Lag (2010:751) om betaltjänster

1 kap. Tillämpningsområde och definitioner

Lagens tillämpningsområde

1 § I denna lag finns bestämmelser om betaltjänster som 
tillhandahålls i Sverige och utförs inom Europeiska ekonomiska 
samarbetsområdet (EES).

I denna lag finns också bestämmelser om betalningsinstitut, 
registrerade betaltjänstleverantörer, betalkonto och 
skyldighet för kreditinstitut att tillhandahålla 
kontanttjänster. Lag (2019:1226).

1 a § När en betalningstransaktion genomförs i en valuta 
som inte är någon av EES-ländernas valutor och både 
betalarens och betalningsmottagarens betaltjänstleverantörer 
hör hemma inom EES, gäller inte 4 kap. 4 § första stycket 2, 
10 § 8 och 16 § första stycket 1 och 5 kap. 38–41 §§, 42 § 
första stycket, 43 och 44 §§. Detsamma gäller om det bara är 
en betaltjänstleverantör i betalningstransaktionen och denne 
hör hemma inom EES.

När antingen betalarens eller betalningsmottagarens 
betaltjänstleverantör i en betalningstransaktion hör hemma 
utanför EES, gäller inte 4 kap. 4 § första stycket 2, 10 § 8 
och 24 samt 16 § första stycket 1 och 5 kap. 1 § andra 
stycket, 28–30, 38, 40, 47–53 och 55 §§. Lag (2018:175).

Definitioner

2 § Med betaltjänster avses i denna lag

1. tjänster som gör det möjligt att sätta in kontanter på ett 
betalkonto samt de åtgärder som krävs för förvaltning av 
kontot,

2. tjänster som gör det möjligt att ta ut kontanter från ett 
betalkonto samt de åtgärder som krävs för förvaltning av 
kontot,

3. genomförande av betalningstransaktioner, inklusive 
överföring av medel på ett betalkonto, genom

a) autogiro,

b) kontokort eller andra betalningsinstrument, eller

c) kontobaserade betalningar,

4. genomförande av betalningstransaktioner som avses i 3, när 
medlen täcks av en betaltjänstanvändares kreditutrymme,

5. utgivning av betalningsinstrument eller inlösen av 
transaktionsbelopp där ett betalningsinstrument har använts,

6. penningöverföring,

7. betalningsinitieringstjänster, eller

8. kontoinformationstjänster. 
Lag (2022:1728).

3 § Med betaltjänstleverantörer avses i denna lag 
följande tillhandahållare av betaltjänster:

1. kreditinstitut,

2. institut för elektroniska pengar och de företag som har 
undantagits från tillståndsplikt enligt lagen (2011:755) om 
elektroniska pengar,

3. betalningsinstitut och de fysiska eller juridiska personer 
som har undantagits från tillståndsplikt enligt 2 kap. 3 §,

4. statliga och kommunala myndigheter, när de inte ägnar sig 
åt myndighetsutövning,

5. utländska fysiska och juridiska personer samt myndigheter 
inom EES, som motsvarar dem i 1–4 med undantag för sådana 
fysiska eller juridiska personer som har undantagits från 
tillståndsplikt enligt nationella bestämmelser som genomför 
betaltjänstdirektivet,

6. Europeiska centralbanken och nationella centralbanker i 
andra EES-länder, när de inte agerar i egenskap av monetär 
eller offentlig myndighet,

7. postgiroinstitut inom EES som enligt nationell 
lagstiftning har rätt att tillhandahålla betaltjänster,

8. filialer till utländska kreditinstitut från länder utanför 
EES, och

9. filialer till institut för elektroniska pengar från länder 
utanför EES. Lag (2018:175).

4 § I denna lag betyder 

autentisering: ett förfarande där en betaltjänstanvändares 
personliga behörighetsfunktioner används och genom vilket en 
betaltjänstleverantör kan kontrollera betaltjänstanvändarens 
identitet eller ett betalningsinstruments giltighet, 

autogiro: en betaltjänst för debitering av en betalares 
betalkonto, där initiativet till en betalningstransaktion tas 
av betalningsmottagaren på grundval av betalarens samtycke 
till mottagaren, mottagarens betaltjänstleverantör eller 
betalarens egen betaltjänstleverantör, 

bankdag: en dag på vilken en betaltjänstleverantör har öppet 
för verksamhet i den utsträckning som krävs för genomförande 
av en betalningstransaktion,

betalare: en fysisk eller juridisk person som är antingen 
betalkontoinnehavare och som godkänner en betalningsorder från 
detta betalkonto, eller en fysisk eller juridisk person som 
lämnar en betalningsorder,

betalkonto: ett konto som innehas i en eller flera 
betaltjänstanvändares namn och som är avsett för genomförandet 
av betalningstransaktioner, 

betalkontodirektivet: Europaparlamentets och rådets direktiv 
2014/92/EU av den 23 juli 2014 om jämförbarhet för avgifter 
som avser betalkonto, byte av betalkonto och tillgång till 
betalkonto med grundläggande funktioner, i den ursprungliga 
lydelsen,

betalningsinstitut: ett aktiebolag eller en ekonomisk förening 
som har fått tillstånd att tillhandahålla betaltjänster enligt 
2 kap.,

betalningsinitieringstjänst: en tjänst för att på begäran av 
betaltjänstanvändaren initiera en betalningsorder från ett 
betalkonto hos en annan betaltjänstleverantör, 

betalningsinstrument: ett kontokort eller något annat 
personligt instrument eller en personlig rutin som enligt 
avtal används för att initiera en betalningsorder,

betalningsmottagare: en fysisk eller juridisk person som är 
den avsedda mottagaren av medel vid en betalningstransaktion,

betalningsorder: varje instruktion som en betalare eller 
betalningsmottagare ger sin betaltjänstleverantör om att en 
betalningstransaktion ska genomföras, 

betalningssystem: ett generellt betalsystem enligt 1 kap. 3 § 
andra stycket lagen (2004:297) om bank- och 
finansieringsrörelse,

betalningstransaktion: insättning, uttag eller överföring av 
medel som initieras av betalaren eller betalningsmottagaren, 
oberoende av eventuella underliggande förpliktelser mellan 
betalaren och betalningsmottagaren, 

betaltjänstanvändare: en fysisk eller juridisk person som 
utnyttjar en betaltjänst, 

betaltjänstdirektivet: Europaparlamentets och rådets direktiv 
(EU) 2015/2366 av den 25 november 2015 om betaltjänster på den 
inre marknaden, om ändring av direktiven 2002/65/EG, 
2009/110/EG och 2013/36/EU samt förordning (EU) nr 1093/2010 
och om upphävande av direktiv 2007/64/EG, i den ursprungliga 
lydelsen,

debitera: att medel dras från ett konto,

elektroniskt kommunikationsnät: detsamma som i 1 kap. 7 § 
lagen (2022:482) om elektronisk kommunikation,

elektronisk kommunikationstjänst: detsamma som i 1 kap. 7 § 
lagen om elektronisk kommunikation,

filial: ett avdelningskontor med självständig förvaltning, 
varvid även ett utländskt betalningsinstituts etablering av 
flera driftställen ska anses som en enda filial,

grupp: en grupp av företag som är knutna till varandra genom 
ett sådant förhållande som avses i 1 kap. 4, 5 eller 5 a § 
årsredovisningslagen (1995:1554) eller en grupp av företag som 
avses i artiklarna 4-7 i kommissionens delegerade förordning 
(EU) nr 241/2014 av den 7 januari 2014 om komplettering av 
Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 575/2013 med 
avseende på tekniska tillsynsstandarder för kapitalbaskrav på 
institut och som är knutna till varandra genom ett sådant 
förhållande som avses i artikel 10.1 eller artikel 113.6 eller 
113.7 i tillsynsförordningen,

hemland: det land där ett företag har fått tillstånd att driva 
sådan verksamhet som avses i denna lag, 

inlösen av transaktionsbelopp: en betaltjänst där en 
betaltjänstleverantör accepterar och behandlar 
betalningsmottagarens betalningstransaktioner för att sedan 
överföra medel till betalningsmottagaren, 

kapitalbas: detsamma som i 1 kap. 5 § 9 lagen om bank- och 
finansieringsrörelse,

kontobaserad betalning: en betaltjänst för kreditering av en 
betalningsmottagares betalkonto med en betalningstransaktion 
från en betalares betalkonto, som utförs av en 
betaltjänstleverantör som har tillgång till betalarens 
betalkonto, på grundval av en instruktion som lämnats av 
betalaren, 

kontoförvaltande betaltjänstleverantör: en 
betaltjänstleverantör som tillhandahåller och förvaltar ett 
betalkonto,

kontoinformationstjänst: en onlinetjänst för att 
tillhandahålla sammanställd information om ett eller flera 
betalkonton som betaltjänstanvändaren har hos en eller flera 
andra betaltjänstleverantörer,

konsument: en fysisk person som handlar huvudsakligen för 
ändamål som faller utanför näringsverksamhet, 

kreditera: att medel tillförs ett konto, 

kreditinstitut: detsamma som i 1 kap. 5 § 10 lagen om bank- 
och finansieringsrörelse,

kvalificerat innehav: detsamma som i 1 kap. 5 § 15 lagen om 
bank- och finansieringsrörelse, 

känslig betalningsuppgift: en personlig behörighetsfunktion 
eller annan uppgift som kan användas för svikliga förfaranden, 
dock inte kontoinnehavarens namn och kontonummer i sådan 
verksamhet som drivs av en leverantör av 
betalningsinitieringstjänster eller en leverantör av 
kontoinformationstjänster, 

lagligen bosatt inom EES: en fysisk person som har rätt att 
bosätta sig inom EES i enlighet med unionsrätten eller 
nationell rätt, inbegripet personer utan fast adress och 
personer som söker asyl inom ramen för Genèvekonventionen av 
den 28 juli 1951 angående flyktingars rättsliga ställning, 
protokollet till denna av den 31 januari 1967 och andra 
relevanta internationella fördrag,

medel: sedlar och mynt, kontotillgodohavanden samt 
elektroniska pengar enligt lagen (2011:755) om elektroniska 
pengar,

obehörig transaktion: en transaktion som genomförs utan 
samtycke från kontohavaren eller någon annan som enligt 
kontoavtalet är behörig att använda kontot,

penningöverföring: en betaltjänst där medel tas emot från en 
betalare, utan att något betalkonto öppnas i betalarens eller 
betalningsmottagarens namn, uteslutande i syfte att överföra 
motsvarande belopp till en mottagare eller en annan 
betaltjänstleverantör som agerar på mottagarens vägnar, eller 
där dessa medel tas emot på mottagarens vägnar och ställs till 
mottagarens förfogande,

personlig behörighetsfunktion: en personligt anpassad funktion 
som betaltjänstleverantören tillhandahåller 
betaltjänstanvändaren för autentiseringsändamål, 

ramavtal: ett avtal om betaltjänster som reglerar 
genomförandet av kommande enskilda och successiva 
betalningstransaktioner och som kan innehålla skyldigheter och 
villkor för att öppna ett betalkonto, 

referensväxelkurs: den växelkurs som ligger till grund för 
beräkningen av eventuell valutaväxling och görs tillgänglig av 
betaltjänstleverantören eller härrör från en offentligt 
tillgänglig källa,

referensräntesats: den räntesats som ligger till grund för 
beräkningen av eventuell tillämplig ränta och som härrör från 
en offentligt tillgänglig källa som kan kontrolleras av båda 
parterna i ett avtal om betaltjänster, 

registrerad betaltjänstleverantör: en betaltjänstleverantör 
som undantagits från krav på tillstånd enligt 2 kap. 3 §, 

stark kundautentisering: en autentisering som grundas på 
användning av två eller flera komponenter, kategoriserade som 
kunskap (något som bara användaren vet), innehav (något som 
bara användaren har) och unik egenskap (något som användaren 
är), som är fristående från varandra så att det förhållandet 
att någon har kommit över en av komponenterna inte äventyrar 
de andra komponenternas tillförlitlighet, och som är utformad 
för att skydda autentiseringsuppgifterna mot obehörig åtkomst,

startkapital: detsamma som i 1 kap. 5 § 18 lagen om bank- och 
finansieringsrörelse, 

säker kommunikation: sådan kommunikation som uppfyller kraven 
i de tekniska standarder som antagits av Europeiska 
kommissionen i enlighet med artikel 98 i 
betaltjänstdirektivet,

tillsynsförordningen: Europaparlamentets och rådets förordning 
(EU) nr 575/2013 av den 26 juni 2013 om tillsynskrav för 
kreditinstitut och om ändring av förordning (EU) nr 648/2012,

unik identifikationskod: en kombination av bokstäver, siffror 
eller symboler som tillhandahållits av en 
betaltjänstleverantör, och som en betaltjänstanvändare ska 
uppge för att otvetydigt identifiera en annan 
betaltjänstanvändare eller dennes betalkonto, 

utgivning av betalningsinstrument: en betaltjänst hos en 
betaltjänstleverantör om att tillhandahålla betalaren ett 
betalningsinstrument för att initiera och behandla betalarens 
betalningstransaktioner, 

utländskt kreditinstitut: detsamma som i 1 kap. 5 § 21 lagen 
om bank- och finansieringsrörelse,

valuteringsdag: den referenstidpunkt som används av en 
betaltjänstleverantör för att beräkna räntan på de medel som 
debiterats eller krediterats ett betalkonto. Lag (2022:499).

5 § Ett betalningsinstitut och ett annat företag ska anses ha
nära förbindelser, om

1. det ena företaget direkt eller indirekt genom dotterföretag
äger minst 20 procent av kapitalet eller disponerar över minst
20 procent av samtliga röster i det andra företaget,

2. det ena företaget direkt eller indirekt utgör moderföretag
till det andra eller det finns en annan likartad förbindelse
mellan företagen, eller

3. båda företagen är dotterföretag till eller har en likartad
förbindelse med en och samma juridiska person eller står i ett
motsvarande förhållande till en och samma fysiska person.

Nära förbindelser ska även ett betalningsinstitut och en
fysisk person anses ha, om

1. den fysiska personen

a) äger minst 20 procent av kapitalet i betalningsinstitutet,

b) disponerar över minst 20 procent av samtliga röster i
betalningsinstitutet,

c) på annat sätt har sådant inflytande över
betalningsinstitutet att personens ställning motsvarar den som
ett moderföretag har i förhållande till ett dotterföretag,
eller

2. det finns en annan likartad förbindelse mellan denna person
och betalningsinstitutet.

Undantag från tillämpningsområdet

Undantag för vissa tjänster

6 § Denna lag gäller inte tjänster som

1. består av yrkesmässig, fysisk transport och därmed 
sammanhängande hantering av kontanter, med undantag för 
uppräkningsverksamhet,

2. ger möjlighet till uttag av kontanter i samband med inköp 
av varor eller tjänster,

3. består av valutaväxling genom utbyte av kontanter, eller

4. tillhandahålls av en leverantör av tekniska tjänster som 
stöder betaltjänstleverantörens verksamhet med betaltjänster, 
utan att leverantören av tekniska tjänster vid något 
tillfälle kommer i besittning av medel, såvida inte det rör 
sig om en betalningsinitieringstjänst eller 
kontoinformationstjänst. Lag (2018:175).

6 a § Denna lag, med undantag för bestämmelserna om 
obehöriga transaktioner i 5 kap. 55 och 56 §§ och 5 a kap. 
1–4 och 6–8 §§, gäller inte tjänster som

1. baseras på betalningsinstrument som enbart kan utnyttjas 
inom ett begränsat nätverk av leverantörer, hos en leverantör 
i dennes affärsställe eller i fråga om ett mycket begränsat 
varu- eller tjänsteutbud, eller 

2. baseras på betalningsinstrument som 

a) endast är giltiga i Sverige, 

b) tillhandahålls på begäran av ett företag eller ett 
offentligt organ för inköp av en viss vara eller tjänst från 
en leverantör som har ingått ett avtal om detta med utgivaren 
av instrumentet, och 

c) regleras av en myndighet av särskilda sociala eller 
skattemässiga skäl. Lag (2018:175).

6 b § Denna lag, med undantag för bestämmelserna om 
uppgiftsskyldighet i 9 kap. 3 §, gäller inte en tjänst som 
endast möjliggör uttag av kontanter med hjälp av 
uttagsautomater, om den som tillhandahåller tjänsten

1. agerar för en eller flera kortutgivares räkning, 

2. inte är part i ramavtalet med den kund som tar ut medel 
från ett betalkonto, 

3. inte tillhandahåller sådana andra betaltjänster som anges i 
2 §, och 

4. informerar kunden om eventuella uttagsavgifter eller 
växelkurs i 4 kap. 3, 4, 7 och 8 §§ innan uttaget görs och när 
kontanterna lämnas ut. Lag (2019:1226).

Undantag för vissa betalningstransaktioner

7 § Denna lag gäller inte betalningstransaktioner som

1. sker med pappersbaserade instrument som checkar, växlar, 
kuponger, resecheckar, postanvisningar eller 
utbetalningsavier,

2. består av icke yrkesmässig insamling och leverans av 
kontanter inom ramen för ideell verksamhet eller 
välgörenhet,

3. genomförs mellan deltagare i ett system för avveckling av 
betalningar eller värdepapper,

4. genomförs mellan betaltjänstleverantörer, deras ombud 
eller filialer för egen räkning,

5. uteslutande sker i kontanter direkt från betalaren till 
betalningsmottagaren, utan medverkan av någon mellanhand,

6. sker från betalaren till betalningsmottagaren genom en 
handelskommissionär, handelsagent eller liknande 
uppdragstagare, som för endast betalarens eller 
betalningsmottagarens räkning förhandlar eller ingår avtal om 
köp eller försäljning av varor eller tjänster,

7. avser förvaltning, inlösen eller försäljning av 
finansiella instrument, vilka genomförs av de personer som 
deltar i ett system för avveckling enligt 3 samt av 
värdepappersföretag, kreditinstitut, fondbolag, 
förvaltningsbolag, AIF-förvaltare, i fråga om specialfonder, 
som tillhandahåller investeringstjänster samt andra företag 
som har tillstånd att förvara finansiella instrument, eller

8. genomförs via en leverantör av elektroniska 
kommunikationsnät eller elektroniska kommunikationstjänster 
vilken fungerar som mellanhand, om betalningstransaktionerna 
faktureras på leverantörens faktura och

a) avser inköp av digitalt innehåll och röstbaserade 
tjänster, eller

b) genomförs från eller via elektronisk utrustning för 
välgörenhetsändamål eller för inköp av biljetter. 

En förutsättning för undantag enligt första stycket 8 är att 
värdet på de enskilda betalningstransaktionerna inte 
överstiger ett belopp motsvarande 50 euro och 
betalningstransaktionernas sammanlagda värde för en abonnent 
inte överstiger ett belopp motsvarande 300 euro per månad.

Denna lag gäller inte heller transaktioner som genomförs 
mellan ett moderföretag och dess dotterföretag eller mellan 
dotterföretag till ett och samma moderföretag, utom när en 
annan betaltjänstleverantör än ett företag i samma grupp 
medverkar som mellanhand. Lag (2018:175).

8 § Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2023/1113 av 
den 31 maj 2023 om uppgifter som ska åtfölja överföringar av 
medel och vissa kryptotillgångar och ändring av direktiv (EU) 
2015/849 ska inte tillämpas på överföringar av medel inom 
Sverige till en betalningsmottagares betalkonto som 
uteslutande möjliggör betalning för tillhandahållande av varor 
eller tjänster, om förutsättningarna enligt artikel 2.5 a-c i 
den förordningen är uppfyllda. Lag (2024:1164).

Anmälningsskyldighet

9 § Den som driver sådan verksamhet som avses i 6 a § 1 
ska anmäla detta till Finansinspektionen om det sammanlagda 
värdet av de betalningstransaktioner som genomförts under de 
senaste tolv månaderna överstiger ett belopp motsvarande en 
miljon euro.

Den som driver sådan verksamhet som avses i 7 § första 
stycket 8 ska anmäla detta till Finansinspektionen.
Lag (2018:175).

Registrering

10 § Finansinspektionen ska registrera den som har gjort 
en anmälan enligt 9 § om förutsättningarna för undantag är 
uppfyllda.

Bestämmelser om register finns i 8 kap. 5 §.
Lag (2018:175).

Tvingande bestämmelser i konsumentförhållanden

11 § Avtalsvillkor som i jämförelse med bestämmelserna i 
denna lag är till nackdel för en konsument är utan verkan mot 
denne, om inte annat anges i lagen. Lag (2018:175).

2 kap. Tillståndsplikt för tillhandahållande av betaltjänster

Tillståndsplikt

1 § För att tillhandahålla en eller flera betaltjänster 
krävs tillstånd av Finansinspektionen, om inte något annat 
framgår av 2 eller 3 §. När det gäller svenska 
tillhandahållare av betaltjänster, får tillstånd ges endast 
ett svenskt aktiebolag eller en svensk ekonomisk förening.

Särskilda bestämmelser om utländska företag hemmahörande inom 
EES finns i 3 kap. 26 §. Lag (2018:175).

Undantag från tillståndsplikt

2 § Tillstånd enligt denna lag behövs inte för

1. kreditinstitut,

2. institut för elektroniska pengar och de företag som har 
undantagits från tillståndsplikt enligt lagen (2011:755) om 
elektroniska pengar,

3. statliga och kommunala myndigheter, när de inte ägnar sig 
åt myndighetsutövning,

4. utländska fysiska och juridiska personer samt myndigheter 
inom EES, motsvarande dem i 1–3 med undantag av sådana 
fysiska eller juridiska personer som har undantagits från 
tillståndsplikt enligt nationella bestämmelser som genomför 
betaltjänstdirektivet,

5. Europeiska centralbanken och nationella centralbanker i 
andra EES-länder, när de inte agerar i egenskap av monetär 
eller offentlig myndighet,

6. postgiroinstitut inom EES som enligt nationell 
lagstiftning har rätt att tillhandahålla betaltjänster, 

7. filialer till utländska kreditinstitut från länder utanför 
EES, och

8. filialer till institut för elektroniska pengar från länder 
utanför EES. Lag (2018:175).

3 § En fysisk eller juridisk person får ansöka hos 
Finansinspektionen om att undantas från tillståndsplikt 
enligt 1 §. Inspektionen ska besluta om ett sådant undantag 
om

1. genomsnittet av de totala betalningstransaktionerna under 
de senaste 12 månaderna inte överstiger ett belopp 
motsvarande 3 miljoner euro per månad,

2. den som ska ingå i ett bolags eller en förenings styrelse, 
vara verkställande direktör eller ansvarig för 
betaltjänstverksamheten inte har dömts för brott som rör 
finansiering av terrorism eller penningtvätt eller annan 
ekonomisk brottslighet,

3. det finns skäl att anta att den planerade verksamheten 
kommer att drivas enligt tillämpliga delar av denna lag och 
andra författningar som reglerar verksamheten, 

4. det för juridiska personer finns skäl att anta att den som 
har ett kvalificerat innehav i företaget är lämplig att utöva 
ett väsentligt inflytande över ledningen av företaget, och 

5. den som ska ingå i ett företags styrelse, vara 
verkställande direktör, ansvarig för betaltjänstverksamheten 
eller vara ersättare för någon av dem, har tillräcklig insikt 
och erfarenhet för att delta i ledningen av företaget eller 
ansvara för betaltjänstverksamheten och även i övrigt är 
lämplig för en sådan uppgift. 

