PierreMesure/open-sfs huggingface dataset:
Lag (1973:980) om transport, förvaring och förstöring av införselreglerade varor, m.m.

1 § Bestämmelserna i denna lag gäller, om inte annat
föreskrivits, för införsel av en vara som enligt särskild
författning inte får föras in i landet eller för vilken
särskilt föreskrivet införselvillkor inte är uppfyllt.
Lag (2000:1282).

2 § En vara som förs in i landet från tredje land får utan
hinder av förbud eller villkor som avses i 1 §

1. transporteras och uppvisas för Tullverket i enlighet med
bestämmelserna i artiklarna 37-42 i rådets förordning (EEG) nr
2913/92 av den 12 oktober 1992 om inrättandet av en tullkodex
för gemenskapen,

2. transiteras genom det svenska tullområdet eller mellan orter
inom detta område enligt de föreskrifter och villkor som gäller
för tullförfarandet transitering,

3. förvaras på tillfälligt lager eller tullager eller i frizon
eller frilager,

4. förstöras genom Tullverkets försorg, eller

5. återutföras.

Vad som sägs i första stycket gäller även för en vara som förs
in i landet från en annan medlemsstat i Europeiska unionen
under ett tullförfarande. Lag (2000:1282).

3 § En vara som i annat fall än det som nämns i 2 § andra 
stycket förs in i landet från en annan medlemsstat i 
Europeiska unionen får utan hinder av förbud eller villkor som 
avses i 1 § 

1. föras direkt till närmaste bemannade tullkontor och där 
anmälas,

2. omhändertas av Tullverket, förstöras eller återutföras i 
enlighet med bestämmelserna i 4 kap. 9, 11 och 14 §§ 
tullbefogenhetslagen (2024:710), eller

3. bli föremål för åtgärder enligt förordningen (1994:1830) om 
införsel av levande djur m.m. Lag (2024:719).

4 § Om en vara som är föremål för införselvillkor som avses i 1 §
enligt bestämmelse i annan författning skall försäljas genom
Tullverkets försorg, skall införselvillkoret vara uppfyllt. Kan
försäljning inte ske, bestämmer tillsynsmyndigheten hur det
skall förfaras med varan. Lag (2000:1282).


Övergångsbestämmelser.

1973:980

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1974.

Om upphävande av förordningen (1924:119) angående transitering av
införselförbjudna varor m.m. föreskrives i lagen (1973:982) om
upphävande av viss tullagstiftning.
Lag (1973:981) om frihet från införselavgift

1 § Sker förtullning av vara under sådana omständigheter som för
tullpliktig vara medför tullfrihet enligt 5 a, 7, 8, 11 eller 12 §, 13
§ 1 eller 14 § tullförordningen (1973:979) skall, i den mån regeringen
förordnar, ej heller utgå skatt eller annan införselavgift för varan.

Bestämmelser om frihet från införselavgift som avses i lagen
(1984:355) om skatt på vissa dryckesförpackningar finns i nämnda lag.
Lag (1984:356).

2 § Bestämmelserna i tullförordningen (1973:979) om
industrirestitution, handelsrestitution, reducerad restitution och, i
den mån regeringen förordnar, särskild restitution har motsvarande
tillämpning i fråga om skatt och annan införselavgift som betalas till
tullmyndighet vid förtullning, om återbäring av avgiften ej kan medges
i annan ordning. Därvid gäller ej förordnande om inskränkning i
restitutionsrätten som regeringen meddelat med stöd av 4 § samma
förordning. Lag (1978:70).

3 § Denna lag gäller ej försäljningsskatt på motorfordon,
skrotningsavgift, införsel-, fettvaru-, kompensations- eller
prisregleringsavgifter på jordbrukets eller fiskets område. Lag
(1978:70).
Kungörelse (1974:1007) om tidsbegränsning  av statligt lönereglerad anställning, m.m. 

Tillämpningsområde

1 § Denna kungörelse gäller arbetstagare, vars avlöningsförmåner
fastställes under medverkan av regeringen eller myndighet som regeringen
bestämmer.

Kungörelsen gäller dock inte arbetstagare vid affärsverken. Förordning
(1990:1173).

2 § Bestämmelserna i 3 och 4 §§ gäller inte

 -- skolledare eller lärare vid statliga skolor eller statsunderstödda
folkhögskolor,

 -- lärare, assistenter eller amanuenser vid högskoleenheter. Förordning
(1990:1173).

Tidsbegränsat förordnande

3 § Förordnande för bestämd tid eller tills vidare längst till viss
tidpunkt får -- när skäl föreligger och under förutsättning att så har
brukat ske i samma eller liknande verksamhet -- meddelas i fråga om

1. den som intager verksledande eller därmed jämförlig ställning,

2. den som anställes som ersättare för en viss arbetstagare, även om
anställningen -- i stället för att ges formen av ett vikariat -- ges
formen av ett förordnande på en tjänst,

3. den som anställes enbart för att avarbeta tillfällig balans eller
annars på grund av arbetsanhopning som kan beräknas bli övergående, om
förordnandet avser högst sex månader,

4. den som anställes för enstaka, kortvariga anställningsperioder,

5. den som undergår särskilt föreskriven, tidsbestämd aspirant- eller
annan utbildning vid myndigheten,

6. den som anställes efter att ha uppnått den för tjänsten gällande
pensioneringsperiodens övre gräns respektive den för tjänsten gällande
pensionsåldern,

7. den som anställes vid myndighet som inom två år enligt beslut skall
upphöra eller bli föremål för en mera omfattande omorganisation som
berör tjänsten i fråga,

8. den som anställes på dubblerad tjänst vid myndighet som skall
omlokaliseras.

Första stycket skall inte innebära inskränkning i den rätt att
tidsbegränsa förordnanden som följer av lagen (1982:80) om
anställningsskydd eller av föreskrifter som regeringen meddelar.
Förordning (1988:1022).

4 § Förordnande enligt 3 § första stycket 3 får, om fråga är om
huvudsakligen samma arbetsuppgifter, förnyas i anslutning till det
tidigare förordnandet endast om särskilda skäl föreligger. Sådant
förnyande får ske endast en gång.

5 § har upphört att gälla genom förordning (1982:109).

Besked och varsel i vissa fall

6 § Besked enligt 15 § första stycket lagen (1982:80) om
anställningsskydd behöver inte lämnas, om anställningen har varat högst
tre månader i följd.

Besked enligt 15 § andra stycket lagen om anställningsskydd behöver inte
lämnas, om anställningen har avsett semestervikariat eller feriearbete.
Förordning (1982:109).

