Firmalag (1974:156) 

Inledande bestämmelser

1 § Firma är den benämning under vilken näringsidkare driver sin
verksamhet. Drives del av verksamheten under särskild benämning,
utgör denna bifirma. Vad i denna lag sägs om firma gäller även
bifirma.

Annat kännetecken som näringsidkare jämte firma använder för sin
verksamhet benämnes sekundärt kännetecken.

Firma och sekundärt kännetecken kallas gemensamt näringskännetecken.

Rätt till firma m.m.

2 § Näringsidkare förvärvar ensamrätt till firma genom
registrering eller inarbetning. Ensamrätt till sekundärt
kännetecken förvärvas genom inarbetning.

Firma registreras enligt bestämmelserna i denna lag och vad som
föreskrivs i annan författning om registrering av visst slags
firma. Ensamrätten till en registrerad firma gäller inom det
område som registreringen omfattar.

Ett näringskännetecken ska anses inarbetat om det här i landet
inom en betydande del av den krets till vilken det riktar sig
(omsättningskretsen) är känt som beteckning för den verksamhet
som bedrivs under kännetecknet. Om näringskännetecknet är
inarbetat endast inom en del av landet, gäller ensamrätten
endast inom det området. Lag (2010:1889).

2 a § Den som innehar ett varumärke eller ett annat
varukännetecken har ensamrätt till kännetecknet som
näringskännetecken. Om varukännetecknet är skyddat endast inom
en del av landet, gäller ensamrätten endast inom det området.

Den som använder sitt namn som näringskännetecken har ensamrätt
till kännetecknet som näringskännetecken, om namnet har
särskiljningsförmåga för den verksamhet som det används för. Om
namnet används endast inom en del av landet, gäller ensamrätten
endast inom det området. Lag (2010:1889).

3 § Ensamrätten till ett näringskännetecken enligt 2 och 2 a §§
innebär att ingen annan än innehavaren, utan dennes tillstånd,
i näringsverksamhet får använda ett tecken som är

1. identiskt med näringskännetecknet för verksamhet av samma
slag,

2. identiskt med eller liknar näringskännetecknet för
verksamhet av samma eller liknande slag, om det finns en risk
för förväxling, inbegripet risken för att användningen av
tecknet leder till uppfattningen att det finns ett samband
mellan den som använder tecknet och innehavaren av
näringskännetecknet, eller

3. identiskt med eller liknar ett näringskännetecken som här i
landet är känt inom en betydande del av omsättningskretsen, om
användningen drar otillbörlig fördel av eller utan skälig
anledning är till skada för näringskännetecknets
särskiljningsförmåga eller anseende.

Ensamrätten till en registrerad firma hindrar inte att någon
annan i näringsverksamhet använder ett tecken som avses i
första stycket inom det område där firman är skyddad, om det
visas att innehavaren av firman inte kan lida skada av detta.
Lag (2010:1889).

4 § Ensamrätten till ett näringskännetecken ger inte något
självständigt skydd för en del av kännetecknet som saknar
särskiljningsförmåga.

Ensamrätten till ett näringskännetecken hindrar inte att någon
annan, när det sker i enlighet med god affärssed, i
näringsverksamhet använder

1. sitt namn eller sin adress,

2. uppgifter om verksamhetens art eller en i verksamheten
utbjuden varas eller tjänsts art, kvalitet, kvantitet, avsedda
användning, värde, geografiska ursprung eller andra egenskaper
eller tidpunkten för när varan eller tjänsten är framställd,
eller

3. ett allmänt brukat ortsnamn. Lag (2010:1889).

5 § Har upphävts genom lag (2010:1889).

6 § Har upphävts genom lag (2010:1889).

7 § Gör flera anspråk på ensamrätt till näringskännetecken som
är identiska eller liknar varandra på det sätt som anges i 3 §,
ska den ha företräde som har tidigaste grund för sitt anspråk,
om inte annat följer av 8 §. Lag (2010:1889).

8 § Rätten till ett inarbetat näringskännetecken ska gälla vid
sidan av en äldre rätt till ett näringskännetecken som är
identiskt eller likartat på det sätt som anges i 3 §, om
innehavaren av den äldre rätten inte inom rimlig tid vidtagit
åtgärder för att hindra användningen av det yngre kännetecknet.
I dessa fall hindrar inte rätten till det yngre
näringskännetecknet användningen av det äldre.

På yrkande av någon av parterna, får en domstol i de fall som
avses i första stycket om det är skäligt besluta att ett av
kännetecknen, eller båda, endast får användas på särskilt sätt,
såsom i ett visst utförande eller med tillägg av ortsangivelse
eller innehavarens namn. Lag (2010:1889).

Registrering av firma

9 § Firma registreras endast om den är ägnad att särskilja
innehavarens verksamhet från andras.

Vid bedömande av om firma har särskiljningsförmåga skall hänsyn
tagas till den tid och omfattning firman varit i bruk. Består firma av
enbart allmän benämning på verksamhetens art eller på däri
utbjuden vara eller tjänst eller utgöres den enbart av allmänt brukat
ortsnamn eller annat sådant namn, skall firman i och för sig ej
anses ha särskiljningsförmåga. Ingår i firma sådan beteckning som
aktiebolag, handelsbolag eller ekonomisk förening eller förkortning
därav, skall vid bedömningen bortses från denna. Lag (1994:1509).