Vid bedömningen av om villkoret enligt första stycket 1 är 
uppfyllt, ska hänsyn även tas till de förväntade totala 
betalningstransaktionerna i företagets affärsplan.

Första stycket gäller inte den som tillhandahåller 
betalningsinitieringstjänster. 

Den som endast tillhandahåller kontoinformationstjänster ska 
undantas från tillståndsplikt om villkoren i första stycket 
2, 3 och 5 är uppfyllda och den fysiska eller juridiska 
personen har en ansvarsförsäkring som täcker det geografiska 
område inom vilket verksamheten drivs eller annan jämförbar 
garanti som täcker den skadeståndsskyldighet som kan uppkomma 
till följd av verksamheten. Lag (2018:175).

4 § Finansinspektionen ska registrera dem som har beviljats
undantag enligt 3 §.

En registrerad betaltjänstleverantör ska underrätta
Finansinspektionen om sådana förändringar som påverkar dess
möjlighet att uppfylla villkoren för undantag enligt 3 §.

Bestämmelser om register finns i 8 kap. 5 §.

5 § En registrerad betaltjänstleverantör som inte längre
uppfyller villkoren i 3 § första stycket 1 eller 2 ska ansöka
om tillstånd enligt 1 §. Ansökan ska göras inom 30 dagar från
den dag då villkoren inte längre uppfylldes.

En registrerad betaltjänstleverantör ska avföras ur registret
om leverantören anmäler att den inte längre tillhandahåller
betaltjänster eller om det på annat sätt framgår att
leverantörens verksamhet med betaltjänster har upphört.

Förutsättningar för tillstånd

6 § Tillstånd att tillhandahålla betaltjänster ska ges, 
om

1. bolagsordningen eller stadgarna inte strider mot denna lag 
eller någon annan författning,

2. det finns skäl att anta att den planerade verksamheten 
kommer att drivas

a) med tillräckliga styr- och kontrollformer för verksamheten 
med betaltjänster, och

b) i enlighet med denna lag och andra författningar som 
reglerar företagets verksamhet,

3. det finns skäl att anta att den som har ett kvalificerat 
innehav i företaget är lämplig att utöva ett väsentligt 
inflytande över ledningen av företaget,

4. den som ska ingå i företagets styrelse, vara verkställande 
direktör eller vara ersättare för någon av dem, har 
tillräcklig insikt och erfarenhet för att delta i ledningen 
av ett sådant företag och även i övrigt är lämplig för en 
sådan uppgift,

5. den som är ansvarig för betaltjänstverksamheten eller 
ersättare för denna person har tillräcklig insikt och 
erfarenhet för en sådan uppgift, och även i övrigt är lämplig 
för uppgiften, och

6. företaget, om det ska tillhandahålla 
betalningsinitieringstjänster eller endast 
kontoinformationstjänster, har en ansvarsförsäkring som 
täcker det geografiska område inom vilket företaget driver 
sin verksamhet, eller annan jämförbar garanti som täcker den 
skadeståndsskyldighet som kan uppkomma till följd av 
verksamheten.

I fråga om europabolag och europakooperativ som har ett 
sådant förvaltningssystem som avses i artiklarna 39–42 i 
rådets förordning (EG) nr 2157/2001 av den 8 oktober 2001 om 
stadga för europabolag eller artiklarna 37–41 i rådets 
förordning (EG) nr 1435/2003 av den 22 juli 2003 om stadga 
för europeiska kooperativa föreningar (SCE-föreningar) ska 
bestämmelserna som avser styrelsen i första stycket 4 om 
lämplighetsprövning tillämpas på tillsynsorganet.
Lag (2018:175).

7 § Vid bedömningen enligt 3 § första stycket 4 och 6 § 3 av 
om en innehavare är lämplig ska dennes anseende och 
kapitalstyrka beaktas. Det ska också beaktas om det finns skäl 
att anta att

1. innehavaren kommer att motverka att betaltjänstverksamheten 
drivs på ett sätt som är förenligt med kraven i denna lag och 
andra författningar som reglerar företagets verksamhet,

2. innehavet har samband med eller kan öka risken för

a) penningtvätt enligt 1 kap. 6 § lagen (2017:630) om åtgärder 
mot penningtvätt och finansiering av terrorism, eller

b) finansiering av terrorism enligt 6 § terroristbrottslagen 
(2022:666) eller försök till sådant brott, avseende 
terroristbrott enligt 4 § samma lag.

Om företaget har eller kan förväntas komma att få nära 
förbindelser med någon annan, får tillstånd enligt 1 § ges 
bara om förbindelserna inte hindrar en effektiv tillsyn av 
företaget. Lag (2022:682).

8 § Bestämmelserna om ägarprövning i kreditinstitut i 14 kap.
lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse ska
tillämpas även för betalningsinstitut.

Prövning av ansökan

9 § Finansinspektionen ska meddela beslut i fråga om tillstånd
att tillhandahålla betaltjänster eller om undantag från
tillståndsplikt inom tre månader från den dag då en
fullständig ansökan inkom och ansökningsavgiften betalats. Om
beslut inte meddelats i rätt tid, ska tillstånd anses ha
meddelats eller undantag anses ha beviljats av
Finansinspektionen.

Bemyndiganden

10 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer
får meddela föreskrifter om vad som utgör tillräckliga styr-
och kontrollformer för verksamheten med betaltjänster enligt
6 § första stycket 2.

3 kap. Särskilda bestämmelser om betalningsinstituts och
registrerade betaltjänstleverantörers rörelse

Startkapital

1 § Ett betalningsinstitut ska när det påbörjar sin 
verksamhet ha ett startkapital som vid tidpunkten för beslut 
i fråga om tillstånd motsvarar

1. minst 20 000 euro, om tillståndet omfattar betaltjänster 
enligt 1 kap. 2 § 6,

2. minst 50 000 euro, om tillståndet omfattar betaltjänster 
enligt 1 kap. 2 § 7, eller

3. minst 125 000 euro, om tillståndet omfattar någon av 
betaltjänsterna enligt 1 kap. 2 § 1–5. Lag (2018:175).

Kapitalkrav

2 § Ett betalningsinstitut ska vid varje tidpunkt ha en 
kapitalbas som motsvarar minst startkapitalet enligt 1 § eller 
ett kapitalkrav beräknat enligt 3 eller 4 §. 
Betalningsinstitutets kapitalbas får inte underskrida det 
högsta av dessa två belopp. Om betalningsinstitutet endast 
tillhandahåller betalningsinitieringstjänster gäller enbart 
kravet att institutet vid varje tidpunkt ska ha en kapitalbas 
som motsvarar minst startkapitalet enligt 1 §.

Vid beräkningen av kapitalbasen tillämpas 
tillsynsförordningen. Minst 75 procent av primärkapitalet ska 
vara i form av kärnprimärkapital, och supplementärkapitalet 
får uppgå till högst en tredjedel av primärkapitalet.

Ett betalningsinstitut som tillhör samma grupp som ett annat 
betalningsinstitut, eller ett kreditinstitut, ett 
värdepappersföretag, ett fondbolag, ett försäkringsföretag, 
ett tjänstepensionsföretag, en AIF-förvaltare som förvaltar 
specialfonder eller ett institut för elektroniska pengar får 
inte vid beräkning av kapitalbasen ta med sådana poster som 
ingår i beräkningen av något av dessa företags kapitalbas.

Ett betalningsinstitut som driver annan verksamhet i enlighet 
med 5 § får inte vid beräkningen av kapitalbasen ta med sådana 
poster som ingår i beräkningen av kapitalbasen i sådan annan 
verksamhet.

För ett betalningsinstitut som har bytt redovisningsvaluta 
gäller att kapitalbasen inte får understiga det högsta av de 
belopp som följer av 6 och 7 §§ lagen (2000:35) om byte av 
redovisningsvaluta i finansiella företag. Lag (2019:764).

3 § Kapitalkravet enligt 2 § beräknas enligt en metod som
utgår från

1. en andel av institutets fasta omkostnader,

2. betalningsvolymen i förhållande till
betaltjänstverksamhetens art och omfattning, eller

3. summan av ränteinkomster, ränteutgifter, mottagen
kommission och mottagna avgifter samt övriga rörelseintäkter,
i förhållande till betaltjänstverksamhetens art och
omfattning.

Beslut om vilken metod som ett betalningsinstitut ska tillämpa
i varje enskilt fall meddelas av Finansinspektionen.

4 § På grundval av en utvärdering av betalningsinstitutets
riskhanteringsprocesser och interna kontrollmekanismer får
Finansinspektionen besluta att kapitalkravet, beräknat enligt
3 §, ska höjas eller sänkas. Höjningen eller sänkningen får
inte överstiga 20 procent av detta belopp.

Vinstutdelning

4 a § Bestämmelserna om vinstutdelning på begäran av en 
aktieägarminoritet i 18 kap. 11 § aktiebolagslagen (2005:551) 
gäller inte för betalningsinstitut. Lag (2023:615).

Närliggande tjänster och annan verksamhet

5 § Utöver att tillhandahålla betaltjänster får ett
betalningsinstitut eller en registrerad betaltjänstleverantör
tillhandahålla närliggande tjänster och driva annan
verksamhet.

Finansinspektionen får förbjuda ett betalningsinstitut eller
en registrerad betaltjänstleverantör att driva annan
verksamhet. Ett sådant beslut får meddelas om verksamheten
försämrar eller kan komma att försämra betalningsinstitutets
eller den registrerade betaltjänstleverantörens finansiella
sundhet eller Finansinspektionens möjligheter att utöva
tillsyn över institutet eller leverantören.

Inlåning och kreditgivning i betaltjänstverksamheten

6 § Ett betalningsinstitut eller en registrerad 
betaltjänstleverantör får i sin verksamhet med betaltjänster 
inte

1. ta emot insättningar eller andra återbetalningspliktiga 
medel från allmänheten, eller

2. erbjuda andra konton än betalkonton som uteslutande 
används för betalningstransaktioner.

Ett betalningsinstitut eller en registrerad 
betaltjänstleverantör får i sin verksamhet med betaltjänster 
bevilja kredit för sådana betaltjänster som avses i 1 kap. 
2 § 4 eller 5 om

1. krediten endast utnyttjas i samband med genomförande av en 
betalningstransaktion,

2. krediten inte beviljas ur medel som innehas för att 
genomföra en betalningstransaktion, och

3. kredit via betalningsinstrument som lämnats inom ramen för 
gränsöverskridande verksamhet inom EES återbetalas inom 12 
månader.

Betalningsinstitut får endast bevilja kredit enligt andra 
stycket om institutets kapitalbas är tillfredsställande med 
hänsyn till det totala kreditbeloppet. Lag (2018:175).

Skyddskrav

7 § /Upphör att gälla U:2025-04-09/
Ett betalningsinstitut eller en registrerad 
betaltjänstleverantör ska vidta särskilda åtgärder för att 
skydda en betaltjänstanvändares medel som mottagits för 
genomförande av betalningstransaktioner. Sådana medel ska

1. hållas avskilda från betalningsinstitutets eller den 
registrerade betaltjänstleverantörens egna tillgångar och 
medel som innehas för annans räkning än 
betaltjänstanvändares, eller

2. omfattas av en försäkring eller garanti som ger samma 
skydd för betaltjänstanvändaren som om medlen hålls åtskilda 
enligt 1.

Medel för genomförande av transaktioner enligt första stycket 
1, som fortfarande innehas av betalningsinstitutet eller den 
registrerade betaltjänstleverantören vid slutet av bankdagen 
efter den dag då medlen mottogs, ska deponeras på ett 
särskilt konto hos ett kreditinstitut eller ett utländskt 
kreditinstitut eller investeras i likvida tillgångar med låg 
risk.

Första och andra styckena gäller även i de fall då ett 
betalningsinstitut eller en registrerad betaltjänstleverantör 
tar emot medel där en andel ska användas för framtida 
betalningstransaktioner och återstoden för andra tjänster än 
betaltjänster. Om det inte går att fastställa hur stor andel 
av användares medel som kommer att användas till 
betalningstransaktionerna, får ett betalningsinstitut eller 
en registrerad betaltjänstleverantör, om det är möjligt att 
på grundval av historiska uppgifter och efter tillstånd av 
Finansinspektionen, göra en uppskattning av denna andel.
Lag (2018:175).

7 § /Träder i kraft I:2025-04-09/
Ett betalningsinstitut eller en registrerad 
betaltjänstleverantör ska vidta särskilda åtgärder för att 
skydda en betaltjänstanvändares medel som mottagits för 
genomförande av betalningstransaktioner. Sådana medel ska

1. hållas avskilda från betalningsinstitutets eller den 
registrerade betaltjänstleverantörens egna tillgångar och 
medel som innehas för annans räkning än betaltjänstanvändares, 
eller

2. omfattas av en försäkring eller garanti som

a) tillhandahålls av ett försäkringsföretag eller ett 
kreditinstitut som inte ingår i samma koncern som 
betalningsinstitutet eller den registrerade 
betaltjänstleverantören, och

b) ger samma skydd för betaltjänstanvändaren som om medlen 
hålls åtskilda enligt 1.

Medel för genomförande av transaktioner enligt 
första stycket 1, som fortfarande innehas av 
betalningsinstitutet eller den registrerade 
betaltjänstleverantören vid slutet av bankdagen efter den dag 
då medlen mottogs, ska deponeras på ett särskilt konto hos ett 
kreditinstitut eller ett utländskt kreditinstitut eller 
investeras i likvida tillgångar med låg risk.

Första och andra styckena gäller även i de fall då ett 
betalningsinstitut eller en registrerad betaltjänstleverantör 
tar emot medel där en andel ska användas för framtida 
betalningstransaktioner och återstoden för andra tjänster än 
betaltjänster. Om det inte går att fastställa hur stor andel 
av användares medel som kommer att användas till 
betalningstransaktionerna, får ett betalningsinstitut eller en 
registrerad betaltjänstleverantör, om det är möjligt att på 
grundval av historiska uppgifter och efter tillstånd av 
Finansinspektionen, göra en uppskattning av denna andel.
Lag (2024:1370).

Bevarande av uppgifter

8 § Ett betalningsinstitut ska bevara samtliga relevanta
uppgifter som rör sådana förhållanden som regleras i 2, 3, 7
och 8 kap. i minst fem år.

Arbetsordning och instruktioner om arbetsfördelningen mellan
bolagsorganen

8 a § Skyldigheten enligt 8 kap. 46 a § aktiebolagslagen
(2005:551) för styrelsen i ett publikt aktiebolag att årligen
fastställa en skriftlig arbetsordning för sitt arbete gäller
även för styrelsen i ett betalningsinstitut eller en
registrerad betaltjänstleverantör som är ett privat
aktiebolag. Detta gäller dock inte i fråga om bolag vars
styrelse har endast en ledamot.

Skyldigheten enligt 8 kap. 46 b § aktiebolagslagen för
styrelsen i ett publikt aktiebolag att i skriftliga
instruktioner ange arbetsfördelningen mellan bolagsorganen
gäller även för styrelsen i ett betalningsinstitut eller en
registrerad betaltjänstleverantör som är ett privat
aktiebolag.

Styrelsens ordförande ska bevaka att styrelsen fullgör de
uppgifter som anges i denna paragraf. Lag (2014:553).

Revision och redovisning

9 § Ett betalningsinstitut ska ha minst en revisor som 
utses av stämman. Bara den som är auktoriserad eller godkänd 
revisor får vara revisor. Minst en revisor som stämman utsett 
ska vara auktoriserad revisor. Lag (2018:175).

10 § Ett betalningsinstitut som även bedriver annan verksamhet
än tillhandahållande av betaltjänster enligt 1 kap. 2 § ska
lämna separata redovisningsuppgifter över den verksamhet som
omfattar betaltjänster.

Huvudkontor och hemvist

11 § Ett betalningsinstitut eller en registrerad
betaltjänstleverantör som är en juridisk person ska ha sitt
huvudkontor i Sverige. En fysisk person som är registrerad
betaltjänstleverantör ska ha sin hemvist i Sverige.

Tystnadsplikt

12 § Den som är eller har varit knuten till ett
betalningsinstitut eller en registrerad betaltjänstleverantör
som anställd eller uppdragstagare får inte obehörigen röja
eller utnyttja vad han eller hon i anställningen eller under
uppdraget i verksamheten med betaltjänster har fått veta om
enskildas förhållanden till institutet eller leverantören.

Ansvar enligt 20 kap. 3 § brottsbalken ska inte följa för den
som bryter mot förbudet.

I det allmännas verksamhet tillämpas i stället bestämmelserna
i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400).

I 6 kap. 9 § finns särskilda bestämmelser om tystnadsplikt vid
behandling av personuppgifter i register som förs av en
betaltjänstleverantör eller den som ansvarar för ett
betalningssystem enligt 6 kap. 1 §.

I 5 a § kreditupplysningslagen (1973:1173) finns bestämmelser
om att det som gäller om tystnadsplikt enligt första stycket
inte hindrar att uppgifter i vissa fall utväxlas för
kreditupplysningsändamål.

Åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism

13 § Bestämmelser om skyldighet för fysiska eller 
juridiska personer som tillhandahåller betaltjänster att 
medverka till att förhindra penningtvätt och finansiering av 
terrorism finns i lagen (2017:630) om åtgärder mot 
penningtvätt och finansiering av terrorism. Av den lagen 
framgår att bestämmelserna inte gäller för registrerade 
betaltjänstleverantörer som endast tillhandahåller 
kontoinformationstjänster. Lag (2018:175).

/Rubriken upphör att gälla U:2025-04-01/
Upplysningsskyldighet

/Rubriken träder i kraft I:2025-04-01/
Uppgiftsskyldighet

13 a § /Träder i kraft I:2025-04-01/
Betalningsinstitut och registrerade 
betaltjänstleverantörer ska på begäran av Polismyndigheten, 
Skatteverket, Säkerhetspolisen eller Tullverket lämna 
uppgifter om enskildas förhållanden till företaget, om 
uppgifterna behövs i ett enskilt fall i myndighetens 
verksamhet för att förebygga, förhindra eller upptäcka 
brottslig verksamhet som innefattar brott för vilket det i 
straffskalan ingår fängelse i ett år eller mer. Uppgifterna 
ska lämnas utan dröjsmål och i elektronisk form.

Ett betalningsinstitut eller en registrerad 
betaltjänstleverantör eller den som är verksam i någon av de 
verksamheterna får inte obehörigen röja för kunden eller för 
någon utomstående att en myndighet har gjort en begäran eller 
att uppgifter har lämnats enligt första stycket.

Bestämmelser om ansvar för den som bryter mot tystnadsplikten 
enligt andra stycket finns i 20 kap. 3 § brottsbalken.
Lag (2025:181).

14 § Betalningsinstitut och registrerade 
betaltjänstleverantörer är skyldiga att lämna ut sådana 
uppgifter som avses i 12 § första stycket, om det

1. under en utredning enligt bestämmelserna om förundersökning 
i brottmål begärs av undersökningsledaren,

2. under en utredning om självständigt förverkande begärs av 
åklagaren,

3. i ett ärende om rättslig hjälp i brottmål begärs av 
åklagaren på framställning av en annan stat eller en 
mellanfolklig domstol, eller

4. i ett ärende om erkännande och verkställighet av en 
europeisk utredningsorder begärs av åklagaren.

Uppgifterna ska lämnas ut utan dröjsmål och i elektronisk 
form. Lag (2024:862).

Meddelandeförbud

15 § Den undersökningsledare eller åklagare som begär 
uppgifter enligt 14 § får besluta att betalningsinstitutet 
eller den registrerade betaltjänstleverantören samt dess 
styrelseledamöter och anställda inte får röja för kunden eller 
för någon utomstående att uppgifter har lämnats enligt 14 § 
eller att det pågår en förundersökning, en utredning om 
självständigt förverkande, ett ärende om rättslig hjälp i 
brottmål eller ett ärende om erkännande och verkställighet av 
en europeisk utredningsorder.

Ett sådant förbud får meddelas om det krävs för att en 
utredning om brott eller självständigt förverkande inte ska 
äventyras eller för att uppfylla en internationell 
överenskommelse som är bindande för Sverige.

Förbudet ska vara tidsbegränsat, med möjlighet till 
förlängning, och får inte avse längre tid än vad som är 
motiverat med hänsyn till syftet med förbudet. I ett ärende om 
rättslig hjälp i brottmål eller om erkännande och 
verkställighet av en europeisk utredningsorder får dock 
förbudet tidsbegränsas bara om den stat eller mellanfolkliga 
domstol som ansökt om rättslig hjälp eller den utländska 
myndighet som har utfärdat utredningsordern samtycker till 
detta.

Om ett förbud inte längre är motiverat med hänsyn till syftet 
med förbudet, ska undersökningsledaren eller åklagaren besluta 
att förbudet ska upphöra.

I fråga om europabolag och europakooperativ som har ett sådant 
förvaltningssystem som avses i artiklarna 39-42 i rådets 
förordning (EG) nr 2157/2001 eller artiklarna 37-41 i rådets 
förordning (EG) nr 1435/2003 ska det som anges om 
styrelseledamöter i första stycket tillämpas på ledamöter i 
tillsynsorganet. Lag (2024:862).

Ansvarsbestämmelse

16 § Till böter döms den som uppsåtligen eller av grov
oaktsamhet bryter mot ett meddelandeförbud enligt 15 §.

Tillhandahållande av betaltjänster genom ombud

17 § Om ett betalningsinstitut eller en registrerad 
betaltjänstleverantör vill tillhandahålla betaltjänster genom 
ombud, ska betalningsinstitutet eller den registrerade 
betaltjänstleverantören anmäla ombudet för registrering hos 
Finansinspektionen. En sådan anmälan behöver inte göras när 
det gäller kontoinformationstjänster.

Anmälan ska innehålla

1. ombudets namn, adress och personnummer eller motsvarande 
samt ombudets unika identifikationskod eller 
identifikationsnummer om sådana uppgifter finns,

2. om ombudet är en juridisk person, dessutom namn, 
personnummer eller motsvarande samt adress för var och en som 
ingår i ombudets styrelse eller är dess verkställande 
direktör,

3. uppgifter som visar att de personer som avses i 2 är 
lämpliga för en sådan uppgift eller, om ombudet är en fysisk 
person, att han eller hon är lämplig att tillhandahålla 
betaltjänster,

4. ombudets interna regler för hur ombudet ska leva upp till 
de krav som anges i lagen (2017:630) om åtgärder mot 
penningtvätt och finansiering av terrorism, och

5. uppgifter om vilka betaltjänster ombudet har i uppdrag att 
tillhandahålla.

Om anmälan uppfyller kraven i andra stycket ska 
Finansinspektionen registrera ombudet i det register som 
inspektionen för enligt 8 kap. 5 §. Beslut i fråga om 
registrering ska fattas inom två månader från det att anmälan 
togs emot.

Ombudet får inte tillhandahålla betaltjänster innan 
registrering enligt tredje stycket har gjorts.
Lag (2018:175).

Tillhandahållande av betaltjänster i ett annat land inom EES
genom ombud

18 § Om ett betalningsinstitut vill tillhandahålla 
betaltjänster genom ombud i ett annat land inom EES, ska 
betalningsinstitutet underrätta Finansinspektionen om detta. 
Detsamma gäller om en registrerad betaltjänstleverantör vill 
tillhandahålla kontoinformationstjänster genom ombud.

