelas av
vägverket. Förordning (1984:770).

Övergångsbestämmelser

1992:1509

För påbörjade, ännu ej färdigställda, cykelleder gäller äldre
föreskrifter till utgången av juni månad år 1993.
Lag (1979:631) om beslutanderätt för stiftelse som har bildats för att främja industriellt utvecklingsarbete

1 § Regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer får överlämna
till stiftelse, som har bildats för att främja industriellt
utvecklingsarbete, att pröva fråga om bidrag eller annat stöd inom
stiftelsens verksamhetsområde.

2 § Den som hos stiftelse som avses i 1 § har tagit befattning med
fråga som anges i paragrafen får ej obehörigen yppa vad han därvid har
erfarit om affärs- eller driftförhållanden.
Förordning (1979:670) med instruktion  för statens planverks råd för  samhällsplanering 

1 § Statens planverks råd för samhällsplanering har till uppgift att
biträda verket i dess arbete med råd och vägledning i frågor om
planväsendet och hushållningen med naturresurser samt med insamling och
bearbetning av kunskaper och erfarenheter som kan vara av intresse för
den fysiska samhällsplaneringens olika grenar. Förordning (1987:291).

2 § Rådet består av generaldirektören i planverket, som är rådets
ordförande, och femton andra ledamöter. Vid förhinder för
generaldirektören fungerar som ordförande den som generaldirektören
utser bland verkets tjänstemän.

3 § I rådet skall ingå en företrädare för bostadsstyrelsen och två
företrädare för länsstyrelserna. Därjämte skall tillfälle beredas
Svenska kommunförbundet och Hyresgästernas riksförbund att ha var sin
företrädare i rådet.

Av de återstående tio ledamöterna skall två företräda landstings
kommuner och åtta företräda kommuner.

4 § Andra ledamöter av rådet än ordföranden utses av planverket för en
tid av högst tre år efter samråd med vederbörande myndighet eller
organisation. Innan företrädare för länsstyrelserna, landstings
kommunerna och kommunerna utses skall samråd ske med civildeparte
mentet, Landstingsförbundet respektive Svenska kommunförbundet.

Planverket får tillkalla särskilda sakkunniga att tillfälligt ingå
som ledamöter i rådet. Förordning (1983:338).
Tillkännagivande (1979:730) av uppgift om Riksbankens diskonto

/Har utgått genom SFS 2018:1770./
Regeringen ger till känna att riksbankens diskonto från och med den 6
juli 1979 är sju procent.
Förordning (1979:740) med instruktion för bankinspektionen

/Författningens text finns bara i tryckt version/
Lag (1979:750) om rätt att förfoga över  annan tillhöriga fondpapper 

1 § Med fondpapper förstås i denna lag aktie, annat bevis om
delaktighet i bolag, obligation, förlagsbevis och liknande skuldebrev
avsett för allmän omsättning samt andel i aktiefond.

2 § Avtal om rätt för den som innehar fondpapper som pant att förfoga
över fondpapperen för annans räkning än ägarens skall slutas
skriftligen i särskild för ändamålet upprättad handling, där det
förfogande som avses noggrant anges. Står panthavaren inte under
bankinspektionens tillsyn, skall fondpapperen specificeras i
handlingen genom uppgift om nummer eller på annat lämpligt sätt. Avtal
som inte uppfyller de angivna formföreskrifterna är ogiltigt.

Första stycket skall tillämpas också på den som innehar fondpapper
till försäljning i kommission eller på grund av inköp i kommission och
på fondkommissionär, som har mottagit fondpapper till förvaring.

3 § Avtal om att panthavare, om panten inte löses på utsatt tid, får
sälja panten på offentlig auktion eller på fondbörs eller på sådan
marknad som avses i 2 § andra stycket lagen (1979:749) om Stockholms
fondbörs utan att iakttaga i lag föreskrivna former får träffas på
annat sätt än som anges i 2 § första stycket. Lag (1985:573).

4 § Den som innehar fondpapper som pant får i sin tur pantsätta eller
överlåta panträtten till dem endast tillsammans med den fordran för
vilken de utgör pant. För återpantsättning eller överlåtelse på annat
sätt fordras överenskommelse enligt 2 § första stycket.
Återpantsättning eller överlåtelse får inte ske för högre belopp eller
på strängare villkor än hos panthavaren.

