Järnvägslag (2004:519)

1 kap. Allmänna bestämmelser

Lagens tillämpningsområde

1 § Denna lag gäller

1. järnvägsinfrastruktur och järnvägsfordon,

2. utförande och organisation av järnvägstrafik,

3. förvaltning av järnvägsinfrastruktur, och

4. tillhandahållande av tjänster för järnvägstrafik.

Lagen gäller inte för tunnelbana och spårväg. Bestämmelser om
säkerheten vid sådana spårbundna system finns i lagen
(1990:1157) om säkerhet vid tunnelbana och spårväg.
Lag (2015:360).

1 a § Bestämmelserna i 6 och 7 kap. gäller inte för
verksamhet vid

1. lokala och regionala järnvägsnät som är fristående och
enbart avsedda för persontrafik eller museitrafik, eller

2. järnvägsnät som inte förvaltas av staten och som endast
används av ägaren eller infrastrukturförvaltaren för
transporter av eget gods. Lag (2015:360).

1 b § För den som förvaltar järnvägsinfrastruktur inom
anläggningar för tjänster ska av bestämmelserna i 6 och 7
kap. tillämpas endast 6 kap. 23–23 c §§ och 7 kap. 8 §.
Lag (2015:360).

1 c § Tillsynsmyndigheten får besluta att en förvaltare av
sådan lokal järnvägsinfrastruktur som saknar strategisk
betydelse för järnvägsmarknaden ska undantas från
bestämmelserna i 6 och 7 kap. Om infrastrukturen faller in
under definitionen av järnvägsinfrastruktur i bilaga I till
direktiv 2012/34/EU av den 21 november 2012 om inrättande av
ett gemensamt europeiskt järnvägsområde, i den ursprungliga
lydelsen, ska Europeiska kommissionens beslut enligt artikel
2.4 i direktivet först inhämtas. Lag (2015:360).

2 § Särskilda bestämmelser om transport av passagerare 
finns i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 
1371/2007 av den 23 oktober 2007 om rättigheter och 
skyldigheter för tågresenärer. Dessutom finns särskilda 
bestämmelser om transport av passagerare och gods i 
järnvägstrafiklagen (2018:181). Förordning (2018:191).

2 a § Om behörighet för förare av järnvägsfordon finns
bestämmelser i lagen (2011:725) om behörighet för lokförare.
Lag (2011:726).

Internationella bestämmelser som ska gälla som svensk lag

2 b § Som svensk lag ska gälla originaltexterna av
bestämmelserna i bihang G om tekniskt godkännande av
järnvägsmateriel som används i internationell trafik i
fördraget om internationell järnvägstrafik (COTIF) av den 9
maj 1980 i dess lydelse enligt ändringsprotokollet av den 3
juni 1999.

Första stycket gäller inte till den del bestämmelserna
reglerar de fördragsslutande parternas förpliktelser mot
varandra eller mot Mellanstatliga organisationen för
internationell järnvägstrafik (OTIF).

Om originaltexterna skiljer sig åt, gäller den franska
texten.

De franska och engelska originaltexterna samt en översättning
av dessa till svenska finns intagna som en bilaga till denna
lag. Lag (2015:339).

2 c § Om revisionsutskottet inom OTIF har beslutat om en för
Sverige bindande ändring av bihang G, ska ändringen gälla i
Sverige från och med den dag då ändringen träder i kraft
enligt fördraget. Lag (2015:339).

Tillsynsmyndighet

3 § Den myndighet som regeringen bestämmer
(tillsynsmyndigheten) skall pröva ansökningar om tillstånd och
utöva tillsyn enligt denna lag och enligt föreskrifter
meddelade med stöd av lagen.

Definitioner

4 § I denna lag och i föreskrifter som meddelas med stöd av
lagen betyder

ackrediterat organ: organ för bedömning av överensstämmelse
som är ackrediterat för uppgiften enligt Europaparlamentets
och rådets förordning (EG) nr 765/2008 av den 9 juli 2008 om
krav för ackreditering och marknadskontroll i samband med
saluföring av produkter och upphävande av förordning (EEG) nr
339/93,

anläggning för tjänster: mark, spår, installationer,
byggnader och utrustning som iordningställts för att det ska
gå att utföra eller tillhandahålla sådana tjänster som avses
i 6 kap. 23 § andra stycket eller 6 kap. 23 c §,

delsystem: del av järnvägssystem vilken kan hänföras till
någon av de kategorier av delsystem som förtecknas i bilaga
II till Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/57/EG av
den 17 juni 2008 om driftskompatibiliteten hos
järnvägssystemet inom gemenskapen,

EES: Europeiska ekonomiska samarbetsområdet,

fordonsinnehavare: den som i egenskap av ägare eller med
nyttjanderätt varaktigt använder eller upplåter ett
järnvägsfordon och är registrerad som fordonsinnehavare i det
nationella fordonsregistret,

fordonstyp: fordon med identisk teknisk konstruktion som är
registrerade i det europeiska registret över godkända
fordonstyper,

försäkran om överensstämmelse: sådan försäkran om att ett
järnvägsfordon överensstämmer med en redan godkänd fordonstyp
som är utformad i enlighet med kommissionens förordning (EU)
nr 201/2011 av den 1 mars 2011 om utformningen av försäkran
om överensstämmelse med en godkänd typ av järnvägsfordon,

infrastrukturförvaltare: den som förvaltar
järnvägsinfrastruktur och driver anläggningar som hör till
infrastrukturen,

internationell persontrafik: persontrafik mellan olika stater
inom EES samt Schweiz med tåg vars samtliga vagnar passerar
minst en nationsgräns och vars främsta syfte är att befordra
passagerare mellan stationer i skilda stater inom EES samt
Schweiz,

järnvägsfordon: drivfordon och annan rullande materiel som
kan framföras på järnvägsspår och som består av ett eller
flera delsystem eller delar av delsystem,

järnvägsföretag: den som med stöd av licens eller nationellt
trafiksäkerhetstillstånd tillhandahåller dragkraft och utför
järnvägstrafik,

järnvägsinfrastruktur: spår-, signal- och
säkerhetsanläggningar avsedda för järnvägstrafik,
trafikledningsanläggningar, anordningar för elförsörjning av
trafiken samt övriga fasta anordningar som behövs för
anläggningarnas bestånd, drift eller brukande,

järnvägsnät: järnvägsinfrastruktur som förvaltas av en och
samma infrastrukturförvaltare,

järnvägssystem: järnvägsinfrastruktur och järnvägsfordon samt
drift och förvaltning av infrastrukturen och fordonen,

regleringsorgan: sådant organ som avses i artikel 55 i
Europaparlamentets och rådets direktiv 2012/34/EU av den 21
november 2012 om inrättande av ett gemensamt europeiskt
järnvägsområde, i den ursprungliga lydelsen,

regional kollektivtrafikmyndighet: den som är regional
kollektivtrafikmyndighet enligt lagen (2010:1065) om
kollektivtrafik,

tjänsteleverantör: varje offentlig eller privat enhet som
ansvarar för förvaltningen av en anläggning för tjänster
eller för tillhandahållande av sådana tjänster som avses i 6
kap. 23 § andra stycket eller 6 kap. 23 c §,

tyngre underhåll: arbete som inte utförs rutinmässigt som en
del av det dagliga underhållet utan kräver att fordonet tas
ur trafik,

tågläge: den infrastrukturkapacitet som, enligt vad som anges
i en tågplan, får tas i anspråk för att framföra
järnvägsfordon, utom arbetsfordon, från en plats till en
annan under en viss tidsperiod,

tågplan: plan över användning av järnvägsinfrastruktur under
en viss angiven period,

underhållsansvarig enhet: den enhet som har ansvaret för
underhållet av ett järnvägsfordon och som är registrerad som
sådan i fordonsregistret enligt 8 kap. 8 a §. Lag (2015:360).

Bemyndigande

5 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer
får meddela föreskrifter om

1. vilka fordon som är arbetsfordon,

2. vilka fordon som är museijärnvägsfordon,

3. att vissa spåranläggningar inte ska anses vara
järnvägsinfrastruktur, och

4. vilken järnvägsinfrastruktur som saknar strategisk
betydelse för järnvägsmarknaden.

Regeringen får också meddela föreskrifter om vad som i denna
lag och i föreskrifter som meddelas med stöd av lagen förstås
med

1. det transeuropeiska järnvägssystemet för konventionella
tåg, och

2. det transeuropeiska järnvägssystemet för höghastighetståg.
Lag (2015:360).

6 § Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får
meddela föreskrifter om sådant tekniskt godkännande av
järnvägsmateriel som avses i det bihang som anges i 2 b §.
Lag (2015:339).

7 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer
får meddela föreskrifter om skyldigheter för
infrastrukturförvaltare att föra register över sina
järnvägsanläggningar och krav på innehåll i sådana register.
Lag (2015:360).

2 kap. Krav på järnvägssystem

Säkerhet

1 § Järnvägsinfrastruktur, järnvägsfordon och annan materiel i
järnvägssystem skall vara av sådan beskaffenhet att skador till
följd av verksamhet som bedrivs i systemet förebyggs.

2 § Infrastrukturförvaltares och järnvägsföretags verksamhet
skall utföras så att skador till följd av verksamheten
förebyggs.

Verksamheten skall vara organiserad så att den kan bedrivas på
ett säkert sätt.

3 § De som är sysselsatta i en infrastrukturförvaltares eller
ett järnvägsföretags verksamhet skall ha god kännedom om de
förhållanden, föreskrifter och villkor som gäller för
verksamheten och som berör deras arbetsuppgifter.

Arbetsuppgifter av betydelse för säkerheten får utföras endast
av den som med hänsyn till yrkeskunnande, hälsotillstånd och
personliga förhållanden i övrigt anses lämplig.

4 § En infrastrukturförvaltare eller ett järnvägsföretag får
inte tilldela någon arbetsuppgifter av betydelse för säkerheten
utan att denne har genomgått läkarundersökning som utvisar att
det inte finns några hinder av hälsoskäl.

Den som har arbetsuppgifter av betydelse för säkerheten ska
regelbundet och i övrigt vid behov genomgå läkarundersökning.
Verksamhetsutövare får avstänga den som inte följer ett
åläggande att genomgå undersökning från sådana arbetsuppgifter.
Lag (2011:726).

5 § Infrastrukturförvaltares och järnvägsföretags verksamhet
skall omfattas av ett säkerhetsstyrningssystem.
Säkerhetsstyrningssystemet utgörs av den organisation som
införts och de förfaranden som fastställts för att trygga en
säker verksamhet.

För infrastrukturförvaltares och järnvägsföretags verksamhet
skall det även finnas sådana övriga säkerhetsbestämmelser som
behövs för att trygga en säker verksamhet. Lag (2007:452).

5 a § Infrastrukturförvaltare och järnvägsföretag skall årligen
till tillsynsmyndigheten ge in en säkerhetsrapport om det
närmast föregående kalenderåret. Lag (2007:452).

6 § Om det inträffar en olycka vid användningen av ett
järnvägsfordon, som medför att minst en person avlider eller
minst fem personer blir allvarligt skadade eller att fordonet,
järnvägsinfrastrukturen, egendom som inte transporteras med
fordonet eller miljön får omfattande skador, är järnvägsföretag
och infrastrukturförvaltare skyldiga att rapportera det
inträffade till tillsynsmyndigheten. Järnvägsföretag och
förvaltare är också skyldiga att rapportera när det funnits
allvarlig fara för en sådan olycka eller när något har hänt som
tyder på ett väsentligt fel hos ett fordon eller hos
infrastrukturen eller på att det finns andra väsentliga brister
i säkerhetshänseende.

Om undersökning från säkerhetssynpunkt av järnvägsolyckor och
andra händelser som berör spårtrafiken finns bestämmelser i
lagen (1990:712) om undersökning av olyckor. Lag (2007:452).

Krav på delsystem och komponenter

Inledande bestämmelse

7 § Bestämmelserna i 8–12 §§ ska tillämpas endast på
delsystem och komponenter som projekterats, byggts, byggts om
eller moderniserats efter utgången av juni 2004.
Bestämmelserna ska dock även tillämpas på delsystem och
komponenter som tagits i bruk dessförinnan men efter den 1
januari 2001, om de ingår i det transeuropeiska
järnvägssystemet för höghastighetståg.

Bestämmelserna i 8–12 §§ gäller inte för museijärnvägsfordon
eller för järnvägsfordon och järnvägsinfrastruktur vid sådana
fristående järnvägsnät som avses i 1 kap. 1 a § 1.
Lag (2015:360).

Väsentliga krav och tekniska specifikationer

8 § Varje delsystem och varje däri ingående komponent som är
nödvändig för driftskompatibilitet skall uppfylla föreskrivna
krav om säkerhet, tillförlitlighet, tillgänglighet, hälsa,
miljöskydd och teknisk kompatibilitet.

Varje delsystem skall dessutom överensstämma med föreskrivna
tekniska specifikationer för driftskompatibilitet.

Delsystem

9 § Ett delsystem får tas i bruk endast om det uppfyller
kraven i 8 §.

Kraven ska anses uppfyllda om den som tar ett delsystem i
bruk, eller dennes etablerade ombud i EES eller i Schweiz,
avgett en förklaring om att delsystemet överensstämmer med
föreskrivna krav (EG-kontrollförklaring). Kontrollen av
delsystemet och bedömningen av överensstämmelse ska vara
utförd av ett organ som anmälts för detta ändamål enligt lagen
(2011:791) om ackreditering och teknisk kontroll.

Med kontroll och bedömning enligt andra stycket likställs
kontroll och bedömning av ett organ som anmälts för samma
ändamål av en annan stat inom EES eller av Schweiz.
Lag (2011:799).

Komponenter

10 § En komponent som är nödvändig för driftskompatibilitet
får släppas ut på marknaden och användas i delsystemen endast
om den medger att driftskompatibiliteten hos det
transeuropeiska järnvägssystemet uppnås och den uppfyller
kraven i 8 § första stycket.

Kraven ska anses uppfyllda om tillverkaren, dennes etablerade
ombud i EES eller i Schweiz eller den som släpper ut en
komponent på marknaden, avgett en försäkran om att komponenten
överensstämmer med tillämpliga tekniska specifikationer och är
lämplig för avsedd användning (EG-försäkran). Om regeringen
eller, efter regeringens bemyndigande, tillsynsmyndigheten
föreskriver detta, ska bedömningen av överensstämmelse och
lämplighet vara utförd av ett organ som anmälts för detta
ändamål enligt lagen (2011:791) om ackreditering och teknisk
kontroll.

Med en bedömning enligt andra stycket likställs en bedömning
av ett organ som anmälts för samma ändamål av en annan stat
inom EES eller av Schweiz. Lag (2011:799).

Beslut om undantag

11 § Tillsynsmyndigheten får besluta att ett delsystem inte
behöver överensstämma med sådana tekniska specifikationer för
driftskompatibilitet som anges i 8 § andra stycket, om det
finns särskilda skäl.

Ett beslut om undantag skall förenas med de villkor som är
nödvändiga från säkerhets-, miljö- och
driftskompatibilitetssynpunkt.

12 § Ingår ett delsystem i ett transeuropeiskt järnvägssystem,
får tillsynsmyndigheten besluta enligt 11 § endast i de fall
som regeringen föreskriver.

Tillsynsmyndighetens godkännande av delsystem

13 § Delsystem får tas i bruk endast efter godkännande av
tillsynsmyndigheten, såvida inte något annat är särskilt
föreskrivet.

Vid tillsynsmyndighetens prövning av delsystem som inte har
projekterats, byggts, byggts om eller moderniserats efter
utgången av juni 2004 ska bestämmelserna i 8–12 §§ inte
beaktas. De ska inte heller beaktas vid prövning av
museijärnvägsfordon eller järnvägsfordon och
järnvägsinfrastruktur vid sådana fristående järnvägsnät som
avses i 1 kap. 1 a § 1. Lag (2015:360).

13 a § När ett godkänt delsystem ska moderniseras eller byggas
om, ska en beskrivning av det planerade arbetet lämnas in till
tillsynsmyndigheten. Om myndigheten bedömer att den
övergripande säkerhetsnivån påverkas negativt, får det
moderniserade eller ombyggda delsystemet tas i bruk endast
efter ett nytt godkännande av myndigheten. Detsamma gäller om
tillsynsmyndigheten bedömer att arbetet är av sådan omfattning
att det krävs ett nytt godkännande för att delsystemet ska få
tas i bruk. Lag (2011:1118).

13 b § Ny beteckning 22 § genom lag (2011:1118).

Villkor

14 § Ett godkännande enligt 13 § får förenas med de villkor
som behövs från säkerhets- och driftskompatibilitetssynpunkt.

Om ett godkänt delsystem ändras utan att delsystemet
moderniseras eller byggs om och ändringen påverkar
förhållanden som reglerats i villkoren, ska ändringen anmälas
till tillsynsmyndigheten. Lag (2011:1118).

Tillsynsmyndighetens godkännande av järnvägsfordon

Järnvägsfordon som överensstämmer med tekniska specifikationer
för driftskompatibilitet

15 § Ett järnvägsfordon som överensstämmer med tillämpliga
tekniska specifikationer för driftskompatibilitet och vars
delsystem redan är godkända enligt 13 §, ska godkännas för att
tas i bruk utan ytterligare prövning. Lag (2011:1118).

16 § Ett järnvägsfordon som överensstämmer med tillämpliga
tekniska specifikationer för driftskompatibilitet utan att
omfattas av 15 §, ska godkännas för att tas i bruk enligt 13 §
om den sökande visar upp

1. EG-kontrollförklaringar enligt 9 § för det eller de
delsystem fordonet består av,

2. dokumentation som visar att de delsystem fordonet består av
är tekniskt kompatibla med varandra och med
järnvägsinfrastrukturen, och

3. dokumentation som visar att fordonet uppfyller nationella
särkrav om säkerhet och driftskompatibilitet.
Lag (2011:1118).

Järnvägsfordon som inte överensstämmer med tekniska
specifikationer för driftskompatibilitet

17 § Ett järnvägsfordon som inte, eller endast till viss del,
överensstämmer med tekniska specifikationer för
driftskompatibilitet ska prövas för godkännande enligt 13 §.
Lag (2011:1118).

Godkännande av järnvägsfordon i en annan stat inom EES eller i
Schweiz

18 § Ett sådant godkännande att ta ett järnvägsfordon i bruk
som beslutats av en behörig instans i en annan stat inom EES
eller i Schweiz gäller i Sverige om inte något annat är
särskilt föreskrivet.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får
meddela föreskrifter om krav för kompletterande godkännande
enligt första stycket. Lag (2011:1118).

19 § Regeringen meddelar föreskrifter om inom vilken tid
tillsynsmyndigheten ska fatta beslut i ett ärende som avser
krav för kompletterande godkännande enligt 18 §.

Om tillsynsmyndigheten inte fattar beslut inom den tid som
avses i första stycket, ska fordonet anses godkänt för att tas
i bruk. Lag (2011:1118).

Godkännande av fordonstyper

20 § När tillsynsmyndigheten godkänner ett järnvägsfordon för
att tas i bruk, ska myndigheten även godkänna fordonstypen. Om
sökanden begär det får tillsynsmyndigheten godkänna en
fordonstyp utan att samtidigt godkänna ett visst
järnvägsfordon.

Ett typgodkännande ska registreras i det europeiska registret
över godkända fordonstyper.

Om de föreskrifter som legat till grund för ett typgodkännande
ändras, får tillsynsmyndigheten besluta att typgodkännandet
ska förnyas för att vara giltigt. Lag (2011:1118).

Godkännande av fordon som överensstämmer med en godkänd
fordonstyp

21 § Ett järnvägsfordon som överensstämmer med en tidigare
godkänd fordonstyp, ska godkännas utan ytterligare kontroll om
sökanden visar upp en försäkran om överensstämmelse.

I bilagan till kommissionens förordning (EU) nr 201/2011 finns
bestämmelser om försäkran om överensstämmelse.
Lag (2011:1118).

Märkning av järnvägsfordon

22 § Järnvägsfordon ska vara märkta med ett europeiskt
fordonsnummer, en innehavarbeteckning och en beteckning om
driftskompatibilitet.

Tillsynsmyndigheten ska tilldela järnvägsfordonet ett sådant
nummer och sådana beteckningar i samband med att fordonet
godkänns för att tas i bruk.

Den som ansöker om godkännande att ta ett fordon i bruk
ansvarar för att märka fordonet. Lag (2011:1118).

Underhåll av järnvägsfordon

23 § För att ett järnvägsfordon ska få tas i bruk, ska det ha
utsetts en underhållsansvarig enhet för fordonet.

En underhållsansvarig enhet med ansvar för underhåll av
godsvagnar ska ha ett tillstånd av tillsynsmyndigheten eller
ett certifikat utfärdat av ett organ som är ackrediterat för
uppgiften.

Kraven i första och andra styckena gäller inte för
museijärnvägsfordon eller för sådana järnvägsfordon som endast
används på sådana järnvägsnät som avses i 1 kap. 1 a §.
Lag (2011:1118).

24 § En underhållsansvarig enhet ska ha

1. ett ledningssystem för underhåll som säkerställer att de
järnvägsfordon enheten ansvarar för är i säkert skick, och

2. tillräcklig kompetens och tillräckliga resurser inom
organisationen för att klara uppgiften. Lag (2011:1118).

Bemyndigande

25 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer
får meddela föreskrifter om

1. säkerhet enligt 1–5 §§ samt om undantag från dessa
bestämmelser för verksamhet vid sådana järnvägsnät som avses
i 1 kap. 1 a §,

1 a. säkerhetsrapport enligt 5 a § samt om undantag från
denna bestämmelse för verksamhet vid sådana järnvägsnät som
avses i 1 kap. 1 a §,

2. att händelser som är av betydelse för spårtrafikens
säkerhet ska rapporteras också i andra fall än som anges i 6 §
första stycket,

3. krav på säkerhet, tillförlitlighet, tillgänglighet, hälsa,
miljöskydd och teknisk kompatibilitet enligt 8 § första
stycket,

4. tekniska specifikationer för driftskompatibilitet enligt 8 §
andra stycket samt övriga villkor för projektering,
byggnation, ombyggnation, modernisering, drift, underhåll och
brukande av järnvägsinfrastruktur och järnvägsfordon,

5. EG-kontrollförklaring enligt 9 §,

6. EG-försäkran enligt 10 §,

7. godkännande enligt 13 § och om undantag från kravet på
sådant godkännande samt om krav på nytt godkännande enligt
13 a §,

8. godkännande av järnvägsfordon och fordonstyper enligt
15–17, 20 och 21 §§ och om undantag från kravet på
godkännande samt om godkännande av en serie identiskt lika
fordon,

9. undantag från kravet på märkning enligt 22 §, och

10. underhållsansvariga enheter enligt 23 och 24 §§ och om
undantag från krav på sådan enhet.

Regeringen får meddela föreskrifter om i vilka fall
tillsynsmyndigheten får besluta enligt 12 §. Lag (2015:360).

3 kap. Tillstånd för järnvägsverksamhet

Tillstånd för järnvägsföretag

Tillståndskrav

1 § För att utföra järnvägstrafik krävs antingen tillstånd i
form av licens och säkerhetsintyg eller, i fall som avses i
4 §, nationellt trafiksäkerhetstillstånd. Lag (2015:360).

Licens

2 § Licens ska beviljas den som

1. avser att tillhandahålla dragkraft och utföra
järnvägstrafik,

2. har hemvist eller säte i Sverige,

3. med hänsyn till yrkeskunnande, ekonomisk förmåga och gott
anseende anses vara lämplig att tillhandahålla dragkraft och
utföra järnvägstrafik, och

4. genom försäkring eller tillräcklig garanti täcker den
skadeståndsskyldighet som kan uppkomma till följd av
järnvägstrafik.

Kraven i första stycket får anpassas till verksamhetens art
och omfattning. I licensen ska tillsynsmyndigheten ange hur
kraven anpassats och vilken verksamhet licensen gäller för.

Licens eller annat motsvarande tillstånd utfärdat i en annan
stat inom EES eller i Schweiz gäller i Sverige.
Lag (2015:360).

Säkerhetsintyg

3 § Säkerhetsintyg ska, uppdelat i en A-del och en B-del,
beviljas järnvägsföretag som

1. kan antas komma att uppfylla kraven i 2 kap. 5 § första
stycket och i föreskrifter om säkerhetsstyrningssystem som
har meddelats med stöd av 2 kap. 25 § 1 (A-del),

1 a. kan antas komma att uppfylla kraven i 2 kap. 1–4 §§ och
5 § andra stycket samt i föreskrifter som har meddelats med
stöd av 2 kap. 25 § 1 (ingår i B-del),

2. använder järnvägsfordon som uppfyller kraven i 2 kap.
(ingår i B-del), och
3. visar att försäkring eller annat likvärdigt arrangemang
täcker den skadeståndsskyldighet som kan uppkomma till följd
av den trafik som säkerhetsintyget gäller (ingår i B-del).

Kraven i första stycket får anpassas till verksamhetens art
och omfattning. I intyget ska tillsynsmyndigheten ange hur
kraven anpassats och vilken verksamhet intyget gäller för.

A-delen av ett säkerhetsintyg utfärdat i en annan stat inom
EES eller i Schweiz gäller i Sverige om järnvägsföretaget här
ansöker om att få utföra samma typ av transporttjänster som
prövats i det intyget. Lag (2012:445).

Nationellt trafiksäkerhetstillstånd

4 § Nationellt trafiksäkerhetstillstånd får beviljas den som
avser att inom landet utföra endast

1. persontrafik eller museitrafik på lokal eller regional
fristående järnvägsinfrastruktur, eller

2. godstrafik på järnvägsnät som inte förvaltas av staten och
som endast används av ägaren eller infrastrukturförvaltaren
för transporter av eget gods.

Nationellt trafiksäkerhetstillstånd ska endast beviljas den
som

1. har hemvist eller säte inom EES eller i Schweiz,

2. kan antas komma att uppfylla kraven i 2 kap. 1–5 §§, och

3. genom försäkring eller annat likvärdigt arrangemang täcker
den skadeståndsskyldighet som kan uppkomma till följd av
järnvägsverksamheten.

Kraven i andra stycket 2 och 3 får anpassas till
verksamhetens art och omfattning. I tillståndet ska
tillsynsmyndigheten ange hur kraven anpassats och för vilken
verksamhet tillståndet gäller. Lag (2015:360).

5 § Har upphävts genom lag (2015:360).

6 § Har upphävts genom lag (2015:360).

Säkerhetstillstånd för infrastrukturförvaltare

7 § För att förvalta järnvägsinfrastruktur och driva
anläggningar som hör till infrastrukturen krävs ett
säkerhetstillstånd. Lag (2007:452).

8 § Säkerhetstillstånd enligt 7 § ska beviljas den som

1. med hänsyn till yrkeskunnande, ekonomisk förmåga och gott
anseende kan anses lämplig att förvalta järnvägsinfrastruktur
och driva anläggningar som hör till infrastrukturen, samt

2. kan antas komma att uppfylla kraven i 2 kap. 1–5 §§ och i
föreskrifter som har meddelats med stöd av 2 kap. 25 § 1.

Kraven i första stycket får anpassas till verksamhetens art
och omfattning. I tillståndet ska tillsynsmyndigheten ange
hur kraven anpassats och för vilken verksamhet tillståndet
gäller. Lag (2012:445).

Villkor, giltighetstid och omprövning

9 § Tillsynsmyndigheten får, utom när det gäller licens, i
samband med att ett tillstånd meddelas eller under tillståndets
giltighetstid förena tillståndet med de villkor som behövs från
säkerhetssynpunkt.

Ett tillstånd skall omprövas när verksamheten skall genomgå en
väsentlig förändring. Säkerhetsintyg enligt 3 § och
säkerhetstillstånd enligt 7 § skall dock omprövas minst vart
femte år. Tillsynsmyndigheten får under tillståndets
giltighetstid ompröva tillståndet eller villkor i det med
anledning av väsentliga förändringar i föreskrifter om
järnvägssäkerhet.