Underrättelsen ska innehålla

1. uppgifter om betaltjänstleverantörens namn och adress,

2. uppgift om i vilket land verksamheten ska drivas, och

3. de uppgifter som anges i 17 § andra stycket.

Betaltjänstleverantören ska underrätta Finansinspektionen om 
vilken dag tillhandahållandet av betaltjänster genom ombudet 
påbörjas i det andra landet. Lag (2018:175).

18 a § Inom en månad från det att en underrättelse enligt 
18 § första eller tredje stycket togs emot ska 
Finansinspektionen lämna över den till den behöriga 
myndigheten i det land där ombudet ska verka.

Finansinspektionen ska inom tre månader från det att en 
underrättelse enligt 18 § första stycket togs emot underrätta 
den behöriga myndigheten i det andra landet och 
betaltjänstleverantören om sitt beslut i fråga om 
registrering. Om Finansinspektionen och den behöriga 
myndigheten i det andra landet inte har samma uppfattning i 
frågan om registrering, ska underrättelsen även innehålla 
skälen för beslutet.

Finansinspektionen ska vägra att registrera ett ombud eller 
återkalla en utförd registrering, om det inte är lämpligt att 
betaltjänstleverantören anlitar ombudet. Finansinspektionen 
ska vid denna bedömning beakta den information som 
inspektionen tagit emot från den behöriga myndigheten i det 
andra landet. Lag (2018:175).

Svenska betaltjänstleverantörers filialverksamhet inom EES

19 § Ett betalningsinstitut som avser att tillhandahålla 
betaltjänster genom en filial i ett annat land inom EES ska 
underrätta Finansinspektionen innan verksamheten påbörjas. 
Detsamma gäller en registrerad betaltjänstleverantör som 
avser att tillhandahålla kontoinformationstjänster genom 
filial.

Underrättelsen ska innehålla

1. uppgifter om betaltjänstleverantörens namn och adress,

2. uppgift om i vilket land filialen ska inrättas, 

3. uppgifter om vilka betaltjänster filialen avser att 
tillhandahålla, och

4. en beskrivning av filialens organisatoriska struktur och 
vilka som är ansvariga för ledningen av filialen.

Betaltjänstleverantören ska underrätta Finansinspektionen om 
vilken dag tillhandahållandet av betaltjänster genom filialen 
påbörjas i det andra landet. Lag (2018:175).

20 § Inom en månad från det att en underrättelse enligt 
19 § första eller tredje stycket togs emot ska 
Finansinspektionen lämna över den till den behöriga 
myndigheten i det land där filialen ska inrättas.

Finansinspektionen ska inom tre månader från det att en 
underrättelse enligt 19 § första stycket togs emot underrätta 
den behöriga myndigheten i det andra landet och 
betaltjänstleverantören om sitt beslut i fråga om 
registrering. Om Finansinspektionen och den behöriga 
myndigheten i det andra landet inte har samma uppfattning i 
frågan om registrering, ska underrättelsen även innehålla 
skälen för beslutet.

Finansinspektionen ska vägra att registrera en filial eller 
återkalla en utförd registrering, om det inte är lämpligt att 
betaltjänstleverantören inrättar filialen. Finansinspektionen 
ska vid denna bedömning beakta den information som 
inspektionen tagit emot från den behöriga myndigheten i det 
andra landet. Lag (2018:175).

Svenska betaltjänstleverantörers gränsöverskridande 
verksamhet inom EES

21 § Ett betalningsinstitut som avser att från Sverige 
tillhandahålla betaltjänster i ett annat land inom EES ska 
underrätta Finansinspektionen innan verksamheten påbörjas. 
Detsamma gäller en registrerad betaltjänstleverantör som 
avser att tillhandahålla kontoinformationstjänster.

Underrättelsen ska innehålla 

1. uppgifter om betaltjänstleverantörens namn och adress,

2. uppgift om i vilket land leverantören ska driva sin 
verksamhet, och

3. uppgifter om vilka betaltjänster leverantören avser att 
tillhandahålla. Lag (2018:175).

22 § Inom en månad från det att en underrättelse enligt 21 §
togs emot ska Finansinspektionen lämna över den till den
behöriga myndigheten i det land där verksamheten ska bedrivas.

Svenska betaltjänstleverantörers filialverksamhet utanför 
EES

23 § Ett betalningsinstitut får efter tillstånd av 
Finansinspektionen inrätta en filial i ett land utanför EES. 
Ansökan om tillstånd ska innehålla

1. en plan för den avsedda verksamheten med uppgifter om 
filialens organisation och de tjänster som den avser att 
tillhandahålla, och

2. uppgifter om i vilket land filialen ska inrättas, om 
filialens adress och ansvariga ledning.

Första stycket gäller även en registrerad 
betaltjänstleverantör som avser att endast tillhandahålla 
kontoinformationstjänster. Lag (2018:175).

Informationskrav

24 § Betalningsinstitut och registrerade 
betaltjänstleverantörer ska säkerställa att ombud som agerar 
för deras räkning informerar betaltjänstanvändarna om detta 
förhållande. Detta gäller inte för 
kontoinformationstjänster.

Ett betalningsinstitut som driver betaltjänstverksamhet genom 
en filial enligt detta kapitel ska säkerställa att filialen 
informerar betaltjänstanvändarna om detta förhållande.
Lag (2018:175).

Skyldighet att underrätta Finansinspektionen om ändringar i
verksamheten

25 § Om ett betalningsinstitut eller en registrerad 
betaltjänstleverantör avser att ändra den verksamhet som 
avses i 17, 18, 19, 21 eller 23 § ska institutet eller 
leverantören underrätta Finansinspektionen innan ändringen 
genomförs.

Om ändringen rör ett betalningsinstituts verksamhet i ett 
annat land, ska Finansinspektionen inom en månad från det att 
underrättelsen togs emot underrätta den behöriga myndigheten 
i det andra landet om ändringen. Lag (2018:175).

Särskilda bestämmelser om utländska företag hemmahörande inom
EES

26 § Ett utländskt företag som hör hemma inom EES och som 
i hemlandet har tillstånd att tillhandahålla betaltjänster 
behöver inte tillstånd enligt 2 kap. för att tillhandahålla 
betaltjänster i Sverige.

Ett utländskt företag som hör hemma inom EES och som i 
hemlandet har undantagits från tillståndsplikt för att 
tillhandahålla betaltjänster behöver inte tillstånd enligt 2 
kap. för att tillhandahålla kontoinformationstjänster i 
Sverige.

Ett utländskt företag som avses i första och andra styckena 
får tillhandahålla betaltjänster genom ombud eller filial i 
Sverige efter det att Finansinspektionen har tagit emot ett 
beslut från den behöriga myndigheten i det land där företaget 
hör hemma om att ombudet eller filialen har registrerats av 
den myndigheten. Lag (2018:175).

27 § När Finansinspektionen har tagit emot en 
underrättelse från en myndighet i ett annat land inom EES om 
att ett utländskt företag avser att tillhandahålla 
betaltjänster i Sverige, ska inspektionen inom en månad lämna 
relevanta uppgifter till den behöriga myndigheten i det andra 
landet om det utländska företagets planerade 
tillhandahållande av betaltjänster här i landet. Om 
betaltjänster ska tillhandahållas genom ett ombud eller en 
filial, ska det av underrättelsen framgå om 
Finansinspektionen har skälig anledning att anta att 
anlitandet av filialen eller ombudet kan öka risken för 
penningtvätt eller finansiering av terrorism.
Lag (2018:175).

Uppdragsavtal

28 § Ett betalningsinstitut eller en registrerad 
betaltjänstleverantör får uppdra åt någon annan att utföra 
ett visst arbete eller vissa operativa funktioner som ingår i 
dess verksamhet med betaltjänster. Betalningsinstitutet eller 
den registrerade betaltjänstleverantören ska anmäla sådana 
uppdragsavtal till Finansinspektionen. En sådan anmälan 
behöver inte göras när det gäller 
kontoinformationstjänster.

Uppdrag åt någon annan att utföra sådana funktioner som är 
av väsentlig betydelse för betaltjänstverksamheten får bara 
ges om betalningsinstitutet eller den registrerade 
betaltjänstleverantören ansvarar för att

1. verksamheten drivs av uppdragstagaren under kontrollerade 
och säkerhetsmässigt betryggande former, och

2. uppdraget inte väsentligt försämrar kvaliteten på 
betalningsinstitutets eller den registrerade 
betaltjänstleverantörens internkontroll och 
Finansinspektionens möjligheter att övervaka att 
betalningsinstitutet eller den registrerade 
betaltjänstleverantören följer de regler som gäller för 
verksamheten. Lag (2018:175).

28 a § Om ett betalningsinstitut eller en registrerad 
betaltjänstleverantör avser att ändra den uppdragsverksamhet 
som avses i 28 §, ska institutet eller leverantören anmäla 
detta till Finansinspektionen innan ändringen genomförs.

Om ändringen rör ett betalningsinstituts verksamhet i ett 
annat land inom EES, ska Finansinspektionen inom en månad 
från det att anmälan togs emot underrätta den behöriga 
myndigheten i det andra landet om ändringen.
Lag (2018:175).

Bemyndiganden

29 § /Upphör att gälla U:2025-04-01/
Regeringen eller den myndighet som regeringen 
bestämmer får meddela föreskrifter om

1. beräkningen av kapitalkrav enligt 2 § första stycket, 

2. hur betalningsinstitut och registrerade 
betaltjänstleverantörer ska hantera medel enligt 6 §, 

3. hur betalningsinstitut och registrerade 
betaltjänstleverantörer ska hantera de medel för 
genomförandet av betalningstransaktioner som avses i 7 § 
andra stycket och hur stor andel av medlen hos 
betalningsinstitut eller registrerade betaltjänstleverantörer 
som omfattas av skyddskraven enligt 7 § tredje stycket, 

4. vilka uppgifter som ska anses relevanta enligt 8 §, 

5. hur uppgifter enligt 14 § ska lämnas, och

6. vad ett betalningsinstitut eller en registrerad 
betaltjänstleverantör ska iaktta och vilka krav 
betalningsinstitutet eller den registrerade 
betaltjänstleverantören ska uppfylla vid uppdragsavtal enligt 
28 §. Lag (2018:1794).

29 § /Träder i kraft I:2025-04-01/
Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer 
får meddela föreskrifter om

1. beräkningen av kapitalkrav enligt 2 § första stycket,

2. hur betalningsinstitut och registrerade 
betaltjänstleverantörer ska hantera medel enligt 6 §,

3. hur betalningsinstitut och registrerade 
betaltjänstleverantörer ska hantera de medel för genomförandet 
av betalningstransaktioner som avses i 7 § andra stycket och 
hur stor andel av medlen hos betalningsinstitut eller 
registrerade betaltjänstleverantörer som omfattas av 
skyddskraven enligt 7 § tredje stycket,

4. vilka uppgifter som ska anses relevanta enligt 8 §,

5. hur uppgifter enligt 13 a § första stycket och 14 § ska 
lämnas, och

6. vad ett betalningsinstitut eller en registrerad 
betaltjänstleverantör ska iaktta och vilka krav 
betalningsinstitutet eller den registrerade betaltjänst-
leverantören ska uppfylla vid uppdragsavtal enligt 28 §.
Lag (2025:181).

4 kap. Informationskrav vid tillhandahållande av betaltjänster

Avgifter för information

1 § En betaltjänstleverantör får inte ta ut någon avgift av en
betaltjänstanvändare för att tillhandahålla information enligt
detta kapitel.

En betaltjänstleverantör får dock, om leverantören och
betaltjänstanvändaren kommit överens om det, ta ut avgifter
för information som lämnas på begäran av användaren och som är
mer omfattande eller ges mer frekvent än enligt detta kapitel
eller för information som ges med hjälp av andra
kommunikationsmedel än de som anges i ett ramavtal.

Avgifter enligt andra stycket ska vara skäliga och motsvara
betaltjänstleverantörens faktiska kostnader.

Information om avgifter i vissa fall

Information om extra avgifter eller nedsättning av avgift

2 § Om betalningsmottagaren erbjuder en nedsättning av en 
avgift vid användning av ett visst betalningsinstrument, ska 
mottagaren informera betalaren om detta innan 
betalningstransaktionen påbörjas.

Om en betaltjänstleverantör begär en avgift vid användning av 
ett visst betalningsinstrument, ska denne informera 
betaltjänstanvändaren om det sammanlagda avgiftsbeloppet 
innan betalningstransaktionen påbörjas. Om sådan information 
inte lämnas är betaltjänstanvändaren inte skyldig att betala 
avgiften. Lag (2018:175).

Valuta och valutaväxling

3 § Om valutaväxling erbjuds före påbörjandet av 
betalningstransaktionen på platsen för försäljningen eller av 
betalningsmottagaren, ska den som erbjuder betalaren denna 
tjänst informera betalaren om alla avgifter för tjänsten samt 
om den växelkurs som ska användas. Detsamma gäller om 
valutaväxling erbjuds i en uttagsautomat.

Betalaren ska godkänna valutaväxlingstjänsten innan 
betalningstransaktionen genomförs. Lag (2018:175).

Informationsskyldighet vid enstaka betaltjänster

Information om konsumenters rättigheter

3 a § En betaltjänstleverantör ska se till att 
informationsmaterial om konsumenters rättigheter som 
utarbetats av Europeiska kommissionen görs tillgängligt för 
betaltjänstanvändare i enlighet med föreskrifter som har 
meddelats med stöd av 22 §. Lag (2018:175).

Förhandsinformation

4 § Innan ett avtal om en enstaka betalningstransaktion ingås,
ska betaltjänstleverantören informera betaltjänstanvändaren om

1. vilka uppgifter som användaren ska uppge för att en
betalningsorder ska kunna utföras korrekt,

2. hur lång tid det som längst tar att genomföra
transaktionen, och

3. det sammanlagda avgiftsbeloppet som användaren ska betala
till leverantören för transaktionen.

Betaltjänstleverantören ska även ge betaltjänstanvändaren
detaljerad information om avgiftsbeloppet enligt första
stycket 3, när de olika avgifterna lätt kan särskiljas och
redovisas separat.

Om betalningstransaktionen innebär valutaväxling ska
leverantören ge användaren information om den faktiska
växelkurs eller referensväxelkurs som ska gälla för
betalningstransaktionen.

Leverantören ska också göra information enligt 10 §
tillgänglig för användaren.

4 a § Innan en betalningsorder initieras ska leverantören 
av betalningsinitieringstjänster, utöver vad som anges i 4 §, 
informera betaltjänstanvändaren om

1. leverantörens namn och adress samt besöksadressen till 
huvudkontoret, 

2. besöksadressen till leverantörens ombud eller filial i det 
land inom EES där betaltjänsten erbjuds, om tjänsterna 
tillhandahålls genom ombud eller filial,

3. övriga kontaktuppgifter som är relevanta för kommunikation 
med leverantören, och

4. kontaktuppgifter till Finansinspektionen.
Lag (2018:175).

4 b § Innan ett avtal om ett enstaka tillhandahållande av 
en kontoinformationstjänst ingås, ska leverantören av 
kontoinformationstjänster informera betaltjänstanvändaren 
om

1. vilka uppgifter användaren ska lämna för att 
kontoinformationstjänsten ska kunna utföras korrekt, 

2. hur lång tid det längst tar att utföra tjänsten, och

3. det sammanlagda avgiftsbeloppet som användaren ska betala 
till leverantören för tjänsten.

Leverantören ska ge betaltjänstanvändaren detaljerad 
information om avgiftsbeloppet enligt första stycket 3, om de 
olika avgifterna lätt kan särskiljas och redovisas separat.

Leverantören ska göra information enligt 10 § tillgänglig för 
användaren. Lag (2018:175).

5 § Information enligt 4–4 b §§ ska tillhandahållas på ett 
lättillgängligt sätt och vara tydlig och lätt att förstå. Den 
ska vara på svenska eller på något annat språk som parterna 
kommer överens om.

På begäran av betaltjänstanvändaren ska informationen 
tillhandahållas på papper eller något annat varaktigt 
medium. Lag (2018:175).

6 § Om ett avtal om en enstaka betalningstransaktion ingås 
på distans på begäran av betaltjänstanvändaren, och detta gör 
att betaltjänstleverantören inte kan uppfylla kraven i 4, 4 a 
och 5 §§, ska dessa krav i stället uppfyllas av denne 
omedelbart efter det att betaltjänsten har genomförts.
Lag (2018:175).

Information till betalaren

7 § Så snart som möjligt efter det att en betalningsorder 
har tagits emot ska betalarens kontoförvaltande 
betaltjänstleverantör tillhandahålla betalaren följande 
information:

1. en uppgift som gör det möjligt att identifiera 
betalningstransaktionen samt, när det är lämpligt, uppgifter 
som avser betalningsmottagaren,

2. transaktionens belopp i den valuta som används i 
betalningsordern,

3. det avgiftsbelopp som betalaren ska betala till 
leverantören för transaktionen, och

4. datum när betalningsordern togs emot.

Leverantören ska även ge betalaren detaljerad information om 
avgiftsbeloppet enligt första stycket 3, när de olika 
avgifterna lätt kan särskiljas och redovisas separat. 

Om betalningstransaktionen innebär valutaväxling ska 
leverantören ge betalaren information om den faktiska 
växelkurs eller referensväxelkurs som ska gälla för 
transaktionen. Lag (2018:175).

7 a § Leverantören av en betalningsinitieringstjänst ska 
tillhandahålla betalaren följande information omedelbart 
efter det att en betalningsorder initierats:

1. en bekräftelse på att betalningsordern initierats med 
betalarens kontoförvaltande betaltjänstleverantör,

2. en uppgift som gör det möjligt att identifiera 
betalningstransaktionen,

3. den information som överförts tillsammans med 
betalningstransaktionen,

4. transaktionens belopp, och 

5. det avgiftsbelopp som ska betalas till leverantören av 
betalningsinitieringstjänster för transaktionen.

Leverantören ska ge betalaren detaljerad information om 
avgiftsbeloppet enligt första stycket 5, om de olika 
avgifterna lätt kan särskiljas och redovisas separat.

Uppgift enligt första stycket 2 ska göras tillgänglig för 
betalarens kontoförvaltande betaltjänstleverantör.
Lag (2018:175).

Information till betalningsmottagaren

8 § Så snart som möjligt efter det att
betalningstransaktionen har genomförts ska
betalningsmottagarens betaltjänstleverantör tillhandahålla
mottagaren följande information:

1. uppgifter som gör det möjligt för mottagaren att
identifiera transaktionen och, när det är lämpligt, uppgift om
betalaren samt information som har bifogats transaktionen,

2. transaktionens belopp i den valuta som används i
betalningsordern,

3. det avgiftsbelopp som mottagaren ska betala till
leverantören för transaktionen, och

4. valuteringsdagen för krediteringen.

Leverantören ska även ge betalningsmottagaren detaljerad
information om avgiftsbeloppet enligt första stycket 3, när de
olika avgifterna lätt kan särskiljas och redovisas separat.

Om betalningstransaktionen innebär valutaväxling ska
leverantören ge betalningsmottagaren information om den
växelkurs som har använts vid transaktionen samt
transaktionens belopp före valutaväxling.

8 a § Leverantören av en betalningsinitieringstjänst ska 
tillhandahålla betalningsmottagaren följande information 
omedelbart efter det att en betalningsorder har initierats:

1. en uppgift som gör det möjligt för betalningsmottagaren 
att identifiera betalaren och betalningstransaktionen, och

2. den information som överförts tillsammans med 
betalningstransaktionen. Lag (2018:175).

9 § Betaltjänstleverantören är inte skyldig att lämna 
eller göra information tillgänglig enligt 4 och 5–8 §§, om 
sådan information redan ges eller kommer att ges till 
betaltjänstanvändaren på grundval av ett ramavtal mellan 
användaren och en annan betaltjänstleverantör.
Lag (2018:175).

Informationsskyldighet vid ramavtal

Förhandsinformation

10 § I rimlig tid innan ett ramavtal ingås ska 
betaltjänstleverantören ge betaltjänstanvändaren följande 
information:

1. leverantörens namn och adress och, i tillämpliga fall, 
adress till dess ombud eller filial,

2. uppgift om att leverantören har tillstånd att 
tillhandahålla betaltjänster och att leverantören, dess 
filialer och ombud har registrerats hos behörig myndighet,

3. en beskrivning av det huvudsakliga innehållet i den 
betaltjänst som tillhandahålls,

4. vilka uppgifter användaren ska lämna för att en 
betalningsorder eller en kontoinformationstjänst ska kunna 
utföras korrekt,

5. hur ett godkännande att initiera en betalningsorder eller 
genomföra en betalningstransaktion ges samt hur det kan 
återkallas enligt 5 kap. 35–37 §§,

6. när en betalningsorder ska anses mottagen enligt 5 kap. 
31 § första stycket,

7. tidpunkter för mottagande av en order enligt 5 kap. 31 § 
tredje stycket, om sådana har fastställts av leverantören,

8. hur lång tid det som längst tar att genomföra en 
transaktion eller en kontoinformationstjänst,

9. möjligheten att avtala om begränsningar i användningen av 
betalningsinstrumentet enligt 19 §,

10. när det gäller kortbaserade betalningsinstrument, 
information om de rättigheter som följer av artikel 8.2 i 
Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2015/751 av den 
29 april 2015 om förmedlingsavgifter för kortbaserade 
betalningstransaktioner,

11. vilka avgifter användaren ska betala till leverantören 
och, när det är tillämpligt, detaljuppgifter om dessa,

12. de räntor och växelkurser som ska tillämpas eller, om 
referensräntesatser och referensväxelkurser ska användas, 
metoden för beräkning av den faktiska räntan och relevant 
dag, index eller underlag för att bestämma referensräntan 
eller referensväxelkursen,

13. sådan omedelbar tillämpning av ändrade räntesatser eller 
växelkurser som kan avtalas om enligt 14 § samt de 
informationskrav som är förenade med detta,

14. i förekommande fall, de kommunikationsmedel som ska 
användas för överföring av information och underrättelser 
mellan parterna, inklusive tekniska krav på användarens 
utrustning,

15. hur ofta och på vilket sätt information enligt denna lag 
ska lämnas till eller göras tillgänglig för användaren,

16. vilket språk som ska användas i ramavtalet samt på vilket 
språk kommunikationen mellan leverantören och användaren ska 
ske,

17. användarens rätt att få ramavtalets villkor samt 
information enligt 13 §,

18. de åtgärder som användaren ska vidta för att skydda 
betalningsinstrumentet och hur användaren ska anmäla att ett 
betalningsinstrument kommit bort eller obehörigen använts,

19. vilka åtgärder betaltjänstleverantören vidtar för att på 
ett säkert sätt underrätta betaltjänstanvändaren om obehörig 
användning och säkerhetsrisker,

20. i förekommande fall, under vilka omständigheter 
leverantören förbehåller sig rätten att spärra ett 
betalningsinstrument enligt 5 kap. 4 §,

21. betalarens ansvar enligt 5 a kap.,

22. hur och inom vilken tidsfrist användaren ska underrätta 
leverantören om felaktigt genomförda betalningstransaktioner 
eller obehöriga transaktioner,

23. leverantörens ansvar för initiering eller genomförande av 
transaktioner enligt 5 kap. 47–53 §§,

24. villkoren för återbetalning enligt 5 kap. 28–30 §§,

25. i förekommande fall, uppgift om att användaren ska anses 
ha godkänt de ändrade villkoren enligt 14 § om användaren 
inte före den dag då de föreslås träda i kraft underrättar 
leverantören om att användaren inte godkänner dem,

26. avtalets löptid,

27. uppsägningstider och avgifter för uppsägning enligt 14 § 
tredje stycket eller 15 §,

28. eventuella avtalsbestämmelser om vilket lands lag som ska 
tillämpas för ramavtalet och om vilken domstol som är 
behörig, och

29. vilka förfaranden för klagomål och prövning utanför 
domstol som finns för användaren. Lag (2018:175).