7 § Varsel enligt 30 § första stycket eller 30 a § lagen (1982:80) om
anställningsskydd behöver inte lämnas i fråga om anställning för den som
har uppnått pensioneringsperiodens slut eller pensionsåldern. Förordning
(1989:965).

8 § har upphävts genom förordning (1987:555).
Kungörelse (1974:1020) om inventering av landets förråd av vissa livsmedel m.m.

1 § För beräkning av de förändringar, som landets tillgångar av vissa
livsmedel och liknande förnödenheter undergått under viss tidsperiod,
skall till statistiska centralbyrån lämnas uppgifter om förråd och av
de varor som centralbyrån vid varje tillfälle bestämmer. Uppgifterna
skall lämnas på blankett som centralbyrån tillhandahåller.

Statistiska centralbyrån skall på begäran lämna uppgifter som central
byrån har erhållit enligt första stycket till statens jordbruksnämnd
och annan myndighet som behöver uppgifterna för planläggning av den
ekonomiska försvarsberedskapen.

2 § Uppgiftsskyldig är den som industriellt tillverkar eller idkar
parti- eller detaljhandel med vara som avses i 1 § och annan som
statistiska centralbyrån anmodar att lämna uppgift.

3 § Har uppgiftsskyldig trots anmaning från statistiska centralbyrån
icke lämnat föreskrivna uppgifter, kan länsstyrelsen på centralbyråns
begäran vid vite förelägga den uppgiftsskyldige att fullgöra sin
skyldighet. Försuttet vite utdömes av länsstyrelsen.

Talan mot länsstyrelses beslut enligt denna paragraf föres hos
kammarrätten genom besvär.

4 § Den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet lämnat oriktig
uppgift dömes till böter, om ej gärningen är belagd med straff i
brottsbalken.

Allmänt åtal för brott som avses i första stycket får väckas endast
efter anmälan av statistiska centralbyrån. Innan centralbyrån gör
sådan anmälan, skall samråd ske med statens jordbruksnämnd.

5 § har upphävts genom förordning (1980:737).

6 § Ytterligare föreskrifter för tillämpningen av denna kungörelse
meddelas av statistiska centralbyrån efter samråd med statens
jordbruksnämnd.
Lag (1974:1021) om utbetalning av pristillägg på kött

1 § I denna lag förstås med pristillägg sådant prisstöd av statsmedel som 
utgår i form av särskilt tillägg på kött enligt föreskrifter som 
meddelats av regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, av statens 
jordbruksnämnd.

2 § Slakteri eller fristående sanitetsslaktavdelning skall i samband med 
köttbesiktning enligt föreskrifter som meddelats med stöd av 
livsmedelslagen (1971:511) betala ut pristillägg av medel som statens 
jordbruksnämnd ställer till inrättningens förfogande. För pristillägg som 
betalats ut skall redovisning lämnas till jordbruksnämnden. Lag 
(1990:620).

3 § När pristillägg utgår efter köttets vikt, skall inrättning som avses 
i 2 § väga köttet i samband med besiktningen. Vid sådan vägning skall 
användas våg som justerats enligt lagen (1971:1081) om bestämning av 
volym och vikt.

4 § Inrättning som avses i 2 § är skyldig att föra sådana anteckningar 
och ha sin bokföring så ordnad, att kontroll av beräkning och utbetalning 
av pristilläggen kan ske. Statens jordbruksnämnd får granska bokföringen 
och i övrigt utöva den kontroll som nämnden finner behövlig.

5 § Mot beslut av inrättning som avses i 2 § om utbetalning av 
pristillägg får talan ej föras.

Övergångsbestämmelser

1990:620

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1990. Under tiden t. o. m. 
den 30 juni 1991 skall vad som sägs om slakteri även gälla 
köttbesiktningsbyrå.
Lag (1974:1037) med instruktion för Valprövningsnämnden

1 § Om  valprövningsnämndens sammansättning och uppgifter föreskrives
i regeringsformen, riksdagsordningen och annan lag.

2 § Nämnden sammanträder på kallelse av ordföranden så ofta göromålen
påfordrar det.

3 § Nämnden förordnar sekreterare åt sig och äger härutöver anlita
särskilda föredragande och experter i övrigt. Ersättning till
sekreterare, föredragande och experter bestämmes av nämnden.

4 § Nämnden äger enligt vad som prövas skäligt besluta om ersättning
av allmänna medel till den som enligt nämndens beslut kallats att
höras i ärende vid nämnden.

5 § I fråga om omröstning i nämnden gäller bestämmelserna i 16 kap.
rättegångsbalken i tillämpliga delar.

6 § Nämnden skall i arbetsordning eller eljest besluta

om förande av diarium och protokoll,

om rätt för ordföranden eller dennes ersättare eller för sekreteraren
eller anlitad föredragande att vidtaga för ärendenas beredande
erforderliga åtgärder,

om expeditioners undertecknande ävensom

om vad som i övrigt skall iakttagas vid ärendenas beredande och
avgörande utöver vad som följer av denna instruktion eller andra i lag
givna förfaranderegler.

7 § Av nämnden beslutade ersättningar betalas ut av
Riksdagsförvaltningen. Lag (2011:780).

8 § Särskilda föreskrifter om arvoden till
Valprövningsnämndens ordförande, dennes ersättare, ledamöter
och suppleanter finns i lagen (1989:185) om arvoden m.m. för
uppdrag inom riksdagen, dess myndigheter och organ.
Lag (2000:549).
Kungörelse (1974:1048) om placering  av omyndigs medel m.m. 

1 § Förmyndare har rätt att utan särskilt samtycke av
överförmyndaren placera omyndigs medel i följande slag av
obligationer, nämligen

1. obligationer som har utfärdats eller garanterats av staten,

2. obligationer som har utfärdats eller garanterats av en svensk
kommun eller ett svenskt landsting,

3. obligationer som har utfärdats av Sveriges allmänna
hypoteksbank, Konungariket Sveriges stadshypotekskassa eller
Svenska skeppshypotekskassan eller av kreditmarknadsbolag eller
bankföretag som driver verksamhet i Sverige,

4. obligationer som har utfärdats av ett svenskt industriföretag,
om de offentligen har utbjudits av en bank och inregistrerats
vid en svensk börs. Förordning (1993:1579).