5 § Den som förfogar över fondpapper utan att ha rätt till det enligt
2 eller 4 § döms för olovligt förfogande enligt 10 kap. 4 §
brottsbalken, om inte strängare straff är föreskrivet för gärningen.
Förordning (1979:755) om tillsynsmyndighet  i konkurs 

De kronofogdemyndigheter som anges i följande förteckning är 
tillsynsmyndigheter enligt 7 kap. 25 § konkurslagen (1987:672) och har i 
denna egenskap tillsyn över förvaltningen i konkurser som handläggs vid 
de tingsrätter som anges i förteckningen. Förordning (1987:928).
Förordning (1979:769) med bemyndigande för statens vägverk att pröva vissa frågor om enskilda järnvägar

Regeringen föreskriver att statens vägverk skall pröva frågor om
tillstånd som anges i 9 § första stycket andra meningen lagen (1970:995)
om införande av nya jordabalken. Vägverkets beslut överklagas hos
regeringen genom besvär.
Förordning (1979:785) om yrkestrafikregister 

1 § Denna förordning gäller registrering av tillståndsinnehav
enligt yrkestrafiklagen (1998:490), lagen (1998:492) om
biluthyrning och förordningen (1998:786) om behöriga
myndigheter m.m. i fråga om internationella transporter inom
Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) i ett för landet
gemensamt register (yrkestrafikregistret). Förordning (1998:787).

2 § Yrkestrafikregistret förs av Vägverket genom automatisk
databehandling.

Vägverket är central registreringsmyndighet. Länsstyrelserna är
regionala registreringsmyndigheter. Förordning (1992:1393).

3 § I yrkestrafikregistret förs in uppgifter om

tillståndshavaren,
den myndighet som har meddelat tillståndet,

slag av tillstånd.

Vidare antecknas i förekommande fall uppgift om
den eller dem som har ansvaret för trafikutövningen eller
uthyrningsverksamheten och övriga prövade som avses i 2 kap. 6,
7 och 15 §§ yrkestrafiklagen (1998:490) eller i 8-10 §§ lagen
(1998:492) om biluthyrning,

villkor och begränsningar i tillståndet,

varning,

återkallelse eller annat upphörande av tillståndet.
Förordning (1998:787).

4 § Den länsstyrelse som är prövningsmyndighet svarar för att
det i yrkestrafikregistret förs in uppgifter om trafiktillstånd
och tillstånd till biluthyrning.

Vägverket svarar för att åtgärder som har vidtagits av verket
förs in i registret.  Förordning (1998:787).

5 § har upphävts genom förordning (1988:1506).

6 § Utdrag ur yrkestrafikregistret får innehålla de uppgifter
som enligt 3 § förs in i registret. Ett sådant utdrag begärs
hos prövningsmyndigheten. Förordning (1998:787).

7 § har upphävts genom förordning (1988:1506).

8 § Sedan fem år har förflutit från det att ett tillstånd har
upphört att gälla skall uppgifterna om tillståndet gallras ut.
Förordning (1998:787).

9 § har upphävts genom förordning (1988:1506).

10 § Föreskrifter i de frågor som avses i denna förordning beslutas av
Vägverket efter samråd med länsstyrelserna. Förordning (1992:1393).

Övergångsbestämmelser

1988:1506

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1989.

I fråga om taxitrafik gäller till utgången av juni 1990, utöver vad som
föreskrivs i den nya förordningen, att anteckning om antal fordon och
trafikområde i förekommande fall skall ske i yrkestrafikregistret.
Förordning (1979:802) om dagbok och akter i konkursärenden och ärenden om företagsrekonstruktion 

1 § Över ärenden enligt konkurslagen (1987:672) och lagen (1996:764)
om företagsrekonstruktion skall tingsrätten föra en förteckning
enligt formulär som fastställs av Domstolsverket. Förteckningen skall
föras särskilt för ärenden enligt konkurslagen och för ärenden enligt
lagen om företagsrekonstruktion.

Ärendena skall tas upp i förteckningen efter hand som de kommer in.
De skall numreras i löpande följd för kalenderår. Förteckningsbladen
skall förvaras i en samlingspärm och ordnas i följd efter
ärendenummer. Förordning (1996:782).

2 § När ett beslut har meddelats om konkurs eller om
företagsrekonstruktion enligt lagen (1996:764) om
företagsrekonstruktion skall ett dagboksblad och ett referensblad
läggas upp. Förordning (1996:782).

3 § I varje ärende skall handlingarna föras samman i en akt.

4 § På dagboksbladet skall föras uppgifter i de avseenden som anges i
formulär som fastställs av domstolsverket. Dagboken skall visa samtliga
åtgärder som har vidtagits i ärendet.

Dagboksbladet skall förvaras i akten till dess ärendet har avgjorts och
därefter i en samlingspärm.

5 § På referensbladet skall föras uppgifter i de avseenden som anges i
formulär som fastställs av domstolsverket.

Referensbladen skall förvaras i en samlingspärm och ordnas i nummerföljd
eller annan lämplig ordning. Sedan ärendet har avgjorts, skall
referensbladet tas ut ur pärmen.

6 § har upphört att gälla genom förordning (1979:861).
Förordning (1979:819) om statlig pensionsrätt på grund av anställning hos privat tvätteri som tidigare varit statligt

1 § Denna förordning gäller de arbetstagare hos statliga tvätterier som
på grund av ändrat huvudmannaskap den 1 april 1979 har gått över till
anställning inom motsvarande verksamhet hos Östergötlands
Tvätteriindustri Aktiebolag eller Värmlands Tvätteri Industri
Aktiebolag.