10 § En firma får inte registreras om den 

1. strider mot lag eller annan författning eller mot goda 
seder eller allmän ordning, 

2. utan tillstånd innehåller en sådan statlig eller 
internationell beteckning som enligt lag eller annan 
författning inte får användas obehörigen som firma, eller 
något som lätt kan förväxlas med en sådan beteckning, 

3. utan tillstånd innehåller ett sådant kännetecken som 
enligt lagen (2014:812) om skydd för kännetecken i den 
internationella humanitära rätten inte får användas 
obehörigen som firma, eller något som kan förväxlas med ett 
sådant kännetecken, 

4. i annat fall är ägnad att vilseleda allmänheten, 

5. är identisk med ett äldre näringskännetecken för 
verksamhet av samma slag, 

6. är identisk med eller liknar ett äldre näringskännetecken 
för verksamhet av samma eller liknande slag, om det finns en 
risk för förväxling, inbegripet risken för att användningen 
av firman leder till uppfattningen att det finns ett samband 
mellan den som använder firman och innehavaren av 
näringskännetecknet, 

7. är identisk med eller liknar ett äldre näringskännetecken 
som är känt inom en betydande del av omsättningskretsen, om 
användningen av firman skulle dra otillbörlig fördel av eller 
utan skälig anledning vara till skada för 
näringskännetecknets särskiljningsförmåga eller anseende, 

8. kan förväxlas med ett kännetecken som användes här i 
landet eller i utlandet av någon annan vid tidpunkten för 
ansökan och som fortfarande används, om sökanden var i ond 
tro vid tidpunkten för ansökan, 

9. innehåller eller består av något som är ägnat att 
uppfattas som någon annans efternamn som har särskilt skydd 
eller någon annans allmänt kända konstnärsnamn eller ett 
likartat namn, om användningen av firman skulle medföra en 
nackdel för bäraren av namnet och om namnet uppenbarligen 
inte syftar på någon sedan länge avliden, 

10. innehåller något som kränker annans upphovsrätt till ett 
litterärt eller konstnärligt verk, eller 

11. innehåller något som är ägnat att uppfattas som benämning 
på en stiftelse, ideell förening eller liknande 
sammanslutning. 

De hinder för registrering som anges i första stycket 5–7 
gäller på motsvarande sätt för 

1. ett varumärke som är registrerat enligt 2 kap. 
varumärkeslagen (2010:1877) eller en internationell 
varumärkesregistrering som gäller i Sverige,

2. ett varumärke som är registrerat enligt Europaparlamentets 
och rådets förordning (EU) 2017/1001 av den 14 juni 2017 om 
EU-varumärken eller en internationell varumärkesregistrering 
som gäller i Europeiska unionen, samt

3. ett inarbetat varukännetecken. 

Om den firma som ansökan om registrering avser ska gälla i 
hela landet och den äldre rättigheten utgörs av ett inarbetat 
näringskännetecken eller av ett sådant namn eller inarbetat 
varukännetecken som är skyddat enligt 2 a §, finns det hinder 
mot registrering endast om skyddet för den äldre rättigheten 
gäller inom en väsentlig del av landet.

Trots första stycket 5–11 och andra stycket får registrering 
ske, om den vars rätt är i fråga medger det och hinder inte 
finns enligt första stycket 1–4. Lag (2017:991).

11 § Firma får registreras på två eller flera språk, under förutsättning
att lydelserna överensstämmer till sitt innehåll. Vad i denna lag sägs
om firma skall äga tillämpning på envar av lydelserna.

12 § Registrering gäller från den dag då ansökan kom in till
registreringsmyndigheten.

Överlåtelse av firma m.m.

13 § En firma får överlåtas endast i samband med överlåtelse 
av den näringsverksamhet i vilken firman användes.

En överlåtelse av verksamheten omfattar även firman, om inte 
annat har avtalats. Detta gäller dock inte om firman 
innehåller överlåtarens eller, vid överlåtelse av ett 
handelsbolags verksamhet, en bolagsmans efternamn.

Om det i ett dödsbo ingår en firma som innehåller den 
avlidnes efternamn, får en boutredningsman inte överlåta 
firman utan samtycke av dödsbodelägarna. Lag (2016:1015).

14 § En firma får inte utmätas. Försätts innehavaren i 
konkurs, ingår dock rätten till firman i konkursboet, om inte 
firman innehåller gäldenärens eller, vid ett handelsbolags 
konkurs, en bolagsmans efternamn. En firma som inte ingår i 
ett konkursbo får likväl användas under den tid verksamheten 
fortsätts för boets räkning. Lag (2016:1015).

Förbud mot användning av näringskännetecken

15 § På yrkande av den som har lidit firmaintrång får 
domstolen vid vite förbjuda den som gör eller medverkar till 
intrånget att fortsätta med det.

