PierreMesure/open-sfs huggingface dataset:
Lag (1985:506) om vissa flyttningsersättningar

Inledande bestämmelse

1 § Till arbetstagare som är inskrivna vid den särskilt inrättade
arbetsförmedlingen i Uddevalla kommun får lämnas särskild
flyttningsersättning i form av traktamente vid dubbel bosättning och
bidrag till merkostnader för dagliga arbetsresor. Lag (1986:327).

Traktamente vid dubbel bosättning

2 § Traktamente vid dubbel bosättning lämnas till arbetstagare som vid
tillträde av anställning på annan ort får kostnader för egen bostad på
två orter, under förutsättning att

1. arbetstagaren inte har rätt till traktamente från arbetsgivaren,

2. anställningen beräknas vara minst sex månader,

3. arbetstagaren inte kan resa mellan orterna varje dag.

3 § Traktamente vid dubbel bosättning lämnas med 50 kronor för varje
dag till den som är ensamstående och med 75 kronor för varje dag till
den som har ett hushåll med flera personer. Till arbetstagare som är
inskrivna vid den särskilt inrättade arbetsförmedlingen i Uddevalla
kommun är dock traktamentet alltid 50 kronor för varje dag.

Traktamente lämnas under högst fem dagar per kalendervecka i högst
tolv månader.

Bidrag till merkostnader för dagliga arbetsresor

4 § Bidrag till merkostnader för dagliga arbetsresor lämnas till
arbetstagare som arbetar på annan ort än bostadsorten.

Bidraget lämnas med högst 400 kronor för varje månad under högst tolv
månader.

Bestämmelser angående beskattning

5 § Traktamente och bidrag enligt denna lag utgör inte skattepliktig
intäkt och påverkar inte heller rätten till avdrag för motsvarande
kostnader.

Övergångsbestämmelser

1985:506

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1985 och gäller till
utgången av juni 1987. I fråga om ansökan om traktamente
eller bidrag som har gjorts före den 1 juli 1987 gäller dock
lagen fortfarande. Bestämmelserna i 5 § tillämpas vid 1984--1989 års
taxeringar och gäller även i fråga om motsvarande
traktamente och bidrag som har lämnats före ikraftträdandet
enligt då gällande bestämmelser. Den som vid 1984 eller 1985
års taxering inte har fått avdrag på grund av att sådant
traktamente har uppburits, får anföra besvär över taxeringen
enligt 100 § taxeringslagen (1956:623). Lag (1986:327).

1986:327

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1986. I fråga om
arbetstagare som har haft sin arbetsplats i Gällivare eller
Kiruna kommun gäller äldre föreskrifter, om ansökan om
traktamente har gjorts före den 1 juli 1986.
Förordning (1985:507) om vissa flyttningsersättningar

1 § Denna förordning innehåller föreskrifter om sådan 
flyttningsersättning i form av traktamente vid dubbel bosättning och 
bidrag till merkostnader för dagliga arbetsresor som avses i lagen 
(1985:506) om vissa flyttningsersättningar. 

2 § Ansökan om traktamente vid dubbel bosättning skall göras innan 
anställningen tillträds. 

3 § Traktamente vid dubbel bosättning betalas ut förskottsvis för 
månad. 

Innan traktamente betalas ut, skall arbetstagaren dels avge en 
försäkran om att han fortfarande är anställd och arbetar hos den 
arbetsgivare som har angetts i ansökningen om traktamente, dels anmäla 
om några förändringar har inträtt i fråga om de uppgifter om 
hushållsförhållanden som han har lämnat i sin ansökan. 

Uppgifterna om arbetsförhållandena i försäkran enligt andra stycket 
skall vara bestyrkta av arbetsgivaren. 

4 § Bidrag till merkostnader för dagliga arbetsresor betalas ut 
månadsvis i efterskott. 

5 § Länsarbetsnämnden beslutar om traktamente och bidrag enligt denna 
förordning. Förordning (1986:743). 

6 § AMS meddelar de ytterligare föreskrifter som behövs för 
verkställigheten av denna förordning. Förordning (1986:743). 

Övergångsbestämmelser

1987:416

Regeringen föreskriver att förordningen (1985:507) om vissa 
flyttningsersättningar skall upphöra att gälla vid utgången av juni 
1987. Den upphävda förordningen gäller dock fortfarande i fråga om sådan 
flyttningsersättning enligt lagen (1985:506) om vissa 
flyttningsersättningar som lämnas därefter.
Förordning (1985:535) om skatteutjämningsavgift

Riksskatteverket skall meddela de föreskrifter som behövs för 
verkställigheten av lagen (1985:533) om skatteutjämningsavgift. 