2 § Utlåning av omyndigs medel får utan överförmyndarens samtycke ske
endast mot säkerhet av panträtt på grundval av inteckning i fast egendom
inom sextio procent av det senast fastställda taxeringsvärdet. Avser
inteckning annan fastighet än jordbruksfastighet får dock utlåning ske
endast om fastigheten är belägen inom detaljplan och på fastigheten
finns uppförd byggnad som huvudsakligen innehåller bostadslägenheter för
uthyrning samt inteckningen ligger inom det belopp, för vilket byggnaden
är brandförsäkrad i svensk försäkringsanstalt eller utländsk
försäkringsanstalt som har rätt att driva försäkringsrörelse här i
riket.

Avser inteckning flera fastigheter gemensamt och är någon av dem taxerad
som jordbruksfastighet, får hänsyn tagas endast till det taxeringsvärde
som åsatts jordbruksfastigheten. Förordning (1987:173).

3 § Insättning av omyndigs medel hos bank för ändamål, som avses i 15
kap. 4 § föräldrabalken, får ske endast på sådant villkor i fråga om
önskad uppsägningstid vid uttag att högsta ränta erhålles.
Överenskommelse att omyndigs medel skall kvarstå hos försäkringsbolag
får träffas endast under villkor att medlen överföres till
förräntningskonto.

4 § Bestämmelsen i 15 kap. 8 § andra stycket föräldrabalken om
inskrivning i skuldbok av obligationer som har utfärdats av staten
eller Sveriges allmänna hypoteksbank tillämpas även på obligationer
som har utfärdats av Konungariket Sveriges stadshypotekskassa eller
Svenska Skeppshypotekskassan. Förordning (1982:1260).

5 § Bestämmelserna i denna kungörelse om placering av omyndigs medel
skall gälla även beträffande medel som tillhör den för vilken god man
eller förvaltare har förordnats enligt 11 kap. 3, 4 eller 7 §
föräldrabalken. Förordning (1988:1348).

Övergångsbestämmelser

1993:1580

1. Denna förordning träder i kraft den dag regeringen bestämmer.
(I kraft den 1 januari 1994, 1993:1646).

2. I fråga om placeringar av medel som gjorts före ikraftträdandet
gäller 1 § i sin äldre lydelse.
Kungörelse (1974:1051) om läkarintyg för  omyndighets- och myndighetsförklaringar 

Läkarintyg som avses i 10 kap. 15 § föräldrabalken skall vara utfärdat 
av läkare som har specialistkompetens i allmän psykiatri, rättspsykiatri 
eller barn- och ungdomspsykiatri eller som annars har förklarats behörig 
av socialstyrelsen. 

Intyg skall vara avfattat enligt formulär som socialstyrelsen 
fastställer. Förordning (1976:631).
Lag (1974:1065) om visst stöldgods m.m.

1 § Om det inte är uppenbart oskäligt, ska följande egendom
tas i förvar:

1. egendom som har frånhänts någon genom brott och som
anträffats hos någon annan som uppenbart saknar rätt till
egendomen,

2. egendom som har anträffats utan att vara i någons
besittning, om varken ägaren eller någon annan som har rätt
till egendomen är känd,

3. egendom som har förvärvats eller tagits emot under
förhållanden som anges i 9 kap. 6 § andra stycket eller 7 §
andra stycket 1 brottsbalken, och

4. egendom som har varit föremål för brott som avses i 7 §
eller, när det gäller näringspenningtvätt, 8 § lagen
(2014:307) om straff för penningtvättsbrott.

Första stycket tillämpas också om varken ägaren eller någon
annan som har rätt till egendomen gör anspråk på den.

Bestämmelser om förfarandet med egendom som tagits i förvar
enligt första eller andra stycket och om rätt för ägare som
senare blir känd, eller för någon annan som har rätt till
egendomen, att få egendomen utlämnad till sig eller att få
ersättning finns i lagen (1974:1066) om förfarande med
förverkad egendom och hittegods m.m. Lag (2015:437).

2 §  Beslut om att egendom skall tagas i förvar enligt denna lag
meddelas av allmän domstol utom i fall som anges i tredje stycket.

Talan om egendoms tagande i förvar föres av åklagare mot den som
frågan angår, om denne har känt hemvist här i landet och kan delges på
sätt som är föreskrivet om stämning i brottmål. Talan behöver dock ej
föras mot den som förklarat att han ej gör anspråk på egendomen.

Skall enligt andra stycket talan ej föras mot någon får åklagaren
meddela förordnande om att egendomen skall tagas i förvar.

3 § Den som inte är nöjd med åklagarens beslut enligt 2 §
tredje stycket får innan egendomen har sålts eller förstörts
anmäla missnöje med beslutet till åklagaren. Anmäls missnöje
ska åklagaren, om han eller hon vill att beslutet ska bestå,
väcka talan om detta inom en månad efter det att anmälan
gjordes. Väcks inte talan, ska åklagaren upphäva beslutet om
förvar.

Väcker åklagaren åtal för brott, som föranlett att egendom
tagits i förvar, innan egendomen har sålts eller förstörts,
ska domstolen i samband med åtalet pröva om egendomen
fortfarande ska hållas i förvar.

Åklagaren ska omedelbart underrätta Polismyndigheten om
missnöjesanmälan enligt första stycket och om talan enligt
andra stycket. I avvaktan på att saken slutligt prövas får
vidare åtgärder med egendomen inte vidtas, om den kan vårdas
utan fara för förstörelse. Lag (2014:618).

4 §  Föres talan om egendoms tagande i förvar enligt 2 § andra stycket
eller 3 § första stycket mot någon, som ej är tilltalad, skall om
sådan talan i tillämpliga delar gälla vad i rättegångsbalken är
föreskrivet angående åtal för brott på vilket icke kan följa svårare
straff än böter.

5 §  Denna lag gäller ej i fall där lagen (1938:l2l) om hittegods är
tillämplig.

Övergångsbestämmelser

1986:1008

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1987. Har egendom som avses i
1 § anträffats före ikraftträdandet gäller äldre föreskrifter.
Kungörelse (1974:1081) om anmälan enligt 2 § lagen (1974:1080) om avveckling av hyresregleringen 

1 § Överenskommelse som avses i 2 § andra stycket lagen (1974:1080)
om avveckling av hyresregleringen anmäles skriftligen av parterna inom
två veckor till den hyresnämnd inom vars område fastigheten är
belägen. Bestyrkt avskrift av överenskommelsen skall fogas vid
anmälningshandlingen.

2 § Vid hyresnämnd skall föras förteckning över anmälda
överenskommelser.