Om käranden visar sannolika skäl för att firmaintrång, eller 
medverkan till intrång, förekommer och om det skäligen kan 
befaras att svaranden genom att fortsätta intrånget, eller 
medverkan till det, förringar värdet av ensamrätten till 
näringskännetecknet, får domstolen meddela vitesförbud för 
tiden till dess att målet slutligt har avgjorts eller något 
annat har beslutats. Innan ett sådant förbud meddelas ska 
svaranden ha fått tillfälle att yttra sig, om inte ett 
dröjsmål skulle medföra risk för skada.

Första och andra styckena tillämpas också i fråga om försök 
eller förberedelse till intrång. 

Förbud enligt andra stycket får meddelas endast om käranden 
ställer säkerhet hos domstolen för den skada som kan 
tillfogas svaranden. Saknar käranden förmåga att ställa sådan 
säkerhet, får domstolen befria honom eller henne från detta. 
I fråga om slaget av säkerheten gäller 2 kap. 25 § 
utsökningsbalken. Säkerheten ska prövas av domstolen, om den 
inte har godkänts av svaranden. 

När målet avgörs ska domstolen pröva om förbud som har 
meddelats enligt andra stycket fortfarande ska bestå. 

I fråga om överklagande av beslut enligt andra eller fjärde 
stycket samt i fråga om handläggningen i högre domstol gäller 
rättegångsbalkens bestämmelser om överklagande av beslut 
enligt 15 kap. rättegångsbalken.

En talan om utdömande av vite förs av den som har ansökt om 
förbudet. Lag (2016:197).

Hävande av registrering

Grunder för hävning

16 § En registrering av en firma får hävas om

1. firman har registrerats i strid mot denna lag eller mot
vad i annan författning är föreskrivet om firma,

2. registreringen fortfarande strider mot lagen, och

3. rätten till firman ändå inte får bestå enligt 8 §.

En registrering får vidare hävas om

1. innehavaren har upphört att vara näringsidkare,

2. firman har förlorat sin särskiljningsförmåga,

3. firman har kommit att strida mot lag eller annan
författning eller mot goda seder eller allmän ordning, eller

4. firman har blivit vilseledande.

I de fall som avses i första stycket får registreringen inte
hävas på den grunden att det enligt 10 § första stycket 5–8
finns ett hinder mot den, om hindret utgörs av en äldre
registrerad firma och den äldre firman inte uppfyller kraven
på användning enligt 16 a §. Lag (2014:813).

16 a § En registrering av en firma får hävas om innehavaren
inte har gjort verkligt bruk av firman i Sverige för den
verksamhet som den registrerats för inom fem år från den dag då
frågan om registrering slutligt har avgjorts eller inom en
period av fem år i följd. Registreringen får dock inte hävas på
grund av underlåten användning om det finns giltiga skäl till
att firman inte har använts.

Med sådant bruk som avses i första stycket likställs att firman
används

1. i en annan form än den registrerade, om avvikelsen avser
endast detaljer som inte förändrar firmans
särskiljningsförmåga, och

2. av någon annan med innehavarens samtycke.

Registreringen får inte hävas om firman har använts under tiden
mellan utgången av femårsperioden och ingivandet av ansökan om
hävning av registreringen. Användning som påbörjas eller
återupptas efter femårsperiodens utgång och inom tre månader
före ingivandet av ansökan om hävning ska dock lämnas utan
avseende, om förberedelserna för att påbörja eller återuppta
användningen vidtogs efter det att innehavaren fått kännedom om
att en ansökan om hävning kunde komma att göras.
Lag (2010:1889).

Tillvägagångssätt

16 b § Den som vill inleda ett förfarande för att häva en 
registrering kan föra talan vid domstol eller ansöka om 
hävning av registreringen hos berörd registreringsmyndighet 
enligt 16 c–16 r §§ (administrativ hävning).

Ett förfarande för att häva en registrering med stöd av 9 §, 
10 § första stycket 1–4, 16 § andra stycket eller 16 a § får 
också inledas av en myndighet. Regeringen meddelar 
föreskrifter om vilken myndighet som får göra detta.
Lag (2016:197).

Administrativ hävning

16 c § En ansökan om administrativ hävning ska innehålla

1. uppgifter om parterna i den utsträckning som anges i 33 kap.
1 § rättegångsbalken,

2. ett yrkande om hävning och uppgift om den registrering som
yrkandet avser, och

3. en redogörelse för de omständigheter som åberopas till grund
för yrkandet om hävning.

En sökande ska betala föreskriven ansökningsavgift.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer
meddelar närmare föreskrifter om vad ansökan i övrigt ska
innehålla. Lag (2010:1889).

16 d § Är ansökan så bristfällig att den inte kan läggas till
grund för handläggning av ärendet, ska registreringsmyndigheten
förelägga sökanden att avhjälpa bristerna inom en viss tid.
Detsamma gäller om sökanden inte har betalat
ansökningsavgiften.

Följer sökanden inte föreläggandet, ska ansökan avvisas.
Sökanden ska upplysas om detta i föreläggandet.

Ansökan ska också avvisas om den avser någon annan åtgärd än
hävning av en registrering eller om det finns något annat
hinder mot att den tas upp till prövning. Lag (2010:1889).