Tillståndshavaren är skyldig att till tillsynsmyndigheten
anmäla sådana förändringar i verksamheten som kan föranleda
omprövning av tillståndet eller villkoren. Lag (2007:452).

10 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer
får meddela föreskrifter om

1. licenser enligt 2 §, förnyad prövning av licenser och
tillfälliga licenser,

2. säkerhetsintyg enligt 3 §,

3. nationellt trafiksäkerhetstillstånd enligt 4 §,

4. säkerhetstillstånd enligt 7 §, och

5. omprövning av tillstånd eller villkor enligt 9 §.
Lag (2015:360).

Tillstånd eller certifikat till underhållsansvariga enheter

11 § Tillstånd eller certifikat till en underhållsansvarig
enhet som avses i 2 kap. 23 § andra stycket får ges endast
till sådan enhet som uppfyller kraven i kommissionens
förordning (EU) nr 445/2011 av den 10 maj 2011 om ett
certifieringssystem för enheter som ansvarar för underhåll av
godsvagnar och om ändring av förordning (EG) nr 653/2007,
kraven i denna lag och föreskrifter som har meddelats med stöd
av lagen. Lag (2011:1118).

12 § Om en underhållsansvarig enhet som har tillstånd eller
certifikat för uppgiften är ett järnvägsföretag eller en
infrastrukturförvaltare, ska tillsynsmyndigheten kontrollera
att de krav som avses i 11 § är uppfyllda och föra in
uppgifter om det i järnvägsföretagets säkerhetsintyg enligt
3 § eller infrastrukturförvaltarens säkerhetstillstånd enligt
7 §. Lag (2011:1118).

13 § Ett tillstånd eller certifikat som avses i 2 kap. 23 §
andra stycket och som har beviljats av en behörig myndighet
eller ett ackrediterat organ i en annan stat inom EES eller i
Schweiz, gäller i Sverige. Lag (2011:1118).

4 kap. Redovisning av järnvägsverksamhet m.m.

1 § Järnvägsföretag och infrastrukturförvaltare som både
tillhandahåller transporttjänster och förvaltar
järnvägsinfrastruktur ska särredovisa verksamheterna.
Allmänna medel som betalas ut till det ena av dessa två
verksamhetsområden får inte överföras till det andra.
Lag (2015:360).

1 a § Ett järnvägsföretag som tillhandahåller både
godstransporter och, helt eller delvis offentligt
finansierade, persontransporter ska särredovisa
verksamheterna.

Allmänna medel som betalas ut till persontransportverksamhet
får inte överföras till andra verksamheter, och ska redovisas
enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr
1370/2007 av den 23 oktober 2007 om kollektivtrafik på
järnväg och väg och om upphävande av rådets förordning (EEG)
nr 1191/69 och (EEG) nr 1107/70, i den ursprungliga
lydelsen. Lag (2015:360).

1 b § Den som är skyldig att särredovisa verksamhet enligt 1 §
eller 1 a § ska offentliggöra redovisningen. Lag (2015:360).

2 § Bestämmelserna i detta kapitel gäller inte för den som
utför till sin omfattning obetydlig trafik med
museijärnvägsfordon eller annan liknande materiel.

Skyldighet att särredovisa enligt 1 och 1 a §§ gäller inte
för verksamhet vid sådana fristående lokala och regionala
järnvägsnät som avses i 1 kap. 1 a § 1, med undantag för
järnvägsföretag som står under direkt eller indirekt kontroll
av ett företag eller organ som också utför eller organiserar
trafik på någon annan typ av järnvägsnät.

Skyldighet att särredovisa enligt 1 § gäller inte heller för
den verksamhetsutövare som, utan att ta emot offentligt stöd,
bedriver järnvägstrafik och förvaltar järnvägsinfrastruktur
endast i syfte att förse den egna verksamheten med sådana
tjänster som avses i 6 kap. 23 § andra stycket och 6 kap.
23 c §. Lag (2015:360).

2 a § Om en tjänsteleverantör som tillhandahåller sådana
tjänster som avses i 6 kap. 23 § andra stycket står under
direkt eller indirekt kontroll av ett företag eller organ med
en dominerande ställning på den svenska marknaden för
järnvägstransporttjänster, ska

1. tjänsteleverantören och detta företag eller organ ha
separata räkenskaper för tjänstetillhandahållandet respektive
transporttjänsterna, och

2. verksamheten organiseras så att beslutsfattandet är
oberoende i förhållande till det dominerande företaget.
Lag (2015:360).

3 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer
får meddela föreskrifter om

1. redovisningsskyldighet och bokföring som avses i 1, 1 a
och 2 a §§,

2. krav på oberoende i fråga om organisation och
beslutsfattande enligt 2 a §. Lag (2015:360).

5 kap. Rätt att utföra och organisera trafik på järnvägsnät

Allmänt

1 § Regeringen kan med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen
meddela föreskrifter om vem som, utöver vad som anges i 2 §,
har rätt att utföra eller organisera trafik på järnvägsnät
som förvaltas av staten.

I fråga om andra järnvägsnät bestämmer
infrastrukturförvaltaren vem som, utöver vad som anges i 2 §,
har rätt att utföra eller organisera trafik på det
järnvägsnät förvaltaren råder över. Lag (2015:360).

Trafikeringsrätt på svenska järnvägsnät

2 § Ett järnvägsföretag med säte i en stat inom EES eller i
Schweiz har rätt att utföra och organisera trafik på svenska
järnvägsnät.

Även andra fysiska eller juridiska personer med hemvist eller
säte i en stat inom EES eller i Schweiz, som har ett
allmännyttigt eller kommersiellt intresse av
infrastrukturkapacitet och som uppfyller de krav som
uppställts av infrastrukturförvaltaren med stöd av 6 kap.
5 a §, har rätt att organisera trafik på svenska järnvägsnät.
Lag (2015:360).

2 a § Har upphävts genom lag (2015:360).
Lag (2009:693).

2 b § Har upphävts genom lag (2010:1071).

2 c § Regeringen får meddela föreskrifter om begränsningar i
rätten att ta upp och lämna av passagerare på linjen mellan
Stockholms centralstation och Arlanda flygplats. En sådan
begränsning får dock inte gälla för internationell
persontrafik. Lag (2009:694).

3 § Har upphävts genom lag (2015:360).

Undantag för vissa järnvägsnät

4 § Rätten att utföra eller organisera trafik enligt 2 §
gäller inte på

1. sådana järnvägsnät som avses i 1 kap. 1 a §,

2. järnvägsinfrastruktur som endast är avsedd att användas
för stads- och förortstrafik, eller

3. järnvägsinfrastruktur i anläggningar för tjänster.
Lag (2015:360).

5 § Har upphävts genom lag (2010:1071).

6 § Har upphävts genom lag (2010:1071).

6 kap. Tilldelning av infrastrukturkapacitet och 
tillhandahållande av tjänster

Skyldigheter för infrastrukturförvaltare

Grundläggande skyldigheter

1 § En infrastrukturförvaltare är skyldig att behandla en
ansökan om infrastrukturkapacitet från den som enligt 5 kap.
har rätt att utföra eller organisera trafik på svenska
järnvägsnät och att på ett konkurrensneutralt och icke-
diskriminerande sätt mot avgift tilldela denne
infrastrukturkapacitet i enlighet med bestämmelserna i denna
lag.

En infrastrukturförvaltare får inte obehörigen föra vidare
eller utnyttja uppgifter som sökanden i samband med ansökan
tillhandahåller om sina affärs- och driftförhållanden. I det
allmännas verksamhet tillämpas offentlighets- och
sekretesslagen (2009:400).

Vid tilldelandet av infrastrukturkapacitet ska förvaltaren
iaktta den tidsplan för tilldelningsförfarande som regeringen
eller, efter regeringens bemyndigande, tillsynsmyndigheten
föreskriver. Lag (2009:507).

1 a § En infrastrukturförvaltare som helt eller delvis
finansieras av allmänna medel ska anta en verksamhetsplan för
sitt järnvägsnät. Verksamhetsplanen ska innehålla en
redogörelse för planerad användning och utveckling av
järnvägsnätet. Innan verksamhetsplanen antas ska
infrastrukturförvaltaren ge berörda företag, organisationer
och myndigheter möjlighet att lämna synpunkter på innehållet
i planen.

Tillsynsmyndigheten får besluta att en förvaltare av sådan
lokal eller regional järnvägsinfrastruktur som saknar
strategisk betydelse för järnvägsmarknaden ska undantas från
kravet på att upprätta en verksamhetsplan enligt första
stycket. Om infrastrukturen faller in under definitionen av
järnvägsinfrastruktur i bilaga I till direktiv 2012/34/EU av
den 21 november 2012 om inrättande av ett gemensamt
europeiskt järnvägsområde, i den ursprungliga lydelsen, ska
Europeiska kommissionens beslut enligt artikel 2.4 i
direktivet först inhämtas. Lag (2015:360).

2 § Den som utför eller organiserar järnvägstrafik får inte
samtidigt ansvara för tilldelning av infrastrukturkapacitet
eller fastställande av avgifter. Tillsynsmyndigheten får dock i
enskilda fall besluta om undantag från detta, om det kan
förutsättas att tilldelning av infrastrukturkapacitet och
fastställande av avgifter ändå kan ske på ett icke-
diskriminerande sätt.

3 § En infrastrukturförvaltare ska bedöma behovet av att
organisera tåglägen för olika typer av transporter, inklusive
behovet av reservkapacitet. Om ansökningarna om
infrastrukturkapacitet inte kan samordnas, ska förvaltaren
tilldela kapacitet med hjälp av avgifter eller i enlighet med
prioriteringskriterier som medför ett samhällsekonomiskt
effektivt utnyttjande av infrastrukturen.

Järnvägsinfrastruktur får, efter samråd med berörda parter,
reserveras för viss järnvägstrafik om det finns alternativ
järnvägsinfrastruktur. Att järnvägsinfrastrukturen
reserverats för viss järnvägstrafik får inte hindra annan
trafik på denna järnvägsinfrastruktur om kapacitet finns
tillgänglig och järnvägsfordonen har de tekniska egenskaper
som krävs. Lag (2015:360).

4 § En infrastrukturförvaltare skall samarbeta med andra
förvaltare för att på ett effektivt sätt kunna tillhandahålla
och tilldela infrastrukturkapacitet på mer än ett järnvägsnät.
Behovet av tåglägen för internationell trafik skall därvid
särskilt beaktas.

Rapportering av avvikelser

4 a § För järnvägsnät där verksamhetsstyrning med
kvalitetsavgifter enligt 22 a § tillämpas ska
infrastrukturförvaltaren tillhandahålla ett system för att
rapportera och registrera avvikelser från i tågplan och
trafikeringsavtal fastställt utnyttjande av infrastrukturen
samt orsakerna till sådana avvikelser. Lag (2010:1916).

Beskrivning av järnvägsnät

5 § En infrastrukturförvaltare ska upprätta en beskrivning av
det järnvägsnät förvaltaren råder över. Beskrivningen ska
innehålla uppgifter om tillgänglig infrastruktur samt
information om villkoren för tillträde till och utnyttjande av
infrastrukturen och om förfaranden och kriterier för fördelning
av infrastrukturkapacitet.

Beskrivningen ska upprättas efter samråd med berörda parter.
Beskrivningen ska offentliggöras, uppdateras regelbundet och
ändras vid behov. Lag (2010:1916).

5 a § En infrastrukturförvaltare får i beskrivningen av
järnvägsnätet uppställa krav på den som ansöker om
infrastrukturkapacitet i syfte att säkerställa framtida
avgiftsintäkter och ett effektivt utnyttjande av
järnvägsinfrastrukturen. Kraven, som ska vara lämpliga,
tydliga och icke-diskriminerande, får endast avse ekonomisk
garanti och förmåga att ansöka om kapacitet. Lag (2015:360).

Kapacitetsförstärkningsplan

6 § När järnvägsinfrastruktur har förklarats överbelastad
enligt 13 § skall infrastrukturförvaltaren göra en
kapacitetsanalys och en kapacitetsförstärkningsplan.

Tilldelningsförfarande

Ansökan

7 § Den som har rätt att utföra eller organisera trafik på
svenska järnvägsnät kan ansöka om infrastrukturkapacitet i form
av tågläge hos en infrastrukturförvaltare i enlighet med dennes
beskrivning av järnvägsnätet.

Om infrastrukturkapacitet begärs på flera järnvägsnät får
ansökan göras hos en av de berörda infrastrukturförvaltarna.
Denne skall då begära kapacitet hos övriga
infrastrukturförvaltare i enlighet med ansökan.

8 § Infrastrukturförvaltaren skall ange vilken
infrastrukturkapacitet som förvaltaren önskar använda för
planerade banarbeten senast vid den tidpunkt då ansökningar om
infrastrukturkapacitet enligt beskrivningen av järnvägsnätet
skall ha kommit in.

Kapacitetsplanering

9 § Infrastrukturförvaltaren skall ta fram ett förslag till
tågplan med utgångspunkt från de ansökningar som kommit in och
med beaktande av behovet av reservkapacitet. I förslaget skall
även anges de tåglägen för internationell trafik som planerats
med andra infrastrukturförvaltare.

Infrastrukturförvaltaren skall i så stor utsträckning som
möjligt tillmötesgå alla ansökningar om infrastrukturkapacitet
samt beakta den ekonomiska effekten på sökandenas verksamhet
och andra förhållanden av betydelse för sökandena.

Berörda parter skall ges möjlighet att yttra sig över förslaget
till tågplan. Tidsfristen för att yttra sig får inte understiga
en månad.

10 § Infrastrukturförvaltaren skall genom samordning av
ansökningarna söka lösa de eventuella intressekonflikter som
uppstår vid kapacitetstilldelningen. Infrastrukturförvaltaren
får föreslå en sökande annan infrastrukturkapacitet än den
begärda.

11 § Om ansökningarna kan samordnas, skall
infrastrukturförvaltaren fastställa kapacitetstilldelningen i
en tågplan.

12 § Om en intressekonflikt mellan två eller flera sökande inte
kan lösas, skall infrastrukturförvaltaren tillhandahålla ett
förfarande för skyndsam tvistlösning.

13 § Om ansökningarna inte kan samordnas trots förfarande för
samordning och tvistlösning, skall infrastrukturförvaltaren
snarast förklara den del av infrastrukturen där ansökningarna
är oförenliga som överbelastad och ange under vilka tider så är
fallet.

Om det är uppenbart att det kommer att bli en betydande
kapacitetsbrist på en del av infrastrukturen inom kommande
tågplaneperiod, får infrastrukturförvaltaren förklara denna del
av infrastrukturen som överbelastad, innan ett förfarande för
samordning inleds enligt 10 §.

14 § Den som betalar en extra avgift enligt 7 kap. 3 § har
företräde vid tilldelningen av överbelastad infrastruktur.

15 § Om möjligheten att enligt 7 kap. 3 § ta ut en extra avgift
inte används eller inte leder till att det avgörs vilken
sökande som skall tilldelas infrastrukturkapacitet, skall
infrastrukturförvaltaren tilldela kapacitet i enlighet med de
prioriteringskriterier som anges i beskrivningen av
järnvägsnätet.

16 § En ansökan om tågläge inom en redan gällande tågplan skall
besvaras av infrastrukturförvaltaren snarast och senast inom
fem arbetsdagar.

Åtgärder vid störningar och liknande

17 § Vid störningar i järnvägstrafiken ska
infrastrukturförvaltaren vidta nödvändiga åtgärder för att
återställa trafiken till normala förhållanden. I detta syfte
ska infrastrukturförvaltaren ha en beredskapsplan. Om
förhållandena kräver det, får infrastrukturförvaltaren i en
röjnings- eller nödsituation utan förvarning och för den tid
som behövs för reparationer vidta åtgärder som inte är
förenliga med tidigare beslut om kapacitetstilldelning.
Lag (2015:360).

18 § Ett järnvägsföretag är skyldigt att vid röjnings- och
nödsituationer på infrastrukturförvaltarens begäran och i
enlighet med vad parterna kommer överens om ställa sådana
resurser till förfogande som förvaltaren anser mest lämpliga
för att återställa förhållandena till de normala.

Tågläge

19 § Ett tågläge ska tilldelas för en tågplaneperiod i taget.
Den som har tilldelats ett tågläge får inte överlåta det. Ett
tågläge ska inte anses som överlåtet om den som inte är
järnvägsföretag anlitar ett järnvägsföretag för att utföra
trafiken.

Den som har överlåtit ett tågläge ska uteslutas från
tilldelning av tåglägen under innevarande eller nästkommande
tågplaneperiod. Lag (2015:360).

20 § Den som har tilldelats ett tågläge och under en månad inte
har utnyttjat tågläget i den utsträckning som anges i
beskrivningen av järnvägsnätet, skall på begäran av
infrastrukturförvaltaren avstå från tågläget. Detta gäller inte
om det låga utnyttjandet beror på faktorer som inte är av
ekonomisk art och som ligger utanför innehavarens kontroll.

Om ett tågläge inte har utnyttjats, kan detta beaktas vid en
senare tilldelning av tåglägen.

Ramavtal

21 § Ett avtal mellan ett järnvägsföretag eller någon annan
sökande och en infrastrukturförvaltare om utnyttjande av
infrastrukturen för längre tid än en tågplaneperiod
(ramavtal) kan inte göras gällande mot en annan sökande i den
mån det i avtalet anges bestämda tåglägen eller avtalet på
annat sätt utformats så att det utesluter andra sökandes rätt
att använda infrastrukturen.

Ett ramavtal ska innehålla villkor som gör att avtalet kan
ändras eller begränsas för att göra det möjligt att bättre
utnyttja infrastrukturen. Lag (2015:360).

21 a § Ett ramavtal ska gälla fem år. Infrastrukturförvaltaren 
får samtycka till en kortare eller längre period, om det finns 
särskilda skäl. Avtalet får förlängas för perioder av samma 
längd som det ursprungliga avtalet.

Trots första stycket får ett ramavtal i fråga om
järnvägstrafik som bedrivs på sådan infrastruktur som har
reserverats för viss järnvägstrafik i enlighet med 3 § andra
stycket gälla 15 år, om infrastrukturförvaltaren har vidtagit
omfattande investeringar i infrastrukturen för att möta den
sökandes behov. Om det finns synnerliga skäl får ett sådant
ramavtal ingås för längre tid än 15 år och innehålla
detaljerade villkor om den infrastrukturkapacitet som ska
tillhandahållas den sökande. Sådana villkor får avse
turtäthet, volym och tåglägenas kvalitet. Lag (2015:360).

Trafikeringsavtal

22 § I samband med tilldelning av tågläget ska
järnvägsföretaget eller annan sökande och
infrastrukturförvaltaren ingå de avtal av administrativ,
teknisk och ekonomisk natur som behövs för utnyttjande av
tågläget (trafikeringsavtal). Avtalsvillkoren ska vara
konkurrensneutrala och icke-diskriminerande.

Järnvägstrafik får inte utföras utan att trafikeringsavtal
har träffats. Lag (2015:360).

Verksamhetsstyrning med kvalitetsavgifter

22 a § Ett trafikeringsavtal ska innehålla villkor om
verksamhetsstyrning med kvalitetsavgifter enligt 7 kap. 5 a §,
som ska gälla vid normala driftsförhållanden. Kvalitetsavgiften
ska betalas av den part som orsakar avvikelser från i tågplan
och trafikeringsavtal fastställt utnyttjande av
infrastrukturen.

I ett trafikeringsavtal får undantag göras från kravet på
verksamhetsstyrning med kvalitetsavgifter i fråga om

1. lågt trafikerade järnvägsnät,

2. delar av järnvägsnät, där risken för driftsstörningar på
grund av parts avvikelser från i tågplan och trafikeringsavtal
fastställt utnyttjande av infrastrukturen är obetydlig, och

3. tider på dygnet då risken för driftsstörningar på grund av
sådana avvikelser är obetydlig. Lag (2010:1916).

22 b § Infrastrukturförvaltaren avgör när det inte längre
råder normala driftsförhållanden och ska då genast underrätta
berörda järnvägsföretag och trafikorganisatörer om detta.
Motsvarande gäller när det åter råder normala
driftsförhållanden. Lag (2015:360).

Tillhandahållande av grundläggande tjänster

23 § En tjänsteleverantör ska på ett icke-diskriminerande
sätt ge järnvägsföretag och andra sökande tillträde till
anläggningar för tjänster och tillgång till tjänster som
tillhandahålls i dessa anläggningar (grundläggande
tjänster).

De tjänster som avses i första stycket är

1. tillträde till stationer för passagerare, inklusive
byggnader och övriga faciliteter, även för förmedling av
reseinformation och lokaler lämpliga för
biljettförsäljning,
2. tjänster i godsterminaler,

3. tjänster på rangerbangårdar och andra tjänster för
tågbildning och växling,

4. uppställning på sidospår,

5. tjänster i underhållsanläggningar, dock inte tyngre
underhåll av höghastighetståg eller andra typer av rullande
materiel som kräver särskilda anläggningar,

6. tjänster i andra tekniska anläggningar än som avses i 5
samt tjänster i anläggningar för rengöring och tvätt,

7. järnvägstjänster i hamnanläggningar,

8. tjänster för olycksundsättning, och

9. tjänster i bränsledepåer.
Lag (2015:360).

23 a § En tjänsteleverantör som tillhandahåller en
grundläggande tjänst ska så långt möjligt tillmötesgå
samtliga ansökningar om tillgång till tjänsten. En ansökan
ska besvaras inom en rimlig tidsfrist.

Ett beslut om avslag på en ansökan om tillgång till en
grundläggande tjänst ska om möjligt innehålla en upplysning
om ett alternativ som innebär att den sökande kan bedriva
trafiken på samma linjer under ekonomiskt godtagbara
förhållanden. Avslagsbeslutet ska vara skriftligt om
tjänsteleverantören står under direkt eller indirekt kontroll
av ett företag eller organ med en dominerande ställning på
den svenska marknaden för järnvägstransporttjänster.
Lag (2015:360).

23 b § Om en anläggning för en tjänst som avses i 23 § andra
stycket inte har varit i bruk under minst två år i följd och
ett järnvägsföretag eller någon annan sökande har uttryckt
intresse för tillträde till anläggningen, ska ägaren till
anläggningen offentliggöra att den helt eller delvis kan
hyras eller leasas. Detta krav gäller dock inte om det kan
visas att anläggningen ska användas för annat ändamål.
Lag (2015:360).

Tillhandahållande av tilläggstjänster och extratjänster

23 c § En tjänsteleverantör som åt ett järnvägsföretag eller
någon annan sökande tillhandahåller en tilläggstjänst eller
en extratjänst är skyldig att göra det på ett
icke-diskriminerande sätt.

De tilläggstjänster som avses i första stycket är

1. tillhandahållande av drivmotorström,

2. uppvärmning av persontåg,

3. kontroll av farligt gods, och

4. assistans för drift av icke-standardtåg.

De extratjänster som avses i första stycket är

1. telekommunikationstjänster,

2. tillhandahållande av extra information,

3. teknisk kontroll av rullande materiel,

4. biljettförsäljning på stationer, och

5. tyngre underhåll som tillhandahålls i
underhållsanläggningar avsedda för höghastighetståg eller
andra typer av rullande materiel som kräver särskilda
anläggningar. Lag (2015:360).

24 § Har upphävts genom lag (2015:360).

Bemyndigande

25 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer
får meddela föreskrifter om

1. kapacitetstilldelning och verksamhetsplan enligt 1–4 §§

2. beskrivning av järnvägsnät enligt 5 och 5 a §§,

3. genomförande av kapacitetsanalys och upprättande av
kapacitetsförstärkningsplan enligt 6 §,

4. förfarande vid ansökan om tilldelning av kapacitet enligt
7–16 §§,

5. åtgärder vid störningar, röjnings- och nödsituationer samt
beredskapsplaner enligt 17 och 18 §§, och

6. tjänster och förfarande för tillhandahållande av tjänster
enligt 23–23 c §§. Lag (2015:360).

7 kap. Avgifter

Avgifter för utnyttjande av järnvägsinfrastrukturen

1 § En infrastrukturförvaltare skall ta ut konkurrensneutrala
och icke-diskriminerande avgifter för utnyttjande av
järnvägsinfrastrukturen.

Samarbete mellan infrastrukturförvaltare

1 a § En infrastrukturförvaltare ska samarbeta med andra
förvaltare för att åstadkomma effektiva avgiftssystem för
järnvägsföretag och andra sökande som bedriver trafik på mer
än ett järnvägsnät. Behovet av konkurrenskraftiga avgifter
för internationell trafik ska särskilt beaktas.
Lag (2015:360).

Marginalkostnadsbaserade avgifter

2 § Avgifter för utnyttjande av järnvägsinfrastrukturen ska,
inom ramen för infrastrukturförvaltarens kostnader för
infrastrukturen, fastställas till den kostnad som uppstår som
en direkt följd av framförandet av järnvägsfordon, om inte
annat följer av 3–6 §§. Lag (2015:360).

3 § Infrastrukturförvaltaren får för att åstadkomma ett
samhällsekonomiskt effektivt utnyttjande av
järnvägsinfrastrukturen ta ut en extra avgift för utnyttjandet
av överbelastad infrastruktur.

Har infrastrukturförvaltaren inte gjort eller genomfört en
kapacitetsförstärkningsplan enligt 6 kap. 6 § får den extra
avgiften dock inte tas ut utan tillsynsmyndighetens
godkännande. Sådant godkännande skall lämnas om planen inte kan
genomföras på grund av omständigheter utanför förvaltarens
kontroll eller om de alternativ som står till buds för att
komma till rätta med överbelastningen, inte är ekonomiskt eller
finansiellt rimliga.

Särskilda avgifter

4 § Infrastrukturförvaltaren får, för att uppnå
kostnadstäckning, ta ut högre avgifter än som följer av 2 och
3 §§, om det är förenligt med ett samhällsekonomiskt effektivt
utnyttjande av infrastrukturen. Avgifterna får inte sättas så
högt att de marknadssegment som kan betala åtminstone den
kostnad som uppstår som en direkt följd av framförandet av
järnvägsfordon, plus ett vinstuttag som marknaden kan bära,
hindras från att använda infrastrukturen.

5 § Infrastrukturförvaltaren får, på grundval av den
långsiktiga kostnaden för ett särskilt infrastrukturprojekt
som ökar effektiviteten i järnvägssystemet och har avslutats
efter 1988, ta ut högre avgifter än som följer av 2 och 3 §§,
om projektet inte skulle ha kommit till stånd om avgifterna
hade begränsats på det sätt som följer av 2 och 3 §§.
Lag (2015:360).

Kvalitetsavgifter för att förebygga driftstörningar

5 a § Kvalitetsavgifter ska utformas så att både
infrastrukturförvaltaren och den som utnyttjar infrastrukturen
vidtar skäliga åtgärder för att förebygga driftstörningar i
järnvägssystemet. Lag (2010:1916).

Rabatt

6 § Infrastrukturförvaltaren får ge rabatt på avgifter för att
främja utvecklingen av ny järnvägstrafik eller användningen av
avsevärt underutnyttjade linjer. Rabatten skall vara
tidsbegränsad och tillgänglig på lika villkor för alla
användare i viss trafik.

Bokningsavgifter

7 § Infrastrukturförvaltaren får ta ut hela eller delar av
avgiften för tilldelad kapacitet som inte har utnyttjats.

Avgifter för tjänster

8 § Avgifter för järnvägstjänster och för nyttjande av
järnvägsinfrastrukturen i anläggningen för tjänster ska vara
icke-diskriminerande.

Avgiften för sådana grundläggande tjänster som avses i 6 kap.
23 § andra stycket får inte överstiga kostnaden för att
tillhandahålla tjänsten plus en rimlig vinst. Detsamma gäller
avgifter för sådana tilläggstjänster och extratjänster som
avses i 6 kap. 23 c § om tjänsteleverantören är ensam om att
tillhandahålla dessa tjänster.