2 § De arbetstagare, för vilka statligt pensionsavtal gällde vid
övergången, skall ha personlig pensionsrätt enligt statens allmänna
tjänstepensionsreglemente (1959:287) - SPR - under den tid som de
oavbrutet fortsätter sin anställning hos bolaget inom den övertagna
verksamheten. Regeringen kan efter framställning föreskriva annat.

Sådana arbetstagare skall anses vara upptagna i bilagan till SPR. De
särskilda bestämmelserna i 3 b och 3 d 17 § SPR skall härvid tillämpas.
Dock tillämpas ej bestämmelsen i 3 b om att heltidstjänstgöring är en
förutsättning för att en arbetstagare skall vara underkastad
reglementet.

3 § Statens arbetsgivarverks anvisningar om placering av tjänst som
avses i AST-R i lönetariffklass eller löneklass för beräkning av
pensionslön skall tillämpas på de arbetstagare som vid övergången
innehade tjänst som avses i Avlöningsavtal för statliga tjänstemän med
R-tjänster (AST-R). Anvisningarna skall tillämpas på arbetstagarna på
samma sätt som om de fortfarande innehade tjänsten med oförändrad
placering i lönegrupp. Regeringen kan efter framställning föreskriva
annat.

4 § Statens personalpensionsverk beräknar och betalar ut pensionen eller
livräntan.

5 § Kungörelsen (1959:289) om avgifter m.m. beträffande vissa i statens
allmänna tjänstepensionsreglemente avsedda anställningar skall tillämpas
på anställningar som avses i 2 § under tid då innehavaren har pesonlig
pensionsrätt enligt SPR.

Vid beräkning av avgift tillämpas det procenttal som vid
beräkningstillfället gäller för reducerat lönekostnadspålägg enligt
kungörelsen (1969:54) om beräkning och redovisning av
lönekostnadspålägg, om inte regeringen föreskriver annat.
Förordning (1979:824) om allmänt  investeringskonto 

1 § Med allmänt investeringskonto förstås i denna förordning ett 
sådant särskilt konto i bank som anges i 3 § första stycket lagen 
(1976:610) om allmän investeringsreserv. 

2 § Insättning på allmänt investeringskonto får göras vid ett eller 
flera tillfällen med belopp som innehavaren av kontot bestämmer. 

3 § Den som gör insättning på allmänt investeringskonto skall till 
banken lämna uppgift om vilket beskattningsår och vilken förvärvs  
källa som insättningen avser. 

Banken skall bokföra medel på allmänt investeringskonto på sådant sätt 
att det av bokföringen framgår hur stort belopp innehavaren har inne  
stående för varje beskattningsår och varje förvärvskälla. 

Ett kontonummer som används för ett allmänt investeringskonto får inte 
användas för något annat konto. 

4 § har upphävts genom förordning (1990:1267).

5 § har upphävts genom förordning (1986:1371).
Förordning (1979:825) om upphovsmannakonto 

1 § Med upphovsmannakonto förstås i denna förordning ett sådant
särskilt konto i bank som avses i 32 kap. 1 §
inkomstskattelagen (1999:1229). Förordning (2000:925).

2 § Insättning på upphovsmannakonto får göras vid ett eller flera
tillfällen med belopp som innehavaren av kontot bestämmer.

3 § Den som gör insättning på upphovsmannakonto skall till banken
lämna uppgift om vilket beskattningsår som insättningen avser.

Banken skall bokföra medel på upphovsmannakonto på sådant sätt att det
av bokföringen framgår hur stort belopp innehavaren har innestående
för varje beskattningsår.

Ett kontonummer som används för ett upphovsmannakonto får inte
användas för något annat konto.

Övergångsbestämmelser

2001:1244

4. Den upphävda förordningen om upphovsmannakonto skall fortfarande
tillämpas vid 2001 och tidigare års taxeringar.
Tillkännagivande (1979:827) av uppgift om Riksbankens diskonto

/Har utgått genom SFS 2018:1771./
Regeringen ger till känna att riksbankens diskonto från och med den 27
september 1979 är åtta procent.
Förordning (1979:849) om ersättning för sjukhusvård m.m. 

1 § har upphävts genom förordning (1999:896).

2 § har upphävts genom förordning (1994:1757).

3 § Som sjukhus enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring
räknas

1. sjukvårdsinrättning som drivs av en sjukvårdshuvudman,

3. annan sjukvårdsinrättning som vid utgången av år 1988 var
och fortfarande är upptagen i en förteckning hos
Riksförsäkringsverket över vissa sjukvårdsinrättningar som
skall anses som sjukhus.