övergångsbestämmelser

1987:566

1. Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1987.

2. Genom förordningen upphävs förordningen (1985:535) om 
skatteutjämningsavgift. Den upphävda förordningen tillämpas dock 
alltjämt i fråga om skatteutjämningsavgift för åren 1986 och 1987.
Förordning (1985:548) om statsbidrag till studie- och yrkesorientering i gymnasieskolan budgetåret 1985/86 

1 § För budgetåret 1985/86 har kommunerna rätt att få statsbidrag för
studie- och yrkesorientering (syo) i gymnasieskolan enligt
föreskrifterna i denna förordning.

Med kommun avses i förordningen även landstingskommun och
kommunalförbund.

2 § Statsbidrag lämnas med 168 kronor per elev i kommunens
gymnasieskola den 15 september 1985. Elever i högre specialkurser och
gymnasial lärlingsutbildning medräknas dock inte.

3 § I statsbidraget ingår bidrag till kostnader för
sjukförsäkringsavgift, folkpensionsavgift och tilläggspensionsavgift
enligt lagen (1981:691) om socialavgifter.

4 § Som villkor för statsbidrag gäller att kommunen för syo i
gymnasieskolan gör insatser som i förhållande till antalet elever når
åtminstone samma nivå som den statsbidragstäckta verksamheten
budgetåret 1981/82.

5 § Statsbidrag rekvireras hos skolöverstyrelsen.

6 § Kommunerna får för varje kvartal rekvirera bidrag med 42
kronor per bidragsgrundande elev.

7 § Skolöverstyrelsen beslutar om bidrag och betalar ut detta snarast.
Utbetalning får dock ske tidigast i oktober för kvartalet juli--
september, i januari för kvartalet oktober--december, i april för
kvartalet januari--mars och i juli för kvartalet april--juni.

8 § Statsbidrag som lämnas till landstingskommuner och till
kommunalförbund i vilka en landstingskommun ingår och som grundas på
antalet elever i utbildning inom vårdområdet skall minskas med 20
procent enligt föreskrifterna i förordningen (1981:449) om minskning
av vissa statsbidrag till kommunal utbildning.

Statsbidrag i övrigt skall minskas med två procent enligt
föreskrifterna i nämnda förordning.

9 § Skolöverstyrelsen meddelar de föreskrifter som behövs för
verkställigheten av denna förordning.
Förordning (1985:609) med instruktion för statens chefslönenämnd

Inledande bestämmelser

1 § Allmänna verksstadgan (1965:600) skall, med undantag av 3 § 2 och
3 samt 15, 16 och 18 §§, tillämpas på statens chefslönenämnd.

Med chefen fårstås vid tillämpningen av allmänna verkstadgan nämndens
ordförande.

Uppgifter

2 § Chefslönenämnden bedriver sin verksamhet i anslutning till 1985
års statliga chefslöneavtal.

Nämnden utövar de befogenheter som avses i 1--3 §§, 5 §, 6 § 3 och 7
§ chefslöneavtalet, dock inte i fråga om de tjänster som avses i 1980
års avtal om regeringsbeslut om avlöningsförmånerna för vissa högre
tjänster m.fl.

Nämnden får lämna över till en annan statlig myndighet att handlägga
sådana frågor som ankommer på nämnden. Förordning (1985:695).

Organisation

3 § Nämnden består av en ordförande och fem andra ledamöter.

För varje ledamot finns en personlig ersättare.

4 § Ledamöterna ocn ersättarna förordnas av regeringen för högst tre
år.

Tre av ledamöterna ocn ersättare för dem förordnas efter skriftligt
förslag av statens arbetsgivarverk. Övriga ledamöter och ersättare för
dem förordnas efter gemensamt skriftligt förslag av Statsanställdas
förbund, TCO:s statstjänstemannasektion (TCO-S) och
Centralorganisationen SACO/SR.

Bland ledamöterna utser regeringen efter gemensamt förslag av
arbetsgivarverket och organisationerna en ordförande och en vice
ordförande i nämnden.

5 § Regeringen förordnar sekreterare och experter åt nämnden.

6 § Hos nämnden tjänstgör i övrigt personal som är anställd hos
statens arbetsgivarverk.

Ärendenas handläggning

7 § Nämnden sammanträder på kallelse av ordföranden.

8 § Ärendena avgörs av nämnden i plenum.

I den mån ett ärende eller en grupp av ärenden inte är av de slag att
de behöver prövas av nämnden i plenum, får de avgöras av ordföranden
enligt vad som anges i arbetsordningen eller i särskilda beslut.