Förteckningen skall vara inrättad i två avdelningar. I den ena skall
förtecknas de orter för vilka sådan överenskommelse har slutits som
ej har avseende på lägenhetskategori. I den andra avdelningen
förtecknas de olika kategorier av lägenheter som avses med ingångna
överenskommelser med uppgift om överenskommelsen gäller inom hela
hyresnämndens verksamhetsområde eller, om så ej är fallet, om den
eller de orter inom vilka överenskommelsen gäller.

Anmälningshandlingarna och överenskommelser som getts in till nämnden
förvaras i anslutning till förteckningen.
Statistiska centralbyråns kungörelse (1974:110) om procenttal för ändring av vissa underhållsbidrag 

Med stöd av Kungl. kungörelsen (1967:63) om fastställande av procenttal 
enligt 3 § andra stycket lagen den 16 december 1966 (nr 680) om ändring 
av vissa underhållsbidrag, m.m. förordnar statistiska centralbyrån 
beträffande underhållsbidrag som avses i nyss angivna lag att utgående 
bidragsbelopp skall höjas med sex procent fr.o.m. den 1 april 1974.

Bidrag, vars belopp efter ändringen slutar på öretal, skall enligt nyss 
nämnda lag utgå med närmast lägre krontal.
Kungl. Maj:ts kungörelse (1974:117) om upphävande av vissa författningar om pensionsförmåner m.m.

Kungl. Maj:t förordnar att följande författningar skall upphöra att
gälla en vecka efter den dag, då denna kungörelse enligt därå meddelad
uppgift utkommit från trycket i Svensk författningssamling, nämligen

1. kungörelsen (1918:662) angående löne- och pensionsreglering för
lärarpersonalen vid statens folkskoleseminarier,

2. kungörelsen (1937:845) angående ikraftträdande av allmänna
familjepensionsreglementet för tullverket,

3. kungörelsen (1942:45) angående undantag i vissa fall från gällande
bestämmelser om åldersgräns för anställning i statens tjänst m.m.,

4. kungörelsen (1943:19) angående villkor för godkännande av reglering
av vissa i reglementet den 31 december 1919 (nr 878) för statens
pensionsanstalt avsedda barnmorskebefattningar,

5. kungörelsen (1953:193) om rörligt tillägg å vissa pensioner m.m.,

6. kungörelsen (1964:738) om förtidspension för vissa
anställningshavare i samband med statens övertagande av
huvudmannaskapet för polisväsendet m.m.
Kungörelse (1974:122) om immunitet och privilegier för vissa konsulat m.m. 

Förutom 3 § första stycket lagen (1976:661) om immunitet och
privilegier i vissa fall tillämpas i förhållande till följande stater
de särskilda bestämmelser som gäller enligt nedan angivna
överenskommelser i fråga om immunitet eller privilegier för konsulat,
konsulatsmedlemmar eller deras familjer eller konsulära kurirer.

---------------------------------------------------------------------
Stat                   Överenskommelse
---------------------------------------------------------------------
1. Amerikas Förenta    konsularkonvention den 1 juni 1910
   Stater
2. Storbritannien      konsularkonvention den 14 mars 1955 med
                       tillhörande signaturprotokoll och
                       ministeriella noter
3. Frankrike           konsularkonvention den 5 mars 1955 med
                       tillhörande signaturprotokoll
4. Sovjetunionen       konsularkonvention den 30 november 1967
5. Rumänien            konsularkonvention den 12 februari 1974
Förordning (1977:33).
Kungörelse (1974:125) om löneplansbeteckningar  och lönegradsnummer för statligt reglerade  tjänster m.m. 

1 § Denna kungörelse avser tjänster för vilka avlöningsförmånerna
fastställes under medverkan av Kungl. Maj:t eller myndighet som Kungl.
Maj:t bestämmer.

Denna kungörelse avser dock ej tjänst på övergångsstat.

2 § Fullmakt, konstitutorial och förordnande som innehåller
löneplansbeteckning och lönegradsnummer enligt de löneplaner A, B, C
och U som gällde vid utgången av år 1973 skall från och med den 1
januari 1974 avse den löneplansbeteckning och det lönegradsnummer
eller den lönetariffklass enligt löneplanerna F och T som följer av
det mellan statens avtalsverk och statsjänstemännens
huvudorganisationer den 28 februari 1974 träffade preliminära avtalet
om 1974 års löner (PALS).

3 § Bestämmelse som Kungl. Maj:t meddelat i författning eller särskilt
beslut och som anger löneplansbeteckning och lönegrad eller för
lönegradsplacerad tjänsteman löneklass enligt de löneplner A, B, C och
U som gällde vid utgången av år 1973 skall från och med den 1 januari
1974 avse den löneplansbeteckning och den lönegrad eller den löneklass
på löneplan F eller den lönetariffklass på löneplan T som svarar
däremot enligt bestämmelser i PALS, om Kungl. Maj:t ej föreskriver
annat.

Bestämmelse som Kungl. Maj:t meddelat och som för arvodesanställd
tjänsteman anger löneklass enligt de löneplaner A, B, C och U som
gällde vid utgången av år 1973 skall från och med den 1 januari 1974
avse den löneklass om enligt PALS bilaga 1 punkt 3 svarar mot den
tidigare angivna löneklassen, om Kungl. Maj:t ej föreskriver annat.
Prokuralag (1974:158)

1 § Har näringsidkare som registrerats i handelsregister åt annan givit
fullmakt, som uttryckligen förklarats vara prokura (handelsfullmakt),
eller har han på annat sätt angivit någon som sin prokurist, får denne i
allt som gäller huvudmannens näringsverksamhet handla på hans vägnar och
teckna hans firma. Prokuristen får dock ej utan särskilt bemyndigande
överlåta huvudmannens fasta egendom eller tomträtt eller söka inteckning
eller upplåta rättighet däri.

Skriftlig prokura medför behörighet för prokuristen att företräda
huvudmannen inför domstolar och andra myndigheter.

Om registrering av prokura finns bestämmelser i handelsregisterlagen
(1974:157).

2 §  Prokura får meddelas flera personer på sådant sätt att den endast
kan begagnas av dem gemensamt (kollektivprokura).

3 § Den behörighet som enligt denna lag tillkommer prokurist kan icke
med laga verkan mot tredje man som är i god tro inskränkas till viss tid
eller på annat sätt begränsas.

4 § Prokurist bör teckna firman med ett tillägg som anger 
prokurauppdraget (per prokura, p.p. eller annan förkortning 
av dessa ord). Ytterligare bestämmelser om firmateckning 
finns i lagen (2018:1653) om företagsnamn. Lag (2018:1659).

5 § Prokurist får ej överlåta prokuran på annan person.