Tillgång till information och villkor enligt ramavtalet

11 § Information enligt 10 § ska tillhandahållas på papper
eller annat varaktigt medium, uttryckas på ett lättillgängligt
sätt och vara tydlig och lätt att förstå. Den ska vara  på
svenska eller på annat språk som parterna kommer överens om.

12 § Om ett ramavtal ingås på distans på begäran av
betaltjänstanvändaren, och detta gör att
betaltjänstleverantören inte kan uppfylla kraven i 10 och 11
§§, ska dessa krav i stället uppfyllas av denne omedelbart
efter det att ramavtalet har ingåtts.

13 § Betaltjänstanvändaren har under avtalsförhållandet alltid
rätt att på begäran få avtalsvillkoren för ramavtalet samt den
information som anges i 10 § i en handling eller i någon annan
läsbar och varaktig form som är tillgänglig för användaren.

Ändringar av villkoren enligt ramavtalet

14 § En betaltjänstleverantör och en betaltjänstanvändare kan
komma överens om att en användare ska bli bunden av en
villkorsändring som leverantören föreslår, om användaren inte
före den dag då ändringen föreslås träda i kraft meddelar
leverantören att han inte accepterar det nya villkoret.
Leverantören måste föreslå ändringar, på det sätt som anges i
11 §, minst två månader innan de ska börja tillämpas.

Ändrade räntesatser eller växelkurser får tillämpas
omedelbart, om leverantören och användaren kommit överens om
detta och ändringen grundas på den avtalade
referensräntesatsen eller referensväxelkursen. Användaren ska
dock snarast möjligt på det sätt som anges i 11 § underrättas
om att leverantören tillämpar en ny räntesats, om inte
parterna har avtalat att informationen ska lämnas eller göras
tillgänglig med en viss regelbundenhet eller på ett visst
sätt.

Användaren har rätt att med omedelbar verkan och avgiftsfritt
säga upp ramavtalet före den dag då ändringen föreslås bli
tillämplig. Användaren ska informeras om detta när
leverantören föreslår ändringen.

Uppsägning av ramavtal

15 § Betaltjänstanvändaren får säga upp ramavtalet med 
omedelbar verkan, såvida inte parterna har kommit överens om 
en uppsägningstid. Betaltjänstleverantören får inte göra 
gällande en längre uppsägningstid för användaren än en 
månad.

Om leverantören säger upp ett ramavtal som ingåtts på 
obestämd tid, ska uppsägningstiden vara minst två månader.

Ett ramavtal som har ingåtts för en bestämd tid av mer än sex 
månader eller på obestämd tid ska kunna sägas upp 
avgiftsfritt av användaren efter sex månader.

När leverantören får ta ut en avgift för uppsägningen, ska 
avgiften motsvara de faktiska kostnader som uppsägningen 
medför för leverantören. Periodiska avgifter för 
betaltjänster ska betalas endast för tiden fram till det att 
avtalet upphör att gälla. Om sådana avgifter har betalats i 
förskott, ska de betalas tillbaka i motsvarande omfattning.
Lag (2018:175).

Information innan en betalningstransaktion enligt ett ramavtal
genomförs

16 § När en betalare tar initiativ till en
betalningstransaktion som omfattas av ett ramavtal ska
betaltjänstleverantören, på begäran av betalaren, lämna
följande uppgifter till betalaren innan transaktionen
genomförs:

1. hur lång tid det som längst tar att genomföra
transaktionen, och

2. det avgiftsbelopp som betalaren ska betala till
leverantören för transaktionen.

Leverantören ska även ge betalaren detaljerad information om
avgiftsbeloppet enligt första stycket 2, när de olika
avgifterna lätt kan särskiljas och redovisas separat.

 Information till betalaren om en betalningstransaktion enligt
ett ramavtal

17 § Efter det att betalarens betalkonto har debiterats eller,
om betalaren inte använder något betalkonto, efter det att
betalaren lämnat en betalningsorder till
betaltjänstleverantören ska denne utan onödigt dröjsmål och på
det sätt som anges i 11 §, tillhandahålla följande information
till betalaren:

1. uppgifter som gör det möjligt att identifiera
betalningstransaktionen samt, när det är lämpligt, uppgifter
som avser betalningsmottagaren,

2. transaktionens belopp i den valuta som används i
betalningsordern,

3. det avgiftsbelopp som betalaren ska betala till
leverantören för transaktionen, och

4. uppgift om valuteringsdag för debitering eller datum när
betalningsordern togs emot.

Leverantören ska även ge betalaren detaljerad information om
avgiftsbeloppet enligt första stycket 3, när de olika
avgifterna lätt kan särskiljas och redovisas separat.

Om betalningstransaktionen innebär valutaväxling ska
leverantören ge betalaren information om den faktiska
växelkurs eller referensväxelkurs som ska gälla för
transaktionen.

Ramavtal får innehålla villkor att den information som avses i
första stycket inte ska behöva göras tillgänglig mer än en
gång i månaden. Den ska lämnas eller göras tillgänglig på ett
överenskommet sätt så att betalaren kan lagra och återskapa
informationen oförändrad.

På begäran av betalaren ska betaltjänstleverantören en gång i
månaden avgiftsfritt tillhandahålla information enligt första
stycket i pappersform.

Information till betalningsmottagaren om en
betalningstransaktion enligt ett ramavtal

18 § När en betalningstransaktion har genomförts ska
betalningsmottagarens betaltjänstleverantör utan onödigt
dröjsmål och på det sätt som anges i 11 §, tillhandahålla
följande information till betalningsmottagaren:

1. en uppgift som gör det möjligt att identifiera
transaktionen samt, när det är lämpligt, information som
överförts tillsammans med betalningstransaktionen,

2. transaktionens belopp i den valuta som krediteras
betalningsmottagarens betalkonto,

3.  det avgiftsbelopp som mottagaren ska betala till
leverantören för transaktionen och den ränta som
betalningsmottagaren eventuellt ska betala, och

4. valuteringsdagen för krediteringen.

Leverantören ska även ge betalningsmottagaren detaljerad
information om avgiftsbeloppet enligt första stycket 3, när de
olika avgifterna lätt kan särskiljas och redovisas separat.

Om betalningstransaktionen innebär valutaväxling ska
leverantören ge betalningsmottagaren information om den
växelkurs som har använts vid transaktionen samt
transaktionens belopp före valutaväxling.

Ramavtal får innehålla villkor att den information som avses i
första stycket inte ska behöva göras tillgänglig mer än en
gång i månaden. Den ska lämnas eller göras tillgänglig på ett
överenskommet sätt så att betalningsmottagaren kan lagra och
återskapa informationen oförändrad.

På begäran av betalningsmottagaren ska betaltjänstleverantören
en gång i månaden avgiftsfritt tillhandahålla denna
information i pappersform.

Undantag från kraven på information

19 § En betaltjänstleverantör är inte skyldig att lämna
information enligt 10 och 16 §§ vid tillhandahållande av
betaltjänster som genomförs med användning av elektroniska
pengar eller betalningsinstrument som enligt ramavtal bara

1. kan användas för enskilda betalningstransaktioner till ett
belopp motsvarande högst 30 euro,

2. kan användas för betalningar upp till ett totalt belopp
motsvarande högst 150 euro, eller

3. lagrar medel som inte vid något tillfälle överstiger ett
belopp motsvarande 150 euro.

En betaltjänstleverantör är dock skyldig att, innan
betaltjänster enligt första stycket tillhandahålls,  lämna
information till betalaren om

1. hur betalningsinstrumentet kan användas,

2. ansvar för obehöriga betalningstransaktioner,

3. avgifter, och

4. var betalaren på ett lättillgängligt sätt kan finna den
information som anges i 10 §.

För betaltjänster enligt första stycket får
betaltjänstanvändaren och betaltjänstleverantören komma
överens om att leverantören inte behöver följa bestämmelserna
om

1. hur villkor i ramavtal ändras enligt 14 §, eller

2. information till betaltjänstanvändare vid enskilda
betalningstransaktioner enligt 17 och 18 §§.

I de fall som avses i tredje stycket 2 ska
betaltjänstleverantören dock tillhandahålla eller göra
tillgänglig en hänvisning som gör det möjligt för
betaltjänstanvändaren att identifiera betalningstransaktionen,
betalningstransaktionens belopp och avgifter. Om
betalningsinstrumentet används anonymt eller om leverantören
av andra skäl inte har tekniska möjligheter att tillhandahålla
informationen, behöver leverantören inte tillhandahålla eller
göra tillgänglig en sådan hänvisning. Leverantören ska dock ge
betalaren möjlighet att kontrollera det belopp som har lagrats
på betalningsinstrumentet.

Möjlighet att avvika från bestämmelserna

20 § En betaltjänstleverantör får komma överens med en 
betaltjänstanvändare som inte är konsument om avvikelser från 
bestämmelserna i detta kapitel. Lag (2018:175).

Ytterligare bestämmelser om informationskrav i vissa fall

20 a § Ytterligare bestämmelser om informationskrav för 
betaltjänstleverantörer och parter som tillhandahåller 
valutaväxlingstjänster i en uttagsautomat eller på 
försäljningsstället finns i Europaparlamentets och rådets 
förordning (EU) 2021/1230 av den 14 juli 2021 om 
gränsöverskridande betalningar i unionen. Lag (2024:392).

Påföljd vid utebliven information

21 § Om information inte lämnas i enlighet med 3–6, 10–13 
och 19 §§, ska även marknadsföringslagen (2008:486) 
tillämpas, med undantag av bestämmelserna i 29–36 §§ om 
marknadsstörningsavgift. Sådan information ska anses vara 
väsentlig enligt 10 § tredje stycket den lagen.
Lag (2018:175).

Bevisbörda

21 a § En betaltjänstleverantör ska kunna styrka att 
information har lämnats i enlighet med detta kapitel.
Lag (2022:723).

Bemyndiganden

22 § Regeringen eller den myndighet som regeringen 
bestämmer får meddela föreskrifter om hur 
betaltjänstleverantörer ska göra det informationsmaterial om 
konsumenters rättigheter som avses i 3 a § tillgängligt för 
betaltjänstanvändare. Lag (2018:175).

4 a kap. Betalkonto

Skyldighet att tillhandahålla betalkonto med grundläggande 
funktioner

1 § Ett kreditinstitut eller en filial till ett utländskt 
kreditinstitut får inte vägra en konsument som är lagligen 
bosatt inom EES att öppna ett betalkonto med sådana 
grundläggande funktioner enligt 2 § som institutet eller 
filialen tillhandahåller andra konsumenter.

Första stycket gäller inte om det skulle strida mot lagen 
(2017:630) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av 
terrorism eller om det finns särskilda skäl mot att 
tillhandahålla konsumenten ett betalkonto. Lag (2022:1704).

Grundläggande funktioner

2 § Med grundläggande funktioner avses

1. tjänster som krävs för att öppna, inneha och avsluta ett 
betalkonto,

2. tjänster som gör det möjligt att sätta in medel på ett 
betalkonto,

3. tjänster som gör det möjligt att inom EES över disk eller i 
uttagsautomater ta ut kontanter från ett betalkonto, och

4. utförande av följande betalningstransaktioner inom EES:

a) autogirering,

b) betalningar genom ett debetkort, inbegripet betalningar 
online, samt

c) betalningar, inbegripet stående överföringar, vid 
terminaler, över disk och via onlinetjänster.

Ett kreditinstitut eller en filial till ett utländskt 
kreditinstitut som tillhandahåller en konsument ett betalkonto 
med grundläggande funktioner får inte begränsa det antal 
gånger konsumenten får använda de tjänster som är knutna till 
betalkontot. Lag (2022:1704).

Behandlingen av en ansökan om betalkonto med grundläggande 
funktioner

3 § Ett kreditinstitut eller en filial till ett utländskt 
kreditinstitut ska behandla en ansökan från en konsument om 
betalkonto med grundläggande funktioner skyndsamt. Institutet 
eller filialen ska avgöra ärendet så snart som möjligt och 
senast inom tio bankdagar efter det att institutet eller 
filialen tagit emot en fullständig ansökan.

Om institutet eller filialen avslår en ansökan, ska institutet 
eller filialen omedelbart underrätta konsumenten om beslutet 
och lämna information om vart han eller hon kan vända sig för 
att framföra klagomål eller få beslutet rättsligt prövat. 
Underrättelsen ska vara skriftlig och utan kostnad för 
konsumenten. Om det är möjligt, ska skälen för beslutet framgå 
av underrättelsen. Lag (2022:1704).

Avgifter för betalkonto med grundläggande funktioner

4 § Ett kreditinstitut eller en filial till ett utländskt 
kreditinstitut får ta ut rimliga avgifter från en konsument 
för att tillhandahålla ett betalkonto med grundläggande 
funktioner. Lag (2022:1704).

Förteckning över de mest representativa tjänsterna som är 
knutna till betalkonton i Sverige

4 a § Finansinspektionen ska ta fram och på sin webbplats 
offentliggöra en förteckning över de mest representativa 
tjänsterna som är knutna till betalkonton i Sverige och vid 
behov uppdatera den.

I förteckningen ska de termer som har fastställts i enlighet 
med artikel 3.4 i betalkontodirektivet användas. 
Lag (2019:407).

Information om tjänster och avgifter

4 b § En betaltjänstleverantör ska i sin information till 
konsumenter använda termerna i den förteckning som avses i 
4 a §.

Om betaltjänstleverantören i informationen använder namn på 
varumärken för att beteckna sina tjänster, ska motsvarande 
termer i förteckningen tydligt anges. Lag (2019:407).

5 § En betaltjänstleverantör ska i rimlig tid innan den ingår 
ett avtal om betalkonto ge konsumenten en sådan förteckning 
som avses i 4 a § och, i den utsträckning betaltjänst-
leverantören tillhandahåller dessa tjänster, informera 
konsumenten om avgifterna för dem. Informationen ska lämnas i 
pappersform eller på annat varaktigt medium.

Betaltjänstleverantören ska också hålla förteckningen och en 
ordlista som minst omfattar de begrepp som fastställts i 
förteckningen tillgängliga för konsumenten.

Betaltjänstleverantören ska, utöver de informationskrav som 
följer av 4 kap. minst en gång per år ge konsumenten 
kostnadsfri information om aktuella avgifter och räntesatser 
för de tjänster som är knutna till betalkontot. 
Betaltjänstleverantören och konsumenten ska komma överens om 
på vilket sätt avgifterna ska redovisas. Redovisningen ska 
lämnas i pappersform om konsumenten begär det.
Lag (2019:407).

5 a § När ett betalkonto erbjuds tillsammans med en annan 
produkt eller tjänst som en del av ett paket, ska 
betaltjänstleverantören informera konsumenten om huruvida det 
är möjligt att köpa de olika komponenterna separat och, i 
förekommande fall, förse konsumenten med uppgifter om 
kostnaderna och avgifterna för varje komponent.
Lag (2019:407).

Tillämpning av marknadsföringslagen

5 b § Om information inte lämnas i enlighet med 4 b, 5 och 
5 a §§ ska marknadsföringslagen (2008:486) tillämpas, med 
undantag av bestämmelserna i 29-36 §§ om 
marknadsstörningsavgift. Vid tillämpningen av 10 § tredje 
stycket den lagen ska sådan information anses vara väsentlig.
Lag (2019:407).

Byte av betalkonto

6 § En betaltjänstleverantör ska ha rutiner för en konsuments 
byte av betalkonto i samma valuta mellan 
betaltjänstleverantören och en annan betaltjänstleverantör i 
Sverige. Rutinerna ska säkerställa att ett sådant byte kan 
genomföras snabbt och utan onödiga olägenheter för 
konsumenten. Betaltjänstleverantören ska informera konsumenten 
om rutinerna.

Den betaltjänstleverantör som konsumenten vill öppna ett 
betalkonto hos ska på begäran av konsumenten kontakta den 
betaltjänstleverantör som konsumenten har ett betalkonto hos 
och se till att bytet genomförs. Bytet ska vara genomfört inom 
den tidsram som anges i artikel 10 i betalkontodirektivet. 

Om en konsument meddelar sin betaltjänstleverantör att han 
eller hon vill öppna ett betalkonto i ett annat land inom EES, 
ska betaltjänstleverantören bistå med viss information, 
överföring av medel och stängning av betalkontot. Detta ska 
ske inom den tidsram som anges i artikel 11 i 
betalkontodirektivet. Lag (2019:407).

7 § Avgifter, utöver de som avses i 4 kap. 15 §, som en 
betaltjänstleverantör tar ut av en konsument i samband med 
byte av betalkonto, ska vara rimliga och i linje med 
betaltjänstleverantörens faktiska kostnader.

Vid byte av betalkonto får den betaltjänstleverantör som en 
konsument har ett betalkonto hos inte ta ut någon avgift för 
information om betalningstransaktioner. Lag (2019:407).

8 § En betaltjänstleverantör ska ersätta en konsument för ren 
förmögenhetsskada som uppstår som en direkt följd av att 
betaltjänstleverantören inte har fullgjort sina skyldigheter 
enligt 6 §.

Ansvar enligt första stycket inträder inte i fall av 
osedvanliga eller oförutsägbara omständigheter som den som 
åberopar omständigheterna inte har något inflytande över och 
vars konsekvenser hade varit omöjliga att avvärja trots alla 
ansträngningar. Ansvar inträder inte heller då en 
betaltjänstleverantör handlar i enlighet med svensk lag eller 
unionsrätt. Lag (2017:342).

Uppsägning av ett avtal om betalkonto med grundläggande 
funktioner

9 § Ett kreditinstitut eller en filial till ett utländskt 
kreditinstitut får säga upp ett avtal om betalkonto med 
grundläggande funktioner bara om

1. konsumenten avsiktligt har använt betalkontot för olagliga 
ändamål,

2. det inte har förekommit några transaktioner på betalkontot 
under de senaste 24 månaderna,

3. konsumenten har lämnat felaktiga uppgifter när betalkontot 
öppnades, och korrekta uppgifter skulle ha lett till att han 
eller hon inte hade fått öppna ett sådant konto, eller

4. det finns särskilda skäl.

Om institutet eller filialen säger upp avtalet, ska institutet 
eller filialen underrätta konsumenten om detta och om vart han 
eller hon kan vända sig för att framföra klagomål eller få 
uppsägningen rättsligt prövad. Underrättelsen ska vara 
skriftlig och utan kostnad för konsumenten. Om det är möjligt, 
ska skälen för uppsägningen framgå av underrättelsen.

Om institutet eller filialen säger upp avtalet med stöd av 
första stycket 2 eller 4, ska institutet eller filialen 
underrätta konsumenten minst två månader innan uppsägningen 
träder i kraft. En uppsägning med stöd av första stycket 1 
eller 3 får omedelbar verkan. Lag (2022:1704).

Bemyndiganden

10 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer 
får meddela föreskrifter om

1. den information och redovisning som en 
betaltjänstleverantör ska lämna eller hålla tillgänglig 
enligt 5 §, 

2. rutiner för byte av betalkonto enligt 6 §, och

3. vilka uppgifter om betalkonton med grundläggande 
funktioner som en betaltjänstleverantör ska lämna till 
Finansinspektionen. Lag (2017:342).

5 kap. Genomförande av betaltjänster

Avgifter

1 § En betaltjänstleverantör får inte ta ut någon avgift 
av en betaltjänstanvändare för fullgörandet av sin 
informationsskyldighet samt av skydds- och 
korrigeringsåtgärder enligt detta kapitel förutom i de fall 
som anges i 32, 37 och 45 §§. När avgifter får tas ut enligt 
någon av dessa bestämmelser ska de vara skäliga och motsvara 
betaltjänstleverantörens faktiska kostnader.

I förhållandet mellan betalaren och betalningsmottagaren ska 
betalaren svara för de avgifter som betalarens 
betaltjänstleverantör tar ut och betalningsmottagaren svara 
för de avgifter som mottagarens betaltjänstleverantör tar 
ut.

Betaltjänstleverantören får inte hindra en 
betalningsmottagare från att erbjuda betalaren en nedsättning 
vid användning av ett visst betalningsinstrument.

En betalningsmottagare får inte ta ut någon avgift av 
betalaren vid användning av ett betalningsinstrument. 
Lag (2018:175).

Elektroniska pengar och betalningsinstrument som avser låga
belopp

2 § För elektroniska pengar och sådana 
betalningsinstrument som avses i 4 kap. 19 § första stycket 
får betaltjänstleverantören och betaltjänstanvändaren i 
ramavtal komma överens om

1. att leverantören inte behöver underrätta användaren att 
betalningsordern har avvisats, om det av sammanhanget klart 
framgår att den inte har utförts,

2. att betalaren inte får återkalla betalningsordern efter 
att ha godkänt att den genomförs,

3. andra tidsgränser för genomförandet än de som anges i 
40–44 §§, eller

4. att det inte ska vara möjligt att spärra 
betalningsinstrumentet. Lag (2018:175).

Godkännande av en betalningstransaktion

3 § En betalningstransaktion ska betraktas som godkänd om 
betalaren uttryckligen har lämnat sitt samtycke till att den 
genomförs. Samtycket ska lämnas antingen direkt till den 
kontoförvaltande betaltjänstleverantören eller via 
betalningsmottagaren eller, i förekommande fall, leverantören 
av betalningsinitieringstjänsten.

En betaltjänstleverantör ska kunna styrka att ett sådant 
samtycke har lämnats. Lag (2022:723).

Begränsning av betalningsinstrumentets användning

4 § I ramavtal mellan betalaren och betaltjänstleverantören
får leverantören förbehålla sig rätten att spärra
betalningsinstrumentet när det finns

1. risk för en icke säker användning av
betalningsinstrumentet,

2. misstanke om att  betalningsinstrumentet obehörigen
använts, eller

3. i fråga om betalningsinstrument med kreditutrymme, en
väsentligt ökad risk för att betalaren inte kan betala.

En betaltjänstleverantör som spärrar ett betalningsinstrument
enligt första stycket ska informera betalaren om spärren och
skälen till denna.

Betalaren ska informeras innan betalningsinstrumentet spärras
eller så snart som möjligt efter det att spärren har införts.
Någon information till betalaren får dock inte lämnas om det
skulle vara oförenligt med annan lag eller om det är motiverat
av säkerhetsskäl att inte göra detta.

Betaltjänstleverantören ska häva spärren av
betalningsinstrumentet eller ersätta det med ett nytt
betalningsinstrument så snart det inte längre finns skäl att
låta spärren kvarstå.