16 e § Återkallar sökanden ansökan, ska ärendet avskrivas.
Lag (2010:1889).

16 f § Om det kan antas att ansökan är ogrundad, ska ansökan
behandlas som om innehavaren har bestritt den. I sådant fall
ska 16 j § tillämpas. Lag (2010:1889).

16 g § Tar registreringsmyndigheten upp ansökan till prövning,
ska myndigheten förelägga innehavaren av registreringen att
yttra sig inom en viss tid från det att ansökan delgavs
innehavaren.

I föreläggandet ska innehavaren uppmanas att

1. ange om ansökan medges eller bestrids och, om ansökan
bestrids, skälen för bestridandet, och

2. lämna de uppgifter om sig själv som avses i 33 kap. 1 §
första–tredje styckena rättegångsbalken, i den utsträckning
uppgifterna i ansökan är ofullständiga eller felaktiga.

I föreläggandet ska det upplysas om att ärendet kan komma att
avgöras även om innehavaren inte svarar. Regeringen eller den
myndighet som regeringen bestämmer meddelar närmare
föreskrifter om vad föreläggandet i övrigt ska innehålla.
Lag (2010:1889).

16 h § Föreläggandet enligt 16 g § ska delges innehavaren.
Delgivningen ska ske på det sätt som enligt rättegångsbalken
gäller för delgivning av stämning i tvistemål.

En kopia av ansökningshandlingarna ska fogas till föreläggandet
när handlingarna innehåller något utöver vad som framgår av
föreläggandet.

Ska sökanden se till att delgivning sker, tillämpas 32 kap. 2 §
rättegångsbalken. Lag (2010:1889).

16 i § Har registreringsmyndigheten inte kunnat delge
föreläggandet, ska myndigheten pröva om försöken till
delgivning ska fortsätta eller om sökanden ska erbjudas att
själv se till att delgivning sker. Hänsyn ska tas till det
arbete och den kostnad som dittills har lagts ned på
delgivningen, förutsättningarna för att fortsatta försök ska
lyckas samt omständigheterna i övrigt. Antar sökanden inte
erbjudandet, ska ansökan avvisas.

Ska sökanden se till att delgivning sker, tillämpas 32 kap. 2 §
rättegångsbalken. Lag (2010:1889).

16 j § Om innehavaren i rätt tid bestrider ansökan, ska 
registreringsmyndigheten underrätta sökanden om detta. Vill 
sökanden vidhålla sitt yrkande, kan han eller hon begära att 
ärendet ska överlämnas till domstol.

En begäran om överlämnande ska ha kommit in till 
registreringsmyndigheten inom en månad från den dag då 
underrättelsen om bestridandet sändes till sökanden. I sin 
begäran ska sökanden ange de omständigheter och de bevis som 
åberopas, samt ange vad som ska styrkas med varje bevis. 
Sökanden ska samtidigt ge in de skriftliga bevis och andra 
handlingar som åberopas.

Om sökanden har begärt överlämnande i rätt tid, ska 
registreringsmyndigheten överlämna ärendet till domstolen. Om 
sökanden inte har begärt överlämnande i rätt tid, ska ärendet 
skrivas av. Lag (2016:197).

16 k § En underrättelse om att innehavaren har bestritt 
ansökan enligt 16 j § första stycket ska innehålla en 
upplysning om

1. att sökanden kan begära överlämnande till domstol,

2. inom vilken tid en sådan begäran ska ges in,

3. vad en sådan begäran ska innehålla, och

4. vad som i övrigt anges i 16 j §.
Lag (2016:197).

16 l § Har innehavaren inte bestritt ansökan i rätt tid, ska
registreringsmyndigheten häva registreringen i enlighet med
ansökan. Lag (2010:1889).

16 m § Innehavaren av en registrering som hävts enligt 16 l § 
får ansöka om återvinning. En sådan ansökan ska ha kommit in 
till registreringsmyndigheten inom en månad från dagen för 
beslutet.

Om innehavaren har ansökt om återvinning i rätt tid, ska 
registreringsmyndigheten överlämna ärendet till domstolen. I 
annat fall ska registreringsmyndigheten avvisa ansökan.
Lag (2016:197).

16 n § Underrättelse om hävning ska sändas till sökanden och
innehavaren.

Avvisas en ansökan om hävning, ska registreringsmyndigheten
underrätta sökanden om detta. Avvisas en ansökan om
återvinning, ska myndigheten underrätta innehavaren om detta.
Meddelar myndigheten något annat beslut som innebär att ärendet
avgörs, ska både sökanden och innehavaren underrättas om
beslutet, om det inte är uppenbart onödigt. Lag (2010:1889).

16 o § Sedan tiden för ansökan om återvinning löpt ut, har ett
beslut om hävning enligt 16 l § rättskraft i enlighet med vad
som gäller för en dom i ett tvistemål som har vunnit laga
kraft. Lag (2010:1889).

16 p § Om ett ärende har överlämnats till domstolen, ska 
talan anses väckt när ansökan om administrativ hävning kom in 
till registreringsmyndigheten. De handlingar som sökanden har 
gett in ska anses som en stämningsansökan. Stämning ska anses 
utfärdad när domstolen beslutar om målets handläggning.
Lag (2016:197).