Som rimlig vinst ska anses sådan avkastning på eget kapital
som tar hänsyn till den risk tjänsteleverantören löper, och
som ligger i linje med den genomsnittliga avkastningen för
företag i branschen under de senaste åren. Lag (2015:360).

Avgift för museitrafik

9 § En infrastrukturförvaltare behöver inte ta ut avgift för
utnyttjande av järnvägsinfrastrukturen enligt 2 § av den som på
ideell grund bedriver museitrafik på järnväg. Lag (2007:452).

Bemyndigande

10 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer 
får meddela föreskrifter om 

1. avgiftssamarbetet enligt 1 a §, 

2. de analyser av marknadssegment som krävs för att ta ut 
särskilda avgifter enligt 4 § och krav på offentliggörande av 
sådana analyser,

3. skyldigheter för tjänsteleverantörer att tillhandahålla 
information om sina avgifter enligt 8 §, och 

4. undantag från bestämmelserna om avgifter i detta kapitel i 
enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 
2020/1429 av den 7 oktober 2020 om fastställande av åtgärder 
för en hållbar järnvägsmarknad mot bakgrund av covid-19-
utbrottet. Lag (2021:1090).

8 kap. Tillsyn m.m.

Allmänna bestämmelser

1 § Tillsynsmyndigheten skall utöva tillsyn över efterlevnaden
av lagen och de föreskrifter och villkor som har meddelats med
stöd av lagen.

1 a § Tillsyn enligt 1, 3 och 4 §§ över sådana
underhållsansvariga enheter som har certifierats av ett
ackrediterat organ utövas av det organ som har certifierat
enheten, när det gäller funktioner som omfattas av
certifieringen. Lag (2011:1118).

2 § För tillsynen av elektriska anläggningar finns särskilda
bestämmelser i ellagen (1997:857).

3 § Tillsynsmyndigheten har rätt att av den som bedriver
verksamhet som omfattas av lagen på begäran få

1. sådana upplysningar och ta del av sådana handlingar som
behövs för tillsynen, bedömningen av ansökningar om tillstånd
och för klart definierade statistiska ändamål,

2. tillträde till anläggningar, fordon och annan materiel,
områden, lokaler och andra utrymmen, dock inte bostäder, som
har anknytning till den verksamhet som berörs, och

3. tillgång till nödvändig personal, materiel eller liknande
utan kostnad vid provkörningar och andra materielprov.

Polismyndigheten och Tullverket ska lämna den hjälp som
behövs för tillsynen.

Tillsynsmyndigheten får begära verkställighet hos
Kronofogdemyndigheten av ett beslut som gäller åtgärder
enligt första stycket. Då gäller bestämmelserna i
utsökningsbalken om verkställighet av förpliktelser som inte
avser betalningsskyldighet eller avhysning.

Infrastrukturförvaltare och sökande av infrastrukturkapacitet
ska utan uppmaning bereda tillsynsmyndigheten full insyn i
förhandlingar om avgifter. Lag (2014:736).

3 a § Den som bedriver verksamhet som omfattas av denna lag
skall på begäran av tillsynsmyndigheten lämna sådana uppgifter
om sin verksamhet som myndigheten behöver för att förse
Europeiska gemenskapernas kommission och Europeiska
järnvägsbyrån (ERA) med underlag i deras
regelutvecklingsarbete. Lag (2007:452).

3 b § Den som bedriver verksamhet som omfattas av denna lag
skall till den myndighet regeringen bestämmer lämna sådana
uppgifter som behövs för förvaltningen och utvecklingen av det
statliga järnvägsnätet. Lag (2007:452).

Krav i syfte att garantera tillsynsmyndighetens oberoende

3 c § Den befattningshavare vid tillsynsmyndigheten som
ansvarar för sådana tillsynsbeslut som avses i artikel 56 i
direktiv 2012/34/EU av den 21 november 2012 om inrättande av
ett gemensamt europeiskt järnvägsområde, i den ursprungliga
lydelsen, ska årligen göra en åtagande- och
intresseförklaring. I förklaringen ska befattningshavaren
redovisa sådan eventuell anknytning till företag i
järnvägsbranschen som kan anses påverka hans eller hennes
opartiskhet vid utförande av arbetet. Lag (2015:360).

3 d § Den befattningshavare som avses i 3 c § får under ett
år från det att anställningen vid tillsynsmyndigheten upphör
inte utföra arbete eller inneha någon ansvarsställning på
något av de företag eller någon av de enheter som omfattas av
den tillsyn som avses i samma paragraf. Lag (2015:360).

Förelägganden och förbud

4 § Tillsynsmyndigheten får meddela de förelägganden och förbud
som behövs för att denna lag eller de föreskrifter eller
villkor som har meddelats med stöd av lagen ska efterlevas.

Förelägganden och förbud får förenas med vite.

Har någon ålagts att betala konkurrensskadeavgift enligt 3 kap.
5 § konkurrenslagen (2008:579) eller dömts att betala vite
enligt 6 kap. 2 § samma lag, får vite enligt denna lag inte
dömas ut för samma förfarande. Lag (2008:602).

Återkallelse av tillstånd

5 § Tillsynsmyndigheten får återkalla ett tillstånd om

1. förutsättningarna för tillståndet inte längre uppfylls,

2. tillståndshavaren inte fullgör sina skyldigheter enligt
denna lag eller enligt föreskrifter som meddelats med stöd av
lagen, eller

3. tillståndshavaren under minst sex månader inte använder en
licens enligt 3 kap. 2 § eller under minst ett år inte använder
ett annat tillstånd enligt 3 kap. Lag (2007:452).

6 § Om ett konkursförfarande eller ett ackordsförfarande har
inletts mot innehavaren av ett tillstånd, skall
tillsynsmyndigheten återkalla tillståndet om det finns grundad
anledning att anta att en tillfredsställande finansiell
omstrukturering inte kan åstadkommas inom rimlig tid.

Återkallelse av godkännande

6 a § Tillsynsmyndigheten får återkalla ett godkännande enligt
2 kap. 13 § om förutsättningarna för godkännandet inte längre
är uppfyllda eller om delsystemet inte längre uppfyller
föreskrivna krav i fråga om säkerhet eller
driftskompatibilitet.

Ett beslut om återkallelse får begränsas att gälla för en viss
tid. Lag (2011:1118).

Marknadskontroll

7 § Om det kan antas att en komponent som är nödvändig för
driftskompatibilitet inte uppfyller kraven i 2 kap. 8 § första
stycket, får tillsynsmyndigheten vidta åtgärder för att
begränsa komponentens användningsområde, förbjuda dess vidare
hantering på marknaden eller dra tillbaka den från marknaden,
även om komponenten är försedd med EG-försäkran.

Om det kan antas att ett delsystem inte uppfyller kraven i 2
kap. 8 § första stycket, får tillsynsmyndigheten besluta om
kompletterande kontroller av delsystemet, även om delsystemet
är försett med EG-kontrollförklaring.

Register

8 § Tillsynsmyndigheten ska föra och ge offentlighet åt ett
register över järnvägsinfrastruktur.

Den som bedriver verksamhet som omfattas av denna lag ska till
tillsynsmyndigheten lämna de uppgifter som behövs för att föra
ett sådant register samt anmäla förändringar i verksamheten
eller järnvägsinfrastrukturen som kan kräva ändringar i
registret. Lag (2011:1118).

8 a § Tillsynsmyndigheten ska föra ett register över
järnvägsfordon.

Den som bedriver verksamhet som omfattas av denna lag ska till
tillsynsmyndigheten lämna de uppgifter som behövs för att föra
ett sådant register samt anmäla förändringar i verksamheten
som kan kräva ändringar i registret.

Tillsynsmyndigheten ska, utan hinder av sekretess, lämna
uppgifter ur registret på begäran av

1. Statens haverikommission,

2. en järnvägssäkerhetsmyndighet, ett olycksutredande organ
eller ett regleringsorgan i ett annat land inom EES eller i
Schweiz, samt

3. Europeiska järnvägsbyrån (ERA). Lag (2011:1118).

Prövning av tvister

9 § Ett järnvägsföretag eller någon annan sökande får till
tillsynsmyndigheten hänskjuta tvister om huruvida en
infrastrukturförvaltares eller en tjänsteleverantörs beslut
enligt denna lag står i överensstämmelse med 5, 6 eller 7
kap. denna lag eller föreskrifter som meddelats i anslutning
till dessa kapitel.

Tillsynsmyndigheten ska så snart som möjligt besluta i de
frågor som tvisten gäller. Beslutet ska meddelas senast inom
sex veckor från det att all relevant information i tvisten
lämnats in.

Kan parterna inte komma överens om villkoren i ett
trafikeringsavtal, får tillsynsmyndigheten på begäran av en
part fastställa de administrativa, tekniska och ekonomiska
villkor som ska gälla för den aktuella trafiken i den
utsträckning det är nödvändigt för att villkoren ska uppfylla
bestämmelserna i denna lag.

Om det vid prövningen av en tvist om tillträde till en
grundläggande tjänst enligt 6 kap. 23 § andra stycket bedöms
att inget praktiskt möjligt alternativ till tjänsten finns
tillgängligt och att det är möjligt att tilldela
tjänstekapacitet i anläggningen, ska tillsynsmyndigheten
besluta att tjänsteleverantören ska tilldela den sökande
lämplig del av tjänstekapaciteten. Lag (2015:360).

Prövning av internationell persontrafik

9 a § Tillsynsmyndigheten ska på begäran av ett berört
järnvägsföretag, någon annan berörd sökande eller berörd
myndighet pröva om det främsta syftet med viss trafik är att
befordra passagerare mellan stationer i skilda stater inom
EES samt Schweiz. Lag (2015:360).

Bemyndigande

10 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer
får meddela föreskrifter om

1. vilka uppgifter som ska lämnas enligt 3 a §, 3 b §, 8 §
andra stycket och 8 a § andra stycket,

2. återkallelse av tillstånd enligt 5 §,

3. register enligt 8 och 8 a §§ samt om undantag från krav på
registrering, och

4. prövning av tvister enligt 9 §.
Lag (2015:360).

11 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer
får meddela föreskrifter om avgifter för tillsyn,
registrering och ärendehandläggning enligt denna lag, enligt
föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen samt enligt
kommissionens förordning (EG) nr 62/2006 av den 23 december
2005 om teknisk specifikation för driftskompatibilitet (TSD)
avseende delsystemet ”Telematikapplikationer för godstrafik”
i det transeuropeiska järnvägssystemet för konventionella tåg
och kommissionens förordning (EG) nr 352/2009 av den 24 april
2009 om antagande av en gemensam säkerhetsmetod för
riskvärdering och riskbedömning som avses i artikel 6.3 a i
Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/49/EG.
Lag (2014:1347).

9 kap. Ordning

1 § Utan infrastrukturförvaltarens eller ett järnvägsföretags
tillstånd får inte någon beträda spårområdet för järnväg utom
på platser där det klart framgår att allmänheten har tillträde.

2 § Alkoholdrycker och alkoholdrycksliknande preparat får inte 
intas inom järnvägssystem. Förbudet gäller inte i fråga om 
intag av drycker eller preparat vid tillåten servering och 
inte heller om ett järnvägsföretag eller en 
infrastrukturförvaltare för särskilt fall har medgett intaget. 
Med alkoholdrycker förstås sådana drycker som avses i 1 kap. 
5 § alkohollagen (2010:1622) och med alkoholdrycksliknande 
preparat förstås sådana preparat som avses i 1 kap. 10 a § 
samma lag. Lag (2019:352).

3 § En befattningshavare i säkerhets- eller ordningstjänst
vid järnvägssystem får från järnvägssystemet avlägsna den som
överträder förbudet i 1 §, den som uppträder berusad eller
stör ordningen och den som genom sitt uppträdande äventyrar
säkerheten i järnvägsdriften. Om det är absolut nödvändigt,
får befattningshavaren omhänderta sådana personer. Om så
sker, ska Polismyndigheten omedelbart underrättas.
Omhändertagna får hållas kvar till dess att de har
överlämnats till en polisman eller det inte längre finns skäl
till omhändertagande, dock längst sex timmar.

En befattningshavare i säkerhets- eller ordningstjänst vid
järnvägssystem får från järnvägsinfrastrukturen avlägsna den
som överträder förbudet i 2 §. Lag (2014:736).

4 § För att verkställa en åtgärd enligt 3 § får
befattningshavaren inte använda strängare medel än
förhållandena kräver.

Våld får tillgripas endast när andra medel inte hjälper. Om
våld tillgrips, skall den lindrigaste form användas som kan
förväntas leda till det avsedda resultatet. Våld får inte
brukas längre än som är absolut nödvändigt.

10 kap. Straffbestämmelser

1 § Till böter eller fängelse i högst ett år döms den som

1. utan tillstånd driver verksamhet som är tillståndspliktig
enligt denna lag,

2. av uppsåt eller grov oaktsamhet i sin verksamhet anlitar
någon som inte uppfyller kraven i 2 kap. 3 § att utföra
arbetsuppgifter av betydelse för säkerheten, eller använder
materiel som inte uppfyller säkerhetskraven enligt 2 kap. 1 §,

3. av uppsåt eller oaktsamhet bryter mot villkor som meddelats
med stöd av 3 kap. 9 §, eller

4. av uppsåt eller oaktsamhet i verksamheten använder materiel
som inte har godkänts enligt 2 kap. 13 §.

Den som inte har följt ett föreläggande vid vite eller som
överträtt ett vitesförbud skall inte dömas till ansvar enligt
denna lag för gärning som omfattas av föreläggandet eller
förbudet. Lag (2007:452).

1 a § Till böter döms den som av uppsåt eller grov oaktsamhet
inte uppfyller kravet enligt 2 kap. 5 § på
säkerhetsstyrningssystem eller säkerhetsbestämmelser för
verksamheten. Lag (2007:452).

2 § Den som för ett maskindrivet spårfordon på järnväg efter 
att ha intagit alkohol i så stor mängd att 
alkoholkoncentrationen under eller efter färden uppgår till 
minst 0,2 promille i blodet eller 0,10 milligram per liter i 
utandningsluften döms till böter eller fängelse i högst sex 
månader.

Till samma straff döms också den som för ett maskindrivet 
spårfordon på järnväg efter att ha intagit narkotika som avses 
i 8 § narkotikastrafflagen (1968:64) i så stor mängd att det 
under eller efter färden finns något narkotiskt ämne kvar i 
blodet. Detta gäller dock inte om narkotikan intagits i enlig-
het med läkares eller annan behörig receptutfärdares 
ordination.

Till samma straff döms också den som för ett maskindrivet 
spårfordon på järnväg och då är så påverkad av alkohol att det 
kan antas att han eller hon inte kan framföra fordonet på ett 
betryggande sätt. Detsamma gäller om föraren är lika påverkad 
av något annat medel.

Är ett brott som avses i första, andra eller tredje stycket 
att anse som grovt, ska föraren dömas till fängelse i högst 
två år. När det bedöms om brottet är grovt ska det särskilt 
beaktas om

1. föraren har haft en alkoholkoncentration som uppgått till 
minst 1,0 promille i blodet eller 0,50 milligram per liter i 
utandningsluften,

2. föraren annars har varit avsevärt påverkad av alkohol eller 
något annat medel, eller

3. framförandet av fordonet har inneburit en påtaglig fara för 
trafiksäkerheten.

Den som utan att föra ett maskindrivet spårfordon vid järnväg 
fullgör en tjänst där det ingår uppgifter av väsentlig 
betydelse för säkerheten och då är så påverkad av alkohol 
eller något annat medel att det kan antas att han eller hon 
inte kan utföra dessa uppgifter på ett betryggande sätt döms 
till böter eller fängelse i högst två år. Lag (2019:352).

3 § Den som försummar sin rapporteringsskyldighet enligt 2 kap.
6 § första stycket eller föreskrift som har meddelats enligt 2
kap. 14 § första stycket 2 döms till böter.

4 § Den som bryter mot förbudet i 9 kap. 1 § döms till
penningböter.

5 § Till ansvar enligt 1 eller 3 § skall inte dömas i ringa
fall.

Till ansvar enligt 1, 3 eller 4 § skall inte dömas om gärningen
är belagd med straff i brottsbalken. Till ansvar enligt 4 §
skall inte heller dömas om gärningen är belagd med straff i
lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott.

6 § I fråga om beslag och förverkande av alkoholdrycker eller 
alkoholdrycksliknande preparat enligt alkohollagen (2010:1622) 
hos den som intar sådana drycker eller preparat i strid med 
9 kap. 2 § finns bestämmelser i lagen (1958:205) om 
förverkande av alkohol m.m. Lag (2019:352).

11 kap. Omprövning och överklagande

1 § Tillsynsmyndigheten ska ompröva ett beslut om att inte
godkänna ett delsystem enligt 2 kap. 13 §, om den sökande
begär det. Begäran om omprövning ska ha kommit in till
myndigheten inom en månad från den dag då sökanden fick del av
beslutet.

Tillsynsmyndigheten ska fatta beslut i omprövningsärendet
senast två månader efter det att begäran om omprövning kom in
till myndigheten. Lag (2011:1118).

2 § Tillsynsmyndighetens beslut i enskilt fall enligt denna lag
eller enligt föreskrifter som meddelats med stöd av lagen får
överklagas hos allmän förvaltningsdomstol.

Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten.
Lag (2011:1118).

3 § Beslut som ett ackrediterat organ fattar med stöd av 8
kap. 1 a § eller kommissionens förordning nr 445/2011 om ett
certifieringssystem för enheter som ansvarar för underhåll,
får överklagas hos tillsynsmyndigheten. Lag (2011:1118).

4 § Ett beslut enligt denna lag eller enligt föreskrifter som
meddelats med stöd av lagen gäller omedelbart, om inte något
annat anges i beslutet. Ett beslut om återkallelse av tillstånd
gäller dock inte förrän det vunnit laga kraft, om inte något
annat anges i beslutet. Lag (2011:1118).

Bilaga

Règles uniformes concernant l’admission technique de matériel
ferroviaire utilisé en trafic international (ATMF, appendice
G à la Convention)

Article premier

Champ d’application

/Upphör att gälla U:den dag regeringen bestämmer/
Les présentes Règles uniformes fixent la procédure selon
laquelle les véhicules ferroviaires sont admis à circuler et
d’autres matériels ferroviaires à être utilisés en trafic
international.

/Träder i kraft I:den dag regeringen bestämmer/
Les présentes Régles uniformes fixent la procédure selon 
laquelle les véhicules ferroviaires sont admis à circuler 
ou à être utilisés en trafic international. 

Article 2

Définitions

Aux fins des présentes Règles uniformes et de leur(s)
future(s) Annexe(s), des Règles uniformes APTU et de leur(s)
Annexe(s) et des prescriptions techniques uniformes (PTU)
APTU, les définitions suivantes s’appliquent:

a) ”accident” désigne un événement indésirable ou non
intentionnel et imprévu, ou un enchaînement particulier
d’évènements de cette nature, ayant des conséquences
préjudiciables; les accidents sont ventilés suivants les
types ci-après: collisions, déraillements, accidents aux
passages à niveau, accidents de personnes causés par le
matériel roulant en marche, incendies et autres;

b) ”admission de type de construction” désigne le droit
octroyé par lequel l’autorité compétente autorise un type de
construction de véhicule ferroviaire comme base d’admission à
l’exploitation de véhicules répondant à ce type de
construction;

c) ”admission à l’exploitation” désigne le droit octroyé par
lequel l’autorité compétente autorise chaque véhicule
ferroviaire ou d’autres matériels ferroviaires à circuler en
trafic international;

d) “Commission d’experts techniques” désigne la Commission
prévue à l’article 13, § 1, lettre f) de la Convention.

da) ”entité adjudicatrice” désigne toute entité, publique ou
privée, qui commande la conception ou la construction, le
renouvellement ou le réaménagement d’un sous-système. Cette
entité peut être une entreprise de transport ferroviaire, un
gestionnaire d’infrastructure ou un détenteur, ou bien le
concessionnaire qui est chargé de la mise en oeuvre d’un du
projet

e) “Etat partie” désigne tout Etat membre de l’Organisation
n’ayant pas fait, conformément à l’article 42, § 1, première
phrase, de la Convention, de déclaration relative à ces
Règles uniformes;

f) ”déclaration” désigne la preuve d’une évaluation effectuée
en tout ou partie pour confirmer qu’un véhicule, un type de
construction ou un élément de construction respecte les
dispositions des Règles uniformes APTU et de ses PTU (y
compris les cas spécifiques applicables et les spécifications
nationales en vigueur conformément à l’article 12 des Règles
uniformes APTU);

g) ”élément de construction” ou ”constituant” désigne tout
composant élémentaire, groupe de composants, complet ou
sous-ensemble d’un équipement incorporé ou destiné à être
incorporé dans un véhicule ferroviaire, dans d’autres
matériels ferroviaires ou dans une infrastructure; le concept
d’« élément de construction » couvre à la fois les objets
matériels et immatériels tels qu’un logiciel;

h) ”entité chargée de la maintenance” (ECM) désigne l’entité
chargée de la maintenance d’un véhicule, qui est inscrite en
tant que telle dans le registre des véhicules prévu à
l’article 13; cette définition s’applique aussi à d’autres
matériels ferroviaires;

i) ”exigences essentielles” désignent toutes les conditions
définies dans les Règles uniformes APTU qui doivent être
remplies par le système ferroviaire, les sous-systèmes et les
constituants d’interopérabilité, y compris les interfaces;

j) ”incident” désigne tout événement autre qu’un accident ou
qu’un accident grave, lié à l’exploitation de trains et
affectant la sécurité de l’exploitation;

k) “gestionnaire d’infrastructure” désigne toute entreprise
ou toute autorité qui gère une infrastructure ferroviaire;

l) “trafic international” désigne la circulation des
véhicules ferroviaires sur des lignes ferroviaires empruntant
le territoire d’au moins deux Etats parties;

m) ”enquête” désigne une procédure visant à prévenir les
incidents et accidents et consistant à collecter et analyser
des informations, à tirer des conclusions, y compris la
détermination des causes (actions, omissions, événements,
conditions ou la combinaison de ces causes, ayant entraîné
l’incident ou l’accident) et, le cas échéant, à formuler des
recommandations en matière de sécurité;

n) “détenteur” désigne la personne ou l’entité qui, ayant la
qualité de propriétaire d’un véhicule ou le droit de
l’utiliser, exploite le véhicule comme moyen de transport et
est inscrite en tant que telle dans le registre des véhicules
prévu à l’article13;

o) ”fichier de maintenance” désigne le/les document(s)
spécifiant les tâches d’inspection et de maintenance à
effectuer sur un (type de) véhicule ou sur d’autres matériels
ferroviaires, qui est/sont établi(s) conformément aux règles
et spécifications des PTU incluant, conformément à l’article
12 des Règles uniformes APTU, les éventuels cas spécifiques
et les spécifications techniques nationales en vigueur;

p) ”fichier de relevé de maintenance” désigne la
documentation relative à un véhicule ou à d’autres matériels
ferroviaires admis, qui contient le relevé de ses états de
service ainsi que les inspections et opérations de
maintenance effectuées sur ce véhicule;

q) « réseau » désigne les lignes, les gares, les terminaux et
tout type d’équipement fixe, nécessaire pour assurer une
exploitation sûre et continue du système ferroviaire;

r) ”points ouverts” désignent les aspects techniques relatifs
à des exigences essentielles qui n’ont pas été explicitement
traités dans une PTU;

s) “autre matériel ferroviaire” désigne tout matériel
ferroviaire destiné à être utilisé en trafic international
qui n’est pas un véhicule ferroviaire;

t) « entreprise de transport ferroviaire » désigne toute
entreprise à statut privé ou public

– qui est autorisée à transporter des personnes ou des
marchandises par chemin de fer et qui assure la traction ou

– qui assure uniquement la traction;

u) « infrastructure ferroviaire » (ou juste « infrastructure
») désigne l’ensemble des lignes ferroviaires et
installations fixes dans la mesure où elles sont nécessaires
à la compatibilité avec des véhicules ferroviaires et
d’autres matériels ferroviaires admis conformément aux
présentes Règles uniformes et à la circulation en toute
sécurité de ces véhicules et d’autres matériels
ferroviaires;

v) « matériel ferroviaire » désigne les véhicules
ferroviaires, les autres matériels ferroviaires et les
infrastructures ferroviaires;

w) “véhicule ferroviaire” désigne tout véhicule apte à
circuler sur ses propres roues sur des voies ferrées avec ou
sans traction;

x) ”organisation régionale” désigne une organisation telle
que définie à l’article 38 de la Convention, qui possède la
compétence exclusive que lui ont cédée les Etats parties

y) ”renouvellement” désigne tout travail de substitution
majeur effectué sur un sous-système ou une partie de ce
sous-système ne modifiant pas ses performances générales;

ya) ”RID” désigne l’Appendice C à la Convention;

z) ”accident grave” désigne toute collision de trains ou tout
déraillement de train faisant au moins un mort ou au moins
cinq personnes grièvement blessées ou d’importants dommages
au matériel roulant, à l’infrastructure ou à l’environnement,
et tout autre accident similaire ayant des conséquences
évidentes sur la règlementation ou la gestion de la sécurité
ferroviaire; « importants dommages » désignent des dommages
qui peuvent être immédiatement estimés par l’organisme
d’enquête à un total d’au moins 1,8 million de DTS;

aa) ”cas spécifique” désigne toute partie du système
ferroviaire des Etats parties qui nécessite des dispositions
particulières dans les PTU, temporaires ou définitives, en
raison de contraintes géographiques, topographiques,
d’environnement urbain ou de cohérence par rapport au système
existant. Cela peut comprendre notamment les lignes et
réseaux ferroviaires isolés du reste du réseau, le gabarit,
l’écartement ou l’entraxe des voies, ainsi que les véhicules
et d’autres matériels ferroviaires exclusivement destinés à
un usage local, régional ou historique, et les véhicules et
d’autres matériels ferroviaires en provenance ou à
destination de pays tiers;

bb) ”sous-système” désigne le résultat de la division du
système ferroviaire indiqué dans les PTU; ces sous-systèmes,
pour lesquels des exigences essentielles doivent être
définies, sont de nature structurelle ou fonctionnelle;

cc) “admission technique” désigne la procédure conduite par
l’autorité compétente pour admettre un véhicule ferroviaire à
circuler et d’autres matériels ferroviaires à être utilisés
en trafic international ou pour admettre le type de
construction;

dd) ”certificat technique” désigne la preuve officielle du
succès d’une admission technique sous la forme d’un
certificat de type de conception ou d’un certificat
d’exploitation valides;

ee) ”fichier technique” désigne la documentation relative au
véhicule ou à un autre matériel ferroviaire, contenant toutes
ses caractéristiques techniques (caractéristiques du type), y
compris un manuel d’utilisation et les caractéristiques
nécessaires à l’identification de l’objet/des objets
concerné(s);

eea) ”STI” désignent les spécifications techniques
d’interopérabilité adoptées en vertu des directives 96/48/CE,
2001/16/CE et 2008/57/CE, qui couvrent chaque sous-système ou
chaque partie de sous-système afin de répondre aux exigences
essentielles et de garantir l’interopérabilité du système
ferroviaire;

ff) ”type de construction” désigne les caractéristiques de
conception de base du véhicule ferroviaire ou d’autres
matériels ferroviaires telles que couvertes par un certificat
d’examen unique décrit dans le module d’évaluation SB des
PTU;

gg) ”réaménagement” désigne tout travail de modification
majeur effectué sur un sous-système ou une partie de ce
sous-système, qui améliore ses performances générales.

Article 3

Admission au trafic international

/Upphör att gälla U:den dag regeringen bestämmer/
§ 1 Pour circuler en trafic international, chaque véhicule
ferroviaire doit être admis conformément aux présentes Règles
uniformes.