Betaltjänstleverantörens respektive betaltjänstanvändarens 
skyldigheter avseende ett betalningsinstrument

5 § Betaltjänstleverantören ska

1. se till att villkoren för utgivning och användning av 
betalningsinstrument är objektiva, icke-diskriminerande och 
proportionella, 

2. se till att de personliga behörighetsfunktioner som är 
knutna till betalningsinstrumentet inte görs tillgängliga av 
leverantören för andra än den betaltjänstanvändare som har 
rätt att använda betalningsinstrumentet,

3. inte skicka betalningsinstrument till någon som inte har 
beställt det, förutom då ett betalningsinstrument som redan 
innehas av användaren ska ersättas,

4. se till att användare när som helst har möjlighet att på 
lämpligt sätt anmäla till leverantören att ett 
betalningsinstrument har kommit bort eller obehörigen använts 
eller begära att en spärr hävs enligt 4 § fjärde stycket, 
och

5. förhindra användning av betalningsinstrumentet när en 
anmälan enligt 4 har lämnats.

En betaltjänstleverantör ska under 18 månader efter det att 
en anmälan eller en begäran enligt första stycket 4 lämnats 
bevara information som gör det möjligt för 
betaltjänstanvändaren att visa att en anmälan eller begäran 
har lämnats. Sådan information ska lämnas till användaren om 
användaren begär det.

En anmälan enligt första stycket 4 ska vara avgiftsfri för 
betaltjänstanvändaren. Betaltjänstleverantören får dock ta ut 
en avgift för de kostnader som är direkt hänförliga till 
ersättandet av betalningsinstrumentet. Lag (2018:175).

6 § Betaltjänstanvändaren är skyldig att

1. skydda de personliga behörighetsfunktioner som är knutna 
till betalningsinstrumentet,

2. vid vetskap om att betalningsinstrumentet har kommit bort 
eller obehörigen använts snarast anmäla detta till 
betaltjänstleverantören, och

3. i övrigt följa de villkor som enligt avtalet gäller för 
användning av betalningsinstrumentet.

Av 5 a kap. 3 § framgår att en betaltjänstanvändare kan bli 
ansvarig om skyldigheterna i första stycket har åsidosatts.
Lag (2018:175).

Rätten att använda betalningsinitieringstjänster

7 § Betaltjänstanvändaren har rätt att använda 
betalningsinitieringstjänster om det berörda betalkontot är 
tillgängligt online. Denna rätt gäller oberoende av om det 
finns ett avtal om detta mellan leverantören av 
betalningsinitieringstjänster och den kontoförvaltande 
betaltjänstleverantören. Lag (2018:175).

Betaltjänstleverantörens skyldigheter vid tillhandahållandet 
av betalningsinitieringstjänster

8 § Vid tillhandahållandet av 
betalningsinitieringstjänster får leverantören inte

1. vid någon tidpunkt inneha betalarens medel,

2. lagra känsliga betalningsuppgifter som tillhör 
betaltjänstanvändaren,

3. begära andra uppgifter av betaltjänstanvändaren än sådana 
som krävs för att tillhandahålla 
betalningsinitieringstjänsten,

4. använda, ha tillgång till eller lagra uppgifter för andra 
ändamål än för att tillhandahålla den 
betalningsinitieringstjänst som uttryckligen begärs av 
betalaren, eller

5. ändra beloppet, uppgift om betalaren eller något annat 
inslag i transaktionen. Lag (2018:175).

9 § Leverantören av en betalningsinitieringstjänst ska 
säkerställa

1. att betaltjänstanvändarens personliga 
behörighetsfunktioner inte är tillgängliga för andra än 
leverantören samt användaren och utgivaren av 
behörighetsfunktionerna, och att dessa uppgifter överförs 
genom leverantören på ett säkert och effektivt sätt, och

2. att eventuell övrig information om betaltjänstanvändaren 
som leverantören har fått vid tillhandahållandet av tjänsten 
endast lämnas till betalningsmottagaren och med användarens 
uttryckliga godkännande. Lag (2018:175).

10 § Leverantören av en betalningsinitieringstjänst ska 
identifiera sig gentemot betaltjänstanvändarens 
kontoförvaltande betaltjänstleverantör varje gång en 
betalning initieras. Lag (2018:175).

11 § När den kontoförvaltande betaltjänstleverantören har 
tagit emot en betalningsorder från leverantören av 
betalningsinitieringstjänster och betalaren uttryckligen 
godkänt betalningstransaktionen i enlighet med 3 §, ska den 
kontoförvaltande betaltjänstleverantören ge leverantören av 
betalningsinitieringstjänsten all tillgänglig information om 
initieringen och genomförandet av betalningstransaktionen. 
Informationen ska lämnas omedelbart efter det att 
betalningsordern har tagits emot från leverantören av 
betalningsinitieringstjänsten. Lag (2018:175).

12 § Den kontoförvaltande betaltjänstleverantören ska 
behandla en betalningsorder som tas emot från en leverantör 
av betalningsinitieringstjänsten på samma sätt som en 
betalningsorder som tas emot direkt från betalaren när det 
gäller val av tidpunkt, prioritering och avgifter, om det 
inte finns objektiva skäl för en annan behandling.
Lag (2018:175).

13 § Den kontoförvaltande betaltjänstleverantören och 
leverantören av betalningsinitieringstjänster ska tillämpa 
säker kommunikation när de kommunicerar med varandra. 
Leverantören av betalningsinitieringstjänster ska tillämpa 
säker kommunikation även när den kommunicerar med betalaren 
och betalningsmottagaren. Lag (2018:175).

Rätten att använda kontoinformationstjänster

14 § Betaltjänstanvändaren har rätt att använda 
kontoinformationstjänster om det berörda betalkontot är 
tillgängligt online. Denna rätt gäller oberoende av om det 
finns ett avtal om detta mellan leverantören av 
kontoinformationstjänster och den kontoförvaltande 
betaltjänstleverantören. Lag (2018:175).

Betaltjänstleverantörens skyldigheter vid tillhandahållandet 
av kontoinformationstjänster

15 § Vid tillhandahållandet av kontoinformationstjänster 
får leverantören inte

1. tillhandahålla tjänster utan betaltjänstanvändarens 
uttryckliga godkännande,

2. begära känsliga betalningsuppgifter som är kopplade till 
betalkontot, eller

3. använda, ha tillgång till eller lagra uppgifter för andra 
ändamål än för att genomföra den kontoinformationstjänst som 
uttryckligen begärs av betaltjänstanvändaren.

Leverantören har endast rätt till tillgång till information 
från angivna betalkonton och sådana betalningstransaktioner 
som hör till kontona. Lag (2018:175).

16 § Leverantören av en kontoinformationstjänst ska 
säkerställa att betaltjänstanvändarens personliga 
behörighetsfunktioner inte är tillgängliga för andra än 
leverantören samt användaren och utgivaren av dem och att 
dessa uppgifter överförs genom leverantören på ett säkert och 
effektivt sätt. Lag (2018:175).

17 § Leverantören av en kontoinformationstjänst ska för 
varje kommunikationssession identifiera sig gentemot den 
kontoförvaltande betaltjänstleverantören. Lag (2018:175).

18 § Den kontoförvaltande betaltjänstleverantören ska 
behandla en begäran om uppgifter som överförs via en 
leverantör av kontoinformationstjänster på samma sätt som en 
begäran direkt från betaltjänstanvändaren, om det inte finns 
objektiva skäl för en annan behandling. Lag (2018:175).

19 § Den kontoförvaltande betaltjänstleverantören och 
leverantören av kontoinformationstjänster ska tillämpa säker 
kommunikation när de kommunicerar med varandra.
Lag (2018:175).

Skyldighet att ge åtkomst eller tillträde till betalkonto

20 § Den kontoförvaltande betaltjänstleverantören får 
vägra en leverantör av en betalningsinitieringstjänst åtkomst 
till ett betalkonto endast om den kontoförvaltande 
leverantören av skäl som är objektivt motiverade och 
tillräckligt underbyggda gör bedömningen att leverantören av 
initieringstjänsten obehörigen har fått åtkomst till kontot 
eller obehörigen har initierat en betalningstransaktion från 
kontot.

Den kontoförvaltande betaltjänstleverantören får vägra en 
leverantör av en kontoinformationstjänst tillträde till ett 
betalkonto endast om den kontoförvaltande leverantören av 
skäl som är objektivt motiverade och tillräckligt underbyggda 
gör bedömningen att leverantören av informationstjänsten 
obehörigen har fått tillträde till kontot.

Den kontoförvaltande betaltjänstleverantören ska medge 
åtkomst eller tillträde till betalkontot så snart det inte 
längre finns skäl för vägran. Lag (2018:175).

21 § Innan den kontoförvaltande betaltjänstleverantören 
enligt 20 § vägrar åtkomst eller tillträde till ett 
betalkonto ska leverantören på avtalat sätt underrätta 
betaltjänstanvändaren. I underrättelsen ska skälen för vägran 
anges. Om användaren inte kan underrättas innan åtkomst eller 
tillträde vägras, ska en underrättelse lämnas så snart som 
möjligt efter vägran.

Betaltjänstanvändaren får inte underrättas enligt första 
stycket om en underrättelse är oförenlig med andra 
föreskrifter. Detsamma gäller om det är motiverat av 
säkerhetsskäl att inte lämna underrättelsen.
Lag (2018:175).

22 § Den kontoförvaltande betaltjänstleverantören ska 
omedelbart underrätta Finansinspektionen om en vägran enligt 
20 §. I underrättelsen ska skälen för vägran anges.
Lag (2018:175).

Besked om tillgängliga medel

23 § Den kontoförvaltande betaltjänstleverantören ska, på 
begäran av en betaltjänstleverantör som har gett ut ett 
kortbaserat betalningsinstrument, omedelbart ge ett klart 
besked om huruvida det belopp som krävs för genomförande av 
en kortbaserad betalningstransaktion är tillgängligt på 
betalarens betalkonto eller inte, om

1. betalarens betalkonto är tillgängligt online vid 
tidpunkten för begäran, och

2. betalaren uttryckligen har godkänt att den 
kontoförvaltande betaltjänstleverantören lämnar ett sådant 
besked.

Begäran ger inte den kontoförvaltande betaltjänstleverantören 
rätt att reservera medel på betalarens betalkonto. 

På begäran av betalaren ska den kontoförvaltande 
betaltjänstleverantören underrätta betalaren om identiteten 
på den betaltjänstleverantör som begärt ett besked som avses 
i första stycket samt om det svar som lämnats. 
Lag (2018:175).

24 § Den betaltjänstleverantör som har gett ut ett 
kortbaserat betalningsinstrument får begära ett sådant besked 
som avses i 23 § om

1. betalaren uttryckligen har godkänt att en sådan begäran 
görs, och

2. betalaren har initierat betalningstransaktionen genom att 
använda ett kortbaserat betalningsinstrument som getts ut av 
betaltjänstleverantören. 

Betaltjänstleverantören får inte lagra eller använda det svar 
som den kontoförvaltande betaltjänstleverantören lämnar för 
andra syften än för att genomföra transaktionen.
Lag (2018:175).

25 § Den betaltjänstleverantör som enligt 24 § begär ett 
besked ska tillämpa säker kommunikation och innan beskedet 
begärs autentisera sig gentemot den kontoförvaltande 
betaltjänstleverantören. Lag (2018:175).

26 § Bestämmelserna i 23–25 §§ gäller inte för 
betalningstransaktioner som initieras genom kortbaserade 
betalningsinstrument där det lagras elektroniska pengar, 
definierade i 1 kap. 2 § 2 lagen (2011:755) om elektroniska 
pengar. Lag (2018:175).

Reservering av medel

27 § Om en kortbaserad betalningstransaktion initieras av 
eller via betalningsmottagaren och det exakta beloppet inte 
är känt vid tidpunkten för betalarens godkännande av 
genomförandet av transaktionen, får betalarens 
betaltjänstleverantör reservera medel på betalarens 
betalkonto endast för täckning av transaktionen och om 
betalaren har godkänt det exakta belopp som reservationen 
avser.

Betalarens betaltjänstleverantör ska frigöra de medel som har 
reserverats på betalarens betalkonto så snart det kan ske 
efter att leverantören tagit emot information om 
betalningstransaktionens exakta belopp eller tagit emot 
betalningsordern. Lag (2018:175).

Återbetalning av betalningstransaktioner som initierats av
eller via en betalningsmottagare

28 § En betalare har rätt till återbetalning från sin 
betaltjänstleverantör om betalningstransaktionen initierats 
av eller via betalningsmottagaren, och

1. betalningstransaktionens exakta belopp inte angavs i 
samband med att den godkändes, och

2. betalningstransaktionens belopp överstiger det belopp som 
betalaren rimligen kunde ha förväntat sig med hänsyn till 
sitt tidigare utgiftsmönster, villkoren i ramavtalet och 
andra relevanta omständigheter.

På begäran av betaltjänstleverantören ska betalaren informera 
leverantören om sådana omständigheter som avses i första 
stycket 2. Återbetalningen ska uppgå till hela beloppet av 
den genomförda transaktionen. Valuteringsdagen för 
kreditering av betalarens betalkonto ska bestämmas till 
senast den dag då beloppet debiterades kontot.

Om betalaren och betaltjänstleverantören har avtalat om att 
en referensväxelkurs ska tillämpas på 
betalningstransaktionen, och den avtalade referensväxelkursen 
har använts, får betalaren inte hävda att förutsättningarna i 
första stycket 2 är uppfyllda på grund av den växelkurs som 
tillämpats.

De villkor för återbetalning som anges i första stycket 1 och 
2 gäller inte för autogireringar som omfattas av 
Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 260/2012 av 
den 14 mars 2012 om antagande av tekniska och affärsmässiga 
krav för betalningar och autogireringar i euro och om ändring 
av förordning (EG) nr 924/2009. Lag (2018:175).

29 § En betalare och en betaltjänstleverantör får i ett
ramavtal komma överens om att betalaren inte har rätt till
återbetalning när denne har gett sitt godkännande, direkt till
leverantören, till att en betalningstransaktion genomförs och
antingen leverantören eller betalningsmottagaren lämnade
information om den kommande transaktionen eller gjorde sådan
information tillgänglig för betalaren minst fyra veckor före
den sista betalningsdagen. Lag (2018:175).

30 § En betaltjänstleverantör är inte skyldig att återbetala
beloppet till betalaren om betalaren inte begärde
återbetalning inom åtta veckor från det att medlen debiterades
kontot.

Inom tio bankdagar från mottagandet av begäran om
återbetalning ska betaltjänstleverantören antingen återbetala
det belopp som transaktionen avser eller ange skälen för att
återbetalning vägras med uppgift om vart betalaren kan vända
sig för att få ärendet prövat. Lag (2018:175).

Tidpunkten för mottagande av en betalningsorder

31 § Tidpunkten för mottagande av en betalningsorder är den
tidpunkt då ordern tas emot av betalarens
betaltjänstleverantör. Om tidpunkten för mottagande inte är en
bankdag för leverantören, ska betalningsordern anses ha tagits
emot under nästföljande bankdag.

En betaltjänstanvändare som initierar en betalningsorder och
en betaltjänstleverantör får komma överens om att tidpunkten
för mottagandet av en betalningsorder ska vara en annan än den
som anges i första stycket. Om den överenskomna tidpunkten
inte är en bankdag för betalarens betaltjänstleverantör, ska
betalningsordern anses ha tagits emot under nästföljande
bankdag.

En betaltjänstleverantör får fastställa en tidpunkt nära
bankdagens slut då en betalningsorder senast tas emot. En
betalningsorder som tas emot efter den tidpunkten ska anses ha
tagits emot under nästföljande bankdag. Lag (2018:175).

Vägran att utföra en betalningsorder eller initiera en 
betalningstransaktion

32 § En betaltjänstleverantör som vägrar att utföra en 
betalningsorder eller initiera en betalningstransaktion ska 
underrätta betaltjänstanvändaren om detta på avtalat sätt 
snarast möjligt och senast inom de tidsfrister som anges i 40 
och 41 §§. Av underrättelsen ska framgå

1. om möjligt, skälen för vägran, och

2. vilket förfarande som tillämpas för att rätta till fel som 
kan ha föranlett vägran.

Betaltjänstleverantören får ta ut en avgift för en 
underrättelse enligt första stycket om

1. det finns skälig grund för vägran, och

2. leverantören får ta ut sådan avgift enligt ett ramavtal 
med betaltjänstanvändaren. Lag (2018:175).

33 § Om villkoren i betaltjänstleverantörens ramavtal med 
betalaren är uppfyllda, får betalarens betaltjänstleverantör 
inte vägra att utföra en godkänd betalningsorder, oavsett om 
den har initierats av betalaren eller betalningsmottagaren, 
såvida inte utförandet av betalningsordern skulle strida mot 
annan lag. Detta gäller även om betalaren initierat 
betalningsordern via en leverantör av 
betalningsinitieringstjänster. Lag (2018:175).

34 § Vid tillämpning av 40, 41 och 47–53 §§ ska en 
betalningsorder som betaltjänstleverantören har vägrat att 
utföra anses inte ha blivit mottagen av leverantören.
Lag (2018:175).

Återkallelse av betalningsorder

35 § När en betalningstransaktion initieras av betalaren,  får
denne inte återkalla en betalningsorder efter det att den har
tagits emot av betalarens betaltjänstleverantör.
Lag (2018:175).

36 § När en betalningstransaktion initieras av en 
leverantör av betalningsinitieringstjänster eller av eller 
via betalningsmottagaren får betalaren inte återkalla 
betalningsordern efter det att betalaren har gett sitt 
godkännande att initiera betalningstransaktionen till 
leverantören av betalningsinitieringstjänster eller gett sitt 
godkännande till att genomföra transaktionen till 
mottagaren.

Vid autogiro får betalaren, trots första stycket och utan att 
det påverkar rätten till återbetalning, återkalla 
betalningsordern senast i slutet av den bankdag som föregår 
den dag som avtalats för debitering av medlen.

Om en betaltjänstanvändare och en betaltjänstleverantör har 
avtalat enligt 31 § om den tidpunkt vid vilken en 
betalningsorder ska anses vara mottagen, får användaren trots 
första stycket återkalla en betalningsorder senast i slutet 
av den bankdag som föregår den avtalade dagen.
Lag (2018:175).

37 § Efter de tidpunkter som anges i 35 och 36 §§ får 
betalningsordern återkallas endast om detta har avtalats 
mellan betaltjänstanvändaren och berörd 
betaltjänstleverantör. För att återkallelse efter de 
tidpunkter som anges i 36 § första och andra styckena ska få 
ske i fråga om en betalningstransaktion som har initierats av 
betalningsmottagaren, krävs att även betalningsmottagaren 
godkänner återkallelsen.

Betaltjänstleverantören får ta ut en avgift för återkallande 
enligt första stycket om möjligheten att ta ut sådan avgift 
framgår av ramavtalet med den betaltjänstanvändare som 
återkallat betalningsordern. Lag (2018:175).

Överförda och mottagna belopp

38 § Betaltjänstleverantören får göra avdrag från det belopp
som ska överföras endast under de förutsättningar som anges i
andra och tredje styckena.

Betalningsmottagaren och mottagarens betaltjänstleverantör får
avtala om att leverantören får dra av sina egna avgifter från
det överförda beloppet innan det krediteras mottagaren.
Betalningstransaktionens belopp utan avdrag för avgifter och
avgifterna ska då redovisas var för sig i den information som
lämnas till betalningsmottagaren. 

Om andra avgifter än de som avses i andra stycket dras av från
det överförda beloppet, ska betalarens betaltjänstleverantör
se till att betalningsmottagaren får hela det belopp som
angavs i betalningsordern. Om betalningstransaktionen
initierats av eller via mottagaren, ska mottagarens
betaltjänstleverantör se till att mottagaren får hela det
belopp som angavs i betalningsordern. Lag (2018:175).

Genomförandetid och valuteringsdag

39 § Bestämmelserna i 40–44 §§ gäller för 
betalningstransaktioner i Sverige som genomförs i euro eller 
i svenska kronor.

Bestämmelserna i 40–44 §§ gäller också för 
betalningstransaktioner där det sker en växling mellan euro 
och svenska kronor, om

1. växlingen sker i Sverige, och

2. när det gäller en transaktion till eller från ett annat 
land, överföringen av medlen mellan länderna sker i euro.

Bestämmelserna i 40–44 §§ är även tillämpliga på andra 
betalningstransaktioner än de som anges i första och andra 
styckena. Bestämmelserna i 40, 41, 43 och 44 §§ är dock inte 
tillämpliga, om annat har avtalats mellan 
betaltjänstanvändaren och betaltjänstleverantören. Om 
användaren och leverantören, med avvikelse från 40 § första 
stycket, avtalar om när kreditering av betalningsmottagarens 
leverantörs konto senast ska ske, får tidpunkten inte vara 
senare än fyra bankdagar efter det att betalningsordern 
mottagits enligt 31 §. Lag (2018:175).

40 § När en betalningsorder har mottagits enligt 31 §, ska 
betalarens betaltjänstleverantör se till att 
betalningstransaktionens belopp krediteras 
betalningsmottagarens betaltjänstleverantörs konto senast vid 
slutet av nästföljande bankdag.

För betalningstransaktioner som initierats på papper får 
betaltjänstleverantören förlänga tiden med en bankdag.
Lag (2018:175).

41 § En betalningsorder som har initierats av eller via en
betalningsmottagare ska genomföras inom de tidsfrister som har
överenskommits mellan betalningsmottagaren och dennes
betaltjänstleverantör.

För autogiro gäller att en betalningsorder ska lämnas i sådan
tid att betalningstransaktionen kan slutföras på den
överenskomna förfallodagen. Lag (2018:175).

42 § Betalningsmottagarens betaltjänstleverantör ska 
valutera betalningstransaktionens belopp och göra det 
tillgängligt på mottagarens betalkonto.

Valuteringsdagen för kreditering av betalningsmottagarens 
betalkonto ska bestämmas till senast den bankdag då 
betalningstransaktionens belopp krediteras mottagarens 
betaltjänstleverantörs konto.

Betalningsmottagarens betaltjänstleverantör ska säkerställa 
att betalningstransaktionens belopp ställs till mottagarens 
förfogande så snart som möjligt efter det att beloppet 
krediteras mottagarens leverantörs konto. Detta gäller även 
betalningar inom en och samma betaltjänstleverantör.

Valuteringsdagen för debitering av betalarens betalkonto ska 
bestämmas till tidigast den dag då betalningstransaktionens 
belopp debiteras detta betalkonto. Lag (2018:175).

43 § Om betalningsmottagaren inte har något betalkonto hos 
betaltjänstleverantören som tar emot medlen, ska leverantören 
göra dem tillgängliga för mottagaren inom den tid som anges i 
40 och 41 §§. Lag (2018:175).

44 § Om en konsument sätter in kontanter på ett betalkonto hos
en betaltjänstleverantör ska leverantören se till att beloppet
görs tillgängligt och valuteras så snart som möjligt efter den
tidpunkt då medlen togs emot.

Om den som sätter in kontanter på ett betalkonto inte är
konsument, ska beloppet göras tillgängligt och valuteras
senast nästföljande bankdag. Lag (2018:175).

Ansvar för genomförandet av en betalningstransaktion 

Betalningsorder med unik identifikationskod

45 § Om en betalningsorder lämnas med hjälp av en unik 
identifikationskod, ska betalarens betaltjänstleverantör 
anses ha utfört betalningsordern korrekt såvitt avser den 
betalningsmottagare som angetts i identifikationskoden.