6 § Prokura kan när som helt återkallas. Huvudmannens död medför ej att
prokuran upphör att gälla.
Lag (1974:174) om identitetsbeteckning för juridiska personer m.fl.

1 § Identitetsbeteckning i numerisk form (organisationsnummer) 
ska fastställas för 

1. aktiebolag, europabolag och europakooperativ med säte i 
Sverige, handelsbolag, ekonomisk förening, 
samfällighetsförening, ömsesidigt försäkringsbolag, ömsesidigt 
tjänstepensionsbolag, försäkringsförening och tjänste-
pensionsförening, 

2. erkänd arbetslöshetskassa och annan allmän inrättning som 
enligt lag eller annan författning står under offentlig 
tillsyn,

3. kommun, region, kommunalförbund och annat organ för 
samverkan mellan kommuner,

4. registrerat trossamfund och dess organisatoriska delar, och 

5. stiftelse. Lag (2019:851).

2 § Organisationsnummer skall fastställas för annan juridisk person än
som avses i 1 § såvida statlig myndighet, hos vilken den juridiska
personen är registrerad eller har mål eller ärende anhängigt, påkallar
detta. Organisationsnummer fastställes vidare för juridisk person som
ansöker därom.

Vad i första stycket sagts gäller i motsvarande mån i fråga om enkelt
bolag, partrederi samt utländskt företags filial i Sverige.

Organisationsnummer får icke fastställas för konkursbo.

3 § Regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer får förordna
att organisationsnummer skall fastställas för statlig myndighet.

4 § Organisationsnummer består av tio siffror av vilka den sista är
kontrollsiffra. Tilldelat organisationsnummer får icke ändras eller
ånyo användas vid tilldelning av nummer.

5 § Skatteverket utfärdar anvisningar för och har tillsynen över
tilldelning av organisationsnummer. Hos verket föres register över
tilldelade organisationsnummer. Lag (2003:648).

6 § Beslut angående fastställande av organisationsnummer
överklagas hos allmän förvaltningsdomstol.

Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätt.
Lag (2003:648).

Övergångsbestämmelser

1974:174

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1975. Organisationsnummer behöver
emellertid icke fastställas för handelsbolag eller ekonomisk förening,
som registrerats i handels- respektive föreningsregister före den 1
juli 1975, såvida bolaget eller föreningen icke tilldelats
registreringsnummer för taxerings- eller avgiftsändamål.

2003:648

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2004. Äldre föreskrifter
i 6 § gäller fortfarande för överklagande av beslut som har
meddelats före ikraftträdandet. Vad som sägs om
Riksskatteverket skall då i stället gälla Skatteverket.
Lag (1974:204) om ikraftträdande av vissa lagar på kriminalvårdens område 

1 §  Lagen (1974:202) om beräkning av strafftid m.m., lagen (1974:203) 
om kriminalvård i anstalt och denna lag träder i kraft den 1 juli 
1974, då lagen (1964:541) om behandling i fångvårdsanstalt skall 
upphöra att gälla. 

2 §  Beträffande straffarbete skall gälla vad som i nya lagarna sägs 
om fängelse och beträffande förvaring och internering i 
säkerhetsanstalt vad som i nya lagarna sägs om internering. 

3 §  Vad som föreskrives i 21 § lagen (1945:872) om verkställighet av 
frihetsstraff m.m. skall fortfarande gälla i fråga om straffarbete 
eller fängelse som ådömts med tillämpning av 4 kap. 3 eller 4 § 
strafflagen. 

4 §  Beträffande fullföljd av talan mot länsstyrelses beslut enligt 
12 § andra stycket lagen (1964:541) om behandling i fångvårdsanstalt 
skall 78 § tredje och fjärde styckena samma lag fortfarande gälla i 
tillämpliga delar. 

5 §  Beslut enligt 17 § lagen (1964:541) om behandling i 
fångvårdsanstalt skall vid tillämpningen av lagen (1974:202) om 
beräkning av strafftid m.m., anses ha meddelats enligt 20 § första 
stycket sistnämnda lag. 

6 §  Förekommer i lag eller annan författning hänvisning till 
föreskrift som ersatts genom bestämmelse i lagen (1974:202) om 
beräkning av strafftid m.m. eller lagen (1974:203) om kriminalvård i 
anstalt, skall i stället den nya bestämmelsen tillämpas.
Instruktion (1974:210) för allmänna ombudet i tullmål

1 § Enligt 98 § tullagen (1987:1065) för det allmänna ombudet det
allmännas talan hos besvärsmyndighet i frågor som avses i 100 § första
stycket tullagen utom sådana frågor som gäller eller har samband med
inskränkning i rätten att förfoga över varor. Förordning (1987:1087).

2 § Fråga huruvida talan skall föras mot beslut av annan tullmyndighet
än generaltullstyrelsen bedömer allmänna ombudet med ledning av vad
som kommer fram genom granskningsverksamheten vid styrelsen eller som
på annat sätt kommer till hans kännedom. Allmänna ombudet får påkalla
biträde hos generaltullstyrelsen för utredning av fråga huruvida sådan
talan skall föras.

3 § Allmänna ombudet bör ej anföra besvär över tullmyndighets beslut
om saken avser ringa avgiftsbelopp och saknar principiell betydelse.
Har enskild anfört besvär över beslut av annan tullmyndighet än
generaltullstyrelsen, bör allmänna ombudet yttra sig över besvären i
målet hos styrelsen, endast om särskilda skäl föreligger.

4 § har upphävts genom förordning (1989:1106).
Förordning (1974:225) om utmärkelsen "För nit och redlighet i rikets tjänst"

1 § Utmärkelsen "För nit och redlighet i rikets tjänst" tilldelas den
som har visat nit och redlighet såsom anställd hos staten under minst
30 år.

Avgår den anställde med pension eller föreligger annars särskild
anledning, kan utmärkelsen komma i fråga redan efter 25 års
anställningstid.

2 § Vid beräkning av anställningstiden bortses från tjänstgöringens
faktiska omfattning, om ej särskilda skäl föranleder annat.

Med anställning hos staten jämställs anställning i verksamhet som har
blivit förstatligad, om ej särskilda skäl föranleder annat.
Förordning (1981:733).

3 § Fråga om tilldelning av utmärkelsen prövas av den myndighet där
arbetstagaren är anställd, om ej överordnad myndighet bestämmer annat.
Är arbetstagaren chef för myndighet som lyder omedelbart under
regeringen, prövas frågan dock av chefen för det departement dit
myndigheten hör eller av myndighet eller tjänsteman som
departementschefen bestämmer.