16 q § Har upphävts genom lag (2016:197).

16 r § Om ett ärende har överlämnats till domstolen ska 
käranden betala föreskriven tilläggsavgift. I ett sådant fall 
ska det som anges i 42 kap. 3 och 4 §§ rättegångsbalken om 
ansökningsavgift gälla tilläggsavgiften. 

Om ett mål där registreringsmyndigheten har beslutat om 
hävning avvisas av domstolen på grund av att tilläggsavgiften 
inte har betalats, ska domstolen samtidigt undanröja 
registreringsmyndighetens beslut. Lag (2016:197).

Avförande av registrering

17 § Om registreringen av en firma har hävts av
registreringsmyndigheten enligt 16 l § eller av en domstol, ska
registreringen avföras ur registret när avgörandet har vunnit
laga kraft. Beslutet ska kungöras.

Om en registrering hävs, kan beslutas att firmaregistreringen
får stå kvar i registret under viss tid som skäligen behövs för
att anta en ny firma och ansöka om dess registrering.
Lag (2010:1889).

Ansvar och ersättningsskyldighet m.m.

18 § Gör någon firmaintrång och sker det uppsåtligen eller av
grov oaktsamhet, ska han eller hon dömas till böter eller
fängelse i högst två år.

För försök eller förberedelse till brott enligt första stycket
döms till ansvar enligt 23 kap. brottsbalken.

Avser intrånget en firma som är skyddad enbart på grund av
registrering, ska inte dömas till ansvar för det intrång som
gjorts före registreringsdagen.

Den som har överträtt ett vitesförbud enligt 15 § får inte
dömas till ansvar för intrång som omfattas av förbudet.

Åklagaren får väcka åtal för brott som avses i första eller
andra stycket endast om målsäganden anger brottet till åtal och
åtal av särskilda skäl är motiverat från allmän synpunkt.
Lag (2010:1889).

18 a § Egendom med avseende på vilken brott föreligger enligt
18 § skall förklaras förverkad, om det inte är uppenbart
oskäligt. I stället för egendomen får dess värde förklaras
förverkat. Även utbyte av sådant brott skall förklaras
förverkat, om det inte är uppenbart oskäligt. Detsamma gäller
vad någon har tagit emot som ersättning för kostnader i samband
med ett sådant brott, eller värdet av det mottagna, om
mottagandet utgör brott enligt 18 §.

Egendom som har använts som hjälpmedel vid brott enligt 18 §
får förklaras förverkad, om det behövs för att förebygga brott
eller om det annars finns särskilda skäl. Detsamma gäller
egendom som varit avsedd att användas som hjälpmedel vid brott
enligt 18 §, om brottet har fullbordats eller om förfarandet
har utgjort ett straffbart försök eller en straffbar
förberedelse. I stället för egendomen får dess värde förklaras
förverkat.

Avser intrånget en firma som är skyddad enbart på grund av
registrering, får förverkande inte avse det intrång som gjorts
före registreringsdagen. Lag (2005:293).

18 b § Om sökanden visar sannolika skäl för att någon har
gjort ett firmaintrång får domstolen vid vite besluta att
någon eller några av dem som anges i andra stycket ska ge
sökanden information om ursprung och distributionsnät för de
varor eller tjänster som intrånget gäller
(informationsföreläggande). Ett sådant beslut får meddelas på
yrkande av den som har lidit intrånget. Det får bara meddelas
om informationen kan antas underlätta utredning av ett
intrång som avser varorna eller tjänsterna.

Skyldigheten att lämna information omfattar den som

1. har gjort eller medverkat till intrånget,

2. i kommersiell skala har förfogat över en vara som
intrånget gäller,

3. i kommersiell skala har använt en tjänst som intrånget
gäller,

4. i kommersiell skala har tillhandahållit en elektronisk
kommunikationstjänst eller en annan tjänst som har använts
vid intrånget, eller

5. har identifierats av någon som anges i 2–4 såsom delaktig
i tillverkningen eller distributionen av en vara eller
tillhandahållandet av en tjänst som intrånget gäller.

Information om varors eller tjänsters ursprung och
distributionsnät kan särskilt avse

1. namn på och adress till producenter, distributörer,
leverantörer och andra som har innehaft varorna eller
tillhandahållit tjänsterna,

2. namn på och adress till avsedda grossister och
detaljister, och

3. uppgifter om hur mycket som har producerats, levererats,
mottagits eller beställts och om vilket pris som har bestämts
för varorna eller tjänsterna.

Bestämmelserna i första–tredje styckena tillämpas också i
fråga om försök eller förberedelse till intrång.
Lag (2009:113).

18 c § Ett informationsföreläggande får meddelas endast om
skälen för åtgärden uppväger den olägenhet eller det men i
övrigt som åtgärden innebär för den som drabbas av den eller
för något annat motstående intresse.

Skyldigheten att lämna information enligt 18 b § omfattar
inte uppgifter vars yppande skulle röja att uppgiftslämnaren
eller någon honom eller henne närstående som avses i 36 kap.
3 § rättegångsbalken har begått en brottslig handling.