Om den unika identifikationskod som angetts av 
betaltjänstanvändaren är felaktig, ska 
betaltjänstleverantören inte vara ansvarig enligt 47–53 §§ 
för att betalningstransaktionen inte har genomförts eller för 
brister i genomförandet av transaktionen.

Betaltjänstleverantören till den betaltjänstanvändare som 
lämnade betalningsordern ska dock vidta skäliga åtgärder för 
att få tillbaka de medel som betalningstransaktionen avsåg. 
Leverantören får ta ut en avgift av användaren för de 
åtgärder som vidtas, om ett ramavtal med användaren medger 
det. Betalningsmottagarens betaltjänstleverantör ska bistå 
leverantören och lämna all tillgänglig information som är 
relevant för att medlen ska kunna återfås.

Om det inte är möjligt att få tillbaka de medel som 
betalningstransaktionen avsåg trots att betalarens 
betaltjänstleverantör har vidtagit skäliga åtgärder enligt 
tredje stycket, ska betaltjänstleverantören på skriftlig 
begäran ge betalaren all tillgänglig information som denne 
behöver för att kunna inleda ett rättsligt förfarande för att 
få tillbaka medlen. Lag (2018:175).

46 § Även om en betaltjänstanvändare lämnar information till
betaltjänstleverantören utöver den som anges i 4 kap. 4 §
första stycket 1 eller 10 § 4 är leverantören bara ansvarig
för genomförandet av en betalningstransaktion i enlighet med
den unika identifikationskod som användaren har angett.
Lag (2018:175).

Betalningstransaktioner som initierats av betalaren

47 § Betalarens betaltjänstleverantör ansvarar gentemot 
betalaren för att en betalningsorder som betalaren har 
initierat utförs korrekt. Betaltjänstleverantören ska kunna 
styrka att betalningsordern har utförts korrekt.

Om betalarens betaltjänstleverantör kan styrka att mottagarens 
leverantör har tagit emot betalningstransaktionens belopp 
enligt 40 §, ansvarar mottagarens leverantör gentemot 
mottagaren för att transaktionen genomförs korrekt.
Lag (2022:723).

48 § Om betalarens betaltjänstleverantör ansvarar för 
genomförandet av en betalningstransaktion enligt 47 § första 
stycket, ska leverantören så snart det kan ske betala 
tillbaka beloppet i en transaktion som inte genomförts eller 
genomförts bristfälligt till betalaren eller återställa det 
debiterade betalkontots ställning till den som det skulle ha 
haft om den bristfälligt genomförda transaktionen inte hade 
ägt rum. Valuteringsdagen för kreditering av betalarens 
betalkonto ska bestämmas till senast den dag då beloppet 
debiterades kontot.

Om betalningsmottagarens betaltjänstleverantör ansvarar för 
genomförandet av en transaktion enligt 47 § andra stycket ska 
leverantören så snart som möjligt ställa transaktionens 
belopp till betalningsmottagarens förfogande eller kreditera 
mottagarens betalkonto med motsvarande belopp. 
Valuteringsdagen för kreditering av betalningsmottagarens 
betalkonto ska bestämmas till senast den dag då beloppet 
skulle ha valuterats om transaktionen hade genomförts 
korrekt.

Om en betalningstransaktion inte genomförs i enlighet med 
40 §, ska betalningsmottagarens betaltjänstleverantör, på 
begäran av betalarens betaltjänstleverantör, se till att 
valuteringsdagen för kreditering av betalningsmottagarens 
konto bestäms till senast den dag då beloppet skulle ha 
valuterats om betalningstransaktionen hade genomförts 
korrekt.

Det är den kontoförvaltande betaltjänstleverantören som ska 
återställa det debiterade betalkontots ställning enligt 
första stycket även om en leverantör av en 
betalningsinitieringstjänst har initierat den felaktigt 
genomförda transaktionen. Lag (2018:175).

49 § Om en betalningstransaktion som initierats av 
betalaren inte genomförs eller genomförs bristfälligt, ska 
betalarens betaltjänstleverantör, oavsett om denne har ansvar 
för det inträffade, på begäran av betalaren så snart som 
möjligt försöka spåra den initierade betalningstransaktionen 
och underrätta betalaren om resultatet. Detta ska vara 
avgiftsfritt för betalaren. Lag (2018:175).

Betalningstransaktioner som initierats av eller via 
betalningsmottagaren

50 § Betalningsmottagarens betaltjänstleverantör ansvarar 
gentemot mottagaren för att betalningstransaktionens belopp 
ställs till mottagarens förfogande enligt 42 § och för att en 
betalningsorder som initierats av eller via mottagaren 
överförs korrekt till betalarens betaltjänstleverantör i 
enlighet med 41 §. Betalningsmottagarens betaltjänstleverantör 
ska kunna styrka att betalningsordern har utförts korrekt.

Om betalningsmottagarens betaltjänstleverantör har försökt att 
överföra en betalningsorder i enlighet med första stycket men 
misslyckats, ska leverantören så snart som möjligt överföra 
den berörda betalningsordern på nytt till betalarens 
betaltjänstleverantör.

Om betalningsmottagarens betaltjänstleverantör inte har 
överfört en betalningsorder enligt första stycket, ska 
betalningstransaktionens belopp valuteras på mottagarens 
betalkonto senast den dag då beloppet skulle ha valuterats om 
betalningsordern hade överförts korrekt. Lag (2022:723).

51 § Betalarens betaltjänstleverantör ansvarar gentemot 
betalaren för en inte genomförd eller bristfälligt genomförd 
betalningstransaktion som initierats av eller via 
betalningsmottagaren, utom då mottagarens 
betaltjänstleverantör ansvarar gentemot mottagaren enligt 
50 §.

En betalares betaltjänstleverantör som är ansvarig enligt 
första stycket ska betala tillbaka betalningstransaktionens 
belopp till betalaren eller återställa det debiterade 
betalkontot till den ställning som kontot skulle ha haft om 
den bristfälligt genomförda transaktionen inte hade ägt rum. 
Valuteringsdagen för kreditering av betalarens betalkonto ska 
bestämmas till senast den dag då beloppet debiterades 
kontot.

Andra stycket gäller inte om en betalningstransaktion inte 
genomförs i enlighet med 40 § men betalarens 
betaltjänstleverantör kan visa att betalningsmottagarens 
betaltjänstleverantör ändå har tagit emot beloppet. 
Betalningsmottagarens betaltjänstleverantör ska då valutera 
beloppet på betalningsmottagarens betalkonto senast den dag 
då beloppet skulle ha valuterats om transaktionen hade 
genomförts korrekt. Lag (2018:175).

52 § Om en betalningstransaktion som initierats av eller 
via betalningsmottagaren inte genomförs eller genomförs 
bristfälligt, ska mottagarens betaltjänstleverantör, oavsett 
dennes ansvar för det inträffade, på begäran av mottagaren så 
snart som möjligt försöka spåra den initierade 
betalningstransaktionen och underrätta mottagaren om 
resultatet. Detta ska vara avgiftsfritt för mottagaren.
Lag (2018:175).

53 § Betaltjänstleverantörerna ansvarar gentemot sina
respektive betaltjänstanvändare för sådana avgifter och räntor
som användare ska betala till följd av att
betalningstransaktionen inte genomförts eller genomförts
bristfälligt. Lag (2018:175).

Meddelande om felaktigt genomförda betalningstransaktioner

54 § Betaltjänstleverantören får kräva att 
betaltjänstanvändaren ansvarar för betalningstransaktionens 
belopp, om användaren inte underrättar leverantören så snart 
det kan ske efter att ha fått vetskap om att transaktionen 
genomförts på ett felaktigt sätt. Detsamma gäller om 
leverantören har lämnat information om transaktionen till 
användaren eller gjort informationen tillgänglig för denne 
enligt bestämmelserna i 4 kap. och användaren inte 
underrättar leverantören inom 13 månader från det att 
beloppet belastat kontot.

Det är den kontoförvaltande betaltjänstleverantören som ska 
underrättas enligt första stycket även om en leverantör av 
betalningsinitieringstjänster har initierat den felaktigt 
genomförda betalningstransaktionen. Lag (2018:175).

Rätt till återkrav

55 § Om en betaltjänstleverantör eller mellanhand som inte 
är ansvarig mot betaltjänstanvändaren enligt 47–53 §§ eller 
5 a kap. har orsakat att en betalningstransaktion inte 
genomförts eller genomförts bristfälligt eller att en 
obehörig betalningstransaktion genomförts, ska leverantören 
eller mellanhanden ersätta den betaltjänstleverantör som är 
ansvarig mot betaltjänstanvändaren för de förluster, 
inbegripet belopp som betalats till betaltjänstanvändaren, 
som uppkommit hos denna betaltjänstleverantör enligt 
47–53 §§ eller 5 a kap.

Ersättningen ska motsvara de förluster, inbegripet belopp som 
betalats till betaltjänstanvändare, som uppkommit hos 
betaltjänstleverantören enligt 47–53 §§ och 5 a kap.
Lag (2018:175).

56 § Om en leverantör av betalningsinitieringstjänster har 
orsakat att en betalningstransaktion inte har genomförts 
eller genomförts bristfälligt eller att en obehörig 
betalningstransaktion genomförts, ska leverantören ersätta 
den kontoförvaltande betaltjänstleverantören för de 
förluster, inbegripet belopp som betalats till 
betaltjänstanvändaren, som uppkommit hos 
betaltjänstleverantören enligt 47–53 §§ och 5 a kap.
Lag (2018:175).

Befrielse från ansvar

57 § Ansvar enligt detta kapitel inträder inte i fall av
osedvanliga eller oförutsägbara omständigheter som den som
åberopar omständigheterna inte har något inflytande över och
vars konsekvenser hade varit omöjliga att avvärja trots alla
ansträngningar. Ansvar enligt detta kapitel inträder inte
heller då en betaltjänstleverantör handlar i enlighet med
svensk lag eller unionsrätt. Lag (2018:175).

Hantering av klagomål

58 § En betaltjänstleverantör ska ha lämpliga och 
effektiva förfaranden för hantering av klagomål från 
betaltjänstanvändare. Lag (2018:175).

Möjlighet att avvika från bestämmelserna

59 § En betaltjänstleverantör får komma överens med en 
betaltjänstanvändare som inte är konsument om avvikelser från 
bestämmelserna i 1 § första stycket, 3 § andra stycket, 28-
30 §§, 35-37 och 47 §§, 48 § första-tredje styckena, 49-53 §§ 
och 54 § första stycket. Lag (2022:723).

Bemyndiganden

60 § Regeringen eller den myndighet som regeringen 
bestämmer får meddela föreskrifter om hur 
betaltjänstleverantörer ska hantera de klagomål som avses i 
58 §. Lag (2018:175).

5 a kap. Obehöriga transaktioner

Betaltjänstleverantörens skyldighet att återställa kontot

1 § Har det genomförts en obehörig transaktion från en 
kontohavares konto, ska kontohavarens betaltjänstleverantör 
återställa kontot till den ställning som det skulle ha haft 
om transaktionen inte hade genomförts, om inte annat följer 
av 2–6 §§. Återställandet ska ske omedelbart och senast i 
slutet av den bankdag som inträffar efter det att 
betaltjänstleverantören har fått kännedom om transaktionen. 
Om det finns anledning att misstänka att transaktionen är 
behörig, har betaltjänstleverantören dock rätt till en skälig 
tid för att undersöka saken. Valuteringsdagen ska bestämmas 
till senast den dag då beloppet debiterades.

Om kontot inte återställs omedelbart eller senast i slutet av 
den bankdag som inträffar efter det att 
betaltjänstleverantören har fått kännedom om transaktionen, 
ska leverantören skriftligen underrätta Finansinspektionen om 
anledningen.

Den kontoförvaltande betaltjänstleverantören ska återställa 
kontot, även om den obehöriga transaktionen har initierats av 
en leverantör av betalnings-initieringstjänster. 
Lag (2018:175).

Kontohavarens ansvar

2 § Om obehöriga transaktioner från en kontohavares konto 
har kunnat genomföras till följd av att kontohavaren inte har 
skyddat sin personliga behörighetsfunktion, ansvarar 
kontohavaren för beloppet, dock högst 400 kronor.
Lag (2018:175).

3 § Om obehöriga transaktioner från en kontohavares konto 
har kunnat genomföras till följd av att en skyldighet enligt 
5 kap. 6 § åsidosatts genom grov oaktsamhet, ansvarar 
kontohavaren för hela beloppet. Lag (2018:175).

Är kontohavaren konsument, är ansvaret enligt första stycket 
begränsat till högst 12 000 kronor. Har kontohavaren handlat 
särskilt klandervärt, ansvarar han eller hon dock för hela 
beloppet. Lag (2018:175).

4 § Oavsett vad som anges i 2 och 3 §§, ansvarar 
kontohavaren inte för något belopp som har belastat kontot 
efter det att kontohavaren har anmält till 
betaltjänstleverantören att betalningsinstrumentet ska 
spärras. Detta gäller dock inte om kontohavaren genom 
svikligt förfarande har orsakat eller bidragit till de 
obehöriga transaktionerna. Lag (2018:175).

När stark kundautentisering inte har använts

5 § Om stark kundautentisering inte har använts vid en 
sådan betalningstransaktion som avses i 5 b kap. 4 § första 
stycket 2, ansvarar kontohavarens betaltjänstleverantör för 
hela beloppet för de obehöriga transaktionerna, oavsett vad 
som anges i 2 och 3 §§. Detta gäller dock inte om 
kontohavaren genom svikligt förfarande har orsakat eller 
bidragit till de obehöriga transaktionerna.

Om betalningsmottagaren eller dennes betaltjänstleverantör 
inte har krävt stark kundautentisering, ska den part som inte 
krävt detta ersätta betalarens betaltjänstleverantör för de 
förluster som uppkommit hos leverantören enligt första 
stycket. Lag (2018:175).

Kontohavarens ansvar att underrätta betaltjänstleverantören

6 § Om kontohavaren inte underrättar 
betaltjänstleverantören så snart det kan ske efter att ha 
fått vetskap om de obehöriga transaktionerna, ansvarar 
kontohavaren för hela beloppet. Detsamma gäller om 
betaltjänstleverantören har lämnat information om 
transaktionerna till kontohavaren och denne inte underrättar 
leverantören inom tretton månader från det att beloppen 
belastade kontot.

Underrättelse enligt första stycket ska göras till den 
kontoförvaltande betaltjänstleverantören, även om den 
obehöriga transaktionen har initierats av en leverantör av 
betalningsinitieringstjänster. Lag (2018:175).

Kontohavarens ansvar för någon annans handlande

7 § Om även någon annan än kontohavaren är behörig enligt 
kontoavtalet att använda ett betalningsinstrument, ska, vid 
bedömningen enligt 1–6 §§ av om kontohavaren ansvarar för 
något belopp, den andra personens handlande räknas som om 
kontohavaren själv hade handlat. Lag (2018:175).

Möjlighet att avvika från bestämmelserna

8 § En betaltjänstleverantör får komma överens med en 
betaltjänstanvändare som inte är konsument om avvikelser från 
bestämmelserna i 2–5 §§ och 6 § första stycket. 
Lag (2018:175).

5 b kap. Operativa risker och stark kundautentisering

Hantering av operativa risker

1 § En betaltjänstleverantör ska ha ett system med lämpliga 
åtgärder och kontrollmekanismer för att hantera operativa 
risker och säkerhetsrisker som är förknippade med de 
betaltjänster som den tillhandahåller. Inom ramen för detta 
system ska betaltjänstleverantören reglera hur incidenter ska 
hanteras.

För betaltjänstleverantörer som omfattas av Europaparlamentets 
och rådets förordning (EU) 2022/2554 av den 14 december 2022 
om digital operativ motståndskraft för finanssektorn och om 
ändring av förordningarna (EG) nr 1060/2009, (EU) nr 648/2012, 
(EU) nr 600/2014, (EU) nr 909/2014 och (EU) 2016/1011 gäller 
även kapitel II i den förordningen. Lag (2024:1286).

2 § En betaltjänstleverantör ska till Finansinspektionen 
rapportera vilka operativa risker och säkerhetsrisker som är 
förknippade med de betaltjänster som leverantören 
tillhandahåller och vilka åtgärder som har vidtagits för att 
hantera dessa risker. 

Betaltjänstleverantören ska till Finansinspektionen lämna 
statistiska uppgifter om svikliga förfaranden som har ägt rum 
i samband med användningen av leverantörens betaltjänster.
Lag (2018:175).

3 § En betaltjänstleverantör ska så snart det kan ske 
underrätta Finansinspektionen om en allvarlig operativ 
incident eller säkerhetsincident som uppkommit i verksamheten. 
Finansinspektionen ska så snart det kan ske informera 
Riksbanken, andra berörda svenska myndigheter, Europeiska 
bankmyndigheten och Europeiska centralbanken. 

Om incidenten påverkar eller kan påverka 
betaltjänstanvändarnas ekonomiska intressen, ska 
betaltjänstleverantören så snart det kan ske informera 
användarna om incidenten och om de åtgärder som kan vidtas för 
att begränsa risken för skada.

Första och andra styckena gäller inte för 
betaltjänstleverantörer som omfattas av bestämmelserna i 
Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2022/2554.
Lag (2024:1286).

Stark kundautentisering

4 § En betaltjänstleverantör ska tillämpa stark 
kundautentisering när betalaren

1. loggar in på sitt betalkonto online,

2. initierar en elektronisk betalningstransaktion, eller

3. genomför någon åtgärd på distans som kan innebära en risk 
för svikligt förfarande eller andra former av missbruk.

För elektroniska betalningstransaktioner på distans enligt 
första stycket 2 ska betaltjänstleverantören tillämpa stark 
kundautentisering som kopplar transaktionen till ett 
specifikt belopp och en specifik betalningsmottagare.

När stark kundautentisering tillämpas ska 
betaltjänstleverantören vidta särskilda åtgärder för att 
skydda betaltjänstanvändarens personliga 
behörighetsfunktioner mot obehörig åtkomst och förvanskning. 

Första och andra styckena gäller inte om annat följer av 
tekniska standarder som antagits av Europeiska kommissionen i 
enlighet med artikel 98 i betaltjänstdirektivet. 
Lag (2018:175).

5 § En kontoförvaltande betaltjänstleverantör som 
tillhandahåller betaltjänstanvändaren ett betalkonto som är 
tillgängligt online ska göra det möjligt för leverantörer av 
betalningsinitieringstjänster och kontoinformationstjänster 
att förlita sig på den autentisering som den kontoförvaltande 
betaltjänstleverantören tillhandahåller 
betaltjänstanvändaren. Lag (2018:175).

Bemyndiganden

6 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer 
får meddela föreskrifter om

1. hur ett system enligt 1 § första stycket ska utformas,

2. vilka upplysningar en betaltjänstleverantör ska lämna 
enligt 2 § samt hur och när uppgifterna ska lämnas, 

3. vad som utgör en allvarlig operativ incident eller 
säkerhetsincident enligt 3 § första stycket, 

4. hur bedömningen av om en incident påverkar eller kan 
påverka betaltjänstanvändarnas ekonomiska intressen enligt 3 § 
andra stycket ska göras, och

5. hur betaltjänstanvändarna ska informeras enligt 3 § andra 
stycket. Lag (2024:1286).

6 kap. Behandling av personuppgifter m.m.

Tillämpningsområde

1 § Om en betaltjänstleverantör eller den som ansvarar för 
ett betalningssystem granskar betalningstransaktioner för att 
kunna upptäcka sådana transaktioner som leverantören eller 
den ansvarige för betalningssystemet misstänker eller har 
skälig grund att misstänka utgör ett led i bedrägeri i 
samband med tillhandahållande eller användning av 
betaltjänster, får leverantören eller den som ansvarar för 
ett betalningssystem behandla personuppgifter samt föra 
register enligt 2–9 §§. Lag (2018:329).

Personuppgiftsbehandling

2 § Om det är nödvändigt för granskning av
betalningstransaktioner enligt 1 § får följande
personuppgifter behandlas:

1. uppgifter om identitet i betaltjänstanvändares pass eller
annan identitetshandling, och

2. unika beteckningar som identifierar en viss person som
betaltjänstanvändare.

Ändamål för register

3 § Register får föras av en betaltjänstleverantör eller den
som har ansvar för ett betalningssystem, om det är nödvändigt
för granskning av betalningstransaktioner enligt 1 §.

Innehåll

4 § Ett register som avses i 1 § får endast innehålla

1. namn och person-, samordnings- eller organisationsnummer,

2. betalkontonummer eller motsvarande,

3. sådana unika beteckningar som avses i 2 § 2, och

4. de övriga uppgifter som framkommit vid granskning av
betalningstransaktioner enligt 1 §.

Utlämnande av uppgifter

5 § Om misstanke om bedrägeri kvarstår efter närmare analys,
får uppgifter om alla omständigheter som kan tyda på bedrägeri
i samband med tillhandahållande eller användning av
betaltjänster lämnas till Polismyndigheten eller
Åklagarmyndigheten.

Uppgifter i ett register som avses i 1 § får lämnas ut till
betaltjänstleverantörer och de som har ansvar för ett
betalningssystem när uppgifterna har lämnats till
Polismyndigheten eller Åklagarmyndigheten.

Utlämnande av uppgifter enligt andra stycket får ske trots
3 kap. 12 § denna lag, 1 kap. 10 § lagen (2004:297) om bank-
och finansieringsrörelse eller 3 kap. 12 § lagen (2011:755) om
elektroniska pengar. Lag (2014:664).

6 § Uppgifter ur ett register som avses i 1 § som har lämnats
till Polismyndigheten eller Åklagarmyndigheten i enlighet med
5 § första stycket får inte lämnas ut till den registrerade.
Lag (2014:664).

Gallring

7 § En uppgift i ett register som avses i 1 § ska gallras

1. om Polismyndigheten eller Åklagarmyndigheten beslutar att
inte inleda eller att lägga ner en utredning om bedrägeri i
samband med tillhandahållande eller användning av
betaltjänster,

2. om en förundersökning har avslutats utan att åtal väckts
med anledning av de lämnade uppgifterna,

3. om en domstol har meddelat dom eller beslut med anledning
av de lämnade uppgifterna och domen eller beslutet vunnit laga
kraft,

4. senast tre år efter det att uppgifter lämnats till
Polismyndigheten eller Åklagarmyndigheten med stöd av 5 § första
stycket, eller

5. senast tre år efter det att uppgifter insamlats, om
uppgifterna inte dessförinnan lämnats till Polismyndigheten
eller Åklagarmyndigheten med stöd av 5 § första stycket.

En betaltjänstleverantör eller en ansvarig för ett
betalningssystem som får kännedom om en omständighet som
innebär att en uppgift ska gallras enligt första stycket 1, 2
eller 3 ska underrätta dem som leverantören eller den
ansvarige för betalningssystemet har lämnat ut uppgiften till
enligt 5 § andra stycket. Lag (2014:664).

8 §  Har upphävts genom lag (2018:329).

Tystnadsplikt

9 § Den som är verksam hos en betaltjänstleverantör eller hos
den som har ansvar för ett betalningssystem får inte
obehörigen röja uppgifter i ett register som avses i 1 § eller
uppgifter som lämnats ut med stöd av 5 § andra stycket.

Ansvar enligt 20 kap. 3 § brottsbalken ska inte följa för den
som bryter mot förbudet.