§ 2 L’admission technique a pour but de vérifier que les
véhicules ferroviaires répondent aux:

a) prescriptions de construction contenues dans les PTU,

b) prescriptions de construction et d’équipement contenues
dans le RID,

c) conditions particulières d’admission selon l’article 7a.

§ 3 Les §§ 1 et 2 ainsi que les articles suivants
s’appliquent par analogie à l’admission technique d’autres
matériels ferroviaires et aux éléments de construction soit
de véhicules soit d’autres matériels ferroviaires.

/Träder i kraft I:den dag regeringen bestämmer/
§ 1 Pour circuler en trafic international, chaque véhicule 
ferroviaire doit être admis conformément aux présentes Régles 
uniformes.	

§ 2 L’admission technique a pour but de vérifier que les 
véhicules ferroviaires répondent aux: 

a) prescriptions de construction contenues dans les PTU, 

b) prescriptions de construction et d’équipement contenues 
dans le RID, 

c) conditions particulières d’admission selon l’article 7a.  

§ 3 Les §§ 1 et 2 ainsi que les articles suivants 
s’appliquent par analogie à l’admission technique d’éléments 
de construction.

Article 3a

Interaction avec d’autres accords internationaux

§ 1 Les véhicules ferroviaires et d’autres matériels
ferroviaires mis en service conformément à la législation de
la Communauté européenne (CE) applicable et à la législation
nationale correspondante, sont considérés comme admis à
l’exploitation par tous les Etats parties conformément aux
présentes Règles uniformes

a) en cas d’équivalence pleine et entière entre les
dispositions des STI applicables et les PTU correspondantes,
et

b) à condition que la panoplie des STI applicables, en vertu
desquelles le véhicule ferroviaire ou d’autres matériels
ferroviaires ont été autorisés, couvrent l’ensemble des
aspects des sous-systèmes concernés qui font partie du
véhicule et

c) à condition que ces STI ne contiennent aucun point ouvert
relatif à la compatibilité technique avec l’infrastructure
et

d) à condition que le véhicule ou d’autres matériels
ferroviaires ne fassent pas l’objet d’une dérogation.

Si ces conditions ne sont pas remplies, le véhicule ou
l’autre matériel ferroviaire est régi par l’article 6, § 4.

§ 2 Les véhicules ferroviaires et d’autres matériels
ferroviaires ayant été admis à l’exploitation conformément
aux présentes Règles uniformes, sont considérés comme mis en
service dans les Etats membres de la Communauté européenne et
dans les Etats appliquant la législation communautaire par
suite d’accords internationaux conclus avec la Communauté
européenne

a) en cas d’équivalence pleine et entière entre les
dispositions des PTU applicables et les STI correspondantes
et

b) à condition que la panoplie des PTU applicables, en vertu
desquelles le véhicule ferroviaire ou d’autres matériels
ferroviaires ont été autorisés, couvrent l’ensemble des
aspects des sous-systèmes concernés qui font partie du
véhicule et

c) à condition que ces PTU ne contiennent aucun point ouvert
relatif à la compatibilité technique avec l’infrastructure,
et

d) à condition que le véhicule ou d’autres matériels
ferroviaires ne fassent pas l’objet d’une dérogation.

Si ces conditions ne sont pas remplies, le véhicule ou le
matériel ferroviaire sera soumis à autorisation conformément
au droit applicable dans les Etats membres de la Communauté
européenne et dans les Etats appliquant la législation
communautaire par suite d’accords internationaux conclus avec
la Communauté européenne.

§ 3 L’admission à l’exploitation, la circulation et la
maintenance des véhicules ferroviaires et d’autres matériels
ferroviaires utilisés dans les Etats membre de la Communauté
européenne, sont régies par les législations communautaire et
nationale applicables. Cette disposition est également
applicable aux Etats parties appliquant la législation de la
Communauté européenne pertinente par suite d’accords
internationaux conclus avec celle-ci.

§ 4 Les §§ 1 à 2 s’appliquent par analogie aux
admissions/autorisations des types de véhicules.

§ 5 Une entité chargée de la maintenance (ECM) d’un wagon de
marchandises, certifiée conformément à l’article 15, § 2, est
réputée certifiée conformément à la législation de la
Communauté européenne applicable et à la législation
nationale correspondante et inversement, en cas d’équivalence
pleine et entière entre le système de certification adopté en
vertu de l’article 14a (5) de la directive 2004/49/CE
concernant la sécurité des chemins de fer communautaires et
les règles adoptées par la Commission d’experts techniques
conformément à l’article 15, § 2.

Article 4

Procédure

§ 1 L’admission technique d’un véhicule s’effectue:

a) soit, en une seule étape, en octroyant l’admission à
l’exploitation à un véhicule individuel donné,

b) soit, en deux étapes successives, en octroyant

1. l’admission de type de construction à un type de
construction donné,

2. puis l’admission à l’exploitation aux véhicules
individuels répondant à ce type de construction par une
procédure simplifiée de confirmation de l’appartenance à ce
type.

§ 2 Les évaluations de la conformité d’un véhicule ou d’un
élément de construction aux dispositions des PTU, sur
lesquelles l’admission est fondée, peuvent être scindées en
modules d’évaluation, chacun attesté par une déclaration. Les
modules d’évaluation et le modèle de la déclaration sont
définis par la Commission d’experts techniques.

§ 3 Les procédures d’admission technique de l’infrastructure
ferroviaire sont régies par les dispositions en vigueur dans
l’Etat partie en question.

Article 5

Autorité compétente

§ 1 L’admission technique relève de l’autorité nationale ou
internationale compétente en la matière conformément aux lois
et prescriptions en vigueur dans chaque Etat partie.

§ 2 Les autorités prévues au § 1 peuvent transférer ou
transfèrent, conformément aux dispositions en vigueur dans
leur Etat, en tout ou partie à des organismes reconnus aptes
ayant leur siège dans leur Etat, la compétence d’effectuer
des évaluations, y compris d’établir les déclarations
correspondantes.

Le transfert de compétence à

a) une entreprise de transport ferroviaire,

b) un gestionnaire d’infrastructure,

c) un détenteur,

d) une entité chargée de la maintenance (ECM),

e) un concepteur ou constructeur de matériel ferroviaire
participant directement ou indirectement à la construction de
matériels ferroviaires,

y compris les filiales des précédentes entités, est
prohibé.
§ 3 Pour être reconnus aptes, les organismes
mentionnés au § 2 doivent remplir les conditions suivantes:

a) l’organisme doit être indépendant dans son organisation,
sa structure juridique, et sa prise de décision de toute
entreprise ferroviaire, gestionnaire d’infrastructure,
demandeur ou entité de passation de marchés; son directeur et
le personnel responsable de la réalisation des évaluations ou
de l’établissement des certificats et déclarations ne doivent
pas se retrouver impliqués, que ce soit directement ou en
tant que représentants habilités, dans la conception, la
fabrication, la construction ou la maintenance des
constituants, des véhicules ou des matériels ferroviaires ou
dans l’utilisation de ces derniers. Ceci n’exclut pas pour
autant la possibilité d’un échange d’informations techniques
entre le fabricant ou constructeur et ledit organisme.

b) L’organisme et le personnel responsable des évaluations
effectuent les évaluations avec la plus grande intégrité
professionnelle et la plus grande compétence technique
possible et ne doivent faire l’objet ni de pressions, ni
d’incitations, en particulier de nature financière, qui
pourraient affecter leur jugement ou les résultats de leur
inspection, en particulier de la part de personnes ou de
groupes de personnes affectés par les résultats des
évaluations.

c) En particulier, l’organisme et le personnel responsable
des évaluations sont indépendants, sur le plan fonctionnel,
des organismes chargés des enquêtes en cas d’accidents.

d) L’organisme emploie le personnel et possède les moyens
nécessaires pour pouvoir exécuter de manière appropriée les
tâches technico-administratives liées aux évaluations; il
doit avoir également accès à l’équipement requis pour des
évaluations exceptionnelles.

e) Le personnel responsable des évaluations possède

– une formation technique et professionnelle appropriée,

– une connaissance satisfaisante des exigences relatives aux
évaluations qu’il effectue et une pratique suffisante de ces
évaluations et

– l’aptitude à établir les certificats, comptes rendus et
rapports constituant le compte-rendu formel des évaluations
conduites.

f) L’indépendance du personnel responsable des évaluations
est garantie. Aucun agent ne peut être rémunéré sur la base
du nombre d’évaluations effectuées ou des résultats de ces
évaluations.

g) L’organisme souscrit une assurance de responsabilité
civile, à moins que ladite responsabilité ne soit couverte
par l’Etat en vertu de la législation nationale ou à moins
que les évaluations ne soient effectuées directement par
l’Etat partie.

h) Le personnel de l’organisme est lié par le secret
professionnel concernant tout ce qui vient à sa connaissance
dans l’exercice de ses fonctions (à l’exception des autorités
administratives compétentes dans l’Etat dans lequel elles
exercent ces activités) conformément aux présentes Règles
uniformes ou toute exigence légale et/ou réglementations de
l’Etat partie, y compris, au besoin, la législation de la
Communauté européenne.

§ 4 Les dispositions du § 3 s’appliquent par analogie aux
autorités effectuant l’admission technique.

§ 5 Un Etat partie veille, par notification ou, au besoin,
par les moyens prévus dans le droit communautaire ou dans le
droit des Etats appliquant le droit communautaire par suite
d’accords internationaux conclus avec la Communauté
européenne, à ce que le Secrétaire général soit informé des
organismes responsables de la réalisation des évaluations,
vérifications et homologations, en indiquant le domaine de
responsabilité de chacun d’eux. Le Secrétaire général publie
et tient à jour une liste des organismes, de leur numéro
d’identification et de leurs domaines de responsabilité.

§ 6 Tout Etat partie garantit la surveillance adéquate des
organismes mentionnés au § 2 et retire sa compétence à tout
organisme ne remplissant plus les critères prévus au § 3,
auquel cas il en informe sans délai le Secrétaire général.

§ 7 Un Etat partie qui considère qu’une autorité d’évaluation
ou d’homologation d’un autre Etat partie, ou qu’un organisme
auquel il a transféré sa compétence, ne remplit pas les
critères énoncés au § 3, peut porter l’affaire devant la
Commission d’experts techniques qui, dans les quatre mois,
informe l’Etat partie en question des changements de toutes
natures auxquels il conviendra de procéder pour que
l’organisme conserve le statut qui lui a été conféré. En
relation avec ce qui précède, la Commission d’experts
techniques peut décider d’ordonner à l’Etat partie de
suspendre ou de retirer les homologations délivrées sur la
base des travaux effectués par l’organisme ou l’autorité en
question.

Article 6

Validité des certificats techniques

§ 1 Les certificats techniques délivrés par l’autorité
compétente d’un Etat partie conformément aux présentes Règles
uniformes sont valides dans tous les autres Etats parties.
Toutefois, la circulation et l’utilisation sur le territoire
de ces autres Etats sont régies par les conditions spécifiées
dans le présent article.

§ 2 Une admission à l’exploitation permet aux entreprises de
transport ferroviaire d’exploiter un véhicule uniquement sur
les infrastructures compatibles avec ce véhicule conformément
à ses spécifications et aux autres conditions d’admission; il
incombe à l’entreprise de transport ferroviaire de s’en
assurer.

§ 3 Sans préjudice de l’article 3a, une admission à
l’exploitation délivrée pour un véhicule conforme à
l’ensemble des PTU applicables permet à ce véhicule de
circuler librement sur le territoire d’autres Etats parties à
condition que

a) toutes les exigences essentielles soient couvertes dans
ces PTU et

b) le véhicule ne soit pas sujet à

– un cas spécifique ou

– des points ouverts relatifs à la compatibilité technique
avec l’infrastructure ou

– une dérogation.

Les conditions de libre circulation peuvent être également
spécifiées dans les PTU concernées.

§ 4 a) Si, dans un Etat partie, une admission à
l’exploitation a été délivrée pour un véhicule qui

– est sujet à un cas spécifique, à un point ouvert relatif à
la compatibilité technique avec l’infrastructure ou à une
dérogation, ou

– n’est pas conforme aux PTU relatives au matériel roulant et
à toutes autres dispositions pertinentes, ou

b) si toutes les exigences essentielles ne sont pas couvertes
dans les PTU,

les autorités compétentes des autres Etats peuvent demander
au demandeur de leur fournir des informations techniques
additionnelles telles qu’une analyse de risque ou des tests
du véhicule avant de lui octroyer une admission à
l’exploitation complémentaire.

Pour la partie du véhicule conforme à une PTU ou à une partie
d’une PTU, les autorités compétentes doivent accepter les
vérifications effectuées par d’autres autorités compétentes
conformément aux PTU. Pour l’autre partie du véhicule, les
autorités compétentes doivent prendre pleinement en compte le
tableau d’équivalence prévu à l’article 13 des Règles
uniformes APTU.

Le respect

a) de dispositions identiques et de dispositions déclarées
équivalentes,

b) de dispositions qui ne sont pas liées à un cas spécifique
et

c) de dispositions qui ne sont pas liées à la compatibilité
technique avec l’infrastructure,

ne fait pas l’objet d’une nouvelle évaluation.

§ 5 Les §§ 2 à 4 s’appliquent par analogie à une admission de
type de construction.

Article 6a

Reconnaissance de la documentation procédurale

§ 1 Les évaluations, déclarations et autre documentation
réalisées conformément aux présentes Règles uniformes sont
reconnues comme preuves réfutables par les autorités et
organismes compétents, les entreprises de transport
ferroviaire, les détenteurs et les gestionnaires
d’infrastructure dans tous les Etats parties.

§ 2 Si une exigence ou une disposition a été reconnue
équivalente conformément à l’article 13 des Règles uniformes
APTU, les évaluations et tests associés qui ont été déjà
effectués et documentés, ne sont pas répétés.

Article 6b

Reconnaissance des tests techniques et fonctionnels

La Commission d’experts techniques peut adopter des règles
destinées à être incluses dans une Annexe aux présentes
Règles uniformes et des spécifications destinées à être
incluses dans une ou plusieurs PTU concernant les
dispositions relatives aux inspections techniques, aux
fichiers de relevé de maintenance des véhicules admis et aux
tests fonctionnels tels que les essais de freinage de train,
et leur reconnaissance mutuelle.

Article 7

Prescriptions applicables aux véhicules

§ 1 Pour être admis à la circulation en trafic international,
les véhicules ferroviaires doivent répondre:

a) aux PTU et

b) si elles sont applicables, aux dispositions contenues dans
le RID.

§ 2 En l’absence de PTU applicables au sous-système,
l’admission technique est fondée sur les spécifications
techniques nationales applicables qui sont en vigueur,
conformément à l’article 12 des Règles uniformes APTU, dans
l’Etat dans lequel une demande d’admission technique est
faite.

§ 3 Si les PTU ne couvrent pas l’ensemble des exigences
essentielles ou dans le cas de cas spécifiques ou de points
ouverts, l’admission technique est fondée sur

a) les dispositions contenues dans les PTU,

b) si elles sont applicables, les dispositions contenues dans
le RID et

c) les spécifications techniques nationales applicables qui
sont en vigueur conformément à l’article 12 des Règles
uniformes APTU.

Article 7a

Dérogations

La Commission d’experts techniques adopte des directives ou
dispositions obligatoires concernant les dérogations aux
dispositions de l’article 7 et les méthodes d’évaluation qui
peuvent être ou sont utilisées.

Article 8

Prescriptions applicables à l’infrastructure ferroviaire

§ 1 Pour garantir qu’un véhicule ferroviaire admis à circuler
en trafic international conformément aux présentes Règles
uniformes, circulera en toute sécurité sur l’infrastructure
ferroviaire et qu’il sera compatible avec elle,
l’infrastructure ferroviaire doit répondre

a) aux dispositions contenues dans les PTU et

b) si elles sont applicables, aux dispositions contenues dans
le RID.

§ 2 L’admission de l’infrastructure et la surveillance de sa
maintenance demeurent régies par les dispositions en vigueur
dans l’Etat partie dans lequel se situe l’infrastructure.

§ 3 Les articles 7 et 7a s’appliquent par analogie à
l’infrastructure.

Article 9

Prescriptions d’exploitation

§ 1 Les entreprises de transport ferroviaire qui exploitent
un véhicule ferroviaire admis à la circulation en trafic
international sont tenues de respecter les prescriptions
relatives à l’exploitation d’un véhicule en trafic
international, figurant dans les PTU.

§ 2 Les entreprises ou les administrations, qui gèrent dans
les Etats parties une infrastructure, y inclus les systèmes
de sécurité des circulations et de régulation, destinée et
apte à être exploitée en trafic international, sont tenues de
respecter les prescriptions techniques figurant dans les PTU
et d’y satisfaire en permanence lors de la construction ou de
la gestion de cette infrastructure.

Article 10

Demande et octroi de certificats techniques, déclarations et
conditions afférentes

§ 1 L’octroi d’un certificat technique est attaché au type de
construction d’un véhicule ferroviaire ou au véhicule
ferroviaire proprement dit.

§ 2 Une demande de certificat technique peut être faite
par:


a) le constructeur,

b) une entreprise de transport ferroviaire,

c) le détenteur du véhicule,

d) le propriétaire du véhicule.

e) le gestionnaire de l’infrastructure.

§ 3 La demande de certificat technique, y compris les
déclarations appropriées, peut être faite auprès de toute
autorité compétente ou de tout organisme de l’un des Etas
parties, dans le cadre des compétences prévues à l’article 5.

§ 4 Si l’article 6, § 4 s’applique au véhicule, le demandeur
indique les Etats parties (ou, le cas échéant, les lignes)
pour lesquels les certificats techniques sont requis de
manière à garantir la libre circulation; dans ce cas, les
autorités et les organismes d’évaluation compétents doivent
coopérer de façon à faciliter le processus pour le
demandeur.

§ 5 L’ensemble des frais occasionnés par le processus
d’admission est supporté par le demandeur, sauf disposition
contraire des lois et prescriptions en vigueur dans l’Etat
dans lequel l’admission est octroyée. L’exécution
d’admissions techniques aux fins de profit est prohibée.

§ 5a L’ensemble des décisions, évaluations, tests, etc. sont
exécutés de non discriminatoire.

§ 6 Le demandeur élabore et joint à sa demande un fichier
technique et un fichier de maintenance contenant les
informations requises dans les PTU. L’organisme d’évaluation
vérifie, corrige et ajoute des informations appropriées à ces
fichiers afin qu’ils reflètent les propriétés du véhicule.

§ 7 Chaque évaluation effectuée est décrite par l’évaluateur
dans un rapport d’évaluation qui justifie les évaluations en
l’occurrence effectuées et précise les dispositions par
rapport auxquelles l’objet a été évalué et si celui-ci a
réussi ou raté l’évaluation.

§ 8 Celui qui demande un certificat d’exploitation par la
procédure d’admission technique simplifiée (article 4, § 1,
lettre b)) joint à sa demande le certificat de type de
conception, établi conformément à l’article 11, § 2, et
démontre, de manière appropriée, que les véhicules pour
lesquels il demande un certificat d’exploitation
correspondent à ce type de construction.

§ 9 Un certificat technique est octroyé en principe pour une
durée illimitée; son champ d’application peut être général ou
restreint.

§ 10 En cas de modification de dispositions pertinentes des
prescriptions mentionnées à l’article 7, sur la base
desquelles un type de construction a été admis, et d’absence
de dispositions provisoires pertinentes, l’Etat partie dans
lequel le certificat de type de conception a été délivré,
décide, après consultation des autres Etats dans lesquels le
certificat est valide conformément à l’article 6, si le
certificat peut conserver sa validité ou s’il doit être
renouvelé. Les critères à vérifier en cas de renouvellement
d’une admission de type de construction ne peuvent concerner
que les dispositions modifiées. Ledit renouvellement
n’affecte pas les admissions à l’exploitation déjà octroyées
sur la base de types précédemment admis.

§ 11 En cas de renouvellement ou de réaménagement, l’entité
adjudicatrice ou le constructeur envoie à l’Etat partie
concerné un dossier décrivant le projet. L’Etat partie
examine ce dossier et, prenant en compte la stratégie de mise
en oeuvre figurant dans les PTU applicables, décide si
l’étendue des travaux est telle qu’une nouvelle admission à
l’exploitation au sens des présentes Règles uniformes est
nécessaire.

Une nouvelle admission à l’exploitation est nécessaire dans
tous les cas où le niveau de sécurité général du sous-système
concerné peut être affecté de manière négative par les
travaux envisagés. Si une nouvelle admission est nécessaire,
l’Etat partie décide dans quelle mesure les dispositions des
PTU afférentes doivent être appliquées au projet.

L’Etat partie prend sa décision au plus tard dans les quatre
mois suivant la soumission du dossier complet par le
demandeur.

Lorsqu’une nouvelle admission est nécessaire et si les PTU ne
sont pas pleinement appliquées, l’Etat partie notifie au
Secrétaire général

a) la raison pour laquelle une PTU n’est pas pleinement
appliquée,

b) les caractéristiques techniques applicables en lieu et
place des PTU et

c) les organismes responsables de la fourniture des
informations requises sous a) et b).

Le Secrétaire général publie l’information notifiée sur le
site Web de l’Organisation.

§ 12 Le § 11 s’applique par analogie à un certificat de type
de conception et à toute déclaration concernant la
construction ou les éléments de construction en question.

Article 10a

Règles relatives aux retraits ou suspensions des certificats
techniques

§ 1 Une autorité compétente d’un Etat partie autre que celle
ayant octroyé la (première) admission à l’exploitation qui
découvre une non-conformité, doit en aviser, avec tous les
détails, la (première) autorité ayant octroyé l’admission; si
la non-conformité concerne un certificat de type de
conception, l’autorité qui l’a délivré est également
informée.

§ 2 Un certificat d’exploitation peut être retiré:

a) lorsque le véhicule ferroviaire n’est plus conforme

– prescriptions contenues dans les PTU et dans les
spécifications nationales applicables qui sont en vigueur
conformément à l’article 12 des Règles uniformes APTU ou

– conditions particulières de son admission selon l’article
7a, ou

– prescriptions de construction et d’équipement contenues
dans le RID ou

b) si le détenteur ne répond pas à l’injonction de l’autorité
compétente de remédier aux défauts dans le délai prescrit ou

c) lorsque des prescriptions et conditions, résultant d’une
admission restreinte selon l’article 10, § 10, ne sont pas
remplies ou respectées.

§ 3 Seule l’autorité qui a octroyé le certificat de type de
conception ou le certificat d’exploitation peut le retirer.

§ 4 Le certificat d’exploitation est suspendu:

a) lorsque les contrôles techniques, les inspections, la
maintenance et l’entretien du véhicule ferroviaire prescrits
dans son fichier de maintenance, dans les PTU, dans les
conditions particulières d’admission prévues à l’article 7a
ou dans les prescriptions de construction et d’équipement
contenues dans le RID ne sont pas exécutés (ou si les délais
ne sont pas observés);

b) lorsque en cas d’avarie grave d’un véhicule ferroviaire,
l’injonction de l’autorité compétente à présenter le véhicule
n’est pas respectée;

c) en cas de non-respect des présentes Règles uniformes et
des prescriptions contenues dans les PTU;

d) si les spécifications nationales applicables qui sont en
vigueur conformément à l’article 12 des Règles uniformes APTU
ou les dispositions déclarées équivalentes conformément à
l’article 13 des Règles uniformes APTU ne sont pas
respectées. La validité du certificat est suspendue pour
l’Etat partie/les Etats parties concerné(s).

§ 5 Le certificat d’exploitation devient caduc lorsque le
véhicule ferroviaire est retiré du service. Le retrait du
service est notifié à l’autorité compétente qui a accordé
l’admission à l’exploitation.

§ 6 Les §§ 1 à 4 s’appliquent par analogie au certificat de
type de conception.

Article 10b

Règles relatives aux évaluations et procédures

§ 1 La Commission d’experts techniques a la compétence
d’adopter d’autres dispositions obligatoires concernant les
évaluations et règles procédurales d’admission technique.

§ 2 En outre, et sans contradiction aucune avec les
dispositions fixées par la Commission d’experts techniques
conformément au § 1, les Etats parties ou les organisations
régionales peuvent adopter (ou conserver) des dispositions
concernant des procédures obligatoires détaillées et
non-discriminatoires relatives aux évaluations et exigences
posées en matière de déclarations. Ces dispositions sont
notifiées au Secrétaire général, qui en avise la Commission
d’experts techniques, et publiées par l’Organisation.

Article 11

Certificats techniques et déclarations

§ 1 L’admission de type de construction et l’admission à
l’exploitation sont constatées par des documents distincts
dénommés:” Certificat de type de conception” et ”Certificat
d’exploitation”.

§ 2 Le certificat de type de conception:

a) spécifie le concepteur et le constructeur prévu du type de
construction du véhicule ferroviaire;

b) contient le fichier technique et le fichier de maintenance
en pièces jointes;

c) le cas échéant, spécifie les limites et conditions
particulières de circulation pour le type de construction
d’un véhicule ferroviaire et pour les véhicules ferroviaires
répondant à ce type de construction;

d) contient le/les rapport(s) d’évaluation en pièce(s)
jointe(s) ;

e) le cas échéant, spécifie toutes les déclarations (de
conformité et de vérification) afférentes délivrées;

f) spécifie l’autorité compétente ayant délivré le certificat
et la date de délivrance, et porte la signature de
l’autorité;

g) contient, le cas échéant, sa période de validité.

§ 3 Le certificat d’exploitation comprend

a) toutes les informations indiquées au § 2, et

b) le(s) code(s) d’identification du/des véhicule(s)
couvert(s) par le certificat;

c) des informations sur le détenteur du/des véhicule(s)
ferroviaire(s) couvert(s) par le certificat à la date de sa
délivrance;

d) le cas échéant, sa période de validité.

§ 4 Le certificat d’exploitation peut couvrir un groupe de
véhicules individuels de même type, auquel cas les
informations requises conformément au § 3 sont spécifiées de
manière identifiable pour chacun des véhicules composant ce
groupe, et le fichier technique contient une liste de la
documentation identifiable concernant les tests effectués sur
chaque véhicule.

§ 5 Le fichier technique et le fichier de maintenance
contiennent les informations requises conformément aux
dispositions des PTU.

§ 6 Les certificats sont imprimés dans l’une des langues de
travail conformément à l’article 1er, § 6 de la Convention.

§ 7 Les certificats et déclarations sont délivrés au
demandeur.

§ 8 Le certificat d’exploitation est attaché à l’objet. Une
fois le véhicule en service, le détenteur du certificat
d’exploitation (y compris le fichier technique et le fichier
de maintenance), s’il ne s’agit pas du détenteur actuel, le
remet sans délai au détenteur actuel conjointement au fichier
de relevé de maintenance, et met à disposition toutes les
instructions détaillées (supplémentaires) concernant
l’exploitation et la maintenance qui sont toujours en sa
possession.

§ 9 Le § 8 s’applique par analogie aux véhicules et matériels
ferroviaires admis conformément à l’article 19, la
documentation en question étant en l’occurrence la
documentation relative à l’homologation et toute autre
documentation contenant des informations en tout ou en partie
similaires à celles demandées dans les spécifications
relatives au fichier technique, au fichier de maintenance et
au fichier de relevé de maintenance.

Article 12

Modèles uniformes

§ 1 L’Organisation prescrit des modèles uniformes des
certificats mentionnés à l’article 11, des déclarations
décidées conformément à l’article 4, § 2 et du rapport
d’évaluation conformément à l’article 10, § 7.

§ 2 Les modèles sont élaborés et adoptés par la Commission
d’experts techniques.

§ 3 La Commission d’experts techniques peut décider
d’autoriser des certificats et déclarations faits sur un
autre modèle spécifié que celui prescrit dans les Règles
uniformes, mais qui contient les informations requises
conformément à l’article 11, pour qu’ils soient reconnus en
tant que substituts équivalents.