I personuppgiftslagen (1998:204) finns bestämmelser som
begränsar hur mottagna personuppgifter får behandlas.
Lag (2009:113).

18 d § Om ett yrkande om informationsföreläggande riktar sig 
mot den som är sökandens motpart i ett mål om intrång, ska 
bestämmelserna om rättegång som gäller för det målet 
tillämpas. Ett beslut om informationsföreläggande får 
överklagas särskilt.

Om yrkandet om informationsföreläggande riktar sig mot någon 
annan än den som anges i första stycket, ska lagen (1996:242) 
om domstolsärenden tillämpas. Domstolen får bestämma att 
vardera parten ska svara för sina rättegångskostnader.

En talan om utdömande av vite förs av den som har ansökt om 
föreläggandet. Lag (2016:197).

18 e § Den som på grund av bestämmelserna i 18 b § andra
stycket 2–5 har förelagts att enligt första stycket samma
paragraf lämna information har rätt till skälig ersättning
för kostnader och besvär. Ersättningen ska betalas av den som
har framställt yrkandet om informationsföreläggande.

Den som tillhandahåller en elektronisk kommunikationstjänst
och som till följd av ett informationsföreläggande har lämnat
ut information som avses i 6 kap. 20 § lagen (2003:389) om
elektronisk kommunikation ska sända en skriftlig
underrättelse om detta till den som uppgifterna gäller
tidigast efter en månad och senast efter tre månader från det
att informationen lämnades ut. Kostnaden för underrättelsen
ersätts enligt första stycket. Lag (2009:113).

18 f § Trots förbudet i 21 § personuppgiftslagen (1998:204)
får personuppgifter om lagöverträdelser som innefattar brott
enligt 18 § behandlas om detta är nödvändigt för att ett
rättsligt anspråk ska kunna fastställas, göras gällande eller
försvaras. Lag (2009:113).

18 g § På yrkande av käranden får domstolen, i mål om
intrång, ålägga den som har gjort eller medverkat till
intrånget att bekosta lämpliga åtgärder för att sprida
information om domen i målet.

Bestämmelserna i första stycket tillämpas också i fråga om
försök eller förberedelse till intrång. Lag (2009:113).

19 § Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet gör
firmaintrång ska betala skälig ersättning för utnyttjandet av
näringskännetecknet samt ersättning för den ytterligare skada
som intrånget har medfört. När ersättningens storlek bestäms
ska hänsyn särskilt tas till

1. utebliven vinst,

2. vinst som den som har begått intrånget har gjort,

3. skada på näringskännetecknets anseende,

4. ideell skada, och

5. rättighetshavarens intresse av att intrång inte begås.

Den som gör firmaintrång utan uppsåt eller oaktsamhet, ska
betala ersättning för utnyttjandet av näringskännetecknet, om
och i den mån det är skäligt.

Avser intrånget en firma som är skyddad enbart på grund av
registrering, ska ersättning för det intrång som skett före
registreringsdagen betalas endast om intrånget gjorts
uppsåtligen.

Rätten till ersättning för skada preskriberas, om talan inte
väcks inom fem år från det skadan uppkom. Rätten till
ersättning med anledning av intrång i firma som är skyddad
enbart på grund av registrering preskriberas dock inte i
något fall tidigare än ett år från registreringsdagen.
Lag (2009:113).

20 § På yrkande av den som har lidit firmaintrång får
domstolen, efter vad som är skäligt, besluta att egendom på
vilken näringskännetecken olovligen förekommer ska återkallas
från marknaden, ändras eller förstöras eller att någon annan
åtgärd ska vidtas med den. Detsamma gäller i fråga om
hjälpmedel som har använts eller varit avsett att användas vid
intrånget.

Sådan egendom som avses i första stycket får tas i beslag om
det skäligen kan antas att ett brott enligt 18 § har begåtts. I
fråga om ett sådant beslag tillämpas reglerna om beslag i
brottmål i allmänhet.

Första och andra styckena tillämpas också i fråga om försök
eller förberedelse till intrång.

Ett beslut om åtgärd enligt första stycket får inte innebära
att den som har lidit firmaintrång ska betala ersättning till
den som åtgärden riktas mot.

Åtgärder enligt första stycket ska bekostas av svaranden om det
inte finns särskilda skäl mot detta.

Ett beslut som avses i denna paragraf ska inte meddelas, om
förverkande eller någon åtgärd till förebyggande av missbruk
ska beslutas enligt 18 a § eller enligt brottsbalken.
Lag (2010:1889).

20 a § Om det skäligen kan antas att någon har gjort eller
medverkat till ett intrång, får domstolen för att bevisning
ska kunna säkras om intrånget besluta att en undersökning får
göras hos denne för att söka efter föremål eller handlingar
som kan antas ha betydelse för en utredning om intrånget
(intrångsundersökning).

Ett beslut om intrångsundersökning får meddelas endast om
skälen för åtgärden uppväger den olägenhet eller det men i
övrigt som åtgärden innebär för den som drabbas av den eller
för något annat motstående intresse.