7 kap. Betaltjänstleverantörers tillträde till 
betalningssystem och tillgång till betalkontotjänster

1 § Den eller de som har ansvar för ett betalningssystem ska
se till att reglerna om tillträde till betalningssystemet är
objektiva, icke-diskriminerande och proportionella. Reglerna
får inte hindra tillträde i större utsträckning än vad som är
nödvändigt för att skydda mot risker i verksamheten och för
att skydda betalningssystemets finansiella och operativa
stabilitet.

Reglerna om tillträde till betalningssystem får inte begränsa
faktiskt deltagande i andra betalningssystem eller
diskriminera betaltjänstleverantörer på grund av den juridiska
form i vilken deras verksamhet bedrivs.

2 § En betaltjänstleverantör enligt 1 kap. 3 § som är en
juridisk person får inte nekas tillträde till ett
betalningssystem, om betaltjänstleverantören uppfyller sådana
krav för tillträde till betalningssystemet som uppställts i
enlighet med 1 §.

3 § /Upphör att gälla U:2025-04-09/
Bestämmelserna i 1 och 2 §§ gäller inte för

1. betalningssystem enligt lagen (1999:1309) om system för
avveckling av förpliktelser på finansmarknaden, eller

2. betalningssystem i vilka en betaltjänstleverantör verkar
eller kan verka både som betalarens och betalningsmottagarens
betaltjänstleverantör samt är ensamt ansvarig för
betalningssystemets ledning, och denne betaltjänstleverantör
tillåter andra betaltjänstleverantörer att delta i
betalningssystemet utan att dessa kan förhandla om avgifter
mellan sig avseende betalningssystemet.

3 § /Träder i kraft I:2025-04-09/
Bestämmelserna i 1 och 2 §§ gäller inte för 
betalningssystem i vilka en betaltjänstleverantör verkar eller 
kan verka både som betalarens och betalningsmottagarens 
betaltjänstleverantör samt är ensamt ansvarig för 
betalningssystemets ledning, och denne betaltjänstleverantör 
tillåter andra betaltjänstleverantörer att delta i 
betalningssystemet utan att dessa kan förhandla om avgifter 
mellan sig avseende betalningssystemet. Lag (2024:1370).

4 § Om en deltagare i ett betalningssystem enligt lagen 
(1999:1309) om system för avveckling av förpliktelser på 
finansmarknaden tillåter en betaltjänstleverantör som inte är 
deltagare i systemet att sända överföringsorder genom 
systemet, ska deltagaren på ett objektivt, 
icke-diskriminerande och proportionellt sätt ge även andra 
betaltjänstleverantörer som begär det motsvarande möjlighet. 
För sådant indirekt tillträde gäller vad som anges i 1 §.

Om en deltagare nekar en betaltjänstleverantör sådant 
tillträde till betalningssystem som avses i första stycket, 
ska deltagaren ge betaltjänstleverantören skälen för detta.
Lag (2018:175).

5 § Ett kreditinstitut ska på objektiva, 
icke-diskriminerande och proportionella grunder ge 
betaltjänstleverantörer som begär det tillgång till 
kreditinstitutets betalkontotjänster. Sådan tillgång ska ges 
i den omfattning som krävs för att betaltjänstleverantörer 
obehindrat och effektivt ska kunna tillhandahålla sina 
betaltjänster.

Om ett kreditinstitut nekar en betaltjänstleverantör tillgång 
till institutets betalkontotjänster, ska institutet meddela 
Finansinspektionen och ange skälen för detta. Lag (2018:175).

7 a kap. Marknadsföring av betaltjänster online

1 § Om en konsument som köper varor eller tjänster online kan 
välja ett betalningssätt som innebär att en kredit inte 
lämnas, ska betaltjänstleverantören se till att ett sådant 
betalningssätt visas först. Ett betalningssätt som innebär att 
en kredit lämnas får inte heller vara förvalt om det finns 
andra betalningssätt. Lag (2020:176).

2 § Ett handlande som strider mot 1 § ska vid tillämpningen av 
5, 23 och 26 §§ marknadsföringslagen (2008:486) anses vara 
otillbörligt mot konsumenter. Lag (2020:176).

8 kap. Tillsyn och ingripanden

Tillsynens omfattning

1 § Finansinspektionen har tillsyn över att denna lag, 
Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 260/2012 och 
Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2021/1230 följs.

För betalningsinstitut och registrerade 
betaltjänstleverantörer omfattar tillsynen även att deras 
betaltjänstverksamhet drivs enligt andra författningar som 
reglerar deras verksamhet, bolagsordning, stadgar samt interna 
instruktioner som har sin grund i en författning som reglerar 
deras verksamhet. I fråga om tillsynen över övriga 
betaltjänstleverantörer enligt 1 kap. 3 § gäller 
bestämmelserna i de lagar som reglerar deras verksamhet, om 
inte annat följer av denna lag.

Finansinspektionen ska samråda med Konkurrensverket innan en 

tillsynsåtgärd eller ett ingripande vidtas mot

1. någon som har ansvar för betalningssystem för överträdelse 
av 7 kap. 1 och 2 §§,

2. en deltagare i ett betalningssystem för överträdelse av 
7 kap. 4 §, eller

3. ett kreditinstitut för överträdelse av 7 kap. 5 §.
Lag (2024:392).

2 § Betalningsinstitut, registrerade betaltjänstleverantörer, 
den som har ansvar för ett betalningssystem, den som är 
anmälningsskyldig enligt 1 kap. 9 § och utländska företag som 
tillhandahåller betaltjänster i Sverige från en filial eller 
genom ett ombud enligt 3 kap. 26 § ska lämna Finansinspektionen 
de upplysningar om sin verksamhet och därmed sammanhängande 
omständigheter som inspektionen begär.

Utländska företag som tillhandahåller betaltjänster i Sverige 
genom ett ombud enligt 3 kap. 26 § ska utse en central 
kontaktpunkt här i landet om Finansinspektionen begär det.
Lag (2018:175).

2 a § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer
meddelar föreskrifter om att vissa uppgifter som enligt 2 §
ska lämnas till Finansinspektionen i stället ska lämnas till
Statistiska centralbyrån. Lag (2014:493).

Platsundersökning

3 § Finansinspektionen får när det är nödvändigt genomföra 
en undersökning hos

1. ett betalningsinstitut,

2. en registrerad betaltjänstleverantör, och

3. utländska företag som tillhandahåller betaltjänster i 
Sverige enligt 3 kap. 26 §.

Om det behövs för tillsynen av ett betalningsinstitut eller 
en registrerad betaltjänstleverantör, får Finansinspektionen 
genomföra en undersökning hos

1. en filial till institutet,

2. ett ombud till institutet eller leverantören, och

3. ett företag som har fått i uppdrag att utföra visst arbete 
eller vissa funktioner åt institutet eller leverantören.

En undersökning hos en registrerad betaltjänstleverantör får 
endast omfatta den verksamhet som avser tillhandahållande av 
betaltjänster. Lag (2018:175).

Särskilt om tillsyn över att bestämmelserna i 4 a kap. följs

3 a § Finansinspektionen får förelägga var och en att lämna 
upplysningar och tillhandahålla de handlingar som behövs i ett 
ärende om tillämpningen av någon av bestämmelserna i 4 a kap. 
1-8 §§. Lag (2020:341).

3 b § Om det är nödvändigt för tillsynen när det gäller de 
bestämmelser som anges i 3 a §, får Finansinspektionen köpa 
tjänster under dold identitet (testköp). 

Näringsidkaren ska underrättas om testköpet så snart det kan 
ske utan att åtgärden förlorar sin betydelse. 

Om det inte är oskäligt, får Finansinspektionen besluta att 
näringsidkaren ska ersätta inspektionen för vad som har 
betalats för tjänsten vid testköpet. Lag (2020:341).

3 c § Om en näringsidkare genom sitt agerande på internet 
bryter mot någon av bestämmelserna i 4 a kap. 1-8 §§ och inga 
andra effektiva medel är tillgängliga, får Finansinspektionen 
förelägga näringsidkaren, en värdtjänstleverantör eller en 
internetleverantör att upprätta ett varningsmeddelande som 
tydligt visas i samband med besök på webbplatsen. 

Ett föreläggande som avses i första stycket får bara meddelas 
om 

1. överträdelsens allvar motiverar det, och 

2. webbplatsen inte omfattas av tryckfrihetsförordningens 
eller yttrandefrihetsgrundlagens skydd. 

Varningsmeddelandet ska ange i vilket avseende agerandet 
bryter mot någon av bestämmelserna i 4 a kap. 1-8 §§ och i 
övrigt vara utformat på ändamålsenligt sätt. Lag (2020:341).

3 d § När ändrade förhållanden föranleder det, ska 
Finansinspektionen besluta att en skyldighet att upprätta ett 
varningsmeddelande inte längre ska gälla. Lag (2020:341).

Samarbete mellan behöriga myndigheter

4 § Finansinspektionen ska, i den utsträckning som följer av 
Sveriges medlemskap i Europeiska unionen, i sin till-
synsverksamhet samarbeta och utbyta information med

- andra behöriga myndigheter,

- Europeiska centralbanken, 

- nationella centralbanker,

- Europeiska kommissionen, och

- Europeiska bankmyndigheten.

En behörig myndighet inom EES får närvara vid en kontroll som 
utförs av Finansinspektionen.

Finansinspektionen får delegera uppgiften att genomföra en 
kontroll på plats av en filial eller ombud till ett 
betalningsinstitut som står under dess tillsyn till en behörig 
myndighet i ett annat land inom EES. Lag (2019:731).

4 a § Finansinspektionen får hänskjuta frågor som rör 
samarbete mellan behöriga myndigheter, särskilt om 
informationsutbyte, till Europeiska bankmyndigheten för 
tvistlösning i enlighet med artikel 23 i betalkontodirektivet 
eller artikel 27 i betaltjänstdirektivet. Lag (2018:175).

Register över betaltjänstverksamhet

5 § Finansinspektionen ska föra ett register över 
betalningsinstitut, registrerade betaltjänstleverantörer, 
deras ombud och filialer samt över dem som avses i 1 kap. 
10 §. Registret ska innehålla uppgifter om

1. vilka betaltjänster som betalningsinstitut, registrerade 
betaltjänstleverantörer, deras ombud och filialer har rätt 
att tillhandahålla,

2. den verksamhet som drivs av den som avses i 1 kap. 10 §,

3. tillstånd som har återkallats, 

4. vilka registrerade betaltjänstleverantörer som inte längre 
uppfyller villkoren för registrering enligt 2 kap. 3 §. 

Registret ska hållas tillgängligt hos Finansinspektionen. 

Finansinspektionen ska så snart det kan ske underrätta 
Europeiska bankmyndigheten om den information som förs in i 
registret enligt första stycket och om skälen till att ett 
tillstånd återkallats eller till att en registrerad 
betaltjänstleverantör inte längre uppfyller villkoren för 
registrering enligt 2 kap. 3 §. Lag (2018:175).

Revision

6 § En revisor eller en särskild granskare ska omedelbart 
rapportera till Finansinspektionen om han eller hon vid 
fullgörandet av sitt uppdrag i ett betalningsinstitut får 
kännedom om förhållanden som 

1. kan utgöra en väsentlig överträdelse av någon författning 
som reglerar institutets verksamhet, 

2. kan påverka institutets fortsatta drift negativt, eller

3. kan leda till att revisorn avstyrker att balansräkningen 
eller resultaträkningen fastställs eller till anmärkning 
enligt 9 kap. 33 eller 34 § aktiebolagslagen (2005:551) eller 
8 kap. 36 eller 37 § lagen (2018:672) om ekonomiska 
föreningar.

Revisorn och granskaren har en motsvarande 
rapporteringsskyldighet om han eller hon får kännedom om 
förhållanden som avses i första stycket vid fullgörande av 
uppdrag i betalningsinstitutets moderföretag eller 
dotterföretag eller i ett företag som har en likartad 
förbindelse med betalningsinstitutet. Lag (2018:730).

Avgifter till Finansinspektionen

7 § Betalningsinstitut och registrerade 
betaltjänstleverantörer ska med årliga avgifter bekosta 
Finansinspektionens verksamhet samt Statistiska centralbyråns 
verksamhet enligt lagen (2014:484) om en databas för 
övervakning av och tillsyn över finansmarknaderna.

Finansinspektionen får ta ut avgifter för prövning av 
ansökningar, anmälningar och underrättelser enligt denna lag.
Lag (2020:183).

Ingripande mot betalningsinstitut och vissa fysiska 
personer

8 § Finansinspektionen ska ingripa om ett betalningsinstitut 
har åsidosatt sina skyldigheter enligt 

- denna lag, 

- Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 260/2012, 

- Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2021/1230, 

- andra författningar som reglerar institutets verksamhet, 
eller 

- institutets bolagsordning, stadgar eller interna 
instruktioner som har sin grund i en författning som reglerar 
institutets verksamhet.

Finansinspektionen ska då utfärda ett föreläggande att inom en 
viss tid begränsa verksamheten i något avseende, minska 
riskerna i den eller vidta någon annan åtgärd för att komma 
till rätta med situationen, ett förbud att verkställa beslut 
eller en anmärkning. Om överträdelsen är allvarlig ska 
betalningsinstitutets tillstånd återkallas eller, om det är 
tillräckligt, varning meddelas. Lag (2024:392).

8 a § Finansinspektionen ska ingripa mot någon som ingår i 
betalningsinstitutets styrelse eller är dess verkställande 
direktör, eller ersättare för någon av dem, om institutet har 
befunnits ansvarigt för en överträdelse av lagen (2017:630) om 
åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism eller 
föreskrifter som har meddelats med stöd av den lagen eller en 
överträdelse av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 
2023/1113. 

Ett ingripande enligt första stycket får ske endast om 
överträdelsen är allvarlig, upprepad eller systematisk och 
personen i fråga uppsåtligen eller av grov oaktsamhet orsakat 
överträdelsen.

Ingripande sker genom

1. beslut att personen i fråga under en viss tid, lägst tre 
och högst tio år, inte får upprätthålla en funktion som avses 
i första stycket hos ett betalningsinstitut, eller

2. beslut om sanktionsavgift. Lag (2024:1164).

8 b § Finansinspektionen ska ingripa mot någon som ingår i 
betalningsinstitutets styrelse eller är dess verkställande 
direktör, eller ersättare för någon av dem, om institutet har 
åsidosatt sina skyldigheter enligt någon av artiklarna 5-10, 
11.1-11.10, 12-14, 16.1, 16.2, 17, 18.1, 18.2, 19.1, 19.3, 
19.4, 23-25, 26.1-26.8, 27, 28.1-28.8, 29, 30.1-30.4, 31.12 
eller 45 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 
2022/2554. 

Ett ingripande enligt första stycket får ske bara om 
institutets överträdelse är allvarlig och den fysiska personen 
i fråga uppsåtligen eller av grov oaktsamhet orsakat 
överträdelsen. 

Ingripande får ske genom en eller båda av följande sanktioner: 

1. beslut att den fysiska personen under en viss tid, lägst 
tre och högst tio år, inte får vara styrelseledamot eller 
verkställande direktör i ett betalningsinstitut, eller 
ersättare för någon av dem, eller 

2. beslut om sanktionsavgift. Lag (2024:1286).

9 § Vid valet av ingripande ska Finansinspektionen ta hänsyn 
till hur allvarlig överträdelsen är och hur länge den har 
pågått. Särskild hänsyn ska tas till skador som har uppstått 
och graden av ansvar.

Finansinspektionen får avstå från ingripande enligt 8-8 b §§ 
om

1. en överträdelse är ringa eller ursäktlig,

2. betalningsinstitutet gör rättelse eller om den fysiska 
personen i betalningsinstitutets ledning verkat för att 
institutet gör rättelse, eller

3. någon annan myndighet har vidtagit åtgärder mot institutet 
eller den fysiska personen i betalningsinstitutets ledning som 
bedöms vara tillräckliga. Lag (2024:1286).

9 a § I försvårande riktning ska det beaktas om 
betalningsinstitutet tidigare har begått en överträdelse 
eller om den fysiska personen i betalningsinstitutets ledning 
tidigare orsakat en sådan överträdelse.

I förmildrande riktning ska det beaktas om 

1. institutet eller den fysiska personen i 
betalningsinstitutets ledning i väsentlig utsträckning genom 
ett aktivt samarbete har underlättat Finansinspektionens 
utredning, och 

2. institutet snabbt har upphört med överträdelsen, eller den 
fysiska personen i betalningsinstitutets ledning snabbt 
verkat för att överträdelsen ska upphöra, sedan den anmälts 
till eller påtalats av Finansinspektionen. Lag (2017:652).

10 § Finansinspektionen ska återkalla ett betalningsinstituts
tillstånd, om en person som ingår i institutets styrelse eller
är verkställande direktör  inte längre uppfyller de krav som
anges i 2 kap. 6 § 4 eller om en person som är ansvarig för
betaltjänstverksamheten inte längre uppfyller de krav som
anges i 2 kap. 6 § 5. Detta får dock bara ske om inspektionen
först har beslutat att anmärka för institutet att personen
inte uppfyller kraven och om han eller hon ändå finns kvar i
styrelsen, som verkställande direktör eller som ansvarig för
betaltjänstverksamheten efter det att en av inspektionen
bestämd tid på högst tre månader har gått ut.

I stället för att återkalla tillståndet får Finansinspektionen
besluta att en styrelseledamot, verkställande direktör eller
ansvarig för betaltjänstverksamheten inte längre får vara det.
Inspektionen får då förordna en ersättare. Ersättarens uppdrag
gäller till dess företaget har utsett en ny styrelseledamot,
verkställande direktör eller ansvarig för
betaltjänstverksamheten.

Det som föreskrivs om verkställande direktör i första och
andra styckena gäller också en ställföreträdare för
verkställande direktör.

I fråga om europabolag och europakooperativ som har ett sådant
förvaltningssystem som avses i artiklarna 39–42 i rådets
förordning (EG) nr 2157/2001 eller artiklarna 37–41 i rådets
förordning (EG) nr 1435/2003 ska bestämmelserna som avser
styrelsen i första stycket om återkallelse av tillstånd
tillämpas på tillsynsorganet.

11 § Finansinspektionen ska återkalla betalningsinstitutets
tillstånd om

1. institutet har fått tillståndet genom att lämna oriktiga
uppgifter eller på något annat otillbörligt sätt,

2. institutet inte inom ett år från det att tillståndet
beviljades har börjat driva sådan verksamhet som tillståndet
avser,

3. institutet under en sammanhängande tid av sex månader inte
har drivit sådan verksamhet som tillståndet avser,

4. det skulle utgöra ett hot mot betalningssystemets
stabilitet om institutet fortsatte att bedriva sin
betaltjänstverksamhet,

5. institutet har förklarat sig avstå från tillståndet,

6. institutet har överlåtit hela sin verksamhet som avser
betaltjänster, eller

7. institutet försatts i konkurs eller beslut fattats om att
institutet ska träda i tvångslikvidation.

I de fall som avses i första stycket 1–4 får i stället varning
meddelas om det är tillräckligt.

12 § Om tillståndet återkallas får Finansinspektionen besluta
om hur avvecklingen av verksamheten ska ske.

Ett beslut om återkallelse får förenas med förbud att
fortsätta verksamheten.

13 § Om en behörig myndighet i ett annat land har 
underrättat Finansinspektionen om att ett betalningsinstitut 
överträtt föreskrifter i det landet, ska inspektionen vidta 
de åtgärder som anges i 8–11 §§ mot institutet, om det 
föreligger någon omständighet som anges där. 
Finansinspektionen ska så snart det kan ske underrätta den 
behöriga myndigheten i det andra landet och de behöriga 
myndigheterna i övriga berörda länder inom EES om vilka 
åtgärder som vidtas. Lag (2018:175).

Sanktionsavgift

14 § Om ett betalningsinstitut har fått anmärkning eller 
varning enligt 8 § eller varning enligt 11 §, får 
Finansinspektionen besluta att institutet ska betala en 
sanktionsavgift.

Avgiften tillfaller staten. Lag (2017:652).

15 § Sanktionsavgiften ska uppgå till lägst 5 000 kronor och 
högst 50 miljoner kronor.

Avgiften får inte överstiga tio procent av 
betalningsinstitutets omsättning närmast föregående 
räkenskapsår. Om överträdelsen har skett under institutets 
första verksamhetsår eller om uppgifter om omsättningen 
annars saknas eller är bristfälliga, får omsättningen 
uppskattas.

För ett betalningsinstitut som även bedriver annan verksamhet 
än tillhandahållande av betaltjänster enligt 1 kap. 2 § ska 
omsättningen enligt andra stycket avse endast verksamheten 
med betaltjänster.

Avgiften får inte vara så stor att institutet därefter inte 
uppfyller kraven i 3 kap. 2 §. Lag (2017:652).

15 a § När det är fråga om en överträdelse av lagen (2017:630) 
om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism 
eller föreskrifter som har meddelats med stöd av den lagen 
eller en överträdelse av Europaparlamentets och rådets 
förordning (EU) 2023/1113, ska den sanktionsavgift som kan 
beslutas enligt 14 § uppgå till lägst 5 000 kronor och som 
högst fastställas till det högsta av 

1. tio procent av betalningsinstitutets omsättning närmast 
föregående räkenskapsår eller, i förekommande fall, 
motsvarande omsättning på koncernnivå,

2. två gånger den vinst som institutet gjort till följd av 
regelöverträdelsen, om beloppet går att fastställa, eller

3. ett belopp i kronor motsvarande fem miljoner euro.

Avgiften får inte vara så stor att institutet därefter inte 
uppfyller kraven i 3 kap. 2 §. Lag (2024:1164).

15 b § En sanktionsavgift för en fysisk person ska som högst 
fastställas till det högsta av

1. två gånger den vinst som den fysiska personen gjort till 
följd av regelöverträdelsen, om beloppet går att fastställa, 
eller

2. ett belopp som per den 25 juni 2015 i kronor motsvarade 
fem miljoner euro.

Avgiften tillfaller staten. Lag (2017:652).

16 § När sanktionsavgiftens storlek fastställs, ska särskild 
hänsyn tas till sådana omständigheter som anges i 9 § första 
stycket och 9 a § samt till betalningsinstitutets eller den 
fysiska personens finansiella ställning och, om det går att 
fastställa, den vinst som gjorts genom överträdelsen.
Lag (2017:652).

Sanktionsföreläggande

16 a § Frågor om ingripanden mot fysiska personer enligt 8 a 
eller 8 b § tas upp av Finansinspektionen genom 
sanktionsföreläggande.

Finansinspektionen ska då tillämpa bestämmelserna i 15 kap. 
9 a-9 d §§ lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse.
Lag (2024:1286).

Förseningsavgift

17 § Om ett betalningsinstitut eller en registrerad
betaltjänstleverantör inte lämnar de upplysningar som
föreskrivits med stöd av 27 § i tid, får Finansinspektionen
besluta att institutet ska betala en förseningsavgift med
högst 100 000 kronor.

Avgiften tillfaller staten.

Verkställighet av beslut om sanktionsavgift och 
förseningsavgift

18 § En sanktionsavgift eller förseningsavgift ska betalas 
till Finansinspektionen inom trettio dagar från det att 
beslutet om den har fått laga kraft eller 
sanktionsföreläggande godkänts eller den längre tid som anges 
i beslutet. Lag (2017:652).