Riksförsäkringsverkets förteckning får inte omfatta
inrättningar som bedriver verksamhet som innebär särskild
boendeform för service och omvårdnad enligt socialtjänstlagen
(2001:453). Förordning (2001:941).

4 § Närmare föreskrifter för verkställigheten av denna förordning
meddelas av riksförsäkringsverket.

Övergångsbestämmelser

1986:865

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1987. Äldre bestämmelser
gäller fortfarande beträffande ersättning som avser tid före
ikraftträdandet.

1988:993

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1989. Äldre föreskrifter
gäller fortfarande beträffande ersättning som avser tid före
ikraftträdandet.

1994:1006

Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1994. Äldre föreskrifter
gäller fortfarande beträffande ersättning som avser tid före
ikraftträdandet.

1999:896

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 2000. Äldre
föreskrifter gäller fortfarande för ersättning som avser tid
före ikraftträdandet.
Förordning (1979:869) om tillämpning av en konvention den 25 oktober 1978 mellan Sverige och Portugal rörande social trygghet

Den konvention mellan Sverige och Portugal rörande social trygghet som
har undertecknats den 25 oktober 1978 jämte en samma dag undertecknad
överenskommelse om tillämpning av konventionen skall lända till
efterrättelse här i riket från och med den 1 december 1979.

Konventionen och tillämpningsöverenskommelsen bifogas denna förordning
i svensk, portugisisk och engelsk text som bilagor 1-2.

Riksförsäkringsverket skall för svensk del fullgöra de uppgifter som
anges i artiklarna 10, 33 och 34 i konventionen.
Förordning (1979:919) om bestämmandet av semesterförmåner m.m. vid byte av anställning

Tillämpningsområde

1 § Denna förordning gäller anställningar där avlöningsförmånerna
fastställs under medverkan av regeringen eller myndighet som regeringen
bestämmer.

Uppgiftsskyldighet

2 § Om en arbetstagare går över från en anställning hos en myndighet
till en anställning hos en annan myndighet, skall den första av de båda
myndigheterna på begäran lämna den andra de uppgifter som behövs för att
bestämma dels arbetstagarens semester, semesterlönetillägg,
semestertillägg och tjänstledighetstillägg, dels hans löneavdrag på
grund av tjänstledighet.

Uppgifterna skall lämnas också till arbetstagaren, om han begär det.

3 § Uppgifterna kan lämnas på blanketten */kurs/ Underlag för att
bestämma semesterförmåner m.m. vid byte av anställning.*/slut kurs/
Formulär till blanketten skall fastställas av statens löne- och
pensionsverk efter samråd med statens arbetsgivarverk. Den kan beställas
hos Liber Förlag, 16289 Vällingby. Förordning (1981:722).

Utbetalning av tillägg

4 § Semesterlönetillägg, semestertillägg och tjänstledighetstillägg
betalas ut från samma anslag som arbetstagarens lön under
utbetalningsmånaden.
Lag (1979:926) om tystnadsplikt för präst inom svenska kyrkan

Den som är prästvigd i svenska kyrkan har tystnadsplikt i fråga om det 
som han har erfarit under enskilt skriftermål eller under 
själavårdande samtal i övrigt.
Förordning (1979:931) om prövning av  vissa ansökningar om medlemskap i svenska kyrkan 

Regeringen föreskriver att ansökningar om medlemskap i svenska kyrkan
av utom riket bosatta utlänningar skall prövas av domkapitlet i Upp-
sala.
Förordning (1979:952) med instruktion för besvärsnämnden för rättshjälpen

Inledande bestämmelse

1 §  11 och 12 §§ allmänna verksstadgan (1965:600) skall tillämpas på
besvärsnämnden för rättshjälpen.

Uppgifter

2 §  Nämnden prövar besvär enligt 49 § andra stycket rättshjälpslagen
(1972:429).

Organisation m.m.

3 §  I rättshjälpslagen (1972:429) finns det bestämmelser om nämndens
sammansättning samt om utseende av ledamöter och ersättare för
ledamöter.

4 §  Ledamöter och ersättare för ledamöter utses för högst tre år.

5 §  Kansligöromålen för nämnden fullgörs av domstolsverket.

Ärendenas handläggning

6 §  I rättshjälpslagen (1972:429) finns det bestämmelser om
beslutförhet och om omröstning i nämnden.

7 § Ärendena avgörs efter föredragning.

Föredragningen fullgörs av någon som är anställd hos domstolsverket.
Nämndens ordförande får överta beredningen och föredragningen av
ärenden.

Bestämmelserna i 19 § andra stycket förvaltningslagen (1986:223) om rätt
att få en avvikande mening antecknad gäller inte hos nämnden. Förordning
(1986:1094).