Article 13

Registres

§ 1 Un registre sous forme de banque de données électroniques
contenant des informations concernant les véhicules
ferroviaires pour lesquels un certificat d’exploitation a été
délivré, et les types de constructions pour lesquels un
certificat de type de conception a été délivré, est créé et
tenu à jour sous la responsabilité de l’Organisation. Le
registre comprend les véhicules ferroviaires admis
conformément à l’article 19; il peut englober des véhicules
ferroviaires admis à la circulation en trafic national
uniquement.

§ 2 La banque de données comprend également un registre
contenant des informations concernant les autorités
compétentes et les organismes auxquels la compétence a été
transférée conformément à l’article 5, ainsi que les
contrôleurs accrédités/reconnus conformément à l’article 15,
§ 2.

§ 3 La Commission d’experts techniques peut décider d’inclure
dans la banque de données d’autres données qui seront
utilisées dans l’exploitation ferroviaire telles que des
informations concernant les déclarations, les inspections et
la maintenance des véhicules admis (y compris la prochaine
inspection prévue) ainsi que des informations concernant les
incidents et accidents et les registres précisant le codage
des véhicules, les sites, les entreprises de transport
ferroviaire, les détenteurs, les gestionnaires
d’infrastructure, les ateliers, les constructeurs, les
entités chargées de la maintenance (ECM), etc.

§ 4 La Commission d’experts techniques définit l’architecture
technico-fonctionnelle de la banque de données ainsi que les
données nécessaires, la date et la manière dont les données
seront fournies, la nature des droits d’accès et autres
aspects d’ordre administratif et organisationnel, y compris
le type de structure de la base de données à appliquer. Dans
tous les cas, le changement de détenteur, d’ECM, les retraits
de service, les immobilisations officielles, les suspensions
et retraits de certificats, les déclarations ou autre
attestation et les modifications apportées à un véhicule qui
dérogeraient du type de construction admis, sont communiqués
sans délai au Secrétaire général.

§ 5 Pour l’application du présent article, la Commission
d’experts techniques considèrera les registres établis par
les Etats parties et les organisations régionales de manière
à réduire toute charge excessive pour les parties concernées
telles que les organisations régionales, les Etats parties,
les autorités compétentes et l’industrie. Afin également de
réduire au minimum les coûts pour l’Organisation et d’obtenir
des systèmes de registres cohérents, toutes les parties
concernées coordonneront avec l’Organisation leurs plans et
le développement des registres qui rentrent dans le champ
d’application des présentes Règles uniformes.

§ 6 Les données enregistrées dans la banque de données sont
considérées comme preuve réfutable de l’admission technique
d’un véhicule ferroviaire.

§ 7 La Commission d’experts techniques peut décider que les
frais de création et de fonctionnement de la banque de
données seront supportés en tout ou partie par les
utilisateurs; la fourniture et la modification des données
seront gratuites, leur consultation pouvant par contre faire
l’objet d’une taxation.

Article 14

Inscriptions et signes

§ 1 Les véhicules ferroviaires admis à la circulation doivent
porter:

a) un signe, qui établit clairement qu’ils ont été admis à la
circulation en trafic international conformément aux
présentes Règles uniformes, et

b) les autres inscriptions et signes prescrits dans les PTU,
y compris un code d’identification unique (le numéro du
véhicule).

L’autorité compétente octroyant l’admission à l’exploitation
est tenue de s’assurer qu’un code d’identification
alphanumérique a été assigné à chaque véhicule. Ce code, qui
inclut le code du pays du premier Etat ayant admis le
véhicule, doit être marqué sur chaque véhicule et être entré
dans le Registre national des véhicules (NVR) de cet Etat,
ainsi que l’exige l’article 13.

§ 2 La Commission d’experts techniques fixe le signe prévu au
§ 1, lettre a) ainsi que les délais de transition pendant
lesquels les véhicules ferroviaires admis à la circulation en
trafic international peuvent porter des inscriptions et
signes dérogeant à ceux prescrits selon le § 1.

Article 15

Maintenance

§ 1 Les véhicules ferroviaires et les autres matériels
ferroviaires doivent être en bon état d’entretien de façon à
se conformer aux dispositions spécifiées dans les PTU et à y
satisfaire en permanence, et de façon à ce que leur état ne
compromette en aucune manière la sécurité d’exploitation et
ne nuise pas à l’infrastructure, à l’environnement et à la
santé publique lors de leur circulation ou de leur
utilisation en trafic international. A cet effet, les
véhicules ferroviaires et les autres matériels ferroviaires
doivent être disponibles pour l’entretien, les inspections et
la maintenance et être soumis à l’entretien, aux inspections
et à la maintenance tels que prescrits dans le fichier de
maintenance joint au certificat d’exploitation, dans les PTU,
dans les conditions particulières d’admission conformément à
l’article 7a et dans les dispositions contenues dans le RID.

§ 2 Une entité chargée de la maintenance (ECM) est assignée à
chaque véhicule avant son admission à l’exploitation ou son
utilisation sur le réseau, et enregistrée dans la banque de
données prévue à l’article 13. Une entreprise ferroviaire, un
gestionnaire d’infrastructure ou un détenteur peut être une
ECM. L’ECM garantit, au moyen d’un système de maintenance,
que les véhicules dont la maintenance lui a été confiée sont
aptes à circuler en toute sécurité. L’ECM effectue elle-même
la maintenance ou la sous-traite à des ateliers de
maintenance.

L’ECM pour un wagon de marchandises doit détenir un
certificat valide délivré par un contrôleur externe
accrédité/reconnu dans l’un des Etats parties.

La Commission d’experts techniques adopte des règles
détaillées complémentaires concernant la certification et le
contrôle des ECM, les contrôleurs accrédités/ reconnus, leur
accréditation/reconnaissance ainsi que les contrôles et
certificats de contrôle. Lesdites règles précisent si elles
sont équivalentes aux critères applicables au système de
certification des ECM adoptés au sein de la Communauté
européenne ou dans les Etats appliquant la législation
communautaire par suite d’accords internationaux conclus avec
la Communauté européenne.

Lesdites règles, qui englobent également des règles relatives
au retrait et à la suspension des certificats et
accréditations, sont définies dans une Annexe aux présentes
Règles uniformes dont elles forment partie intégrante.

§ 3 Un exploitant ferroviaire est responsable de la
circulation, en toute sécurité, de ses trains, et doit
veiller à ce que les véhicules en circulation soient
convenablement entretenus. L’ECM doit par conséquent garantir
que des informations fiables concernant les données et
processus de maintenance soient mises à la disposition de
l’exploitant ferroviaire, et l’exploitant ferroviaire doit
fournir à l’ECM, en temps utile, les données et informations
concernant l’exploitation de ses véhicules et des autres
matériels ferroviaires dont l’ECM est chargée. Dans les deux
cas, les données et informations en question sont spécifiées
dans l’Annexe mentionnée au § 2.
§ 4 L’ECM d’un véhicule admis établit et tient à jour un
fichier de relevé de maintenance relatif au dit véhicule. Le
relevé est tenu à la disposition de l’autorité nationale
compétente qui peut le contrôler.

§ 5 La Commission d’experts techniques peut adopter des
directives ou réglementations sur la certification et le
contrôle des ateliers de maintenance et la reconnaissance
mutuelle des certificats et contrôles. Les réglementations
prévues au présent paragraphe sont définies dans une Annexe
aux présentes Règles uniformes dont elles font partie
intégrante, et sont publiées sur le site Web de
l’Organisation.

Article 16

Incidents, accidents et avaries graves

§ 1 En cas d’incident, d’accident ou d’avarie grave de
véhicules ferroviaires, l’ensemble des parties impliquées
(les gestionnaires de l’infrastructure, les détenteurs,
l’ECM, les entreprises ferroviaires concernées et, le cas
échéant, d’autres acteurs) sont tenus:

a) de prendre, sans délai, toutes les mesures nécessaires
pour assurer la sécurité du trafic ferroviaire, le respect de
l’environnement et la santé publique, et

b) d’établir les causes de l’incident, de l’accident ou de
l’avarie grave.

§ 1a Les mesures prévues au § 1 doivent être coordonnées. Une
telle coordination est du ressort du gestionnaire
d’infrastructure, sauf stipulation contraire des dispositions
en vigueur dans l’Etat en question. Outre le devoir d’enquête
imposé aux parties impliquées, l’Etat partie peut exiger
qu’une enquête indépendante soit menée.

§ 2 Est considéré comme gravement avarié un véhicule qui ne
peut plus être réparé par une opération de peu d’importance
qui lui permettrait d’être intégré dans un train et de
circuler sur ses propres roues sans danger pour
l’exploitation. Si la réparation peut être effectuée en moins
de soixante-douze heures ou si les coûts sont inférieurs à
0,18 million de DTS au total, l’avarie n’est pas réputée
grave.

§ 3 Les incidents, accidents et avaries graves sont
communiqués, sans délai, à l’autorité ou à l’organisme qui a
admis le véhicule à la circulation. Cette autorité ou cet
organisme peut demander une présentation du véhicule avarié,
éventuellement déjà réparé, pour examen de la validité de
l’admission à l’exploitation octroyée. Le cas échéant, la
procédure concernant l’octroi de l’admission à l’exploitation
doit être renouvelée.

§ 4 Les Etats parties tiennent des registres, publient des
rapports d’enquête englobant leurs conclusions et
recommandations, informent l’autorité chargée de la
délivrance des certificats d’homologation et l’Organisation
des causes des incidents, accidents et avaries graves en
trafic international, qui sont survenus sur leur territoire.
La Commission d’experts techniques peut examiner les causes
d’incidents, d’accidents et d’avaries graves en trafic
international dans le but de faire évoluer, si possible, les
prescriptions de construction et d’exploitation des véhicule
ferroviaires et d’autres matériels ferroviaires contenues
dans les PTU, et peut, si nécessaire, dans un délai très
court, décider d’ordonner aux Etats parties de suspendre les
certificats d’exploitation, les certificats de type de
conception ou les déclarations délivrées concernées.

§ 5 La Commission d’experts techniques peut élaborer et
adopter des règles contraignantes complémentaires concernant
l’enquête d’incidents, d’accidents et d’avaries graves et des
spécifications concernant les organismes d’enquête
indépendants d’un Etat ainsi que la forme et le fond des
rapports. Elle peut aussi modifier les valeurs/nombres prévus
au § 2 et à l’article 2, lettre ff).

Article 17

Immobilisation et refus des véhicules

§ 1 Une autorité compétente, une autre entreprise de
transport ferroviaire ou un gestionnaire d’infrastructure ne
peut pas refuser ou immobiliser des véhicules ferroviaires en
vue d’empêcher leur circulation sur des infrastructures
ferroviaires compatibles si les présentes Règles uniformes,
les prescriptions contenues dans les PTU, les éventuelles
conditions particulières d’admission définies par l’autorité
d’admission ainsi que les prescriptions de construction et
d’exploitation contenues dans le RID, sont respectées.

§ 2 Le droit d’une autorité compétente d’inspecter et
d’immobiliser un véhicule n’est pas affecté en cas de
présomption de non-respect du § 1 ; toutefois, l’examen
visant à obtenir la certitude devra être effectué aussi
rapidement que possible, et en tous cas, dans un délai de
vingt-quatre heures.

§ 3 Néanmoins, si un Etat partie ne suspend, ni ne retire un
certificat dans le délai imparti conformément à l’article 5,
§ 7 ou à l’article 16, § 4, d’autres Etats parties sont
habilités à refuser ou à immobiliser le/les véhicule(s) en
question.

Article 18

Non-respect des prescriptions

§ 1 Sous réserve du § 2 et de l’article 10a § 4, lettre c),
les conséquences juridiques résultant du non-respect des
présentes Règles uniformes et des PTU sont réglées par les
dispositions en vigueur dans l’Etat partie dont l’autorité
compétente a accordé l’admission à l’exploitation, y compris
les règles relatives aux conflits de lois.

§ 2 Les conséquences en droit civil et pénal résultant du
non-respect des présentes Règles uniformes et des PTU sont
réglées, en ce qui concerne l’infrastructure, par le
dispositions en vigueur dans l’Etat partie dans lequel le
gestionnaire de l’infrastructure à son siège, y compris les
règles relatives aux conflits de lois.

Article 19

Dispositions transitoires

§ 1 L’article 3, § 1 s’applique aux véhicules existants,
renouvelés et réaménagés. Des dispositions transitoires sont
prescrites dans le présent article pour les véhicules qui ont
été homologués pour le trafic international en vertu des RIV,
RIC ou autres accords internationaux pertinents, et qui font
l’objet d’un marquage correspondant.

§ 2 A la date d’entrée en vigueur des présentes Règles
uniformes, les véhicules existants portant le marquage RIV ou
RIC comme preuve de leur conformité actuelle aux dispositions
techniques de l’accord RIV 2000 (édition révisée du 1er
janvier 2004) ou de l’accord RIC respectivement, sont réputés
admis à circuler sur les réseaux des Etats parties en
fonction de leur compatibilité avec les infrastructures
ferroviaires (définie par les marquages sur le wagon) pour
lesquelles ils ont été admis par l’un des Etats parties.

§ 2a Les véhicules existants ne portant pas le marquage RIV
ou RIC, mais qui ont été admis et dotés d’un marquage
conformément aux accords bilatéraux ou multilatéraux entre
Etats parties notifiés à l’Organisation sont également
réputés admis à circuler sur les réseaux couverts par
l’accord concerné.

§ 3 L’admission transitoire conformément aux §§ 2 et 2a est
valide jusqu’à ce que le véhicule nécessite une nouvelle
admission conformément à l’article 10, § 11.

§ 4 L’inscription RIV, RIC ou autre marquage sur le véhicule
accepté par la Commission d’experts techniques, ainsi que les
données stockées dans la base de données prévue à l’article
13, sont considérés comme preuves suffisantes de
l’homologation. Toute modification non autorisée de ce
marquage est considérée comme une fraude et sera réprimée en
vertu de la législation nationale.

§ 5 Indépendamment de cette disposition transitoire, le
véhicule et sa documentation doivent être conformes aux
dispositions des PTU en vigueur concernant le marquage et la
maintenance; la conformité aux dispositions du RID en
vigueur, si elles sont applicables, doit être également
garantie. La Commission d’experts techniques peut également
décider que des dispositions relatives à la sécurité,
introduites dans les PTU, doivent être respectées dans un
certain délai, indépendamment de toute disposition
transitoire.

§ 6 Les véhicules existants ne rentrant pas dans le champ
d’application des §§ 2 et 2a peuvent être admis à
l’exploitation sur requête d’un demandeur à l’autorité
compétente. Cette dernière peut exiger du demandeur des
informations techniques complémentaires, c’est-à-dire une
analyse de risque et/ou des tests du véhicule, avant
d’octroyer une admission d’exploitation complémentaire.
Néanmoins, les autorités compétentes doivent prendre
pleinement en compte le tableau d’équivalence prévu à
l’article 13 des Règles uniformes APTU.

§ 7 La Commission d’experts techniques peut adopter d’autres
dispositions transitoires.

Article 20

Différends

Les différends relatifs à l’admission technique de véhicules
ferroviaires et d’autres matériels ferroviaires destinés à
être utilisés en trafic international, peuvent être portés
devant la Commission d’experts techniques s’ils n’ont pas été
réglés par voie de négociation directe entre les parties
impliquées. De tels différends peuvent également être soumis
au tribunal arbitral, conformément à la procédure prévue au
Titre V de la Convention.


Uniform Rules concerning the Technical Admission of Railway
Material used in International Traffic (ATMF, appendix G to
the Convention)

Article 1

Scope

/Upphör att gälla U:den dag regeringen bestämmer/
These Uniform Rules lay down, for railway vehicles and other
railway material, the procedure for the admission to
circulation or use in international traffic.

/Träder i kraft I:den dag regeringen bestämmer/
These Uniform Rules lay down, for railway vehicles, the 
procedure for the admission to circulation or use in 
international traffic.	

Article 2

Definitions

For the purposes of these Uniform Rules and their (future)
Annex(es), the APTU Uniform Rules and their Annex(es) and the
APTU Uniform Technical Prescriptions (UTP) the following
definitions shall apply:

a) “accident” means an unwanted or unintended sudden event or
a specific chain of such events which have harmful
consequences; accidents are divided into the following
categories: collisions, derailments, level-crossing
accidents, accidents to persons caused by rolling stock in
motion, fires and others;

b) “admission of a type of construction” means the right
granted by which the competent authority authorises a type of
construction of a railway vehicle, as a basis for the
admission to operation for vehicles which correspond to that
type of construction;,

c) “admission to operation” means the right granted by which
the competent authority authorises each railway vehicle or
other railway material to operate in international traffic;

d) “Committee of Technical Experts” means the Committee
provided for in Article 13 § 1, letter f) of the
Convention.
da) “contracting entity” means any entity,
whether public or private, which orders the design and/or
construction or the renewal or upgrading of a subsystem. This
entity may be a railway undertaking, an infrastructure
manager or a keeper, or the concession holder responsible for
carrying out a project;

e) “Contracting State” means a Member State of the
Organisation which has not made a declaration in respect of
these Uniform Rules in accordance with Article 42 § 1, first
sentence of the Convention;

f) “declaration” means the evidence of an assessment or an
element of assessments carried out to confirm that a vehicle,
a type of construction or an element of construction complies
with the provisions of the APTU Uniform Rules and its UTP
(including applicable specific cases and national
requirements in force according to Article 12 of the APTU
Uniform Rules);

g) “element of construction” or “constituent” means any
elementary component, group of components, complete or
subassembly of equipment incorporated or intended to be
incorporated into a railway vehicle, other railway material
or infrastructure; the concept of an “element of
construction” covers both tangible objects and intangible
objects such as software;

h) “entity in charge of maintenance” (ECM) means the entity
that is in charge of the maintenance of a vehicle, and is
registered as such in the vehicle register according to
Article 13; this definition also applies to other railway
material;

i) “essential requirements” means all the conditions set out
in the APTU Uniform Rules which must be met by the rail
system, the subsystems and the interoperability constituents,
includeing interfaces;

j) “incident” means any occurrence, other than accident or
serious accident, associated with the operation of trains and
affecting the safety of operation;

k) “infrastructure manager” means an undertaking or an
authority which manages railway infrastructure;

l)“international traffic” means the circulation of railway
vehicles on railway lines over the territory of at least two
Contracting States;

m) “investigation” means a process conducted for the purpose
of accident and incident prevention which includes the
gathering and analysis of information, the drawing of
conclusions, including the determination of causes (actions,
omissions, events or conditions, or a combination thereof,
which led to the accident or incident) and, when appropriate,
the making of safety recommendations;

n) “keeper” means the person or entity that, being the owner
of a vehicule or having the right to use it, exploits the
vehicle as a means of transport and is registred as such in
the vehicule register referred to in Article 13;

o) “Maintenance File” means the document(s) that specify the
inspections and maintenance tasks to be carried out on a
(type of) vehicle or other railway material, which is set up
according to the rules and specifications in the UTP
including specific cases and notified national technical
requirements in force, if any, according to Article 12 of the
APTU Uniform Rules;

p) “Maintenance Record File” means the documentation relating
to an admitted vehicle or other railway material, which
contains the record of its operating history and the
inspections and maintenance operations that have been carried
out on it;

q) “network” means the lines, stations, terminals, and all
kinds of fixed equipment needed to ensure safe and continuous
operation of the rail system;

r) “open points” means technical aspects relating to
essential requirements which have not explicitly been covered
in a UTP;

s) “other railway material” means any movable railway
material intended to be used in international traffic not
being a railway vehicle;

t) “rail transport undertaking” means a private or public
undertaking

– which is authorised to carry persons or goods or

– which only ensures traction;

u) “railway infrastructure” (or just “infrastructure”) means
all the railway lines and fixed installations so far as these
are necessary for the compatibility with and safe circulation
of railway vehicles and other railway material admitted
according to these Uniform Rules;

v) “railway material” means railway vehicles, other railway
material and railway infrastructures;

w) “railway vehicle” means a vehicle suitable to circulate on
its own wheels on railway lines with or without traction;

x) “regional organisation” means an organisation as defined
in Article 38 of the Convention within the exclusive
competence that Contracting States have ceded to it;

y) “renewal” means any major substitution work on a subsystem
or part subsystem which does not change the overall
performance of the subsystem;

ya) “RID” means Appendix C to the Convention;

z) “serious accident” means any train collision or derailment
of trains, resulting in the death of at least one person or
serious injuries to five or more persons or extensive damage
to rolling stock, the railway infrastructure or the
environment, and any other similar accident with an obvious
impact on railway safety regulation or the management of
safety; “extensive damage” means damage that can immediately
be assessed by the investigating body to cost at least 1.8
million SDR in total;

aa) “specific case” means any part of the rail system of the
Contracting States which needs special provisions in the UTP,
either temporary or definitive, because of geographical,
topographical or urban environment constraints or those
affecting compatibility with the existing system. This may
include in particular railway lines and networks isolated
from the rest of the network, the loading gauge, the track
gauge or space between the tracks as well as vehicles and
other railway material strictly intended for local, regional
or historical use, and vehicles and other railway material
originating from or destined for third countries;

bb) “subsystems” means the result of the division of the rail
system, as shown in the UTP; these subsystems, for which
essential requirements must be laid down, may be structural
or functional;

cc) “technical admission” means the procedure carried out by
the competent authority to authorise a railway vehicle or
other railway material to operate in international traffic or
to authorise the type of construction;

dd) “technical certificate” means the official evidence of a
successful technical admission in the form of a valid Design
Type Certificate or a valid Certificate to Operation;

ee) “Technical File” means the documentation relating to the
vehicle or other railway material containing all its (the
type's) technical characteristics, including a user manual
and the characteristics necessary to identify the object(s)
concerned;

eea) “TSI” means Technical Specification for Interoperability
adopted in accordance with Directives 96/48/EC, 2001/16/EC
and 2008/57/EC by which each subsystem or part of a subsystem
is covered in order to meet the essential requirements and
ensure the interoperability of the rail system;

ff) “type of construction” means the basic design
characteristics of the railway vehicle or other railway
material as covered by a single type examination certificate
described in assessment module SB of the UTP;

gg) “upgrading” means any major modification work on a
subsystem or part subsystem which improves the overall
performance of the subsystem.

Article 3

Admission to international traffic

/Upphör att gälla U:den dag regeringen bestämmer/
§ 1 Each railway vehicle must, for circulation in
international traffic, be admitted in accordance with these
Uniform Rules.

§ 2 The technical admission shall have the aim of
ascertaining whether the railway vehicles satisfy

a) the construction prescriptions contained in the UTP,

b) the construction and equipment prescriptions contained in
RID,

c) the special conditions of an admission under Article 7a.

§ 3 §§ 1 and 2 as well as the following articles shall apply
mutatis mutandis to the technical admission of other railway
material and of elements of construction either of vehicles
or of other railway material.

/Träder i kraft I:den dag regeringen bestämmer/
§ 1 Each railway vehicle must, for circulation in 
international traffic, be admitted in accordance with these 
Uniform Rules.	
	
§ 2 The technical admission shall have the aim of 
ascertaining whether the railway vehicles satisfy 

a) the construction prescriptions contained in the UTP, 

b) the construction and equipment prescriptions contained in 
RID, 

c) the special conditions of an admission under Article 7a. 

§ 3 §§ 1 and 2 as well as the following 
articles shall apply mutatis mutandis to the technical 
admission of elements of construction.	

Article 3a

Interaction with other international agreements

§ 1 Railway vehicles and other railway material which have
been placed in service according to applicable European
Community (EC) and corresponding national legislation shall
be deemed as admitted to operation by all Contracting States
according to these Uniform Rules

a) in the case of full equivalence between the provisions in
the applicable TSIs and the corresponding UTP and

b) provided the set of applicable TSIs, against which the
railway vehicle or other railway material was authorised,
cover all aspects of the relevant subsystems that are part of
the vehicle and

c) provided these TSIs do not contain open points related to
the technical compatibility with infrastructure and

d) provided the vehicle or other railway material is not
subject to a derogation.

If these conditions are not fulfilled, the vehicle or other
railway material shall be subject to Article 6 § 4.

§ 2 Railway vehicles and other railway material which have
been admitted to operation according to these Uniform Rules
shall be deemed as placed in service in the Member States of
the European Community and in the States which apply
Community legislation as a result of international agreements
with the European Community in the case of

a) full equivalence between the provisions in the applicable
UTP and the corresponding TSIs and

b) provided the set of applicable UTP against which the
railway vehicle or other railway material was authorised
covers all aspects of the relevant subsystems that are part
of the vehicle and

c) provided these UTP do not contain open points related to
the technical compatibility with infrastructure and

d) provided the vehicle or other railway material is not
subject to a derogation.

If these conditions are not fulfilled, the vehicle or other
railway material shall be subject to authorisation according
to the law applicable in the Member States of the European
Community and in the States which apply Community legislation
as a result of international agreements with the European
Community.

§ 3 The admission to operation, the operation and the
maintenance of railway vehicles and other railway material
being used only in Member States of the European Community
are regulated by the applicable Community and national
legislation. This provision is also applicable to Contracting
States which apply relevant European Community legislation as
a result of international agreements with the European
Community.

§ 4 §§ 1 to 2 apply mutatis mutandis to
admissions/authorisations of vehicle types.

§ 5 An entity in charge of maintenance (ECM) for a freight
wagon, certified according to Article 15 § 2, shall be deemed
as certified according to applicable European Community and
corresponding national legislation and vice versa in the case
of full equivalence between the certification system adopted
under Article 14a (5) of the EC Railway Safety Directive
2004/49/EC and rules adopted by the Committee of Technical
Experts according to Article 15 § 2.

Article 4

Procedure

§ 1 Technical admission of a vehicle shall be carried out

a) either in a single stage by the granting of admission to
operation to a given individual vehicle,

b) or, in two successive stages, by the granting

1. of admission of a type of construction to a given type of
construction,

2. subsequently an admission to operation to individual
vehicles corresponding to this type of construction by a
simplified procedure verifying that they are of this type.

§ 2 The assessments of the conformity of a vehicle or an
element of construction with the provisions of the UTP on
which the admission is based may be divided into assessment
elements each evidenced by a declaration. The assessment
elements and the format of the declaration shall be defined
by the Committee of Technical Experts.

§ 3 The procedures for the technical admission of railway
infrastructure are subject to the provisions in force in the
Contracting State in question.

Article 5

Competent authority

§ 1 The technical admission shall be the task of the national
or international authority competent in the matter in
accordance with the laws and prescriptions in force in each
Contracting State.

§ 2 The authorities referred to in § 1 may or, according to
the provisions in force in their State, shall transfer to
bodies with residence in their State recognised as suitable,
competence to carry out assessments as a whole or partly,
including the issuing of the corresponding declarations.

The transfer of competence to

a) a rail transport undertaking,

b) an infrastructure manager,

c) a keeper,

d) an entity in charge of maintenance (ECM),

e) a designer or manufacturer of railway material
participating directly or indirectly in the manufacture of
railway material,

including subsidiaries of the foregoing entities shall be
prohibited.

§ 3 In order to be recognised as suitable the bodies
mentioned in § 2 must fulfil the following conditions:

a) The body must be independent in its organisation, legal
structure and decision making from any railway undertaking,
infrastructure manager, applicant and procurement entity; its
Director and the staff responsible for carrying out the
assessments or issuing certificates and declarations may not
become involved, either directly or as authorised
representatives, in the design, manufacture, construction or
maintenance of the constituents, vehicles or railway material
or in the use thereof. This does not exclude the possibility
of an exchange of technical information between the
manufacturer or constructor and that body.

b) The body and the staff responsible for the assessments
shall carry out the assessments with the greatest possible
professional integrity and the greatest possible technical
competence and shall be free of any pressure and incentive,
in particular of a financial nature, which could affect their
judgement or the results of their inspection, in particular
from persons or groups of persons affectted by the results of
the assessments.

c) In particular, the body and the staff responsible for the
assessments shall be functionally independent of the bodies
in charge of investigations in the event of accidents.

d) The body shall employ staff and possess the means required
to perform adequately the technical and administrative tasks
linked to the assessments; it shall also have access to the
equipment needed for exceptional assessments.

e) The staff responsible for the assessments shall possess

– proper technical and vocational training,

– satisfactory knowledge of the requirements relating to the
assessments that they carry out and sufficient practice in
those assessments and

– the ability to draw up the certificates, records and
reports which constitute the formal record of the assessments
conducted.

f) The independence of the staff responsible for the
assessments shall be guaranteed. No official must be
remunerated on the basis of the number of assessments
performed or of the results of those assessments.

g) The body shall procure civil liability insurance unless
that liability is covered by the State under national law or
unless the assessments are carried out directly by that
Contracting State.

h) The staff of the body shall be bound by professional
secrecy with regard to everything they learn in the
performance of their duties (with the exception of the
competent administrative authorities in the State where they
perform those activities) in pursuance of these Uniform Rules
or any legal requirement and/or regulations of the
Contracting State, including, where appropriate, the law of
the European Community.