19 § Finansinspektionens beslut om sanktionsavgift eller 
förseningsavgift får verkställas enligt utsökningsbalkens 
bestämmelser, om avgiften inte har betalats inom den tid som 
anges i 18 §.

Om sanktionsavgiften eller förseningsavgiften inte betalas 
inom den tid som anges i 18 §, ska inspektionen lämna den 
obetalda avgiften för indrivning. Bestämmelser om indrivning 
av statliga fordringar finns i lagen (1993:891) om indrivning 
av statliga fordringar m.m. Lag (2017:652).

20 § En sanktionsavgift eller förseningsavgift som har 
beslutats faller bort i den utsträckning verkställighet inte 
har skett inom fem år från det att beslutet fick laga kraft 
eller sanktionsföreläggandet godkändes. Lag (2017:652).

Ingripande mot utländska företag

21 § Finansinspektionen får förelägga ett utländskt företag 
som tillhandahåller betaltjänster i enlighet med 3 kap. 26 § 
att göra rättelse, om dess verksamhet med betaltjänster i 
Sverige inte drivs enligt gällande bestämmelser om åtgärder 
mot penningtvätt och finansiering av terrorism eller i 
enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 
2023/1113. 

Om ett utländskt företag som i Sverige tillhandahåller 
betaltjänster från en filial eller genom ett ombud enligt 3 
kap. 26 § inte driver denna verksamhet i enlighet med 
bestämmelserna i denna lag, ska Finansinspektionen så snart 
det kan ske underrätta den behöriga myndigheten i företagets 
hemland. Finansinspektionen får förelägga företaget att göra 
rättelse om dess verksamhet med betaltjänster i Sverige inte 
drivs i enlighet med 4 och 5-5 b kap.

Om ett företag inte följer ett föreläggande enligt första 
eller andra stycket ska Finansinspektionen underrätta den 
behöriga myndigheten i företagets hemland.

Om rättelse inte sker, får Finansinspektionen förbjuda 
företaget att påbörja nya betalningstransaktioner här i 
landet. Innan förbud meddelas ska inspektionen underrätta den 
behöriga myndigheten i företagets hemland. I brådskande fall 
får inspektionen meddela förbud utan föregående underrättelse 
till myndigheten i företagets hemland. Denna ska dock 
underrättas så snart det kan ske. Lag (2024:1164).

22 § Om ett utländskt företag som driver verksamhet enligt 
3 kap. 26 § har fått sitt verksamhetstillstånd indraget i 
hemlandet, ska Finansinspektionen genast förbjuda företaget 
att påbörja nya betalningstransaktioner här i landet.
Lag (2018:175).

Ingripande mot registrerade betaltjänstleverantörer m.fl.

23 § Finansinspektionen ska förelägga en registrerad 
betaltjänstleverantör eller den som ansvarar för ett 
betalningssystem att inom en viss tid vidta åtgärder för att 
komma till rätta med situationen eller upphöra med 
verksamheten, om företaget har åsidosatt sina skyldigheter 
enligt 

- denna lag, 

- Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 260/2012,

- Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2021/1230, 
eller

- andra författningar som reglerar dess verksamhet.

Om en registrerad betaltjänstleverantör som avses i 2 kap. 5 § 
inte inkommer med ansökan om tillstånd, ska Finansinspektionen 
förelägga betaltjänstleverantören att inkomma med en ansökan. 
Om betaltjänstleverantören inte rättar sig efter föreläggandet 
ska inspektionen förelägga denne att upphöra med verksamheten.

Om det är osäkert om tillståndsplikt föreligger beträffande 
viss betaltjänstverksamhet, får Finansinspektionen förelägga 
den som driver verksamheten att lämna de upplysningar om 
verksamheten som behövs för att bedöma om så är fallet.
Lag (2024:392).

23 a § Vid en överträdelse av lagen (2017:630) om åtgärder mot 
penningtvätt och finansiering av terrorism eller föreskrifter 
som har meddelats med stöd av den lagen eller en överträdelse 
av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2023/1113, 
som inte är ringa, får Finansinspektionen ingripa mot en 
registrerad betaltjänstleverantör som är en juridisk person 
genom beslut om sanktionsavgift som bestäms i enlighet med 15 
a §. 

Om den registrerade betaltjänstleverantören är en fysisk 
person, får sanktionsavgift beslutas endast om överträdelsen 
är allvarlig, upprepad eller systematisk och personen i fråga 
uppsåtligen eller av grov oaktsamhet orsakat överträdelsen.

Avgiften tillfaller staten. Lag (2024:1164).

23 b § Finansinspektionen ska ingripa mot någon som ingår i en 
registrerad betaltjänstleverantörs styrelse eller är dess 
verkställande direktör eller på motsvarande sätt företräder 
betaltjänstleverantören, eller är ersättare för någon av dem, 
om den registrerade betaltjänstleverantören har befunnits 
ansvarig för en överträdelse av lagen (2017:630) om åtgärder 
mot penningtvätt och finansiering av terrorism eller 
föreskrifter som har meddelats med stöd av den lagen eller en 
överträdelse av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 
2023/1113. 

Ett ingripande enligt första stycket får ske bara om 
överträdelsen är allvarlig, upprepad eller systematisk och 
personen i fråga uppsåtligen eller av grov oaktsamhet orsakat 
överträdelsen. 

Finansinspektionen ska även ingripa mot någon som ingår i en 
registrerad betaltjänstleverantörs styrelse eller är dess 
verkställande direktör eller på motsvarande sätt företräder 
betaltjänstleverantören, eller är ersättare för någon av dem, 
om den registrerade betaltjänstleverantören har åsidosatt sina 
skyldigheter enligt någon av artiklarna 5-10, 11.1-11.10, 12-
14, 16.1, 16.2, 17, 18.1, 18.2, 19.1, 19.3, 19.4, 23-25, 26.1-
26.8, 27, 28.1-28.8, 29, 30.1-30.4, 31.12 eller 45 i 
Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2022/2554. 

Ett ingripande enligt tredje stycket får ske bara om den 
registrerade betaltjänstleverantörens överträdelse är 
allvarlig och den fysiska personen i fråga uppsåtligen eller 
av grov oaktsamhet orsakat överträdelsen. 

Ingripande får ske genom en eller båda av följande sanktioner:

1. beslut att personen i fråga under en viss tid, lägst tre 
och högst tio år, inte får upprätthålla en funktion som avses 
i första stycket hos en registrerad betaltjänstleverantör, 
eller

2. beslut om sanktionsavgift. Lag (2024:1286).

23 c § Vid beslut om ingripande enligt 23 a § andra stycket 
och 23 b § gäller 15 b och 16 a §§. 

I fråga om verkställighet av beslut om sanktionsavgift gäller 
18–20 §§. Lag (2017:652).

23 d § Vid valet av åtgärd eller sanktion enligt 23–23 b §§ 
och vid bestämmande av sanktionsavgiftens storlek ska 
Finansinspektionen ta hänsyn till de omständigheter som anges 
i 9 § första stycket, 9 a och 16 §§. Lag (2017:652).

23 e § Om en behörig myndighet i ett annat land har 
underrättat Finansinspektionen om att en registrerad 
betaltjänstleverantör som tillhandahåller 
kontoinformationstjänster överträtt föreskrifter i det 
landet, ska inspektionen vidta de åtgärder som anges i 23 § 
mot betaltjänstleverantören, om det föreligger någon 
omständighet som anges där. Finansinspektionen ska så snart 
det kan ske underrätta den behöriga myndigheten i det andra 
landet och de behöriga myndigheterna i övriga berörda länder 
inom EES om vilka åtgärder som vidtas. Lag (2018:175).

Ingripande mot den som saknar tillstånd eller registrering

24 § Om någon driver sådan verksamhet som omfattas av denna
lag utan att vara berättigad till det, ska Finansinspektionen
förelägga denne att upphöra med verksamheten.

Om det är osäkert om lagen är tillämplig på en viss
verksamhet, får inspektionen förelägga den som driver
verksamheten att lämna de upplysningar om verksamheten som
inspektionen behöver för att bedöma om så är fallet.

Ett föreläggande enligt första eller andra stycket som avser
ett utländskt företag får riktas mot såväl företaget som den
som i Sverige är verksam för företagets räkning.

Vite

25 § Om Finansinspektionen meddelar föreläggande eller förbud
enligt denna lag, får inspektionen förelägga vite.

Överklagande

26 § Finansinspektionens beslut enligt 23 § tredje 
stycket och 24 § andra stycket och beslut om 
sanktionsföreläggande får inte överklagas.

Andra beslut av Finansinspektionen enligt denna lag får 
överklagas till allmän förvaltningsdomstol.

Prövningstillstånd krävs vid överklagande till 
kammarrätten.

Finansinspektionen får bestämma att ett beslut om 
förbud, föreläggande eller återkallelse ska gälla 
omedelbart. Lag (2018:843).

Bemyndiganden

27 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer 
får meddela föreskrifter om vilka upplysningar ett företag 
ska lämna till Finansinspektionen enligt 2 § första stycket 
och när upplysningarna ska lämnas.

Regeringen får meddela föreskrifter om avgifter enligt 7 §.
Lag (2020:183).

9 kap. Skyldighet för kreditinstitut att tillhandahålla 
kontanttjänster

Platser för kontantuttag och dagskasseinsättningar

1 § Sådana kreditinstitut och filialer till utländska 
kreditinstitut som till konsumenter tillhandahåller 
betalkonton med grundläggande funktioner, ska tillhandahålla 
tjänster som gör det möjligt att ta ut kontanter från dessa 
konton (platser för kontantuttag) i betryggande utsträckning i 
hela landet.

Sådana kreditinstitut och filialer till utländska 
kreditinstitut som till företag tillhandahåller betalkonton, 
ska tillhandahålla tjänster som gör det möjligt att sätta in 
kontanter på dessa konton (platser för dagskasseinsättningar) 
i betryggande utsträckning i hela landet. 

Första och andra styckena gäller endast institut och filialer 
som den 1 juli närmast föregående år hade mer än 70 miljarder 
kronor i inlåning från allmänheten. Lag (2019:1226).

Tillsyn

2 § Post- och telestyrelsen ska utöva tillsyn över att 
kreditinstitut och filialer till utländska kreditinstitut 
uppfyller sina skyldigheter enligt 1 §. Lag (2019:1226).

Uppgiftsskyldighet

3 § Post- och telestyrelsen får besluta att förelägga företag 
som tillhandahåller platser för kontantuttag eller 
dagskasseinsättningar att lämna de uppgifter som behövs för 
att styrelsen ska kunna utöva tillsyn enligt 2 §.

Ett beslut om föreläggande får förenas med vite.
Lag (2019:1226).

Överlämnande

4 § Om ett kreditinstitut eller en filial till ett utländskt 
kreditinstitut inte uppfyller sina skyldigheter enligt 1 §, 
ska Post- och telestyrelsen överlämna ärendet till 
Finansinspektionen. Lag (2019:1226).

Ingripande

5 § Om ett överlämnat ärende enligt 4 § gäller ett 
kreditinstitut, får Finansinspektionen förelägga institutet 
att vidta rättelse inom en viss tid. Om institutet inte följer 
föreläggandet, får inspektionen besluta att institutet ska 
betala en sanktionsavgift. Avgiften tillfaller staten.

Finansinspektionen får avstå från ingripande om överträdelsen 
är ursäktlig.

Bestämmelser om ingripande mot filialer till utländska 
kreditinstitut finns i 15 kap. lagen (2004:297) om bank- och 
finansieringsrörelse. Lag (2019:1226).

Undantag

6 § Post- och telestyrelsen ska inte överlämna ett ärende 
enligt 4 § och Finansinspektionen ska inte ingripa enligt 5 §, 
om det med beaktande av samtliga platser för kontantuttag 
respektive dagskasseinsättningar

1. finns tillgång till sådana platser i betryggande 
utsträckning i hela landet, eller 

2. endast är ett ringa antal personer som inte har sådan 
tillgång som avses i 1. Lag (2019:1226).

Beräkning av sanktionsavgiften

7 § Sanktionsavgiften ska beräknas till produkten av

1. det antal personer, avrundat nedåt till närmaste tusental, 
som inte har tillgång till platser för kontantuttag respektive 
dagskasseinsättningar i betryggande utsträckning i hela landet 
(avvikelsen),

2. institutets inlåning från allmänheten i förhållande till 
den genomsnittliga inlåningen från allmänheten den 1 juli 
närmast föregående år för samtliga kreditinstitut och filialer 
till utländska kreditinstitut som omfattas av 1 § första och 
andra styckena, och 

3. 5 000 kronor.
Lag (2019:1226).

8 § Sanktionsavgiften ska fastställas till det belopp som 
beräknats enligt 7 § och får inte överstiga det högsta av

1. tio procent av kreditinstitutets omsättning närmast 
föregående räkenskapsår eller, i förekommande fall, 
motsvarande omsättning på koncernnivå, 

2. två gånger den vinst som institutet gjort till följd av 
överträdelsen, om beloppet går att fastställa, eller

3. ett belopp som i svenska kronor motsvarar fem miljoner 
euro.

Om överträdelsen har skett under institutets första 
verksamhetsår eller om uppgifter om omsättningen annars saknas 
eller är bristfälliga, får omsättningen uppskattas. Avgiften 
får inte vara så stor att institutet därefter inte uppfyller 
skyldigheterna enligt 6 kap. 1 § lagen (2004:297) om bank- och 
finansieringsrörelse. Lag (2019:1226).

9 § Om ett kreditinstitut varken uppfyller sina skyldigheter 
enligt 1 § första stycket eller 1 § andra stycket, ska en 
sanktionsavgift beslutas för varje överträdelse.
Lag (2019:1226).

10 § Bestämmelser om verkställighet av beslut om 
sanktionsavgift finns i 15 kap. lagen (2004:297) om bank- och 
finansieringsrörelse. Lag (2019:1226).

Överklagande

11 § Post- och telestyrelsens beslut om föreläggande enligt 
3 § får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Andra 
beslut av Post- och telestyrelsen enligt denna lag får inte 
överklagas.

Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten.
Lag (2019:1226).

12 § Bestämmelser om överklagande av Finansinspektionens 
beslut enligt detta kapitel finns i 17 kap. lagen (2004:297) 
om bank- och finansieringsrörelse. Lag (2019:1226).

Bemyndigande

13 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer 
får, för tillämpningen av 1 §, meddela föreskrifter om det 
högsta antal personer som får ha ett visst längsta vägavstånd 
i kilometer mellan folkbokföringsadressen och den närmaste 
platsen för kontantuttag respektive dagskasseinsättning.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får 
meddela föreskrifter om hur avvikelsen enligt 7 § 1 ska 
fastställas. Lag (2019:1226).

14 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer 
får meddela föreskrifter om vilka uppgifter ett företag ska 
lämna enligt 3 § första stycket och till vilken myndighet 
uppgifterna ska lämnas. Lag (2019:1226).


Övergångsbestämmelser

2010:751

1. Denna lag träder i kraft den 1 augusti 2010.

2. Genom lagen upphävs lagen (1999:268) om
betalningsöverföringar inom Europeiska ekonomiska
samarbetsområdet.

3. Juridiska personer som inlett verksamhet med betaltjänster
före den 25 december 2007 får fortsätta med verksamheten till
utgången av april 2011 utan krav på tillstånd enligt denna
lag. Om Finansinspektionen bedömer att förutsättningarna för
tillstånd enligt 2 kap. 6 och 7 §§ är uppfyllda för en sådan
juridisk person ska Finansinspektionen meddela tillstånd
oavsett om den juridiska personen har ansökt om tillstånd
eller inte. Finansinspektionen ska informera den berörda
juridiska personen innan tillstånd meddelas.

4. Finansiella institut som inlett verksamhet med
betalningsförmedling före den 25 december 2007 och som är
dotterföretag till ett moderföretag som omfattas av
gruppbaserad tillsyn enligt 9 kap. lagen (2006:1371) om
kapitaltäckning och stora exponeringar, och har underrättat
Finansinspektionen om detta senast den 25 september 2010, ska
inte omfattas av krav på tillstånd enligt 2 kap.

5. Fysiska eller juridiska personer som inlett verksamhet med
betaltjänster före den 25 december 2007 och uppfyller kraven
för undantag från tillståndsplikt i 2 kap. 3 § får fortsätta
med verksamheten till utgången av  april 2011 utan att ha
beviljats undantag enligt denna lag.

6. Fysiska eller juridiska personer som inlett verksamhet med
betaltjänster den 25 december 2007 eller senare och som vid
lagens ikraftträdande driver verksamhet som fordrar tillstånd
eller undantag från tillståndsplikt enligt denna lag får
fortsätta att driva verksamheten om en ansökan om tillstånd
eller undantag från tillståndsplikt enligt denna lag har getts
in före den 1 augusti 2010, till dess att ansökan prövats
slutligt, dock längst till den 1 november 2010.

7. Till och med utgången av december 2011 får kreditering av
en betalningsmottagares betaltjänstleverantörs konto, med
avvikelse från 5 kap. 18 §, ske inom en tid av högst tre
bankdagar efter det att en betalningsorder har mottagits i
enlighet med 5 kap. 9 §. För betalningstransaktioner som
initierats på papper får kreditering under samma
förutsättningar, med avvikelse från 5 kap. 18 §, ske inom en
tid av högst fyra bankdagar.

8. Sådana ändringar i ramavtal som avser förhållanden enligt 4
kap. 10–19 §§ och som syftar till att införa villkor i
enlighet med de krav som följer av nämnda paragrafer ska,
oavsett vad som stadgas i avtalet, kunna genomföras genom att
betaltjänstleverantören meddelar betaltjänstanvändaren om
ändringarna minst en månad före den dag då de föreslås börja
tillämpas. Ändringar som gynnar betaltjänstanvändaren får
genomföras utan att meddelas denne i förväg. Om
betaltjänstanvändaren inte godkänner de föreslagna ändringarna
ska användaren meddela leverantören detta före det datum då
ändringen föreslås träda i kraft. 

2017:342

Denna lag träder i kraft den dag som regeringen bestämmer i 
fråga om 4 a kap. 5 § och i övrigt den 1 juni 2017.

2017:652

1. Denna lag träder i kraft den 1 augusti 2017.

2. Äldre bestämmelser gäller för överträdelser som inträffat 
före ikraftträdandet.

2018:175

1. Denna lag träder i kraft den dag som regeringen bestämmer 
i fråga om 5 kap. 10, 13, 17, 19 och 25 §§ och 5 b kap. 4 § 
och i övrigt den 1 maj 2018.

2. Genom lagen upphävs lagen (2010:738) om obehöriga 
transaktioner med betalningsinstrument. I fråga om avtal som 
ingåtts före ikraftträdandet av denna lag gäller den upphävda 
lagen. 

3. Den som vid ikraftträdandet av denna lag har tillstånd att 
driva verksamhet som betalningsinstitut får fortsätta 
verksamheten till och med den 1 november 2018. För att 
fortsätta verksamheten efter det datumet krävs ett nytt 
tillstånd. Om en ansökan om tillstånd har getts in till 
Finansinspektionen före den 1 november 2018, får den berörda 
personen dock fortsätta med verksamheten till dess att 
ansökan har prövats slutligt. Om Finansinspektionen bedömer 
att förutsättningarna för tillstånd är uppfyllda ska 
Finansinspektionen meddela tillstånd oavsett om någon ansökan 
om det gjorts eller inte. Finansinspektionen ska informera 
den berörda personen innan tillstånd meddelas.

4. Den som vid ikraftträdandet av denna lag är beviljad ett 
undantag enligt 2 kap. 3 § får fortsätta verksamheten till 
och med den 1 maj 2019. För att fortsätta verksamheten efter 
det datumet krävs ett nytt undantag eller tillstånd. Om en 
ansökan om tillstånd eller undantag från tillståndsplikt har 
getts in till Finansinspektionen före den 1 maj 2019, får den 
berörda personen dock fortsätta med verksamheten till dess 
att ansökan har prövats slutligt. Om Finansinspektionen 
bedömer att förutsättningarna för att bevilja undantag är 
uppfyllda, ska inspektionen bevilja undantag oavsett om någon 
ansökan om det gjorts eller inte. Finansinspektionen ska 
informera den berörda personen innan undantag beviljas.

5. Den som vid ikraftträdandet av denna lag har tillstånd att 
som betalningsinstitut tillhandahålla betaltjänster som avses 
i 1 kap. 2 § 6 i den äldre lydelsen får fortsätta 
verksamheten till och med den 1 maj 2020. För att fortsätta 
verksamheten efter det datumet krävs ett nytt tillstånd. Om 
en ansökan om tillstånd har getts in till Finansinspektionen 
före den 1 maj 2020, får den berörda personen dock fortsätta 
med verksamheten till dess att ansökan har prövats slutligt. 
Om Finansinspektionen finner att den berörda personen 
uppfyller kraven i 3 kap. 1–3 §§, ska inspektionen meddela 
tillstånd att tillhandahålla sådana betaltjänster som avses i 
1 kap. 2 § 3 i den nya lydelsen oavsett om någon ansökan om 
tillstånd gjorts eller inte. 

6. Den som vid ikraftträdandet av denna lag driver verksamhet 
som leverantör av betalningsinitieringstjänster eller 
kontoinformationstjänster får fortsätta med verksamheten till 
och med den 1 november 2018. För att fortsätta verksamheten 
efter det datumet krävs tillstånd eller undantag från 
tillståndsplikt. Om en ansökan om tillstånd eller undantag 
från tillståndsplikt har getts in till Finansinspektionen 
före den 1 november 2018, får den berörda personen dock 
fortsätta med verksamheten till dess att ansökan har prövats 
slutligt. 

7. Den som vid ikraftträdandet av denna lag driver 
uppräkningsverksamhet får fortsätta med verksamheten till och 
med den 1 november 2018. För att fortsätta verksamheten efter 
det datumet krävs tillstånd eller undantag från 
tillståndsplikt. Om en ansökan om tillstånd eller undantag 
från tillståndsplikt har getts in till Finansinspektionen 
före den 1 november 2018, får den berörda personen dock 
fortsätta med verksamheten till dess att ansökan har prövats 
slutligt.

8. En kontoförvaltande betaltjänstleverantör som den dag då 5 
kap. 10, 13, 17, 19 och 25 §§ och 5 b kap. 4 § träder i kraft 
ännu inte uppfyller de tekniska standarderna för stark 
kundautentisering och gemensamma och säkra öppna 
kommunikationsstandarder som avses i artikel 98 i 
betaltjänstdirektivet får inte missbruka det förhållandet för 
att blockera eller förhindra användningen av 
betalningsinitierings- eller kontoinformationstjänster. 

9. Sådana ändringar i ramavtal som syftar till att införa 
villkor i enlighet med de krav som följer av de nya 
bestämmelserna ska, oavsett vad som stadgas i avtalet, kunna 
genomföras genom att betaltjänstleverantören meddelar 
betaltjänstanvändaren om ändringarna minst en månad före den 
dag då de föreslås börja tillämpas. Ändringar som gynnar 
betaltjänstanvändaren får genomföras utan att denne meddelas 
i förväg. Om betaltjänstanvändaren inte godkänner de 
föreslagna ändringarna ska användaren meddela leverantören 
detta före det datum då ändringen föreslås träda i kraft.

2019:1226

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2020 i fråga om 1 kap. 
6 b § och 9 kap. 2, 3, 11 och 14 §§ och i övrigt den 1 januari 
2021.