8 § Nämndens ordförande får fordra in förklaringar, upplysningar eller
yttranden i ärenden hos nämnden samt pröva frågor om utlämnande av
allmänna handlingar och frågor som uppkommer med anledning av
överklagande av nämndens beslut i sådana frågor. Ordföranden får också
besluta att någon som är anställd hos domstolsverket får vidta sådana
åtgärder. Förordning (1986:1094).

9 §  Nämnden sammanträder i Jönköping.
Förordning (1979:96) om import av kaffe, m.m.

1 § I denna förordning förstås med

kaffe, varor som anges i bilaga 1 till förordningen,

kaffeavtalet, det år 1983 i New York undertecknade
internationella kaffeavtalet,

medlemsland, land som har anslutit sig till kaffeavtalet,

certifikat, ursprungscertifikat, reexportcertifikat eller
liknande handling som har utfärdats i enlighet med kaffeavtalet.
Förordning (1987:975).

2 § När bestämmelser i kaffeavtalet om kvotering tillämpas får kaffe
inte

1. införas till Sverige utan att det åtföljs av giltigt certifikat, om
kaffet har sitt ursprung i ett medlemsland,

2. införas till Sverige utan importlicens utfärdad av statens
jordbruksnämnd och giltigt certifikat, om kaffet har sitt ursprung i ett
annat land än ett medlemsland,

3. reexporteras från Sverige utan giltigt certifikat, om kaffet har
förtullats här.

Certifikat som avses i första stycket 2 och 3 utfärdas av de
handelskammare som generaltullstyrelsen utser.

Om en handelskammare inte utfärdar certifikat, trots att behövliga
handlingar visas upp, kan generaltullstyrelsen utfärda certifikatet.
Förordning (1984:56).

3 § Kvotering gäller från och med den 1 december 1987 tills vidare.

Licensgivningen för kaffe som har sitt ursprung i ett annat land än ett
medlemsland skall begränsas till de nivåer som anges i bilaga 2.
Förordning (1987:975).

4 § Certifikat och importlicens som avses i 2 § första stycket behövs
inte ifråga om kaffe i en sändning om högst 60 kilogram råkaffe eller
motsvarande mängd kaffe i annan form. Inte heller behövs certifikat
enligt 2 § första stycket 3 i fråga om mindre kvantiteter kaffe för
direkt förbrukning på fartyg, flygplan eller andra transportmedel i
internationell trafik. Förordning (1984:56).

5 § Ytterligare bestämmelser om import finns i förordningen (1984:53) om
import- och exportreglering.

Befogenheten enligt 8 § förordningen om import- och exportreglering att
begränsa den rätt till förfogande som anges i lagen (1973:980) om
transport, förvaring och förstöring av införselreglerade varor, m.m.
skall i fråga om kaffe tillkomma generaltullstyrelsen. Förordning
(1984:56).

6 § När bestämmelserna i kaffeavtalet om kvotering inte tillämpas, skall
tullmyndigheterna samla in och kontrollera certifikat avseende kaffe som
förs in i Sverige, i de fall sådana certifikat företes. Förordning
(1986:73).

7 § Föreskrifter om verkställigheten av denna förordning i fråga om
annat än importlicenser meddelas av generaltullstyrelsen. Om det behövs,
skall generaltullstyrelsen före beslutet samråda med jordbruksnämnden.
Förordning (1984:56).


Bilaga 2


Tidsperiod                       Kvantitet råkaffe eller motsvarande
                                 mängd kaffe i annan form

den 1 december 1987--            240 säckar  60
den 30 september 1988            kilogram
från och med den 1 oktober       240 säckar  60
1988 för år                      kilogram
Förordning (1987:975).
Tillkännagivande (1979:965) av uppgift om Riksbankens diskonto

/Har utgått genom SFS 2018:1772./
Regeringen ger till känna att riksbankens diskonto från och med den 23
november 1979 är nio procent.
Förordning (1979:972) om tillsynsavgift i konkurs 

1 § Statens kostnader för tillsyn i konkurs skall ersättas genom en
tillsynsavgift.

2 § När en konkurs avslutas på något av de sätt som anges i 14 kap.
10 § konkurslagen (1987:672) utgår inte någon tillsynsavgift.
Förordning (1987:930).

3 § När en konkurs upphör på något annat sätt än de som avses i 2 §
uppgår tillsynsavgiften till ett belopp som svarar mot fem procent av i
konkursen fastställda förvaltararvoden upp till sammanlagt 200 000 kr.
och två procent av den del av arvodena som överstiger 200 000 kr.
Förordning (1987:930).

4 § Har upphävts genom förordning (1987:930).

5 § Har upphävts genom förordning (1987:1216).