§ 4 The requirements of § 3 shall apply mutatis mutandis to
the authorities carrying out technical admission.

§ 5 A Contracting State shall ensure, by notification or
where appropriate by the means provided for in the law of the
European Community or in the law of the States which apply
Community legislation as a result of international agreements
with the European Community, that the Secretary General is
informed of the bodies responsible for carrying out the
assessments, verifications and approvals, indicating each
body's area of responsibility. The Secretary General shall
publish a list of bodies, their identification numbers and
areas of responsibility, and shall keep the list updated.

§ 6 A Contracting State shall ensure the consistent
supervision of the bodies indicated in § 2 and shall withdraw
the competence from a body which no longer meets the criteria
referred to in § 3, in which case it shall immediately inform
the Secretary General thereof.

§ 7 Should a Contracting State consider that an assessing or
approving authority of another Contracting State, or a body
having competence transferred from it, does not meet the
criteria of § 3, the matter shall be transferred to the
Committee of Technical Experts which, within four months,
shall inform the Contracting State in question of any changes
that are necessary for the body to retain the status
conferred upon it. In relation to this, the Committee of
Technical Experts may decide to instruct the Contracting
State to suspend or withdraw approvals made on the basis of
work done by the body or by the authority in question.

Article 6

Validity of technical certificates

§ 1 Technical certificates issued by the competent authority
of a Contracting State in accordance with these Uniform
Rules, shall be valid in all the other Contracting States.
However the circulation and use on the territories of those
other States shall be subject to the conditions specified in
this Article.

§ 2 An admission to operation allows the rail transport
undertakings to operate a vehicle only on infrastructures
compatible with the vehicle according to its specifications
and other conditions of the admission; it is the
responsibility of the rail transport undertaking to ensure
this.

§ 3 Without prejudice to Article 3a an admission to operation
issued for a vehicle which is in conformity with all
applicable UTP shall permit the vehicle free circulation on
the territories of other Contracting States provided that

a) all essential requirements are covered in these UTP and

b) the vehicle is not subject to

– a specific case or

– open points that are related to technical compatibility
with the infrastructure or

– a derogation.

The conditions for the free circulation may also be specified
in the relevant UTP.

§ 4 a) Where in a Contracting State an admission to operation
has been issued for a vehicle which is

– subject to a specific case, an open point which is related
to the technical compatibility with the infrastructure or a
derogation, or

– not in conformity with the UTP on rolling stock and all
other relevant provisions, or

b) where not all essential requirements are covered in the
UTP,

the competent authorities of the other States may ask the
applicant for additional technical information such as risk
analysis and/or vehicle tests before granting a complementary
admission to operation.

For the part of the vehicle which is compliant with a UTP or
part of it, the competent authorities have to accept
verifications that have been made by other competent
authorities according to the UTP. For the other part of the
vehicle the competent authorities shall take full account of
the equivalence table referred to in Article 13 of the APTU
Uniform Rules.

The fulfilment of

a) identical provisions and provisions declared equivalent,

b) provisions not related to a specific case and

c) provisions not related to the technical compatibility with
infrastructure,

shall not be assessed again.

§ 5 §§ 2 to 4 shall apply mutatis mutandis to an admission of
a type of construction.

Article 6a

Recognition of procedural documentation

§ 1 Assessments, declarations and other documentation made
according to these Uniform Rules shall be recognised at face
value by the authorities and competent bodies, the rail
transport undertakings, the keepers and the infrastructure
managers in all the Contracting States.

§ 2 If a requirement or a provision has been declared as
equivalent in accordance with Article 13 of the APTU Uniform
Rules related assessments and tests which have already been
carried out and documented shall not be repeated.

Article 6b

Recognition of technical and operational tests

The Committee of Technical Experts may adopt rules for
inclusion in an Annex to these Uniform Rules and requirements
for inclusion in one or more UTP concerning the provisions
for and the mutual recognition of technical inspections,
maintenance record files for the admitted vehicles and
operational tests such as train braking tests.

Article 7

Prescriptions applicable to vehicles

§ 1 In order to be admitted to circulation in international
traffic, railway vehicles must satisfy

a) the UTP and

b) where applicable, the provisions contained in RID.

§ 2 In the absence of UTP applicable to the subsystem, the
technical admission shall be based on the applicable national
technical requirements in force according to Article 12 of
the APTU Uniform Rules in the Contracting State in which an
application for technical admission is made.

§ 3 If the UTP do not cover all essential requirements or in
the case of specific cases or open points, the technical
admission shall be based on

a) the provisions contained in the UTP,

b) where applicable, the provisions contained in RID and

c) applicable national technical requirements in force
according to Article 12 of the APTU Uniform Rules.

Article 7a

Derogations

The Committee of Technical Experts shall adopt guidelines or
mandatory provisions for derogations from the provisions of
Article 7 and for the assessment methods that may or shall be
used.

Article 8

Prescriptions applicable to railway infrastructure

§ 1 To ensure that a railway vehicle admitted to
international traffic in accordance with these Uniform Rules
will run safely on and be compatible with the railway
infrastructure to be used this railway infrastructure must
satisfy

a) the provisions contained in the UTP and

b) where applicable, the provisions contained in RID.

§ 2 Admission of infrastructure and supervision of its
maintenance remain subject to the provisions in force in the
Contracting State in which the infrastructure is located.

§ 3 Article 7 and 7a shall apply mutatis mutandis to
infrastructure.

Article 9

Operation prescriptions

§ 1 The rail transport undertakings which operate railway
vehicles admitted to circulation in international traffic
shall be required to comply with the prescriptions relating
to the operation of a vehicle in international traffic,
specified in the UTP.

§ 2 The undertakings and administrations which manage
infrastructure in the Contracting States, including
operational safety and control systems, intended and suitable
for operation in international traffic, shall be required to
comply with the technical prescriptions specified in the UTP
and satisfy them permanently in respect of the construction
and the management of that infrastructure.

Article 10

Application and granting of technical certificates and
declarations and related conditions

§ 1 The grant of a technical certificate shall be related to
the type of construction of a railway vehicle or to the
railway vehicle itself.

§ 2 An application for a technical certificate may be made
by:

a) the manufacturer,

b) a rail tranport undertaking,

c) the keeper of the vehicle,

d) the owner of the vehicle.

e) the infrastructure manager.

§ 3 The application for a technical certificate, including
appropriate declarations, may be made to any competent
authority or body within its competence referred to in
Article 5, of one of the Contracting States.

§ 4 If Article 6 § 4 applies to the vehicle, the applicant
shall indicate the Contracting States (if applicable the
lines) for which the technical certificates are required to
permit free circulation; in this case the competent
authorities and assessing bodies involved should cooperate in
order to make the process easier for the applicant.

§ 5 All costs arising from the admission process shall be
covered by the applicant, unless provided otherwise according
to the laws and prescriptions in force in the State where the
approval is granted. Carrying out technical admissions for
profit shall not be permitted.

§ 5a All decisions, assessments, tests etc. shall be carried
out in a non-discriminatory way.

§ 6 The applicant shall elaborate and attach to his
application a Technical File and a Maintenance File
containing the information required in the UTP. The assessing
body shall check, correct and add appropriate information to
these files in order that the files reflect the properties of
the vehicle.

§ 7 Every assessment carried out shall be documented by the
assessor in an Assessment Report which shall substantiate the
assessments carried out hereby, stating which provisions the
object has been assessed against and whether the object
passed or failed this assessment.

§ 8 A person who applies for a Certificate of Operation by
the simplified procedure of technical admission (Article 4 §
1, b)), shall attach to his application the Design Type
Certificate, established in accordance with Article 11 § 2,
and demonstrate in an appropriate manner that the vehicles
for which he is applying for a Certificate of Operation
correspond to that type of construction.

§ 9 A technical certificate shall be granted in principle for
an unlimited period; it can be general or limited in scope.

§ 10 If relevant provisions in the prescriptions according to
Article 7 on the basis of which a type of construction has
been admitted have been changed, and if no relevant
transitional provisions can be applied, the Contracting State
in which the corresponding Design Type Certificate has been
issued, and after consultation of the other States where the
Certificate is valid according to Article 6, shall decide
whether the Certificate may remain valid or need to be
renewed. The criteria which shall be checked in the case of a
renewed type admission may only concern the changed
provisions. The renewal of the type admission does not affect
admissions to operation already granted on the basis of
previously admitted types.

§ 11 In the event of renewal or upgrading, the contracting
entity or the manufacturer shall send the Contracting State
concerned a file describing the project. The Contracting
State shall examine this file and, taking account of the
implementation strategy indicated in the applicable UTP,
shall decide whether the extent of the work means that a new
admission to operation within the meaning of these Uniform
Rules is needed.

Such a new admission to operation shall be required whenever
the overall safety level of the subsystem concerned may be
adversely affected by the work envisaged. If a new admission
is needed, the Contracting State shall decide to what extent
the provisions in the related UTP need to be applied to the
project.

The Contracting State shall take its decision not later than
four months after submission of the complete file by the
applicant.

When a new admission is required and if the UTP are not fully
applied, the Contracting States shall notify to the Secretary
General

a) the reason why a UTP is not fully applied,

b) the technical characteristics applicable in place of the
UTP and

c) the bodies responsible for providing the information
required under a) and b).

The Secretary General shall publish the notified information
on the website of the Organisation.

§ 12 § 11 applies mutatis mutandis to a Design Type
Certificate and to any declaration concerning the
construction or the elements of construction in question.

Article 10a

Rules for withdrawals or suspensions of technical
certificates

§ 1 If a competent authority of a Contracting State other
than the one which has granted the (first) admission to
operation discovers non-compliance it shall, with all
details, inform the (first) admitting authority; if the
non-compliance relates to a Design Type Certificate, the
authority which issued it shall also be informed.

§ 2 A Certificate of Operation may be withdrawn

a) when the railway vehicle no longer satisfies

– the prescriptions contained in the UTP and in applicable
national provisions in force according to Article 12 of the
APTU Uniform Rules, or

– the special conditions of its admission under Article 7a or

– the construction and equipment prescriptions contained in
RID or

b) if the keeper does not comply with the requirement of the
competent authority to remedy the defects within the
prescribed time or

c) when stipulations and conditions resulting from a limited
admission under Article 10 § 10 are not fulfilled or complied
with.

§ 3 Only the authority which has granted the Design Type
Certificate or the Certificate of operation may withdraw
it.
§ 4 The certificate of operation shall be suspended

a) when technical checks, inspections, maintenance and
servicing of the railway vehicle prescribed in its
Maintenance File, in the UTP, in the special conditions of an
admission pursuant to Article 7a or in the construction and
equipment prescriptions contained in RID are not carried out
(or if deadlines are not observed);

b) if in case of severe damage to a railway vehicle, the
order of the competent authority to present the vehicle is
not complied with;

c) in case of non-compliance with these Uniform Rules and
prescriptions contained in the UTP;

d) if applicable national provisions in force according to
Article 12 of the APTU Uniform Rules or their declared
equivalent provisions according to Article 13 of the APTU
Uniform Rules are not complied with. The validity of the
Certificate shall be suspended for the Contracting State(s)
concerned.

§ 5 The Certificate of Operation shall become void when the
railway vehicle is withdrawn from service. This withdrawal
from service shall be notified to the competent authority
which has granted the admission to operation.

§ 6 §§ 1 to 4 shall apply mutatis mutandis to a Design Type
Certificate.

Article 10b

Rules for assessments and procedures

§ 1 The Committee of Technical Experts is competent to adopt
further mandatory provisions for the assessments and
procedural rules for technical admission.

§ 2 In addition to, but not in contradiction with the
provisions set by the Committee of Technical Experts
according to § 1, Contracting States or regional
organisations may adopt (or maintain) provisions for
non-discriminatory detailed mandatory procedures for the
assessments and requirements concerning declarations. These
provisions shall be notified to the Secretary General, who
shall inform the Committee of Technical Experts, and they
shall be published by the Organisation.

Article 11

Technical Certificates and Declarations

§ 1 The admission of a type of construction and the admission
to operation shall be evidenced by separate documents called:
“Design Type Certificate” and “Certificate of Operation”.

§ 2 The Design Type Certificate shall:

a) specify the designer and intended manufacturer of the type
of construction of the railway vehicle;

b) have the Technical File and the Maintenance File
attached;

c) if appropriate, specify the special operating limitations
and conditions for the type of construction of a railway
vehicle and for railway vehicles which correspond to this
type of construction;

d) have the Assessment Report(s) attached;

e) if appropriate, specify all related declarations (of
conformity and verification) issued;

f) specify the issuing competent authority, date of issue and
contain the signature of the authority;

g) if appropriate, specify its period of validity.

§ 3 The Certificate of Operation shall include

a) all the information indicated in § 2, and

b) the identification code(s) of the vehicle(s) covered by
the certificate;

c) information on the keeper of the railway vehicle(s)
covered by the certificate on the day of its issue;

d) if appropriate, its period of validity.

§ 4 The Certificate of Operation may cover a group of
individual vehicles of the same type, in which case the
information required according to § 3 shall be specified
identifiably for each of the vehicles of the group and the
Technical File shall contain a list with identifiable
documentation concerning the tests made on each vehicle.

§ 5 The Technical File and the Maintenance File shall contain
the information according to the provisions in the UTP.

§ 6 The certificates shall be printed in one of the working
languages according to Article 1 § 6 of the Convention.

§ 7 The certificates and declarations shall be issued to the
applicant.

§ 8 The Certificate of Operation is related to the object.
Once the vehicle is in operation the holder of the
Certificate of Operation (including the Technical File and
the Maintenance File), if not the current keeper, shall
without delay hand it over to the current keeper together
with the Maintenance Record File and make available all
(additional) detailed instructions for maintenance and
operations that are still in his possession.

§ 9 § 8 applies mutatis mutandis to vehicles and railway
material admitted according to Article 19, whereby the
documentation in question is the approval documentation and
any other documentation containing any information similar to
what is included in the requirements for the Technical File,
Maintenance File and Maintenance Record File, whether in full
or in part.

Article 12

Uniform formats

§ 1 The Organisation shall prescribe uniform formats of the
certificates indicated in Article 11, of the declarations
decided according to Article 4 § 2 and of the Assessment
Report according to Article 10 § 7.

§ 2 The formats shall be prepared and adopted by the
Committee of Technical Experts.

§ 3 The Committee of Technical Experts may decide to allow
certificates and declarations made according to another
specified format than that prescribed in these Uniform Rules,
but containing the information required according to Article
11, to be recognised as equivalent substitutes.

Article 13

Registers

§ 1 A register in the form of an electronic data bank
containing information concerning the railway vehicles in
respect of which a Certificate of Operation has been issued
and the types of constructions in respect of which a Design
Type Certificate has been issued shall be established and
kept up to date under the responsibility of the Organisation.
The register shall include railway vehicles admitted
according to Article 19; it may contain railway vehicles
admitted for national traffic only.

§ 2 The data bank shall also contain a register with
information concerning the competent authorities and bodies
to whom competence is transferred according to Article 5 and
the accredited/recognised auditors according to Article 15 §
2.

§ 3 The Committee of Technical Experts may decide to include
other data to be used in railway operations in the data bank,
such as information concerning declarations, inspections and
maintenance of the admitted vehicles (including next
inspection due), information on accidents and incidents and
registers concerning coding of vehicles, locations, rail
transport undertakings, keepers, infrastructure managers,
workshops, manufacturers, entities in charge of maintenance
(ECM) etc.

§ 4 The Committee of Technical Experts shall establish the
functional and technical architecture of the data bank, as
well as the necessary data, when and how the data shall be
provided, what the access rights will be and other
administrative and organisational provisions, including which
database structure should be applied. In all cases, change of
keeper, change of ECM, withdrawals from service, official
immobilisations, suspensions and withdrawals of certificates,
declarations or other evidence and modifications to a vehicle
which derogate from the admitted type of construction shall
be notified to the Secretary General without delay.

§ 5 When applying this Article, the Committee of Technical
Experts shall consider registers set up by Contracting States
and regional organisations in such a way so as to reduce
undue burden on the involved parties such as regional
organisations, Contracting States, competent authorities and
industry. In order also to minimise the cost for the
Organisation and obtain coherent register systems, all
parties involved shall coordinate with the Organisation their
plans and the development of registers which are within the
scope of these Uniform Rules.

§ 6 The data registered in the data bank shall be considered
as prima facie evidence of the technical admission of a
railway vehicle.

§ 7 The Committee of Technical Experts may decide that the
costs of setting up and running the data bank shall be
covered, in whole or in part, by the users; supplying and
amending data shall be free of charge, whereas consulting
data may be subject to a fee.

Article 14

Inscriptions and signs

§ 1 Railway vehicles admitted to operation must bear

a) a sign, which establishes clearly that they have been
admitted to operation in international traffic according to
these Uniform Rules, and

b) the other inscriptions and signs prescribed in the UTP,
including a unique identification code (the vehicle
number).
The competent authority which grants the admission
to operation is responsible for ensuring that the
alphanumeric identification code is assigned to each vehicle.
This code, which shall include the country code of the
(first) admitting State, must be marked on each vehicle and
be entered in the National Vehicle Register (NVR) of that
State as required according to Article 13.

§ 2 The Committee of Technical Experts shall lay down the
sign provided for in § 1 a) and the transitional periods
during which the railway vehicles admitted to circulation in
international traffic may bear inscriptions and signs
derogating from those prescribed in § 1.
Article 15

Maintenance

§ 1 Railway vehicles and other railway material must be in a
good state of maintenance in such a way that they comply with
the provisions specified in the UTP and satisfy them
permanently and that their condition would not in any way
compromise operational safety and would not harm the
infrastructure, environment and public health by their
circulation or their use in international traffic. To that
end, railway vehicles and other railway material must be made
available for and undergo the service, inspections and
maintenance as prescribed in the Maintenance File attached to
the Certificate of Operation, the UTP, the special conditions
of an admission pursuant to Article 7a and in the provisions
contained in RID.

§ 2 Each railway vehicle, before it is admitted to operation
or used on the network, shall have an entity in charge of
maintenance (ECM) assigned to it and this entity shall be
registered in the data bank referred to in Article 13. A
railway undertaking, an infrastructure manager or a keeper
may be an ECM. The ECM shall ensure that the vehicles for
which it is in charge of maintenance are in a safe state of
running by means of a system of maintenance. The ECM shall
carry out the maintenance itself or make use of contracted
maintenance workshops.

The ECM for a freight wagon must hold a valid certificate
issued by an external auditor accredited/recognised in one of
the Contracting States.

The Committee of Technical Experts shall adopt further
detailed rules for certification and auditing of ECM, for
accredited/recognised auditors, their accreditation/
recognition, the audits and audit certificates. The rules
shall indicate whether they are equivalent to the criteria
related to the ECM certification system adopted in the
European Community or in the States which apply Community
legislation as a result of international agreements with the
European Community.

These rules, which shall also include rules for the
withdrawal and suspension of certificates and accreditations,
shall be defined in an Annex to these Uniform Rules and shall
form an integral part thereof.

§ 3 An operating railway undertaking is responsible for the
safe operation of its trains and shall ensure that vehicles
carried are properly maintained. Therefore, the ECM must
ensure that reliable information about maintenance processes
and data are available for the operating railway undertaking,
and the operating railway undertaking must in due time
provide the ECM with information and data concerning its
operation of the vehicles and other railway material for
which the ECM is in charge. In both cases the information and
data in question shall be specified in the Annex indicated in
§ 2.

§ 4 The ECM of an admitted vehicle shall keep and update a
Maintenance Record File for that vehicle. The file shall be
available for inspection by the competent national
authority.

§ 5 The Committee of Technical Experts may adopt guidelines
or regulations on the certification and auditing of
maintenance workshops and the mutual recognition of the
certificates and audits. Regulations according to this
paragraph shall be defined in an Annex to these Uniform Rules
and shall form an integral part thereof and be published on
the website of the Organisation.

Article 16

Accidents, incidents and severe damage

§ 1 In case of accident, incident or severe damage to railway
vehicles, all parties involved (the infrastructure managers,
the keepers, the ECM, the railway undertakings concerned and
possible others), shall be required

a) to take, without delay, all necessary measures to ensure
the safety of railway traffic, respect for the environment
and public health and

b) to establish the causes of the accident, the incident or
the severe damage.

§ 1a The measures according to § 1 must be coordinated. Such
coordination is the obligation of the infrastructure manager
unless otherwise prescribed by provisions in force in the
State in question. In addition to the duty of investigation
placed upon the parties involved, the Contracting State may
require an independent investigation to be carried out.

§ 2 A vehicle shall be considered severely damaged when it
cannot be repaired by a simple operation which would allow it
to be joined in a train and to circulate on its own wheels
without danger for the operations. If the repair can be
carried out in less than 72 hours or the cost is less than
0.18 million SDR in total, the damage shall not be considered
as severe.

§ 3 The accidents, incidents and severe damage shall be
notified, without delay, to the authority or body which
admitted the vehicle to circulation. That authority or body
may require the damaged vehicle to be presented, possibly
already repaired, for examination of the validity of the
admission to operation which has been granted. If
appropriate, the procedure concerning the grant of admission
to operation must be repeated.

§ 4 The Contracting States shall keep records, publish
investigation reports including their findings and
recommendations, inform the approval certificate issuing
authority and the Organisation of the causes of accidents,
incidents and severe damage in international traffic that
occurred on their territory. The Committee of Technical
Experts may examine the causes of serious accidents and
incidents or severe damage in international traffic with a
view possibly to developing the construction and operation
prescriptions for railway vehicles and other railway material
contained in the UTP and may if appropriate decide to
instruct the Contracting States within a short time limit to
suspend relevant Certificates to Operation, Design Type
Certificates or declarations issued.

§ 5 The Committee of Technical Experts may prepare and adopt
further mandatory rules concerning the investigation of
serious accidents, incidents and severe damage, requirements
concerning independent State investigation bodies and the
form and content of reports. It may also change the
values/numbers in § 2 and in Article 2 ff).

Article 17

Immobilisation and rejection of vehicles

§ 1 A competent authority, another rail transport undertaking
or an infrastructure manager may not reject or immobilise
railway vehicles to prevent them from running on compatible
railway infrastructures if these Uniform Rules, the
prescriptions contained in the UTP, the special conditions,
if any, for the admission set out by the admitting authority
as well as the construction and operation prescriptions
contained in RID, are complied with.

§ 2 The right of a competent authority to inspect and
immobilise a vehicle is not affected if non-compliance with §
1 is suspected, but the examination to establish certainty
should be carried out as quickly as possible and in any case
within 24 hours.

§ 3 However, if a Contracting State does not suspend or
withdraw a certificate within the limit indicated according
to Article 5 § 7 or Article 16 § 4, other Contracting States
are entitled to reject or immobilise the vehicle(s) in
question.

Article 18

Non-compliance with the prescriptions

§ 1 Subject to § 2 and Article 10 a § 4 c), the legal
consequences resulting from failure to comply with these
Uniform Rules and the UTP, shall be regulated by the
provisions in force in the Contracting State of which the
competent authority has granted the first admission to
operation, including the rules relating to conflict of
laws.
§ 2 The consequences in civil and penal law resulting
from failure to comply with these Uniform Rules and the UTP,
shall be regulated, so far as concerns the infrastructure, by
the provisions in force in the Contracting State in which the
infrastructure manager has his place of business, including
the rules relating to conflict of laws.

Article 19

Transitional provisions

§ 1 Article 3 § 1 applies to upgraded, renewed and existing
vehicles. For vehicles which have been approved for
international traffic under RIV, RIC or other pertinent
international agreements and which are marked accordingly,
transitional provisions are prescribed in this Article.

§ 2 At the time of entry into force of these Uniform Rules,
existing vehicles marked with RIV or RIC as proof of current
compliance with the technical provisions of the RIV 2000
agreement (revised edition of 1 January 2004) or the RIC
agreement respectively, shall be deemed to be admitted to
operation on the networks of the Contracting States in
accordance with their compatibility with the railway
infrastructures (in respect of the markings on the wagon) for
which it is admitted by one of the Contracting States.

§ 2a Existing vehicles not marked RIV or RIC but admitted and
marked according to bilateral or multilateral agreements
between Contracting States notified to the Organisation shall
also be deemed to be admitted to operation on the networks
covered by the agreement.

§ 3 The transitional admission according to §§ 2 and 2a is
valid until the vehicle requires a new admission according to
Article 10 § 11.

§ 4 The inscription RIV, RIC, or another marking on the
vehicle accepted by the Committee of Technical Experts,
together with the data stored in the database indicated in
Article 13, shall be considered as sufficient proof of the
approval. Unauthorised chang-ing of this marking shall be
considered as fraud and prosecuted according to national
law.

§ 5 Regardless of this transitional provision, the vehicle
and its documentation shall comply with the provisions in
force of the UTP concerning marking and maintenance;
compliance with the provisions of RID in force shall also be
ensured, where applicable. The Committee of Technical Experts
may also decide that safetybased provisions introduced in the
UTP shall be complied with within a certain deadline
regardless of any transitional provisions.

§ 6 Existing vehicles which are not covered by the scope of
§§ 2 and 2a can be admitted to operation upon the request of
an applicant to a competent authority. The latter may request
additional technical information from the applicant, risk
analysis and/or vehicle tests before granting a complementary
admission to operation. However the competent authorities
shall take full account of the equivalence table referred to
in Article 13 of the APTU Uniform Rules.

§ 7 The Committee of Technical Experts may adopt other
transitional provisions.

Article 20

Disputes

Disputes relating to the technical admission of railway
vehicles and other railway material intended to be used in
international traffic, may be dealt with by the Committee of
Technical Experts if there is no resolution by direct
negotiation between the parties involved. Such disputes may
also be submitted, in accordance with the procedure specified
in Title V of the Convention, to the Arbitration Tribunal.


Enhetliga rättsregler för tekniskt godkännande av
järnvägsmateriel som används i internationell trafik (ATMF,
bihang G till fördraget)

Artikel 1

Tillämpningsområde

/Upphör att gälla U:den dag regeringen bestämmer/
I dessa enhetliga rättsregler fastställs förfarandet för
godkännande av järnvägsfordon och annan järnvägsmateriel för
nyttjande i internationell trafik.

/Träder i kraft I:den dag regeringen bestämmer/
I dessa enhetliga rättsregler fastställs förfarandet för 
godkännande av järnvägsfordon för nyttjande i 
internationell trafik. 

