Åklagarförordning (2004:1265)

Allmänna bestämmelser

1 § I åklagarväsendet ingår Åklagarmyndigheten och 
Ekobrottsmyndigheten. 

Grundläggande bestämmelser om vilka som är allmänna åklagare 
och om åklagarväsendet finns i rättegångsbalken. Ytterligare 
bestämmelser finns i förordningen (2015:743) med instruktion 
för Åklagarmyndigheten och i förordningen (2015:744) med 
instruktion för Ekobrottsmyndigheten. Förordning (2020:71).  

1 a § Har upphävts genom förordning (2015:746). 

1 b § Åklagarmyndigheten får, efter samråd med
Ekobrottsmyndigheten, meddela de föreskrifter som behövs för
att uppnå samordning, effektivitet, enhetlighet och
följdriktighet i åklagarverksamheten.

Åklagarmyndigheten ska när den meddelar föreskrifter utgå från
att Ekobrottsmyndigheten är en självständig myndighet under
regeringen. Förordning (2007:973).

2 § Riksåklagaren ansvarar för att Åklagarmyndigheten 
meddelar de föreskrifter, allmänna råd och övriga riktlinjer 
och anvisningar som behövs för att uppnå enhetlighet och 
följdriktighet vid åklagarnas rättstillämpning.
Förordning (2015:746).

Allmänna behörighetsregler

Riksåklagaren, vice riksåklagaren och biträdande åklagare

3 § Bestämmelser om riksåklagarens och vice riksåklagarens
uppgifter som åklagare finns i rättegångsbalken.

Riksåklagaren utför åklagaruppgifter i mål som hör under
allmänt åtal, dock inte i mål om brott som i tjänsten begåtts
av statsråd, justitieråd, justitieombudsman, justitiekanslern
eller den som utövar riksåklagarens tjänst.
Förordning (2010:1808).

4 § Riksåklagaren får förordna biträdande åklagare vid
riksåklagarens kansli. Dessa åklagare får i den omfattning som
riksåklagaren bestämmer utföra de åklagaruppgifter som
riksåklagaren får utföra. De får dock inte väcka eller
fullfölja åtal i Högsta domstolen. Biträdande åklagare får
heller inte fatta beslut på riksåklagarens vägnar i ärenden som
är av principiellt intresse eller av större vikt eller som av
någon annan anledning bör avgöras av riksåklagaren.
Förordning (2007:973).

5 § Har upphävts genom förordning (2015:746). 

Åklagares geografiska behörighet

6 § Åklagare inom åklagarväsendet får utföra åklagaruppgifter i
hela landet. Förordning (2007:973).

Assistentåklagare och extra åklagare

7 § Vid Åklagarmyndigheten finns det assistentåklagare som
genomgår grundläggande åklagarutbildning. Dessa åklagare får
utföra de åklagaruppgifter som skall utföras av kammaråklagare
om inte Åklagarmyndigheten bestämmer annat. Assistentåklagare
får dock inte tilldelas arbetsuppgifter som kräver särskild
erfarenhet. De får inte heller tilldelas arbetsuppgifter i
större omfattning än som är förenligt med den utbildning som de
genomgår.

8 § Åklagarmyndigheten får förordna extra åklagare att utföra
uppgifter som skall utföras av åklagare vid myndigheten.
Detsamma gäller Ekobrottsmyndigheten i fråga om
åklagaruppgifter vid myndigheten.

9 § Ny beteckning 11 a § genom förordning (2008:973).

Särskilda behörighetsregler

10 § Endast allmänna åklagare får besluta

1. om åtalsunderlåtelse enligt 20 kap. 7 § andra stycket
rättegångsbalken och om återkallelse av sådan
åtalsunderlåtelse, och

2. att inte inleda eller lägga ned en förundersökning i sådana
fall som avses i 23 kap. 4 a § första stycket 1
rättegångsbalken. Förordning (2012:168).

11 § Endast riksåklagaren, vice riksåklagaren, överåklagare, 
vice överåklagare, chefsåklagare och vice chefsåklagare får 
handlägga frågor om ansvar för brott enligt förordningen 
(2014:1106) om handläggningen av ärenden om brott av anställda 
inom polisen och vissa andra befattningshavare. Om sådana 
åtgärder inte kan skjutas upp utan fara får de dock vidtas av 
andra åklagare. Förordning (2023:317).