6 § När boets tillgångar räcker till betalning av tillsynsavgiften eller
en del av den, skall förvaltaren redovisa avgiften till domstolsverket
så snart som möjligt. Närmare föreskrifter för redovisningen får
meddelas av domstolsverket efter samråd med Skatteverket.
Förordning (2003:930).
Förordning (1979:988) om svensk normaltid

Regeringen föreskriver att den för tidsangivning inom landet gällande
tiden (svensk normaltid) skall vara den av Bureau International de
l'Heure fastställda normaltiden Temps Universel Coordonnue (UTC) ökad
med en timme.
Försäkringsinspektionens Kungörelse (1979:995) om ändring av vissa skadelivräntor

Försäkringsinspektionen får meddela att nedan berörda livräntor fr.o.m.
den 1 januari 1980 skall ökas enligt följande:

1. Livräntor föranledda av händelser, inträffade före utgången av år
1973.

1.1 Trafiklivränta ökas med ytterligare indextillägg, utgörande 10 %
(jfr SFS 1973:216 och 217).

1.2 Skadelivränta som utgår av statsmedel ökas med ytterligare
indextillägg, utgörande 10 % (jfr SFS 1973:218).

1.3 Annan ansvarslivränta än trafiklivränta och statlig skadelivränta
ökas med ytterligare indextillägg, utgörande 5 % (jfr SFS 1973:214).

Under 1.1-1.3 angivna indextillägg skall utgå till livräntor som
fastställts före den 1 januari 1980.

2. Livräntor föranledda av händelser, inträffade efter utgången av år
1973.

2.1 Skadeståndslivränta ökas med 5 %. Ändringen avser alla livräntor
enligt lagen (1973:213) om ändring av skadeståndslivräntor som
fastställts före den 1 januari 1980 samt livräntor enligt lagen som
genom dom fastställts senare, om första domstols dom i målet meddelats
före nämnda dag.
Lag (1980:1021) om militär grundutbildning för kvinnor 

Inledande bestämmelse

1 § Kvinnor som vill få anställning som officerare vid försvarsmakten
måste genomgå militär grundutbildning enligt denna lag. Regeringen
bestämmer vilka krav i övrigt som skall gälla för anställningen.

Utbildningen

2 § Grundutbildningen skall till längd och innehåll motsvara den
grundutbildning som en jämförbar kategori värnpliktiga fullgör enligt
värnpliktslagen (1941:967).

3 § Antagning till grundutbildningen sker efter ansökan och särskild
antagningsprövning.

Tjänstgöringsskyldighet m.m.

4 § En kvinna som har antagits till grundutbildningen är skyldig att
efter inkallelse inställa sig till utbildningen och fullgöra denna i
enlighet med meddelade föreskrifter. Hon får inte avbryta utbildningen
förrän hon har meddelat sin vilja att göra detta till den myndighet som
regeringen bestämmer.

5 § I fråga om laga förfall skall 41 och 42 §§ värnpliktslagen
(1941:967) tillämpas.

6 § Sedan en kvinna har antagits till grundutbildningen gäller 32, 34,
35 och 37 §§ värnpliktslagen (1941:967) för henne tills utbildningen
slutar. Lag (1986:648).

Skiljande från utbildningen

7 § Från grundutbildningen skiljs den som

1. visar sig olämplig för fortsatt utbildning till officer vid
försvarsmakten, eller

2. på grund av sjukdom eller av annan anledning är frånvarande från
utbildningen i sådan utsträckning att hon inte kan tillgodogöra sig
denna.

Förmåner

8 § En kvinna har under grundutbildningen och i samband med
antagningsprövningen rätt till samma förmåner som värnpliktiga har under
grundutbildningen enligt värnpliktslagen (1941:967).

Bestämmelser om rätt till ersättning för skada eller sjukdom som en
kvinna ådrar sig under tjänstgöring finns i lagen (1977:265) om statligt
personskadeskydd och lagen (1977:266) om statlig ersättning vid ideell
skada m. m. Lag (1991:466).

Bemyndigande

9 § Regeringen får föreskriva att en bestämmelse i denna lag skall
tillämpas också  på annan föreskriven utbildning som en kvinna genomgår
för att kunna få anställning vid försvarsmakten som officer.

Regeringen eller en myndighet som regeringen utser bemyndigas att
meddela ytterligare föreskrifter i frågor som behandlas i denna lag.
Förordning (1980:1024) om militär  grundutbildning för kvinnor 

Antagning m.m.

1 § Ansökan om antagning till utbildning enligt lagen (1980:1021) om
militär grundutbildning för kvinnor prövas av Försvarsmakten.
Förordning (1994:709).

2 § Till utbildningen får endast antas kvinnor som

1. är svenska medborgare,

2. under antagningsåret fyller lägst 18 år och högst 24 år,

3. kan bedömas ha goda förutsättningar att tillgodogöra sig
officersutbildningen. Förordning (1989:404).

3 § Innan en kvinna antas till utbildningen skall hon vid
värnpliktsverket genomgå en särskild antagningsprövning som motsvarar
den inskrivningsprövning som värnpliktiga genomgår.

Försvarsmakten beslutar om vilka sökande som skall kallas till
antagningsprövningen. Förordning (1994:709).