Artikel 2

Definitioner

I dessa enhetliga rättsregler och deras (framtida) bilagor,
de enhetliga rättsreglerna APTU och annex(-en) till dem och
APTU:s enhetliga tekniska föreskrifter (UTP) ska följande
definitioner gälla:

a) olycka: en oönskad eller ouppsåtlig plötslig händelse
eller en viss följd av sådana händelser som får skadliga
följder; olyckor indelas i följande kategorier: kollisioner,
urspårningar, plankorsningsolyckor, personolyckor som
orsakats av rullande materiel i rörelse, bränder och övriga
olyckor,

b) godkännande av konstruktionstyp: den rätt genom vilken den
behöriga myndigheten godkänner en konstruktionstyp för ett
järnvägsfordon, som grund för godkännande för drift för
fordon som motsvarar denna konstruktionstyp,

c) godkännande för drift: den rätt genom vilken den behöriga
myndigheten godkänner varje järnvägsfordon eller annan
järnvägsmateriel att användas i internationell trafik,

d) tekniska expertutskottet: det utskott som avses i artikel
13 § 1 f i fördraget.

da) kontraktsenhet: varje enhet, allmän eller privat, som
begär utformning och/eller konstruktion eller modernisering
eller ombyggnad av ett delsystem. Denna enhet kan vara ett
järnvägsföretag, en infrastrukturförvaltare eller en
innehavare, eller koncessionsinnehavaren som är ansvarig för
att genomföra ett projekt,

e) deltagande stat: en medlemsstat i organisationen som inte
har avgett någon förklaring avseende dessa enhetliga
rättsregler i enlighet med artikel 42 § 1 första meningen i
fördraget,

f) förklaring: bevis om hela eller en del av en bedömning som
gjorts för att bekräfta att ett fordon, en konstruktionstyp
eller en del av en konstruktion är i enlighet med
bestämmelserna i de enhetliga rättsreglerna APTU och att dess
UTP (inklusive tilllämpliga specialfall och gällande
nationella krav enligt artikel 12 i de enhetliga
rättsreglerna APTU),

g) konstruktionsdelar eller komponenter: varje grundläggande
komponent, grupp av komponenter, underenheter eller kompletta
enheter av materiel som har införlivats eller avses att
införlivas i ett järnvägsfordon, annan järnvägsmateriel eller
infrastruktur; begreppet ”konstruktionsdelar” omfattar såväl
materiella som immateriella föremål, t.ex. programvara,

h) underhållsansvarig enhet (ECM): den enhet som är ansvarig
för underhållet av ett fordon, och som är registrerad som
sådan i det register som anges i artikel 13; denna definition
gäller också annan järnvägsmateriel,

i) väsentliga krav: alla de villkor som finns i de enhetliga
rättsreglerna i APTU, som måste uppfyllas av
järnvägssystemet, delsystemen och
driftskompatibilitetskomponenterna, inklusive gränssnitt,

j) tillbud: varje händelse, som inte utgör en olycka eller en
allvarlig olycka, men som har samband med tågtrafiken och
påverkar säkerheten i verksamheten,

k) infrastrukturförvaltare: ett företag eller en myndighet
som förvaltar en järnvägsinfrastruktur,

l) internationell trafik: trafik med järnvägsfordon på
järnvägslinjer som berör minst två deltagande staters
territorier,

m) utredning: ett förfarande som utförs i syfte att förebygga
tillbud och olyckor, och som omfattar insamling och analys av
information, slutsatser, däribland fastställande av orsaker
(handlande, underlåtenhet, händelser eller förhållanden eller
en kombination av dessa som ledde fram till tillbudet eller
olyckan) och, i förekommande fall, utformning av
säkerhetsrekommendationer,

n) innehavare: den person eller enhet som, i egenskap av
ägare eller med nyttjanderätt, nyttjar ett fordon som
transportmedel och som är registrerad som sådan i
fordonsregistret som anges i artikel 13,

o) underhållsjournal: dokument som preciserar de inspektioner
och underhållsarbeten som ska utföras på ett (en typ av)
fordon eller annan järnvägsmateriel, som är uppställda i
enlighet med bestämmelserna och kraven i UTP:n inklusive
eventuella gällande specialfall och notifierade nationella
tekniska krav i enlighet med artikel 12 i de enhetliga
rättsreglerna APTU,

p) journal över underhållshistorik: den dokumentation som hör
till ett godkänt fordon eller annan järnvägsmateriel, som
innehåller en förteckning av dess driftshistoria och de
inspektioner och underhållsarbeten som utförts på det,

q) nätverk: de linjer, stationer, terminaler och all slags
fasta installationer som krävs för att garantera en säker och
kontinuerlig drift av järnvägssystemet,

r) öppna punkter: tekniska aspekter som hänför sig till
väsentliga krav som inte uttryckligen omfattas av en UTP,

s) annan järnvägsmateriel: varje slag av järnvägsmateriel som
är avsedd att nyttjas i internationell trafik och som inte är
ett järnvägsfordon,

t) järnvägsföretag: ett privat eller offentligt företag

– som har tillstånd att transportera personer eller gods
eller

– som enbart ansvarar för dragkraften,

u) järnvägsinfrastruktur (eller enbart infrastruktur): alla
järnvägslinjer och fasta installationer så länge dessa är
nödvändiga för kompatibilitet och en säker omsättning av
järnvägsfordon och annan järnvägsmateriel som godkänts enligt
dessa enhetliga rättsregler,

v) järnvägsmateriel: järnvägsfordon, annan järnvägsmateriel
och järnvägsinfrastruktur,

w) järnvägsfordon: ett fordon som rullar på egna hjul på räls
med eller utan egen dragkraft,

x) regional organisation: en organisation, såsom den
definieras i artikel 38 i fördraget, som har den exklusiva
kompetens som deltagande stater överlåtit till den,

y) modernisering: sådant större arbete för att byta ett
delsystem eller en del av ett delsystem som inte ändrar
delsystemets totala prestanda,

ya) RID: bihang C till fördraget,

z) allvarlig olycka: varje tågkollision eller urspårning som
resulterar i att minst en person dödas eller att minst fem
personer skadas allvarligt eller i omfattande skador på
rullande materiel, infrastruktur eller miljön, och varje
annan liknande olycka med uppenbara konsekvenser för
regleringen av järnvägssäkerheten eller säkerhetshanteringen;
med omfattande skador avses skador vars kostnad
utredningsorganet omedelbart kan uppskatta till sammanlagt
minst 1,8 miljoner SDR,

aa) specialfall: del av fördragsslutande staters
järnvägssystem som nödvändiggör särskilda tillfälliga eller
definitiva föreskrifter i UTP:erna, av skäl som hänför sig
till begränsningar beroende på geografi, topografi eller
stadsmiljö eller till en strävan att uppnå kompatibilitet med
det befintliga systemet. Detta kan i synnerhet gälla
järnvägslinjer och järnvägsnät som är isolerade från resten
av nätverket, lastprofiler, spårvidd eller spåravstånd,
liksom fordon och annan järnvägsmateriel som endast är avsedd
för lokal, regional eller historisk användning samt fordon
och annan järnvägsmateriel på väg till eller från
tredjeländer,

bb) delsystem: resultatet av uppdelningen av
järnvägssystemet, såsom det framgår i UTP:erna; dessa
delsystem, som måste omfattas av väsentliga krav, kan vara
strukturella eller funktionella,

cc) tekniskt godkännande: det förfarande som den behöriga
myndigheten tillämpar för att godkänna järnvägsfordon och
annan järnvägsmateriel för nyttjande i internationell trafik
eller för att godkänna konstruktionstypen,

dd) tekniskt intyg: det officiella beviset på ett lyckat
tekniskt godkännande i form av ett giltigt
konstruktionstypsintyg eller ett driftsintyg,

ee) tekniskt underlag: den dokumentation som hänför sig till
fordonet eller till annan järnvägsmateriel och som innehåller
all (typens) tekniska karakteristika, inklusive en
användarmanual och de kännetecken som är nödvändiga för att
identifiera de berörda föremålen,

eea) TSD: Teknisk Specifikation för Driftskompatibilitet som
antagits i enlighet med direktiven 96/48/EG, 2001/16/EG och
2008/57/EG genom vilka varje delsystem eller del av ett
delsystem omfattas för att uppnå de väsentliga kraven och
garantera driftskompatibiliteten i järnvägssystemet,

ff) konstruktionstyp: de grundläggande
konstruktionskännetecknen på ett järnvägsfordon eller på
annan järnvägsmateriel som omfattas av ett enda
undersökningsintyg, beskrivet i bedömningsmodulen SB i
UTP:n,

gg) ombyggnad: sådant större arbete för att ändra ett
delsystem eller del av ett delsystem som förbättrar
delsystemets totala prestanda.

Artikel 3

Godkännande för internationell trafik

/Upphör att gälla U:den dag regeringen bestämmer/
§ 1 Varje järnvägsfordon måste för att få nyttjas i
internationell trafik vara godkänt i enlighet med dessa
enhetliga rättsregler.

§ 2 Det tekniska godkännandet ska ha till ändamål att
kontrollera att järnvägsfordonen uppfyller

a) konstruktionsföreskrifterna i UTP:n,

b) konstruktions- och utrustningsföreskrifterna i RID,

c) de särskilda villkoren för godkännande enligt artikel
7a.

§ 3 Vad som sägs i §§ 1 och 2 samt följande artiklar ska
också tillämpas på tekniskt godkännande av annan
järnvägsmateriel och på komponenter till fordon eller annan
järnvägsmateriel.

/Träder i kraft I:den dag regeringen bestämmer/
§ 1 Varje järnvägsfordon måste för att få 
nyttjas i internationell trafik vara godkänt i enlighet med 
dessa enhetliga rättsregler. 
	
§ 2 Det tekniska godkännandet ska ha till ändamål att 
kontrollera att järnvägsfordonen uppfyller 

a) konstruktionsföreskrifterna i UTP:n, 

b) konstruktions- och utrustningsföreskrifterna i RID, 

c) de särskilda villkoren för godkännande enligt artikel 7a. 

§ 3 Vad som sägs i §§ 1 och 2 samt följande artiklar ska 
också tillämpas på tekniskt godkännande av komponenter. 

Artikel 3a

Interaktion med andra internationella instrument

§ 1 Järnvägsfordon och annan järnvägsmateriel som har satts i
användning av tillämplig lagstiftning från den Europeiska
gemenskapen (EG) och motsvarande nationell lagstiftning ska
anses godkända för användning av alla deltagande stater i
enlighet med dessa enhetliga rättsregler

a) vid full överensstämmelse mellan bestämmelserna i den
tillämpliga TSD:n och den motsvarande UTP:n och

b) under förutsättning att de tillämpliga TSD:erna, i
enlighet med vilken eller vilka järnvägsfordonet eller den
andra järnvägsmaterielen godkändes, omfattar alla aspekter av
det aktuella delsystemet som är en del av fordonet och

c) under förutsättning att dessa TSD:er inte innehåller öppna
punkter som hänför sig till den tekniska kompatibiliteten med
infrastrukturen och

d) under förutsättning att fordonet eller den andra
järnvägsmaterielen inte är föremål för ett undantag.

Om dessa villkor inte är uppfyllda ska artikel 6 § 4
tilllämpas på fordonet eller den andra järnvägsmaterielen.

§ 2 Järnvägsfordon och annan järnvägsmateriel som har
godkänts enligt dessa enhetliga rättsregler ska anses som
godkända för ibruktagande i Europeiska gemenskapens
medlemsstater samt de stater som tillämpar gemenskapsrätt som
en följd av ett internationellt avtal med Europeiska
gemenskapen

a) vid full överensstämmelse mellan bestämmelserna i den
tillämpliga UTP:n och den motsvarande TSD:n och

b) under förutsättning att de tillämpliga UTP:erna i enlighet
med vilken eller vilka järnvägsfordonet eller den andra
järnvägsmaterielen godkändes, omfattar alla aspekter av det
aktuella delsystemet som är en del av fordonet och

c) under förutsättning att dessa UTP:er inte innehåller öppna
punkter som hänför sig till den tekniska kompatibiliteten med
infrastrukturen och

d) under förutsättning att fordonet eller den andra
järnvägsmaterielen inte är föremål för ett undantag.

Om dessa villkor inte är uppfyllda ska fordonet eller den
andra järnvägsmaterielen godkännas i enlighet med gällande
lag i Europeiska gemenskapens medlemsstater samt de stater
som tillämpar gemenskapsrätt som en följd av ett
internationellt avtal med Europeiska gemenskapen.

§ 3 Godkännandet för drift, driften och underhållet av
järnvägsfordon och annan järnvägsmateriel som används enbart
i Europeiska gemenskapen regleras av tillämplig
gemenskapsrätt och nationell rätt. Denna bestämmelse
tilllämpas också på deltagande stater som tillämpar
gemenskapsrätt som en följd av ett internationellt avtal med
Europeiska gemenskapen.

§ 4 1–2 §§ tillämpas också på godkännande/auktorisation av
fordonstyper.

§ 5 En underhållsansvarig enhet (ECM) för en godsvagn som
certifierats i enlighet med artikel 15 § 2 ska anses som
certifierad i enlighet med tilllämplig gemenskapsrätt och
nationell rätt och vice versa vid full överensstämmelse
mellan certifieringssystemen som antagits genom artikel
14a(5) i Europeiska Järnvägssäkerhetsdirektivet 2004/49/EG
och de regler som antagits av tekniska expertutskottet enligt
artikel 15 § 2.

Artikel 4

Förfarande

§ 1 Tekniskt godkännande av ett fordon ska ske

a) antingen i ett enda steg, genom att bevilja ett visst
enskilt fordon godkännande för drift,

b) eller i två successiva steg, genom att

1. bevilja en viss konstruktionstyp godkännande av
konstruktionstyp,

2. och därefter bevilja enskilda fordon som motsvarar denna
konstruktionstyp godkännande för drift genom ett förenklat
förfarande som bekräftar att de tillhör denna typ.

§ 2 Bedömningarna av ett fordons eller en beståndsdels
överensstämmelse med bestämmelserna i den UTP på vilken
godkännandet grundar sig kan delas upp i bedömningsmoment som
vart och ett attesteras av en förklaring. Bedömningsmomenten
och förklaringens utformning ska bestämmas av tekniska
expertutskottet.

§ 3 Gällande bestämmelser i den aktuella deltagande staten
ska tilllämpas på förfarandet för tekniskt godkännande av
järnvägsinfrastruktur.

Artikel 5

Behörig myndighet

§ 1 Det tekniska godkännandet ska åligga den nationella eller
internationella myndighet som är behörig på området enligt
gällande lagar och bestämmelser i varje deltagande stat.

§ 2 De myndigheter som avses i § 1 får eller, beroende på
tillämpliga bestämmelser i staten, ska överlåta befogenheten
att helt eller delvis genomföra förfarandet för bedömning av
överensstämmelse, inklusive utfärdandet av motsvarande
förklaringar, på erkända organ som anses lämpliga.

Överlåtelse av befogenhet till

a) ett järnvägsföretag,

b) en infrastrukturförvaltare,

c) en innehavare,

d) en underhållsansvarig enhet (ECM),

e) en konstruktör eller tillverkare av järnvägsmateriel som
direkt eller indirekt deltar i tillverkning av
järnvägsmateriel,

Inklusive dotterbolag till nämnda enheter ska vara
förbjudet.

§ 3 För att ett organ som anges i § 2 ska erkännas måste
följande villkor vara uppfyllda:

a) Organet måste vara oberoende från varje järnvägsföretag,
infrastrukturförvaltare, sökande och upphandlingsenhet i sin
organisation, legala struktur och beslutsordning; dess
direktör och personal ansvarig för att utföra bedömningar
eller utfärda intyg, får inte bli direkt eller såsom
auktoriserade representanter involverade i design,
tillverkning, konstruktion eller underhåll av komponenter,
fordon eller järnvägsmateriel eller i användningen av dessa.
Detta utesluter inte möjligheten till ett utbyte av teknisk
information mellan tillverkare eller konstruktör och det
organet.

b) Organet och personalen som är ansvarig för bedömningarna
ska utföra bedömningarna med största möjliga yrkesmässiga
integritet och största möjliga tekniska kompetens och ska
vara fri från varje påtryckning eller incitament, i synnerhet
av finansiellt slag, som skulle kunna påverka deras omdöme
eller resultatet av deras undersökning, särskilt från sådana
personer eller grupper av personer som påverkas av
bedömningsresultatet.

c) Organet och personalen som är ansvarig för bedömningarna
ska i synnerhet vara funktionellt oberoende av de organ som
ansvarar för utredningarna vid olyckor.

d) Organet ska anställa den personal och ha de medel som
krävs för att på ett adekvat sätt utföra de tekniska och
administrativa uppgifter som är förenade med bedömningarna;
det ska också ha tillgång till den utrustning som krävs för
särskilda bedömningar.

e) Personalen ansvarig för bedömningarna ska ha

– lämplig teknisk och yrkesmässig utbildning,

– tillfredsställande kunskap om de krav som hänför sig till
bedömningarna som de utför och tillräcklig praktisk övning i
hur man utför dessa bedömningar och

– förmåga att utarbeta de intyg, förteckningar och rapporter
som utgör det formella dokumentet för den utförda
bedömningen.

f) Den personal som är ansvarig för bedömningarna ska
garanteras oberoende. Ingen tjänsteman får ersättas på
grundval av antalet utförda bedömningar eller för resultatet
av dessa bedömningar.

g) Organet ska skaffa en ansvarsförsäkring, om inte ansvaret
täcks av staten enligt nationell rätt eller bedömningarna
utförs direkt av den deltagande staten.

h) Organets personal lyder under sekretess vad avser allt den
får reda på under utförandet av sina uppgifter (med undantag
för de behöriga administrativa myndigheterna i den stat där
uppgifterna utförs) i enlighet med dessa enhetliga
rättsregler eller varje annat rättsligt krav och/eller
bestämmelser i den deltagande staten, vilket inkluderar, när
det är tilllämpligt, gemenskapsrätten.

§ 4 Reglerna i § 3 ska tilllämpas också på de myndigheter som
utfärdar tekniskt godkännande.

§ 5 En deltagande stat ska se till att generalsekreteraren
informeras om de organ som är ansvariga för bedömningarna,
kontrollerna och godkännandena, antingen genom notifiering
eller, om det är tillämpligt, på det sätt gemenskapsrätten
eller lagen i de stater som tillämpar gemenskapsrätt som en
följd av ett internationellt avtal med Europeiska gemenskapen
föreskriver. Varje organs ansvarsområde ska anges.
General-sekreteraren ska publicera en lista över organen,
deras identifikationsnummer och ansvarsområde, samt ska hålla
listan uppdaterad.

§ 6 Varje deltagande stat ska se till att utöva tillsyn över
organen som anges i § 2 och för det fall ett organ inte
uppfyller kraven i § 3 återkalla befogenheten från det
organet. I ett sådant fall ska staten omedelbart underrätta
generalsekreteraren om detta.

§ 7 Om en deltagande stat skulle anse att en bedömnings-
eller godkännandemyndighet i en annan deltagande stat, eller
ett organ som har fått sin befogenhet från det, inte
uppfyller kraven i § 3 ska frågan läggas fram i tekniska
expertutskottet som, inom fyra månader, ska underrätta den
aktuella deltagande staten om vilka ändringar på organet som
är nödvändiga för att det ska behålla sin status. I samband
härmed får tekniska expertutskottet besluta att beordra den
deltagande staten att tills vidare upphäva eller återkalla
godkännanden som grundar sig på arbete utfört av organet
eller myndigheten i fråga.

Artikel 6

Tekniska intygs giltighet

§ 1 Tekniska intyg som utfärdats i enlighet med dessa
enhetliga rättsregler av den behöriga myndigheten i en
deltagande stat, ska vara giltiga i alla övriga deltagande
stater. Spridningen och användningen på dessa staters
territorium ska dock vara underställda de villkor som anges i
denna artikel.

§ 2 Ett godkännande för drift tillåter endast
järnvägsföretaget att nyttja fordonet på infrastruktur som är
kompatibel med fordonet i enlighet med fordonets
specifikationer och andra krav i godkännandet; det är
järnvägsföretagets ansvar att tillse detta.

§ 3 Utan tillämpning av artikel 3a, ska ett godkännande för
drift som utfärdats för ett fordon som är i överensstämmelse
med den tillämpliga UTP:n innebära att fordonet tillåts att
fritt röra sig på andra deltagande staters territorium under
förutsättning att

a) alla väsentliga krav är uppfyllda i dessa UTP:er och

b) fordonet inte är föremål för

– ett specialfall eller

– öppna punkter som hänför sig till den tekniska
kompatibiliteten med infrastrukturen eller

– ett undantag.

Villkor för den fria rörligheten kan också vara specificerade
i den relevanta UTP:n.

§ 4 a) Om det i en deltagande stat har utfärdats ett
godkännande för drift för ett fordon som är

– föremål för ett specialfall, en öppen punkt som hänför sig
till den tekniska kompatibiliteten med infrastrukturen eller
ett undantag eller

– inte i överensstämmelse med UTP:n om rullande materiel och
alla andra relevanta bestämmelser eller

b) om inte alla väsentliga krav är täckta av UTP:n,

kan de behöriga myndigheterna i andra stater fråga sökanden
om ytterligare teknisk information, såsom riskanalys
och/eller fordonstest innan de beviljar ett kompletterande
godkännande för drift.

För den del av fordonet som är i enlighet med en UTP eller
delar av en sådan, måste den behöriga myndigheten acceptera
de kontroller som andra behöriga myndigheter gjort i enlighet
med UTP:n. För den andra delen av fordonet ska den behöriga
myndigheten ta hänsyn till den jämförelsetabell som anges i
artikel 13 i de enhetliga rättsreglerna APTU.

Uppfyllelsen av

a) identiska bestämmelser och bestämmelser som förklarats
likvärdiga,

b) bestämmelrser som inte hänför sig till specialfall och

c) bestämmelser som inte hänför sig till den tekniska
kompatibiliteten med infrastrukturen

ska inte bedömas på nytt.

§ 5 2–4 §§ ska tillämpas också på godkännande av
typkonstruktion.

Artikel 6a

Erkännande av dokumentation från förfarandet

§ 1 Bedömningar, förklaringar och annan dokumentation som
gjorts i enlighet med dessa enhetliga rättsregler ska
erkännas såsom ovedersägliga av myndigheter och behöriga
organ, järnvägsföretag, innehavare och
infrastrukturförvaltare i alla deltagande stater.

§ 2 Om ett krav eller en bestämmelse har förklarats likvärdig
i enlighet med artikel 13 i de enhetliga rättsreglerna i APTU
ska inte de bedömningar och tester som redan gjorts göras
om.

Artikel 6b

Erkännande av tekniska test och driftstest

Tekniska expertutskottet får anta regler som ska införas i en
bilaga till dessa enhetliga rättsregler och krav som ska
införas i en eller flera UTP:er som rör bestämmelser om och
det ömsesidiga erkännandet av tekniska inspektioner,
journaler för underhållshistorik för godkända fordon och
driftstest såsom bromsprov.

Artikel 7

Konstruktionsföreskrifter tillämpliga på fordon

§ 1 För att godkännas för nyttjande i internationell trafik
ska järnvägsfordonen uppfylla

a) UTP:n och

b) om det är tillämpligt, bestämmelserna i RID.

§ 2 Om det inte finns några bestämmelser i UTP:erna som är
tillämpliga på delsystemet, ska det tekniska godkännandet
grundas på tilllämpliga nationella tekniska krav som är
gällande enligt artikel 12 i de enhetliga rättsreglerna APTU
i den deltagande stat där ansökan om tekniskt godkännande
görs.

§ 3 Om inte UTP:n täcker alla väsentliga krav eller vid
specialfall eller öppna punkter, ska det tekniska
godkännandet grundas på

a) bestämmelserna i UTP:n

b) när det är tillämpligt, bestämmelserna i RID

c) tillämpliga nationella tekniska krav som är gällande i
enlighet med artikel 12 i de enhetliga rättsreglerna APTU.

Artikel 7a

Undantag

Tekniska expertutskottet ska anta riktlinjer eller tvingande
regler för undantag från artikel 7 och för de
bedömningsmetoder som får eller ska användas.

Artikel 8

Föreskrifter tillämpliga på järnvägsinfrastruktur

§ 1 För att se till att ett järnvägsfordon som godkänts för
internationell trafik i enlighet med dessa enhetliga
rättsregler kommer att köra säkert och vara kompatibelt med
järnvägsinfrastrukturen som ska användas måste denna
järnvägsinfrastruktur uppfylla kraven i

a) bestämmelserna i UTP;n och

b) när det är tillämpligt, bestämmelserna i RID.

§ 2 På godkännande av infrastruktur och på tillsyn av
underhållet av infrastrukturen ska bestämmelserna i den
deltagande stat där infrastrukturen finns tillämpas.

§ 3 Artikel 7 och 7a är tilllämpliga också på
infrastruktur.
Artikel 9

Driftföreskrifter

§ 1 De järnvägsföretag som nyttjar ett järnvägsfordon som är
godkänt för nyttjande i internationell trafik ska vara
skyldiga att följa de föreskrifter för drift av ett fordon i
internationell trafik som återfinns i UTP:n.

§ 2 De företag eller myndigheter som förvaltar infrastruktur
i de deltagande staterna, inbegripet säkerhets- och
trafikledningssystemen, som är avsedd och lämpad att nyttjas
i internationell trafik, ska vara skyldiga att följa de
tekniska föreskrifterna i UTP:n och alltid uppfylla dem vid
uppbyggnad eller förvaltning av denna infrastruktur.

Artikel 10

Ansökan och beviljande av tekniska intyg och förklaringar och
därtill hänförliga villkor

§ 1 Beviljandet av ett tekniskt intyg ska vara kopplat till
ett järnvägsfordons konstruktionstyp eller till
järnvägsfordonet självt.

§ 2 Ansökan om tekniskt intyg kan inges av

a) tillverkaren,

b) ett järnvägsföretag,

c) järnvägsfordonets innehavare,

d) fordonets ägare,

e) infrastrukturförvaltaren.

§ 3 Ansökan om tekniskt intyg, inklusive lämpliga
förklaringar, kan inges till en myndighet eller ett behörigt
organ i någon av de deltagande staterna, som är behörig
enligt artikel 5.

§ 4 Om artikel 6 § 4 är tilllämplig på fordonet, ska sökanden
ange de deltagande stater (eller, om det är tilllämpligt,
linjer) i vilka de tekniska intygen krävs för att tilllåta
fri rörlighet; i detta fall ska de behöriga myndigheterna och
organen som involverats samarbeta för att underlätta
förfarandet för sökanden.

§ 5 Sökanden ska svara för alla kostnader för
godkännandeförfarandet, om inte gällande lagar och
föreskrifter i den stat där godkännandet beviljas föreskriver
något annat. Det är inte tillåtet att göra vinst på att
utföra tekniska godkännanden.

§ 5a Alla beslut, bedömningar, tester etc. ska utföras på ett
icke-diskriminerande sätt.

§ 6 Sökanden ska ta fram och bifoga det tekniska underlaget
och en underhållsjournal som innehåller den information som
krävs enligt UTP:n till sin ansökan. Bedömningsorganet ska
kontrollera, rätta och lägga till lämplig information till
dessa dokument så att de avspeglar fordonets egenskaper.

§ 7 Varje bedömning som utförs ska dokumenteras av
bedömningsorganet i en bedömningsrapport, som ska motivera
bedömningarna som utförts samt ange de bestämmelser som legat
till grund för bedömningen och om föremålet för bedömningen
godkänts eller inte.

§ 8 Den som ansöker om driftsintyg enligt det förenklade
förförandet för tekniskt godkännande (artikel 4 § 1 b), ska
till sin ansökan foga intyget om konstruktionstyp, upprättat
i enlighet med artikel 11 § 2, och på lämpligt sätt visa att
de fordon för vilka han ansöker om driftsintyg motsvarar
denna konstruktionstyp

§ 9 Ett tekniskt intyg ska i princip beviljas på obestämd
tid; det kan vara allmänt eller begränsat till sin
omfattning.

§ 10 Om de aktuella bestämmelserna i föreskrifterna enligt
artikel 7 i enlighet med vilka en konstruktionstyp har
godkänts, har ändrats och det inte finns någon tillämplig
övergångsbestämmelse, ska den deltagande staten i vilken
motsvarande konstruktionstypsintyg har utfärdats, och efter
att ha konsulterat de andra stater där intyget är giltigt
enligt artikel 6, besluta om intyget är giltigt eller behöver
förnyas. De kriterier som ska kontrolleras vid ett förnyat
typgodkännande får endast handla om de ändrade
bestämmelserna. Förnyelsen av typgodkännandet påverkar inte
godkännanden för drift som redan beviljats på grundval av
tidigare godkända typer.