4 § Utmärkelsen består av ett ur, ett konstglas eller en medalj
efter den belönades val. En myndighet får besluta att utöka
urvalet (för utmärkelsen) med ett unikt föremål som anknyter
till myndighetens verksamhet. Detta skall ske i samråd med
Arbetsgivarverket. Förordning (1998:911).

5 § Uret skall vara ett herr- eller damarmbandsur av guld.
Konstglaset skall vara av kristall och unikt för utmärkelsen.
Ur och konstglas skall vara försedda med en bild av lilla
riksvapnet i enlighet med de anvisningar som Statsheraldikern
meddelar. Medaljen, vars diameter är 27,5 millimeter, skall
präglas i guld. Medaljens framsida skall utformas på det sätt
som Kungl. Maj:ts Orden anvisar. På alla formerna av
utmärkelsen skall inskriptionen "För nit och redlighet i rikets
tjänst" finnas. Förordning (1998:911).

6 § Utmärkelsen skall beställas av den myndighet som har
beslutat om tilldelningen.

Ur, konstglas och medalj skall beställas hos de leverantörer
som Arbetsgivarverket bestämmer. Förordning (1998:911).

7 § Utmärkelsen skall bekostas av den myndighet där den
belönade är anställd. Förordning (1998:911).

8 § Arbetsgivarverket får meddela närmare föreskrifter för
verkställigheten av denna förordning. Förordning (2007:838).
Förordning (1974:235) om tillstånd till sjöfart i inrikes trafik med utländskt fartyg m.m.

1 § Fråga om undantag i visst fall från bestämmelserna i
förordningen den 10 november 1724 angående främmandes Fahrt på
Swerige och Finland och i förklaringen den 28 februari 1726
över denna förordning om förbud mot sjöfart i inrikes trafik
med utländskt fartyg prövas av Transportstyrelsen.

Om undantag i fråga om fartyg, som är registrerade i vissa
främmande länder, finns särskilda överenskommelser.
Transportstyrelsen får meddela föreskrifter om avgifter för
prövning av en ansökan om undantag enligt första stycket.
Förordning (2010:1582).

1 a § Förordningen den 10 november 1724 angående främmandes
Fahrt på Swerige och Finland och förklaringen den 28 februari
1726 över denna förordning gäller inte för fartyg som
omfattas av rådets förordning (EEG) nr 3577/92 av den 7
december 1992 om tillämpning av principen om frihet att
tillhandahålla tjänster på sjötransportområdet inom
medlemsstaterna (cabotage), i lydelsen enligt
Anslutningsfördraget av den 9 december 2011 om Republiken
Kroatiens anslutning till Europeiska unionen, eller rådets
förordning (EEG) nr 3921/91 av den 16 december 1991 om
villkoren för att transportföretag skall få utföra inrikes
transporter av gods eller passagerare på inre vattenvägar i
en annan medlemsstat än den där de är hemmahörande, i den
ursprungliga lydelsen. Förordning (2014:1366).

2 § Tullverket och kustbevakningen utövar tillsyn över att
sjöfart ej bedrives i strid mot de bestämmelser som anges i 1 § första
stycket. Förordning (1999:487).

3 § Används fartyg uppsåtligen eller av oaktsamhet i strid
mot de bestämmelser som anges i 1 § första stycket utan att
fartyget omfattas av ett sådant undantag som anges i 1 §
andra stycket eller av rådets förordning (EEG) nr 3577/92, i
lydelsen enligt Anslutningsfördraget av den 9 december 2011
om Republiken Kroatiens anslutning till Europeiska unionen,
eller rådets förordning (EEG) nr 3921/91, i den ursprungliga
lydelsen, som anges i 1 a §, döms befälhavaren och redaren
eller den som i redarens ställe brukar fartyget till böter.
Förordning (2014:1366).

4 § Transportstyrelsens beslut enligt denna förordning får
överklagas hos regeringen. Förordning (2008:1176).
Kungörelse (1974:26) om kupongskatt för person som är bosatt i Israel

1 § Utgår enligt kungörelsen (1960:617) om tillämpning av ett mellan  
Sverige och Israel den 22 december 1959 ingånget avtal för undvikande  
av dubbelbeskattning beträffande skatter å inkomst och förmögenhet  
kupongskatt efter lägre skattesats än enligt kupongskatteförordningen  
(1970:624), innehålles vid utbetalning av utdelning på aktie i svenskt 
aktiebolag sådan skatt enligt kungörelsen 1960:617. Därvid gäller  
bestämmelserna i 2 §. 

Utbetalas utdelning som avses i första stycket till någon som innehar  
aktien under sådana förhållanden att annan därigenom obehörigen  
beredes förmån vid taxering till inkomstskatt eller vinner  
nedsättning av kupongskatt eller är det i annat fall icke uppenbart  
att rätt till nedsättning av kupongskatt föreligger, innehålles sådan  
skatt med belopp enligt 5 § kupongskatteförordningen (1970:624). 

2 § Beträffande utdelning i avstämningsbolag tillämpas bestämmelserna  
i kupongskattekungörelsen (1971:49). 

I fråga om utdelning i annat aktiebolag än avstämningsbolag skall  
utbetalaren tillse, att uppgifter enligt 14 § kuponskatteförordningen  
(1970:624) lämnas jämte intyg av israelisk myndighet eller bank i  
Israel att den utdelningsberättigade är bosatt i Israel. 

3 § Har kupongskatt innehållits med högre belopp än den skattskyldige  
skall erlägga enligt kungörelsen 1960:617, restitueras det  
överskjutande beloppet. 

4 § Ansökan om restitution prövas av riksskatteverket. 

5 § Ansökan om restitution göres skriftligen av den  
utdelningsberättigade. Ansökningshandlingen skall ha kommit in till  
riksskatteverket före utgången av femte kalenderåret efter  
utdelningstillfället. Vid ansökningshandlingen fogas intyg eller annan 
utredning om den erlagda kupongskatten och utredning om de  
omständigheter sökanden åberopar för nedsättning av kupongskatten. 

6 § Talan mot riksskatteverkets beslut i ärende om restitution föres i 
den ordning som anges i 29 § kupongskatteförordningen (1970:624).
Lag (1974:283) om handel med arbeten av guld, silver eller platina

25 § Ett arbete av guld, silver eller platina får inte utan tillstånd av
myndighet som regeringen bestämmer tas om hand på sätt som avses i 8 §
första stycket tullagen (1987:1065). I övrigt gäller i fråga om rätten
att hantera oförtullat sådant arbete lagen (1973:980) om transport,
förvaring och förstöring av införselreglerade varor, m.m. Lag
(1987:1192).
Förordning (1974:346) med instruktion för bergsstaten

Inledande bestämmelse

1 § Allmänna verksstadgan (1965:600) skall, med undantag av 3 § 1 och 3,
16 och 18 §§, samt i övrigt på sätt som följer av denna förordning,
tillämpas på bergsstaten. Förordning (1977:230).