4 § Värnpliktsverket skall på grundval av resultatet av
antagningsprövningen enligt 3 § föreslå vilka kvinnor som bör antas till
utbildningen.

5 § Den som har antagits till utbildningen skall av värnpliktsverket tas
ut för utbildning till befattning för grupp- eller plutonsbefäl i
enlighet med vad som gäller för värnpliktiga.

Värnpliktsverket svarar för redovisningen av de kvinnor som har antagits
till utbildningen och kallar dem till utbildningen.

Utbildningen

6 § Utbildningen skall börja snarast efter antagningen. I fråga om
anstånd med utbildningens påbörjande eller fullgörande skall 22 §
kungörelsen (1969:380) om värnpliktigas tjänstgöring m.m. tillämpas.

Utbildningen får inte börja senare än att kvinnan hinner slutföra
utbildningen senast det år hon fyller 25 år.

7 § Utbildningen skall genomföras gemensamt med motsvarande utbildning
för värnpliktiga, om inte särskilda omständigheter föranleder annat.

Skiljande från utbildningen m.m.

8 § En kvinna skall skiljas från utbildningen enligt 7 § 2 lagen
(1980:1021) om militär grundutbildning för kvinnor om hennes frånvarotid
överstiger eller beräknas överstiga en tiondel av utbildningstiden.
Skiljande från utbildningen skall inte ske, om kvinnan trots frånvaron
bedöms kunna tillgodogöra sig utbildningen på ett tillfredsställande
sätt. En kvinna som skiljs från utbildningen får börja om eller
fortsätta utbildningen under det närmast följande utbildningsåret även
om hon kommer att vara äldre än 25 år det år då utbildningen slutförs.

9 § Frågor om skiljande från utbildningen prövas av
Försvarsmakten. Till Försvarsmakten skall kvinnan också meddela
sin vilja att sluta utbildningen.

Om en kvinna skiljs från utbildningen eller annars avbryter denna,
skall meddelande om detta lämnas till Värnpliktsverket.
Förordning (1994:709).

Verkställighetsföreskrift

10 § Närmare föreskrifter för verkställigheten av denna förordning
meddelas av Försvarsmakten. Förordning (1994:709).

Besvär

11 § Försvarsmaktens beslut i ärenden om antagning samt beslut om
skiljande från utbildningen får överklagas hos regeringen genom besvär.
Andra beslut enligt denna förordning får inte överklagas.
Förordning (1994:709).
Förordning (1980:1068) om ändrade bestämmelser i fråga om räntebidrag för energisparlån

1 § I ärenden om räntebidrag för sådana energisparlån som har beviljats 
enligt förordningen (1977:332) om statligt stöd till energibesparande 
åtgärder i bostadshus m.m. skall följande bestämmelser gälla i fråga om 
höjning av den garanterade räntesatsen. 

2 § För det andra året av lånetiden och för varje följande år skall den 
garanterade räntesatsen höjas med

1. 0,50 procentenheter om räntebidraget avser ett småhus som utgör 
privatbostad enligt 5 § kommunalskattelagen (1928:370),

2. 0,25 procentenheter om räntebidraget avser småhus i annat fall än som 
anges i 1 eller flerfamiljshus.

Höjningen av den garanterade räntesatsen skall ske årligen den 1 januari 
i fråga om lån för småhus som anges i första stycket 1, om lånet avser 
åtgärder som har utförts under något av åren 1975--1980 och om lånet har 
betalats ut före år 1982. Förordning (1990:1096).

3 § Om lånet avser sådana småhus som anges i 2 § första stycket 1, skall 
den garanterade räntesatsen höjas den 1 juli 1987, utöver vad som följer 
av 2 §, med det antal procentenheter som anges i följande 
sammanställning.

År då åtgärden          Höjning av den garanterade räntesatsen 
slutfördes              den 1 juli 1987, procentenheter 

1980 eller tidigare             0,70 
1981--1982                      0,45 
1983--1984                      0,25 
1985 eller senare               0,20 
Förordning (1987:255).

3 a § Om lånet avser hus som anges i 2 § första stycket 2 och om 
låntagaren är en sådan juridisk eller enskild person som avses i 2 b 
eller 2 c i sammanställningen i 38 § andra stycket 
bostadsfinansieringsförordningen (1974:946), skall den garanterade 
räntesatsen ändras den 1 juli 1987 på det sätt som anges i följande 
sammanställning.

År då åtgärden          Sänkning (--) eller höjning (+) den 1 
slutfördes              juli 1987 av den garanterade ränte- 
                        satsen, procentenheter. Låntagaren är en 

                        juridisk person          enskild person 

1978 eller tidigare     --0,45  
1979--1980                                      +0,40 
1981--1983                                      +0,25 
1984 eller senare                               +0,20 
Förordning (1987:255).