§ 11 Vid modernisering eller ombyggnad ska den kontrakterade
enheten eller tillverkaren skicka underlag som beskriver
projektet till den deltagande staten. Den deltagande staten
ska undersöka detta underlag och, med hänsyn tagen till den
strategi för genomförande som anges i den tilllämpliga UTP:n,
besluta huruvida omfattningen av arbetet innebär att ett nytt
godkännande för drift i enlighet med dessa enhetliga
rättsregler behövs.

Sådant nytt godkännande för drift ska krävas när helst den
övergripande säkerhetsnivån på det aktuella delsystemet kan
påverkas negativt av det tänkta arbetet. Om ett nytt
godkännande krävs, ska den deltagande staten besluta i vilken
omfattning bestämmelserna i den aktuella UTP:n ska tillämpas
på projektet.

Den deltagande staten ska fatta sitt beslut inte senare än
fyra månader från det att sökanden ingett ett fullständigt
underlag.

När det krävs ett nytt godkännande och om UTP:n inte
tilllämpas fullt ut ska den deltagande staten informera
generalsekreteraren om

a) skälet till att UTP:n inte tillämpas fullt ut,

b) de tekniska kännetecknen som tilllämpas i stället för
UTP:n och

c) de organ som ansvarar för den information som krävs under
a) och b).

Generalsekreteraren ska publicera informationen på
organisationens hemsida.

§ 12 § 11 tillämpas också på konstruktionstypsintyg och varje
förklaring som rör konstruktionen eller delarna i den
aktuella konstruktionen.

Artikel 10a

Regler om återkallelse och upphävande av tekniska intyg

§ 1 Om en behörig myndighet i en annan deltagande stat än den
stat som beviljat (det första) godkännandet för drift
upptäcker att det inte efterlevs, ska den underrätta (den
första) godkännandemyndigheten om samtliga detaljer; om den
bristande efterlevnaden hänför sig till ett
konstruktionstypsintyg ska också utfärdande myndighet
underrättas.

§ 2 Ett driftsintyg kan återkallas

a) när järnvägsfordonet inte längre uppfyller

– föreskrifterna i UTP:n och i tilllämpliga nationella
bestämmelser som är gällande enligt artikel 12 i de enhetliga
rättsreglerna APTU eller

– de särskilda villkor i godkännandet som anges i artikel 7a
eller

– konstruktionen och utrustningen som föreskrivs i RID
eller
b) om innehavaren inte följer de krav som den behöriga
myndigheten ställt för att avhjälpa felaktigheter inom den
angivna tiden eller

c) när åligganden och villkor som följer av ett begränsat
godkännande enligt artikel 10 § 10 inte fullgörs eller
uppfylls.

§ 3 Endast den myndighet som har beviljat g
konstruktionstypsintyget eller driftsintyget för drift får
återkalla det.

§ 4 Driftsintyget ska upphävas

a) när de tekniska kontroller, de inspektioner, det underhåll
och den översyn av järnvägsfordonet som föreskrivs i dess
underhållsjournal, i UTP:n, i de särskilda villkoren för
godkännande enligt artikel 7a eller i konstruktions- och
utrustningsföreskrifterna i RID inte utförs (eller utförs för
sent),

b) när den behöriga myndighetens anmodan att, vid allvarlig
skada på ett järnvägsfordon, visa upp fordonet inte följs,

c) om dessa enhetliga rättsregler och föreskrifterna i
UTP:erna inte följs,

d) när tillämpliga nationella bestämmelser som gäller enligt
artikel 12 i de enhetliga rättsreglerna APTU eller deras
tillkännagivna motsvarigheter enligt artikel 13 i de
enhetliga rättsreglerna APTU inte följs. Intygets giltighet
ska upphävas i de(n) aktuella deltagande state(r)n(a).

§ 5 Driftsintyget ska upphöra att gälla om järnvägsfordonet
tas ur drift. Den behöriga myndighet som har beviljat
godkännandet för drift ska underrättas om att fordonet tas ur
drift.

§ 6 1–4 §§ ska tillämpas också på konstruktionstypsintyg.

Artikel 10b

Regler om bedömningar och förfaranden

§ 1 Tekniska expertutskottet är behörigt att anta ytterligare
tvingande bestämmelser avseende bedömningarna och förfarandet
för tekniskt godkännande.

§ 2 Därutöver får, men inte i strid med de bestämmelser som
tekniska expertutskottet beslutat enligt § 1, deltagande
stater och regionala organisationer anta eller behålla
bestämmelser om icke-diskriminerande detaljerade tvingande
godkännandeförfaranden och krav avseende förklaringar.
Generalsekreteraren ska underrättas om dessa bestämmelser.
Generalsekreteraren ska underrätta tekniska expertutskottet
och bestämmelserna ska publiceras av organisationen.

Artikel 11

Tekniska intyg och förklaringar

§ 1 Godkännandet av konstruktionstyp och godkännandet för
drift ska styrkas genom särskilda dokument benämnda
”Konstruktionstypsintyg” respektive ”Driftsintyg”.

§ 2 Konstruktionstypsintyget ska:

a) ange konstruktören och den avsedda tillverkaren av ett
järnvägsfordons konstruktionstyp,

b) bifoga det tekniska underlaget och underhållsjournalen,

c) i förekommande fall ange de särskilda
driftsbegränsningarna och villkoren för ett järnvägsfordon av
en viss konstruktionstyp i trafik och de järnvägsfordon som
motsvarar denna konstruktionstyp,

d) bifoga bedömningsrapporten/-erna

e) i förekommande fall ange alla de därtill hörande
förklaringarna (om överensstämmelse och kontroll) som
utfärdats,

f) ange den utfärdande behöriga myndigheten, utfärdandedatum
och undertecknande av myndigheten,

g) i förekommande fall ange dess giltighetstid.

§ 3 Driftsintyget ska innehålla:

a) all den information som anges i § 2,

b) det/de fordons som omfattas av intyget
identifikationskod/-er,

c) information om innehavaren av den/de fordon som omfattades
av intyget på dagen för dess utfärdande,

d) i förekommande fall, intygets giltighetstid.

§ 4 Driftsintyget kan omfatta en grupp av individuella fordon
av samma slag. Då ska informationen som krävs enligt § 3
anges på ett sätt som identifierar varje fordon i gruppen och
det tekniska underlaget ska innehålla en lista med
dokumentation över de tester som gjorts på varje fordon.

§ 5 Det tekniska underlaget och underhållsjournalen ska
innehålla den information som krävs enligt bestämmelserna i
UTP:n.

§ 6 Intygen ska tryckas på ett av de arbetsspråk som anges i
artikel 1 § 6 i konventionen.

§ 7 Intygen och förklaringarna ska vara utfärdade för på
sökanden.

§ 8 Driftsintyget hänför sig till fordonet. Så snart fordonet
nyttjas ska innehavaren av driftsintyget (inklusive det
tekniska underlaget och underhållsjournalen), om det inte är
den aktuella innehavaren, utan dröjsmål överlämna intyget
till den aktuella innehavaren tillsammans med journalen för
underhållshistorik och tillgängliggöra alla (ytterligare)
detaljerade instruktioner avseende underhåll och drift som
han fortfarande har i sin besittning.

§ 9 § 8 tillämpas också på fordon och järnvägsmateriel som
godkänts enligt artikel 19, där dokumentationen i fråga är
godkännandedokumentationen och varje annan dokumentation som
innehåller information som liknar den som anges i kraven för
det tekniska underlaget, underhållsjournalen och journalen
för underhållshistorik, antingen helt eller delvis.

Artikel 12

Enhetliga förlagor

§ 1 Organisationen ska fastställa enhetliga förlagor för de
intyg som är angivna i artikel 11, för förklaringarna enligt
artikel 4 § 2 och för bedömningsrapporterna enligt artikel 10
§ 7.

§ 2 Förlagorna ska utarbetas och antas av tekniska
expertutskottet.

§ 3 Tekniska expertutskottet får besluta att tillåta att
intyg och förklaringar, som gjorts i enlighet med en annan
förlaga än de som föreskrivs i dessa enhetliga regler, men
som innehåller den information som krävs enligt artikel 11,
erkänns som jämförliga substitut.

Artikel 13

Register

§ 1 Ett register i form av en databas som innehåller
information rörande järnvägsfordon för vilka driftsintyg har
utfärdats och de konstruktionstyper för vilka ett
konstruktionsintyg har utfärdats ska upprättas och uppdateras
genom organisationens försorg. Registret ska inkludera
järnvägsfordon som godkänts i enlighet med artikel 19; det
kan innehålla järnvägsfordon som bara är godkända för
nationell trafik.

§ 2 Databasen ska också innehålla ett register med
information om de behöriga myndigheter och organ till vilka
befogenhet överlåtits enligt artikel 5 och de
ackrediterade/erkända revisorerna enligt artikel 15 § 2.

§ 3 Tekniska expertutskottet får besluta att inkludera andra
uppgifter som används i järnvägsdrift i databasen, som
exempelvis information angående förklaringar, inspektioner
och underhåll på godkända fordon (inklusive nästa förutsedda
inspektion), information om olyckor och tillbud och register
om kodning av fordon, platser, järnvägsföretag, innehavare,
infrastrukturförvaltare, verkstäder, tillverkare,
underhållsansvariga enheter (ECM) etc.

§ 4 Tekniska expertutskottet ska fastställa den funktionella
och tekniska uppbyggnaden av databasen, liksom de nödvändiga
uppgifterna, när och hur uppgifterna ska ges in, vilka
åtkomsträttigheter som ska finnas och andra administrativa
och organisatoriska bestämmelser, inklusive vilken
databasstruktur som ska användas. I samtliga fall
generalsekreteraren utan dröjsmål underrättas om byte av
innehavare, byte av ECM, tagande ur drift, offentliga
stillestånd, upphävande och återkallese av intyg,
förklaringar och andra skriftliga intyg samt ändringar på
fordon som avviker från den godkända konstruktionstypen.

§ 5 När denna artikel tilllämpas ska tekniska expertutskottet
beakta de register som uppförts av deltagande stater och
regionala organisationer för att minska onödiga bördor på de
inblandade parterna, såsom regionala organisationer,
deltagande stater, behöriga myndigheter och industrin. För
att också minmera kostnaderna för organisationen och uppnå
ett sammanhängande registersystem ska alla inblandade parter
koordinera sina planer och utvecklingen av sådana register
som omfattas av dessa enhetliga rättsregler med
organisationen.

§ 6 Uppgifterna som registerats i databasen ska anses vara
prima facie bevisning för ett tekniskt godkännande av ett
järnvägsfordon.

§ 7 Tekniska expertutskottet får besluta att kostnaderna för
att uppföra och hålla databasen ska täckas av användarna,
helt eller delvis; lämnande av uppgifter och ändring av
uppgifter ska vara gratis, medan att få ut uppgifter kan vara
avgiftsbelagt.

Artikel 14

Texter och tecken

§ 1 Järnvägsfordon som har godkänts för drift ska vara
försedda med

a) ett tecken som tydligt anger att de har godkänts för
nyttjande i internationell trafik i enlighet med dessa
enhetliga rättsregler och

b) övriga texter och tecken som föreskrivs i UTP:erna,
inklusive en unik identifikationskod (fordonsnumret).

Den behöriga myndigheten som beviljar driftsgodkännandet är
ansvarig för att den alfanumeriska identifikationskoden
anbringas på varje fordon. Denna kod, som ska innehålla
landskoden för den (första) godkännande staten, måste märkas
på varje fordon och föras in i statens nationella
fordonsregister (NVR) i enlighet med artikel 13.

§ 2 Tekniska expertutskottet ska fastställa det tecken som
avses i § 1 a) och de övergångsperioder under vilka
järnvägsfordon som har godkänts för nyttjande i
internationell trafik får vara försedda med texter och tecken
som avviker från dem som är föreskrivna enligt § 1.
Artikel 15

Underhåll

§ 1 Järnvägsfordon och annan järnvägsmateriel ska vara väl
underhållna så att de följer bestämmelserna i UTP:n och
permanent uppfyller dem och att deras skick inte på något
sätt äventyrar driftsäkerheten eller skadar infrastrukturen,
miljön och folkhälsan när de används i internationell trafik.
Järnvägsfordonen ska för detta ändamål underkastas den
översyn, de inspektioner och det underhåll som föreskrivs i i
underhållsjournalen som bifogats driftsintyget, UTP:n, i de
särskilda villkoren för godkännande enligt artikel 7a eller i
föreskrifter som ingår i RID.

§ 2 Innan ett fordon godkänns för drift eller nyttjande i
järnvägsnätet, ska det tilldelas en underhållsansvarig enhet
(ECM) och denna enhet ska vara registrerad i databasen enligt
artikel 13. Ett järnvägsföretag, en infrastrukturförvaltare
eller en innehavare kan vara en ECM. ECM ska se till att
fordonen, för vars underhåll den ansvarar, är i säkert skick
genom ett system för underhåll. ECM ska utföra underhållet
själv eller anlita kontrakterade underhållsverkstäder.

ECM för en godsvagn måste vara certifierad av en extern
revisor ackrediterad eller erkänd i någon deltagande stat.

Tekniska expertutskottet ska anta ytterligare detaljerade
regler avseende certifiering och revision av ECM, avseende
ackrediterade/erkända revisorer, deras
ackreditering/erkännande, revisionsrapporterna och
revisionsintygen. Dessa regler ska ange huruvida de motsvarar
de krav på ECM som antagits i Europeiska gemenskapen eller i
stater som tillämpar gemenskapsrätt som en följd av ett
internationellt avtal med gemenskapen.

Dessa regler, som också ska innehålla regler för återkallelse
och upphävande av certifiering och ackreditering, ska
defineras i en bilaga till dessa enhetliga rättsregler och
ska utgöra en del av dem.

§ 3 Ett järnvägsföretag är ansvarigt för den säkra driften av
sina tåg och ska se till att de fordon som används är
tillräckligt underhållna. ECM måste därför se till att
tillförlitlig information om underhållsprocesser och
underhållsdata finns tillgänglig för järnvägsföretaget och
detta järnvägsföretag måste i tid förse ECM med information
och uppgifter rörande driften av fordonen och annan
järnvägsmateriel som ECM är ansvarig för. I båda fallen ska
informationen och uppgifterna i fråga anges i bilagan enligt
§ 2.

§ 4 Ett godkänt fordons ECM ska hålla och uppdatera en
journal för underhållshistorik för det fordonet.
Förteckningen ska vara tillgänglig för inspektion av den
behöriga nationella myndigheten.

§ 5 Tekniska expertutskottet får anta riktlinjer eller
bestämmelser om certifieringen och revisionen av
underhållsverkstäder och det ömsesidiga erkännandet av intyg
och revisionsrapporter. Bestämmelser enligt denna paragraf
ska definieras i en bilaga till dessa enhetliga rättsregler
och ska utgöra en del av dem och publiceras på
organisationens hemsida.

Artikel 16

Tillbud, olyckor och allvarliga skador

§ 1 Vid tillbud, olycka eller allvarlig skada på
järnvägsfordon ska alla inblandade parter
(infrastrukturförvaltarna, inne-havarna, ECM, aktuella
järnvägsföretag och, i förekommande fall, andra aktörer) vara
skyldiga att

a) utan dröjsmål vidta alla nödvändiga åtgärder för att
säkerställa järnvägstrafikens säkerhet, hänsyn till miljön
och folkhälsan, och

b) fastställa orsakerna till tillbudet, olyckan eller den
allvarliga skadan.

§ 1a Åtgärderna enligt § 1 måste samordnas. Det är
infrastrukturförvaltarens skyldighet att samordna, om inte
annat förordnats i gällande föreskrifter i den aktuella
staten. Utöver skyldigheten att utreda som parterna har, får
den deltagande staten kräva att en oberoende utredning ska
äga rum.

§ 2 Ett fordon ska anses vara allvarligt skadat när det inte
längre kan åtgärdas genom en mindre reparation som gör att
det kan ingå i ett tåg och rulla på egna hjul utan fara för
driften. Om reparationen kan utföras på mindre än 72 timmar
eller om kostnaden är lägre än 0,18 miljoner SDR ska inte
skadan anses som allvarlig.

§ 3 Tillbud, olyckor och allvarliga skador ska utan dröjsmål
meddelas den myndighet eller organ som har godkänt fordonet
för trafik. Denna myndighet eller detta organ kan begära att
det skadade fordonet, eventuellt redan reparerat, ska visas
upp för prövning av giltigheten av det beviljade godkännandet
för drift. Vid behov ska förfarandet för beviljande av
godkännande för drift upprepas.

§ 4 De deltagande staterna ska föra en förteckning, publicera
utredningsrapporter, inklusive vad de funnit och
rekommenderat, informera den utfärdande
godkännandemyndigheten och organisationen om orsakerna till
tillbud, olyckor och allvarlig skada i internationell trafik
som inträffat på deras territorium. Tekniska expertutskottet
får undersöka orsakerna till allvarliga olyckor och tillbud
eller allvarlig skada i internationell trafik, för att på så
sätt utveckla föreskrifter för konstruktion och drift av
järnvägsfördon och annan järnvägsmateriel i UTP:erna och får,
om det befinns lämpligt, besluta att beordra den deltagande
staten att inom en kort tid upphäva relevanta driftsintyg,
konstruktionstypsintyg eller förklaringar som utfärdats.

§ 5 Tekniska expertutskottet får utarbeta och anta
ytterligare tvingande regler om utredning av tillbud,
olyckor, allvarlig skada, krav rörande oberoende statliga
utredningsorgan och utformningen av och innehållet i
rapporter. Det kan också ändra värdet/siffrorna i § 2 och
artikel 2 ff).

Artikel 17

Rätt att stoppa och avvisa fordon

§ 1 En behörig myndighet, ett annat järnvägsföretag eller en
infrastrukurförvaltare får inte avvisa eller stoppa
järnvägsfordon för att hindra deras drift på kompatibel
järnvägsinfrastruktur när dessa enhetliga rättsregler,
föreskrifterna i UTP:erna, de eventuella särskilda villkoren
för godkännande som satts upp av den godkännande myndigheten
och konstruktions- och driftsföreskrifterna i RID har
iakttagits.

§ 2 Den rätt en behörig myndighet har att inspektera och
stoppa ett fordon påverkas inte av om det misstänks att § 1
inte efterlevs, men en undersökning för att säkerställa läget
bör utföras så snart som möjligt och allra senast inom 24
timmar.

§ 3 Om en deltagande stat inte upphäver eller återkallar ett
intyg inom den tid som anges i artikel 5 § 7 eller artikel 16
§ 4, har andra deltagande stater rätt att avvisa eller stoppa
fordonet/-n i fråga.

Artikel 18

Åsidosättande av föreskrifter

§ 1 Om inte annat följer av § 2 och av artikel 10a § 4 c ska
de rättsliga påföljderna vid åsido-sättande av dessa
enhetliga rättsregler och av UTP:erna regleras enligt
nationell rätt i den deltagande stat vars behöriga myndighet
har beviljat det första godkännandet för drift, inbegripet
dess lagvalsregler.

§ 2 De civil- och straffrättsliga påföljderna vid
åsidosättande av dessa enhetliga rättsregler och UTP:erna ska
i fråga om infrastruktur regleras enligt gällande
bestämmelser i den deltagande stat där
infrastrukturförvaltaren har säte, inbegripet dess
lagvalsregler.

Artikel 19

Övergångsbestämmelser

§ 1 Artikel 3 § 1 tillämpas på uppgraderade, förnyade och
befintliga fordon. För fordon som har godkänts för
internationell trafik enligt RIV, RIC eller andra relevanta
internationella avtal och som är märkta i enlighet härmed,
finns övergångsbestämmelser i denna artikel.

§ 2 När dessa enhetliga rättsregler träder i kraft ska
befintliga fordon som är RIV eller RIC-märkta som ett bevis
för efterlevnanden av bestämmelserna i RIV 2000-avtalet (den
omarbetade versionen av den 1 januari 2004) eller
RIC-avtalet, anses som godkända för drift på de deltagande
staternas nätverk i enlighet med deras kompatibilitet med den
järnvägsinfrastruktur (såsom märkningen på vagnen visar) som
den godkänts för av en av de deltagande staterna.

§ 2a Befintliga fordon som inte är RIV- eller RIC-märkta utan
godkända och märkta i enlighet med bi- eller multilaterala
avtal mellan deltagande stater som organisationen
underrättats om, ska också anses som godkända för drift på de
nätverk som omfattas av avtalet.

§ 3 Godkännandet för en övergångsperiod enligt 2–2a §§ är
giltigt till dess fordonet behöver ett nytt godkännande
enligt artikel 10 § 11.

§ 4 Texterna RIV, RIC eller annan märkning som godkänts av
tekniska expertutskottet ska, tillsammans med de uppgifter
som finns i databasen enligt artikel 13, anses utgöra
tillräckligt bevis om godkännandet. Icke auktoriserade
ändringar av denna märkning ska anses utgöra bedrägeri och
bestraffas i enlighet med nationell rätt.

§ 5 Oberoende av denna övergångsbestämmelse, ska fordonet och
dess dokument efterkomma gällande bestämmelser om märkning
och underhåll i UTP:erna; i förekommande fall ska efterlevnad
av bestämmelserna i RID också garanteras. Tekniska
expertutskottet får också besluta att UTP:ernas
säkerhetsbestämmelser måste uppfyllas inom en särskild tid,
oberoende av alla övergångsbestämmelser.

§ 6 Befintliga fordon som inte omfattas av 2–2a §§ kan
godkännas för drift på ansökan till en behörig myndighet. Den
senare får begära ytterligare teknisk information från
sökande, riskanalys och/eller fordonstest innan ett
kompletterande driftsgodkännande beviljas. Den behöriga
myndigheten måste dock ta full hänsyn till jämförelsetabellen
som anges i artikel 13 i de enhetliga rättsreglerna APTU.

§ 7 Tekniska expertutskottet får anta andra
övergångsbestämmelser.

Artikel 20

Tvister

Tvister om det tekniska godkännandet av fordon och annan
järnvägsmateriel avsedda att nyttjas i internationell trafik
kan hänskjutas till tekniska expertutskottet, om inte
parterma har lyckats lösa den genom direkt uppgörelse. Sådana
tvister kan även underställas en skiljenämnd enligt det
förfarande som anges i avdelning V i fördraget.
Lag (2016:1376).


Övergångsbestämmelser

2004:519

1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 2004. Genom lagen
upphävs

a) lagen (1997:756) om tilldelning av spårkapacitet, och

b) lagen (2000:1336) om järnvägssystem för höghastighetståg.

2. Bestämmelserna om krav på godkännande enligt 2 kap. 13 §
gäller inte delsystem som har tagits i bruk efter utgången av
år 2000 men före den 1 juli 2004, om delsystemen ingår i det
transeuropeiska järnvägssystemet för höghastighetståg, så länge
delsystemet inte därefter byggs om eller moderniseras.

3. Bestämmelserna i den nya lagen om krav på godkännande av
delsystem och om tillstånd tillämpas inte så länge ett
motsvarande godkännande eller tillstånd gäller enligt
övergångsbestämmelserna till lagen (2004:518) om ändring i
järnvägssäkerhetslagen (1990:1157). Bestämmelserna i 8 kap. i
den nya lagen tillämpas dock från ikraftträdandet även i fall
då ett godkännande eller tillstånd före ikraftträdandet har
meddelats enligt järnvägssäkerhetslagen.

4. En trafikhuvudman enligt lagen (1997:734) om ansvar för viss
kollektiv persontrafik får till utgången av år 2006 organisera
järnvägstrafik utan sådan auktorisation som föreskrivs i 3 kap.
5 §.

5. Den som vid lagens ikraftträdande bedriver verksamhet, som
omfattar både att utföra eller organisera järnvägstrafik och
ansvara för tilldelning av infrastrukturkapacitet eller
fastställande av avgifter, får trots 6 kap. 2 § fortsätta att
bedriva verksamheten längst till utgången av år 2008.

6. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande,
tillsynsmyndigheten får meddela föreskrifter om när
bestämmelserna om beskrivning av järnvägsnät och
tilldelningsförfarande i 6 kap. och om avgifter i 7 kap. skall
tilllämpas första gången. Till dess skall, såvitt gäller
tilldelningsförfarande, bestämmelserna i lagen (1997:756) om
tilldelning av spårkapacitet tillämpas.

7. Vid prövningen av mål och ärenden enligt lagen (1997:756) om
tilldelning av spårkapacitet och lagen (2000:1336) om
järnvägssystem för höghastighetståg som har anhängiggjorts före
ikraftträdandet tillämpas äldre bestämmelser.

2007:452

1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 2007.

2. Banverket får till utgången av juni 2008 bedriva verksamhet
som infrastrukturförvaltare utan tillstånd enligt 3 kap. 7 §.

3. Den som vid ikraftträdandet har ett säkerhetsintyg enligt 3
kap. 3 § eller ett tillstånd enligt 3 kap. 7 § får fortsätta
driften med stöd av dessa till utgången av år 2010.

4. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande,
tillsynsmyndigheten får meddela föreskrifter om när
järnvägsfordon som vid ikraftträdandet är godkända för att tas
i bruk enligt 2 kap. 13 § senast skall vara märkta med en
identifikationskod med en innehavarbeteckning enligt 2 kap.
13 b §.

5. Vid prövning av mål eller ärenden som har anhängiggjorts
före ikraftträdandet gäller äldre föreskrifter.

2008:602

1. Denna lag träder i kraft den 1 november 2008.

2. Vad som sägs i 8 kap. 4 § ska även gälla för den som ålagts
att betala konkurrensskadeavgift eller dömts till att betala
vite enligt konkurrenslagen (1993:20).

2009:693

1. Denna lag träder i kraft den 1 oktober 2010.

2. Vid prövning av mål eller ärenden enligt 8 kap. 9 § som
har anhängiggjorts före den 1 oktober 2010 gäller äldre
föreskrifter.

2009:694

1. Denna lag träder i kraft den 1 augusti 2009 i fråga om 1
kap. 4 §, 4 kap. 3 §, 5 kap. 2 b, 2 c och 6 §§, 6 kap. 25 §
samt 8 kap. 9 a § och i övrigt den 1 oktober 2009.

2. Vid prövning av mål eller ärenden enligt 8 kap. 9 § som
har anhängiggjorts före den 1 oktober 2009 gäller äldre
föreskrifter.

2010:1916

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2011. Äldre föreskrifter
gäller för trafikeringsavtal som avser trafik under
tågplaneperioden 2011.

2011:1118

1. Denna lag träder i kraft den 1 december 2011.

2. Godkännande av delsystem och järnvägsfordon som har
meddelats enligt äldre föreskrifter gäller fortfarande.

3. Äldre föreskrifter gäller för prövning av mål eller ärenden
som har inletts före ikraftträdandet.

4. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får
meddela föreskrifter om när järnvägsfordon som vid lagens
ikraftträdande redan är tagna i bruk, senast ska ha tilldelats
en underhållsansvarig enhet enligt 2 kap. 23 §.

2015:360

1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 2015.

2. Den som har särskilt tillstånd enligt 3 kap. 4 § i den
äldre lydelsen får fortsätta att bedriva verksamheten med
stöd av detta tillstånd till utgången av 2018.

3. Den som har rätt att organisera trafik på svenska
järnvägsnät enligt de upphävda 5 kap. 2 a och 3 §§ med stöd
av en auktorisation enligt de upphävda 3 kap. 5 och 6 §§,
fortsätter att ha denna rätt till utgången av 2016.

4. Bestämmelsen i 8 kap. 3 d § tillämpas första gången i
fråga om befattningshavare som anställts vid
tillsynsmyndigheten efter ikraftträdandet.

5. Äldre föreskrifter gäller för mål eller ärenden som
inletts före ikraftträdandet.