Uppgifter

2 § Bergsstaten är den lokala statliga organisationen för ärenden om
rikets bergshantering och därmed sammanhängande frågor.

Organisation

3 § Chefsmyndighet för bergsstaten är Sveriges geologiska undersökning.
Förordning (1983:849).

4 § För bergsstatens verksamhet finnes två bergmästardistrikt, nämligen

norra distriktet med expedition i Luleå omfattande Västernorrlands,
Jämtlands, Västerbottens och Norrbottens län;

södra distriktet med expedition i Falun omfattande riket i övrigt.

5 § I vartdera distriktet finnes en bergmästare.

Vid bergsstaten är i övrigt anställda tjänstemän enligt
personalförteckning samt annan personal i mån av behov och tillgång på
medel. Förordning (1977:230).

6 § Bergmästare skall med biträde av honom underställda tjänstemän
fullgöra vad honom åligger enligt lag och annan författning samt
föreskrifter som Sveriges geologiska undersökning meddelar. Förordning
(1982:584).

7 § Bergmästare får uppdraga åt annan tjänsteman med teknisk utbildning
och sakkunskap att fullgöra arbetsuppgift som åligger bergmästare.
Förordning (1977:230).

8 § upphävd genom förordning (1977:230).

Tjänstetillsättning

9 § Tjänst som bergmästare tillsättes av regeringen efter anmälan av
generaldirektören i Sveriges geologiska undersökning.

Övriga tjänster tillsättes och annan personal antages av Sveriges
geologiska undersökning. Förordning (1982:584).

10 § upphävd genom förordning (1977:230).

11 § När industriverket i sin lokal anslår kungörelse om ledig tjänst
inom bergsstaten eller beslut om tillsättning av sådan tjänst eller
beslut att icke tillsätta tjänsten, skall avskrift av kungörelsen eller
beslutet snarast anslås inom vederbörande bergmästardistrikts lokal. På
avskriften skall anges dagen då kungörelsen eller beslutet anslogs i
industriverket.

Besvär

12 § Talan mot beslut av bergmästare eller annan tjänsteman vid
bergsstaten föres hos Sveriges geologiska undersökning genom besvär, om
ej annat är föreskrivet. Förordning (1982:584).

Övriga bestämmelser

13 § upphävd genom förordning (1980:841).

14 § Befogenhet som enligt allmänna verksstadgan (1965:600) tillkommer
myndighet utövas av Sveriges geologiska undersökning i fråga om
framställning till regeringen, arbetsordning eller tjänsteföreskrifter,
arbetstid samt annan ledighet än semester. Vid tillämpning i övrigt av
verksstadgan förstås med chefen bergmästare. Förordning (1982:584).

15 § Myndighets befogenhet enligt 15 kap. 3 § lagen (1976:600) om
offentlig anställning utövas av Sveriges geologiska undersökning.
Förordning (1982:584).

16 § Arbetsgivarens åligganden enligt 37 § anställningsförordningen
(1965:601) fullgöres av Sveriges geologiska undersökning även i fråga om
tjänst som regeringen tillsätter. Förordning (1982:584).
Lag (1974:372)  om lagsökning och  betalningsföreläggande för fordringsanspråk i anställningsförhållanden 

1 § Lagsökning eller betalningsföreläggande enligt lagsökningslagen
(1946:808) kan utverkas vid tingsrätt utan hinder av att tvist om
anspråket skall handläggas enligt lagen (1974:371) om rättegången i
arbetstvister.

Besvär som avses i 34 § lagsökningslagen föres i hovrätten, även om
anspråket är sådant som avses i första stycket.

2 § Har ansökan om lagsökning eller betalningsföreläggande gjorts av
medlem i arbetsgivar- eller arbetstagarorganisation och hänskjutes
målet såsom tvistigt till rättegång eller göres ansökan om återvinning
enligt 35 § lagsökningslagen (1946:808), skall organisationen, om den
enligt 2 kap. 1 § och 4 kap. 5 § lagen (1974:371) om rättegången i
arbetstvister kan föra borgenärens talan vid arbetsdomstolen, beredas
tillfälle att uppge om den vill föra talan där. Detsamma gäller när
ansökan om lagsökning eller betalningsföreläggande har gjorts i
kollektivavtalstvist av den som har varit medlem i arbetsgivar- eller
arbetstagarorganisation som har slutit avtalet. Förklarar
organisationen att den vill föra talan vid arbetsdomstolen, skall
målet överlämnas dit.

Talan får ej föras mot beslut om överlämnande. Har annan domstol än
högsta domstolen överlämnat målet, skall arbetsdomstolen, om den
finner sig icke vara behörig att pröva tvisten, visa målet åter till
den domstol som överlämnat det.

Talan i mål som överlämnats till arbetsdomstolen enligt första stycket
skall anses väckt där, när ansökningen om lagsökning eller
betalningsföreläggande gjordes vid tingsrätten.  Lag (1977:531).

3 § Beträffande förfarandet vid tingsrätt i mål som avses i denna lag
gäller i övrigt i tillämpliga delar lagsökningslagen.
Kungörelse (1974:429) om ändrad benämning på Delegationen för atomenergifrågor 

Kungl. Maj:t förordnar att delegationen för atomenergifrågor skall 
benämnas statens kärnkraftinspektion och att vad Kungl. Maj:t i 
författning eller genom särskilt beslut föreskrivit om delegationen för 
atomenergifrågor i stället skall avse statens kärnkraftinspektion.
Förordning (1974:439) om statsbidrag till produktion av vissa läromedel

1 § Statsbidrag enligt denna förordning lämnas för produktion av
läromedel i ämnen där det är brist på lämpliga läromedel.

Statsbidrag lämnas endast för produktion av

1. läromedel som är avsedda att användas vid

a) hemspråksträning i förskolan,

b) undervisning som står under tillsyn av skolöverstyrelsen,

c) arbetsmarknadsutbildning som anordnas av AMU-gruppen,

2. tolkordlistor. Förordning (1987:579).

2 § Frågor om statsbidrag prövas av statens institut för läromedel.

Ansökan om statsbidrag görs hos institutet enligt de närmare
bestämmelser som institutet meddelar. Förordning (1987:579).