9 § När nämnden avgör ett pleniärende, skall alla ledamöterna vara
närvarande. Förordning (1986:1272).

10 § Ärendena avgörs efter föredragning. I arbetsordningen eller genom
särskilda beslut får dock medges att ärenden som handläggs enligt 8 §
andra stycket avgörs utan föredragning.

Föredragningen av ett ärende ankommer på sekreteraren eller på en
särskilt förordnad föredragande. Ordföranden får ta över beredningen
och föredragningen av ett pleniärende.

11 § Ordföranden eller, efter beslut av denne, någon annan som
tjänstgör hos nämnden får begära in förklaringar, upplysningar eller
yttranden i ärendena.

Avslutande bestämmelse

12 § Nämndens beslut får inte överklagas. Detsamma gäller beslut av
andra myndigheter i frågor som har lämnats över till dem enligt 2 §
tredje stycket.
Radiostörningsförordning (1985:625) 

Säkerhetskrav m. m.

1 § Elektrisk materiel som kan orsaka radiostörningar genom
elektromagnetiska vågor skall utföras så att sådana störningar
förebyggs.

2 § Elsäkerhetsverket får efter samråd med Telestyrelsen
föreskriva

1. att radiostörningar från materiel som avses i 1 § inte får
överskrida en viss nivå eller att materielen skall vara utförd på
visst sätt, och

2. att materielen får släppas ut på marknaden endast om den som
gör det kan intyga att materielen uppfyller kraven enligt 1.
Förordning (1993:1328).

3 § Är materiel i föreskrivet utförande försedd med störningsskydd,
får skyddet inte tas bort eller sättas ur funktion.
Förordning (1993:1328).

4 § har upphävts genom förordning (1993:1328).

5 § har upphävts genom förordning (1993:1328).

Tillsyn

6 § Elsäkerhetsverket har tillsyn över att denna förordning
följs liksom föreskrifter meddelade med stöd av förordningen.

Bestämmelser om sådan tillsyn finns i 12 kap. 2-5 §§ ellagen
(1997:857). Förordning (1997:859).

7 § Elsäkerhetsverket får meddela föreskrifter om ersättning
för sådant uttaget prov som anges i 12 kap. 5 § andra stycket
ellagen (1997:857) och om skyldighet att ersätta verkets
kostnader för provning som avses i nämnda bestämmelse.
Förordning (1997:859).

8 § har upphävts genom förordning (1993:1328).

9 § har bytt beteckning genom förordning (1993:1328).

Överklagande

10 § I 22 a § förvaltningslagen (1986:223) finns bestämmelser
om överklagande hos allmän förvaltningsdomstol. Andra beslut än
Elsäkerhetsverkets beslut enligt 12 kap. 5 § första eller andra
stycket ellagen (1997:857) får dock inte överklagas.
Förordning (1998:1145).

Ansvar

11 § Bestämmelser om ansvar för den som bryter mot föreskrifter
som har meddelats enligt denna förordning eller med stöd av
bemyndigande i förordningen finns i 13 kap. 1 § första stycket
3 ellagen (1997:857). Förordning (1997:859).

Verkställighetsföreskrifter

12 § Föreskrifter för verkställighet av denna förordning meddelas
av Elsäkerhetsverket. Förordning (1992:1237).

Övergångsbestämmelser

1985:625

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1986.

Genom förordningen upphävs förordningen (1972:384) om åtgärder mot
radiostörningar. Elektrisk materiel som provats och godkänts enligt
den upphävda förordningen behöver inte registreras enligt den nya
förordningen.

1995:234

Denna förordning träder i kraft den 1 april 1995. Beslut som har
meddelats före ikraftträdandet överklagas enligt äldre bestämmelser.

1998:1145

Denna förordning träder i kraft den 1 oktober 1998. Äldre
föreskrifter gäller fortfarande i fråga om överklagande av
beslut som har meddelats före ikraftträdandet.
Förordning (1985:63) om betalningen av omställningskostnader för anställda hos allmän försäkringskassa

1 § Med omställningskostnader avses i denna förordning vissa
kostnader som hänför sig till en allmän försäkringskassas
anställda, nämligen kassans

-- kostnader för åtgärder med anledning av trygghetsavtalet för
arbetstagare hos allmän försäkringskassa (TrA-FK),

-- kostnader för avgångsbidrag med anledning av avtalet om
avgångsförmåner för vissa arbetstagare hos allmän försäkringskassa
(AGF-FK),

-- kostnader med anledning av inkomsttrygghetsavtalet för vissa
arbetstagare hos allmän försäkringskassa (ITA-FK) om de är föranledda
av ett sådant övertalighetsfall som avses i trygghetsavtalet för
arbetstagare hos allmän försäkringskassa (TrA-FK).