Bestämmelserna i första och andra styckena tillämpas också i
fråga om försök eller förberedelse till intrång.
Lag (2009:113).

20 b § En fråga om intrångsundersökning får tas upp endast på 
yrkande av den som lider skada av kännetecknet eller dess 
användning. Om en rättegång inte är inledd, ska yrkandet 
framställas skriftligen.

Innan ett beslut om undersökning meddelas ska motparten ha 
fått tillfälle att yttra sig. Domstolen får dock omedelbart 
meddela ett beslut som gäller till dess annat har beslutats, 
om ett dröjsmål skulle medföra risk för att föremål eller 
handlingar som har betydelse för utredning om intrånget 
skaffas undan, förstörs eller förvanskas.

I övrigt ska en fråga om intrångsundersökning som uppkommer 
då en rättegång inte är inledd handläggas på samma sätt som 
om frågan har uppkommit under en rättegång. Lag (2016:197).

20 c § Ett beslut om intrångsundersökning får meddelas endast
om sökanden ställer säkerhet hos domstolen för den skada som
kan tillfogas motparten. Saknar sökanden förmåga att ställa
säkerhet, får domstolen befria sökanden från det. I fråga om
slaget av säkerhet gäller 2 kap. 25 § utsökningsbalken.
Säkerheten skall prövas av domstolen, om den inte har godkänts
av motparten.

I fråga om överklagande av domstolens beslut om
intrångsundersökning och i fråga om handläggningen i högre
domstol gäller vad som föreskrivs i rättegångsbalken om
överklagande av beslut enligt 15 kap. rättegångsbalken.
Lag (1998:1458).

20 d § Ett beslut om intrångsundersökning skall innehålla
uppgifter om

1. vilket ändamål undersökningen skall ha,

2. vilka föremål och handlingar som det får sökas efter, och

3. vilka utrymmen som får genomsökas.

Om det behövs, skall domstolen även förordna om andra villkor
för verkställandet. Lag (1998:1458).

20 e § Ett beslut om intrångsundersökning gäller omedelbart. Om
ansökan om verkställighet inte har gjorts inom en månad från
beslutet, förfaller det.

Om sökanden inte inom en månad från det att verkställigheten
avslutats väcker talan eller på något annat sätt inleder ett
förfarande om saken, skall en åtgärd som företagits vid
verkställigheten av intrångsundersökningen omedelbart gå åter,
i den utsträckning det är möjligt. Detsamma gäller om ett
beslut om intrångsundersökning upphävs sedan verkställighet
genomförts. Lag (1998:1458).

20 f § Ett beslut om intrångsundersökning verkställs av
Kronofogdemyndigheten enligt de villkor som domstolen har
föreskrivit och med tilllämpning av 1-3 kap., 17 kap. 1-5 §§
samt 18 kap. utsökningsbalken. Sökandens motpart skall
underrättas om verkställigheten endast om beslutet om
intrångsundersökning har tillkommit efter motpartens hörande.
Myndigheten har rätt att ta fotografier och göra film- och
ljudupptagningar av sådana föremål som den får söka efter.
Myndigheten har också rätt att ta kopior av och göra utdrag ur
sådana handlingar som den får söka efter.

En intrångsundersökning får inte omfatta en skriftlig handling
som avses i 27 kap. 2 § rättegångsbalken. Lag (2006:689).

20 g § När ett beslut om intrångsundersökning skall verkställas
har motparten rätt att tillkalla ett juridiskt biträde. I
avvaktan på att biträdet inställer sig får verkställigheten
inte påbörjas. Detta gäller dock inte, om

1. undersökningen därigenom onödigt fördröjs, eller

2. det finns en risk att ändamålet med åtgärden annars inte
uppnås.

Vid verkställigheten får Kronofogdemyndigheten anlita det
biträde av en sakkunnig som behövs.

Myndigheten får tillåta att sökanden eller ett ombud för
sökanden är närvarande vid undersökningen för att bistå med
upplysningar. Om ett sådant tillstånd ges, skall myndigheten se
till att sökanden eller ombudet inte i större utsträckning än
som kan motiveras av verkställigheten får kännedom om
förhållanden som kommer fram. Lag (2006:689).

20 h § Fotografier och film- och ljudupptagningar av föremål
samt kopior av och utdrag ur handlingar skall förtecknas och
hållas tillgängliga för sökanden och motparten.
Lag (1998:1458).

21 § För intrång i firma som är skyddad enbart på grund av
registrering får ej dömas till straff, ersättning eller annan
åtgärd enligt 18-20 a § sedan registreringen hävts genom dom
som vunnit laga kraft. Lag (1998:1458).

22 § Förs talan om intrång i en registrerad firma och gör den
mot vilken talan förs gällande att registreringen är ogiltig,
får frågan om ogiltighet prövas endast sedan talan om hävning
har väckts. Domstolen får förelägga den som gör gällande att
registreringen är ogiltig att inom viss tid väcka sådan talan.

Första stycket ska också tillämpas om det i ett mål som gäller
fastställelsetalan avseende en registrerad firma görs gällande
att registreringen är ogiltig. Lag (2010:1889).

23 § Har upphävts genom lag (2010:1889).