3 § Beslut i ärenden om statsbidrag får inte överklagas.

4 § Statens institut för läromedel får meddela de ytterligare
föreskrifter som behövs för verkställigheten av denna förordning.
Förordning (1987:579).
Cirkulär (1974:450) till vissa statsmyndigheter om målen för den statliga kulturpolitiken 

Genom riksdagens beslut med anledning av prop. 1974:28 angående den 
statliga kulturpolitiken har fastställts mål för denna politik. (KrU 
1974:15; rskr 248).

Kungl. Maj:t anbefaller härmed berörda statsmyndigheter att i sin 
verksamhet i tillämpliga delar beakta de mål för den statliga 
kulturpolitik som sålunda fastställts.
Kungörelse (1974:465) om tillämpning av  lagen (1974:8) om rättegången i tvistemål  om mindre värden 

1 §  Tingsrätt skall när det behövs gå allmänheten till handa med 
lämpliga anvisningar om vad rättssökande har att iakttaga för att ta 
till vara sin rätt i tvist som kan prövas enligt lagen (1974:8) om 
rättegången i tvistemål om mindre värden. Domstolen skall vid behov även 
lämna rättssökande allmänna upplysningar om hur ansökan om stämning 
eller yttrande över sådan ansökan bör avfattas och om för  farandet i 
övrigt i rättegången. 

Första stycket äger motsvarande tillämpning i fråga om högre rätt. 

2 §  Allmänna reklamationsnämnden är reklamationsorgan som avses i 2 § 
lagen (1974:8) om rättegången i tvistemål om mindre värden. 

3 § I fråga om parts, ställföreträdares eller ombuds rätt till 
ersättning för resa och uppehälle i samband med sammanträde i mål enligt 
lagen (1974:8) om rättegången i tvistemål om mindre värden äger 
bestämmelserna om beräkning av ersättning av allmänna medel till vittne 
motsvarande tillämpning. Förordning (1981:1058). 

4 §  Protokoll vid sammanträde enligt lagen (1974:8) om rättegången i 
tvistemål om mindre värden skall innehålla behövliga uppgifter om 
parternas ståndpunkter, de omständigheter de åberopar till stöd för sin 
talan samt bevisning i målet. Med undantag för bestämmelserna i 6 kap. 
4, 5 och 7 §§ rättegångsbalken tillämpas i övrigt vad som är föreskrivet 
om protokoll vid allmän domstol. 

5 §  Avskrift av dom eller slutligt beslut i mål som avses i lagen 
(1974:8) om rättegången i tvistemål om mindre värden skall utan begäran 
tillställas part genom rättens försorg. Har allmänna reklama  
tionsnämnden avgivit utlåtande i saken skall sådan avskrift även till  
ställas nämnden. 

Första stycket gäller ej i fråga om slutligt beslut, om det är uppenbart 
obehövligt att beslutet tillställes part. 

Övergångsbestämmelser

1987:964

Regeringen föreskriver att förordningen (1974:465) om tillämpning av 
lagen (1974:8) om rättegången i tvistemål om mindre värden skall upphöra 
att gälla vid utgången av år 1987.

Den upphävda kungörelsen gäller dock fortfarande i fråga om mål som 
handläggs enligt lagen (1974:8) om rättegången i tvistemål om mindre 
värden.
Lag (1974:525) om ersättning för viss födelsekontrollerande verksamhet m.m.

1 § Staten, landsting och kommun erhåller ersättning från sjukför-
säkringen enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring för rådgivning
som lämnas i födelsekontrollerande syfte eller om abort eller
sterilisering. Lag (1993:1655).

2 § Ersättningen utges enligt grunder som regeringen fastställer.
Ersättningen omfattar även kostnaderna för preventivmedel som utlämnas i
samband med rådgivningen.

Ersättning enligt denna lag utges endast om rådgivning och i anslutning
därtill utlämnade preventivmedel tillhandahålls kostnadsfritt. Lag
(1984:687).

4 § Ersättning enligt denna lag för rådgivning och i
anslutning därtill utlämnade preventivmedel utges av
Försäkringskassan.

Om ersättning för resekostnader i samband med rådgivning enligt
denna lag finns föreskrifter i lagen (1991:419) om
resekostnadsersättning vid sjukresor. Lag (2004:806).

Övergångsbestämmelser

1991:422

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1992. Äldre föreskrifter skall
fortfarande gälla i fråga om ersättning för kostnader för resa som har
påbörjats före ikraftträdandet.

1993:1655

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

2. Äldre bestämmelser gäller fortfarande för tid före
ikraftträdandet.
Lag (1974:579) om handläggningen av nådeärenden

1 § Nådeärenden prövas av regeringen enligt 12 kap. 9 § första
stycket regeringsformen. Lag (2010:1423).

2 § Om det finns särskild anledning, ska regeringen, innan
den avgör ett nådeärende, inhämta ett yttrande från Högsta
domstolen eller, i mål där regeringen, en förvaltningsdomstol
eller en förvaltningsmyndighet är sista instans, från
Högsta förvaltningsdomstolen. Lag (2010:1502).
Lag (1974:585) om skyldighet att tillhandahålla Riksdagens revisorer vissa handlingar m.m. 

1 § Statlig myndighet skall på begäran tillhandahålla riksdagens 
revisorer de allmänna handlingar, uppgifter och yttranden som 
revisorerna anser sig behöva för sin granskning. I fråga om handling 
eller uppgift som enligt vad därom är föreskrivet skall hållas hemlig 
kan dock myndigheten, om den finner särskilda skäl föreligga, hänskjuta 
begäran från revisorerna till regeringens avgörande.

2 § Kommun som har tagit emot statsmedel som bistånd till viss 
verksamhet skall på begäran tillhandahålla riksdagens revisorer de 
allmänna handlingar, uppgifter och yttranden som revisorerna anser sig 
behöva för granskning av verksamheten. I fråga om handling eller uppgift 
som enligt vad därom är föreskrivet skall hållas hemlig äger 1 § andra 
punkten motsvarande tillämpning.

3 § Har annan än som avses i 2 § tagit emot statsmedel som bistånd till 
viss verksamhet, skall den som har tagit emot medlen på begäran 
tillhandahålla riksdagens revisorer de handlingar, uppgifter och 
yttranden som behövs för granskning av verksamheten. Revisorerna kan vid 
vite förelägga den som har tagit emot medlen att fullgöra sin 
skyldighet.

Första stycket äger ej tillämpning på utländsk institution eller 
sammanslutning som tagit emot bistånd för internationellt ändamål.