Delegation till andra arbetstagare än åklagare

11 a § Överåklagare och chefsåklagare, som är kammarchef, får
förordna arbetstagare som inte är åklagare, men som har
tillräcklig erfarenhet att på eget ansvar

1. efter beslut av åklagare i varje särskilt fall hämta in
yttranden som krävs i ärenden som rör straffvarning och
åtalsunderlåtelse,

2. underteckna och expediera underrättelser och meddelanden,

3. fullgöra åklagares eller myndighetens
underrättelseskyldighet med undantag för underrättelser
enligt

a) 18 § lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga
lagöverträdare,

b) 1 § förordningen (1994:1763) med särskilda bestämmelser om
unga lagöverträdare, och

c) 3 och 4 §§ förordningen (1964:740) med föreskrifter för
åklagare i vissa brottmål,

4. hämta in sådana upplysningar som avses i 3 och 5 §§
förordningen (1994:1763) med särskilda bestämmelser om unga
lagöverträdare,

5. efter beslut av åklagare i varje särskilt fall hämta in
yttranden som avses i 1 § lagen (1990:2041) om särskild
personutredning i brottmål m.m.,

6. underteckna och expediera kallelser och förelägganden, och

7. utföra andra arbetsuppgifter vid handläggningen av mål
eller ärenden som inte enligt lag eller annan författning
måste utföras av åklagare. Förordning (2015:90).

Skyldighet att utföra uppdrag

12 § En allmän åklagare är skyldig att ta emot uppdrag att
väcka och utföra åtal som beslutas av justitiekanslern eller en
justitieombudsman samt i övrigt lämna den hjälp som de begär.
Förordning (2007:973).

Jour och beredskap

13 § Åklagarmyndigheten delar, efter samråd med
Ekobrottsmyndigheten, in myndigheternas åklagare för jour- och
beredskapstjänstgöring.

Assistentåklagare får inte delas in för sådan tjänstgöring.
Förordning (2007:973).

14 § Har upphävts genom förordning (2007:973).

Anställning och utbildning

15 § Har upphävts genom förordning (2015:746). 

16 § Endast den som är eller har varit anställd som
kammaråklagare får anställas som chefsåklagare och vice
chefsåklagare. Detsamma gäller vid anställning som
kammaråklagare i annat fall än som avses i 20 §.

17 § Den som har avlagt juristexamen enligt bilaga 2 till
högskoleförordningen (1993:100) eller motsvarande äldre examen
och förvärvat notariemeritering får antas som åklagaraspirant.

Med svensk juristexamen jämställs fullbordad juristutbildning
som till övervägande del har ägt rum i Danmark, Finland, Island
eller Norge. Om denna utbildning är mer än ett år kortare än
den svenska utbildningen, skall sökanden genomgå
kompletteringsutbildning som avslutas med ett kunskapsprov.
Förordning (2007:387).

18 § Har upphävts genom förordning (2015:746). 

19 § Utbildningen för åklagaraspiranter skall omfatta minst nio
och högst tolv månaders provtjänstgöring. Åklagarmyndigheten
beslutar vid provtjänstgöringens slut om åklagaraspiranten
skall anställas som assistentåklagare.

20 § Utbildningen för assistentåklagare skall omfatta två års
tjänstgöring som sådan åklagare. Åklagarmyndigheten beslutar
vid utbildningstidens slut om assistentåklagaren skall
anställas som kammaråklagare.

21 § Åklagarmyndigheten får medge undantag från de
behörighetskrav som gäller för chefsåklagare, vice
chefsåklagare, kammaråklagare och assistentåklagare utom i
fråga om kraven på juristexamen eller motsvarande äldre examen
och notariemeritering. Förordning (2007:387).

22 § Har upphävts genom förordning (2015:746). 

23 § Har upphävts genom förordning (2015:746). 

Överklagande

24 § Riksåklagarens beslut i brottmålsfrågor får inte
överklagas.

25 § Har upphävts genom förordning (2007:973).

Övergångsbestämmelser

2004:1265

1. Denna förordning träder i kraft den 1 januari 2005, då
åklagarförordningen (1996:205) upphör att gälla.

2. Bestämmelserna i 28 och 29 §§ i den upphävda förordningen
gäller fortfarande för överklagande av beslut som en
åklagarmyndighet respektive Ekobrottsmyndigheten har meddelat
före den 1 januari 2005. Vad som där sägs om Riksåklagaren
skall då i stället gälla Åklagarmyndigheten.

2006:1410

1. Denna förordning träder i kraft den 1 januari 2007.

2. Äldre bestämmelser gäller fortfarande för överklagande av
beslut i sådana anställningsärenden som har meddelats före
ikraftträdandet.