24 § Patent- och marknadsdomstolen är rätt domstol i mål och 
ärenden enligt denna lag om de inte ska handläggas enligt 
lagen (1974:371) om rättegången i arbetstvister.

Det som sägs i rättegångsbalken om inskränkning av en 
domstols behörighet i fråga om tvist som ska tas upp i annan 
ordning än inför domstol ska inte tillämpas i fråga om ett 
yrkande om informationsföreläggande eller 
intrångsundersökning. Lag (2016:197).

25 § Domstolen ska underrätta registreringsmyndigheten om en 
dom som gäller

1. hävning av en registrering av en firma, eller

2. intrång i en registrerad firma.

Domstolen ska även underrätta registreringsmyndigheten om en 
dom i ett mål i vilket förts fastställelsetalan avseende en 
registrerad firma. Lag (2016:197).

Firmateckning m.m.

26 § Firmateckning sker genom tydlig angivelse av den fullständiga
firman och underskrift med namn av firmatecknare. Vid teckning av
bifirma anges även firman för hela verksamheten.

Under likvidation eller konkurs skall firma tecknas med tillägg som
anger det ändrade förhållandet.

Om firmateckning gäller i övrigt vad i andra författningar är särskilt
föreskrivet för olika slag av firma.

27 § Sveriges riksbank, Svenska Skeppshypotekskassan samt annan
inrättning eller sammanslutning för vilken Konungen fastställt
firma har ensamrätt till denna som om firman blivit registrerad
enligt denna lag. Lag (2011:455).

Överklagande

28 § Ett beslut enligt 16 l § om administrativ hävning av en 
registrering av en firma får inte överklagas. Detsamma gäller 
ett beslut om överlämnande till domstol eller avskrivning 
enligt 16 j § tredje stycket. Andra beslut i ärenden om 
administrativ hävning får överklagas till Patent- och 
marknadsdomstolen inom tre veckor från dagen för beslutet. 
Beslut under handläggningen av ett sådant ärende får inte 
överklagas särskilt. Lag (2016:197).

29 § Har upphävts genom lag (2016:197).

Bemyndigande

30 § Regeringen får meddela föreskrifter om avgifter i ärenden
om administrativ hävning av firmaregistrering enligt denna lag.
Lag (2010:1889).

Övergångsbestämmelser

1974:156

1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 1974.

2. Ansökan om registrering som gjorts före ikraftträdandet avgöres
enligt äldre lag, om ej sökanden begär att den nya lagen tillämpas.

3. Den nya lagen äger tillämpning även på firma som registrerats enligt
äldre lag. I fråga om sådan firma gäller dock punkterna 4 och 6 nedan.

4. Registrering som skett före ikraftträdandet får hävas enligt 16 §
första stycket endast om förbud mot firmans användning kunnat meddelas
enligt äldre lag.

5. Ensamrätt som grundas på att näringskännetecken tagits i bruk före
den nya lagens ikraftträdande upphör vid utgången av juni 1976, om
kännetecknet ej registrerats eller blivit inarbetat dessförinnan. Detta
gäller dock ej firma som består av innehavarens släktnamn eller firma
för försäkringsbolag som avses i 349 § d lagen (1948:433) om
försäkringsrörelse.

6. Beträffande rätt till ersättning för firmaintrång som har skett före
den nya lagens ikraftträdande gäller, förutom bestämmelserna i
förordningen (1862:10 s. 1) om tioårig preskription och om kallelse å
okända borgenärer, att rätten är förlorad, om talan ej väckes före
utgången av juni 1979 eller vid den senare tidpunkt som kan följa av
19 § tredje stycket andra punkten nya lagen.

7. Bestämmelserna i 21 § nya lagen äger motsvarande tillämpning i fråga
om intrång som har skett före ikraftträdandet.

1994:237

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1994. Den gäller inte i fråga om
intrång som har gjorts innan dess.

2009:113

1. Denna lag träder i kraft den 1 april 2009.

2. Bestämmelserna i 18 b–18 e och 18 g §§ ska inte tillämpas
när intrånget, eller försöket eller förberedelsen till
intrånget, har begåtts före ikraftträdandet.

2010:1889

1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 2011.

2. De nya bestämmelserna ska tillämpas även på
näringskännetecken som har inarbetats, firmor som har
registrerats eller firmaregistreringar som har sökts före
ikraftträdandet, om inte annat följer av 3.

3. Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om åtgärder
som har vidtagits eller rättigheter som har förvärvats före
ikraftträdandet.

4. Nationella och internationella varumärken som genom
registrering har beviljats skydd i Sverige enligt äldre
föreskrifter ska anses utgöra sådana varumärken som avses i
10 § andra stycket 1.

2016:197

1. Denna lag träder i kraft den 1 september 2016.

2. Mål och ärenden som har inletts i Stockholms tingsrätt 
eller Svea hovrätt före ikraftträdandet ska överlämnas till 
Patent- och marknadsdomstolen respektive Patent- och 
marknadsöverdomstolen. 

3. Äldre bestämmelser gäller fortfarande för övriga mål och 
ärenden som har inletts i allmän domstol före 
ikraftträdandet.