4 § Föreskrifter för tillämpningen av denna förordning meddelas av 
bostadsstyrelsen.
Förordning (1980:1128) om slakt av husdjur

1 § Lantbruksstyrelsen får efter samråd med statens livsmedelsverk
meddela närmare föreskrifter om vård och behandling av husdjur i
samband med slakt och om bedövning av sådana djur vid slakt.

2 § Vid slakt av renar skall djuren bedövas med slaktpistol eller
annan liknande slaktapparat. Vid slakt av renar som en renägare utför
eller låter utföra för det egna hushållets behov och som inte sker i
samband med kontrollslakt får bedövningen dock ske genom nackstick med
kniv.

Redskap och vapen som avses i första stycket skall vara av den typ som
lantbruksstyrelsen har godkänt.

Förvildade renar och strövrenar får nedläggas med skott från kulvapen.
Förordning (1980:1131) om dubbelbeskattningsavtal mellan Sverige och Nya Zeeland

Det avtal för undvikande av dubbelbeskattning och förhindrande av
skatteflykt beträffande inkomstskatter som Sverige och Nya Zeeland
undertecknade den 21 februari 1979 skall lända till efterrättelse för
Sveriges del. Avtalets innehåll framgår av bilaga 1 till denna
förordning.

Bilaga 1 är inte med här.

Vid tillämpning av avtalet skall iakttas de anvisningar som är fogade
till förordningen som bilaga 2.

 Bilaga 2 är inte med här.
Förordning (1980:1132) om kupongskatt för person med hemvist i Nya Zeeland, m.m.

Kupongskatt för person med hemvist i Nya Zeeland

1 § Utgår enligt förordningen (1980:1131) om dubbelbeskattningsavtal
mellan Sverige och Nya Zeeland kupongskatt efter lägre skattesats än
enligt kupongskattelagen (1970:624), innehålls vid utbetalning av
utdelning på aktie i svenskt aktiebolag sådan skatt enligt den nämnda
förordningen.

Vid tillämpning av första stycket gäller föreskrifterna i 2 §.

Utbetalas utdelning som avses i första stycket till någon som innehar
aktien under sådana förhållanden att annan därigenom obehörigen bereds
förmån vid taxering till inkomstskatt eller vinner nedsättning av
kupongskatt eller är det i annat fall inte uppenbart att rätt till
nedsättning av kupongskatt föreligger, innehålls sådan skatt med
belopp enligt 5 § kupongskattelagen.

2 § Beträffande utdelning i avstämningsbolag och i aktiefond som
förvaltas av registrerande fondbolag tillämpas kupongskattekungörelsen
(1971:49).

I fråga om utdelning i aktiebolag eller aktiefond som avses i 13 §
kupongskattelagen (1970:624) skall utbetalaren se till, att uppgifter
enligt 14 § samma lag lämnas jämte intyg av nyzeeländsk myndighet
eller bank i Nya Zeeland att den utdelningsberättigade har hemvist i
Nya Zeeland.

3 § Har kupongskatt innehållits med högre belopp än den skattskyldige
skall erlägga enligt förordningen (1980:1131) om
dubbelbeskattningsavtal mellan Sverige och Nya Zeeland, restitueras
det för högt uttagna beloppet.

4 § Ansökan om restitution prövas av riksskatteverket.

5 § Ansökan om restitution görs skriftligen av den
utdelningsberättigade. Ansökningshandlingen skall ha kommit in till
riksskatteverket före utgången av femte kalenderåret efter
utdelningstillfället. Vid ansökningshandlingen fogas intyg eller annan
utredning om den erlagda kupongskatten och utredning om de
omständigheter sökanden åberopar för nedsättning av kupongskatten.

6 § Talan mot riksskatteverkets beslut i ärende om restitution förs i
den ordning som anges i 29 § kupongskattelagen (1970:624).

Statlig inkomstskatt på utdelning från svensk ekonomisk förening till
person med hemvist i Nya Zeeland

7 § Ansökan om nedsättning av statlig inkomstskatt på utdelning på
andel i svensk ekonomisk förening enligt artikel 8 punkt 2 i avtalet
görs skriftligen av den utdelningsberättigade. Ansökan görs hos den
taxeringsnämnd som har att fastställa den utdelningsberättigades
taxering till statlig inkomstskatt för det år då utdelningen tas till
beskattning eller, om taxeringsnämndens arbete beträffande taxeringen
detta år har avslutats, hos den domstol som har att uppta besvär över
nämnda taxering. Ansökan görs dock senast före utgången av tredje
kalenderåret efter det då utdelningen blev tillgänglig för lyftning.

I samband med ansökningen skall den utdelningsberättigade ge in intyg
om hemvist enligt 2 § andra stycket.

8 § Talan mot beslut som avses i 7 § förs i den ordning som anges i
taxeringslagen (1956:623) och förvaltningsprocesslagen (1971:291).