2 § En allmän försäkringskassas omställningskostnader betalas från
samma anslagspost som löner.

3 § Om riksförsäkringsverket gör en framställning om att för en allmän
försäkringskassas räkning få överskrida en anslagspost för att betala
kassans omställningskostnader, skall riksförsäkringsverket redovisa
planer och kostnadsberäkningar för de åtgärder som anses leda till att
ytterligare medel behövs.
Förordning (1985:643) om ändrade lönegradsbeteckningar för statligt reglerade tjänster

Vad Kungl. Maj:t eller regeringen eller myndigheter under regeringen i 
författningar eller i särskilda beslut har föreskrivit om tjänster i 
lönegrader på löneplan F skall från och med den 1 juli 1985 i stället 
avse tjänster i lönegrader på löneplan N enligt följande tabell. 

                                                                       
                    Lönegrader på 

löneplan F                           löneplan N 

1                                     3 
2                                     4 
3                                     5 

4                                     6 
5                                     7 
6                                     8 

7                                     9 
8                                    10 
9                                    11 

10                                   12 
11                                   13 
12                                   14 

13                                   15 
14                                   16 
15                                   17 

16                                   18 
17                                   19 
18                                   20 

19                                   21 
20                                   22 
21                                   23 

23                                   24 
25                                   25 
26                                   26 

27                                   27 
28                                   28 
29                                   30 

30                                   31
Förordning (1985:653) om stöd till svensk projektexport

Inledande bestämmelser

1 § För att främja svenska företags leveranser till stora industri-
och anläggningsprojekt utomlands (svensk projektexport) får stöd
beviljas enligt denna förordning.

2 § Frågor om stöd till svensk projektexport prövas av nämnden för
svensk projektexport inom Sveriges exportråd.

Villkor m.m.

3 § Stöd kan ges för förstudie-, seminarie- och utbildningsverksamhet
samt för att ta fram sådana anbud som kan ge svenska företag möjlighet
att ta helt eller delat huvudansvar för projektexport.

4 § Stödet utgår i form av garanti för kostnader för verksamhet eller
anbud som anges i 3 §.

Garantin får täcka högst en tredjedel av kostnaderna.

5 § Stödet får ges om kontraktsvärdet för de svenska leverantörerna
tillsammans beräknas uppgå till minst 15 miljoner kronor.

Utan hinder härav får stödet ges om det är fråga om ett projekt

1. av speciellt nyskapande karaktär,

2. som av annan anledning bedöms vara av särskilt intresse,

3. som för svensk del omfattar endast leveranser av tjänster.

6 § Stödet skall avse sådana projekt som bedöms vara av långsiktigt
intresse för svensk industris utveckling.

Stödet bör i första hand ges

1. till nya grupper av samverkande leverantörer,

2. för leveranser till länder till vilka svensk projektexport inte
har skett i nämnvärd omfattning,

3. för projekt som representerar en ny teknik eller som innebär att
nya system tillämpas.

7 § Utbetalning av stödet får endast ske om ett projekt inte leder
till ett leveranskontrakt.

8 § Om det behövs med hänsyn till företagets likviditetssituation
eller av andra särskilda skäl får, efter särskild begäran, stödet
betalas ut även innan frågan om leveranskontrakt avgjorts.

En sådan utbetalning skall förbindas med villkor att
återbetalning skall ske om projektet leder till ett
leveranskontrakt.

9 § Återbetalade medel och räntor disponeras av nämnden för nya
åtaganden.

Överklagande

10 § Beslut enligt denna förordning får inte överklagas.
Förordning (1985:654) med bemyndigande för Skatteverket att meddela föreskrifter om verkställigheten av lagen (1985:146) om avräkning vid återbetalning av skatter och avgifter

1 § Skatteverket får meddela de föreskrifter som behövs för
verkställigheten av lagen (1985:146) om avräkning vid
återbetalning av skatter och avgifter.
Innan Skatteverket meddelar sådana föreskrifter, ska verket
höra

1. Tullverket, om föreskrifterna rör sådana utbetalningar som
avses i 1 § första stycket 3 lagen om avräkning vid
återbetalning av skatter och avgifter, och

2. Försäkringskassan, om föreskrifterna rör utbetalningar på
grund av bestämmelser om arbetsgivaravgifter i
skatteförfarandelagen (2011:1244). Förordning (2011:1444).
Förordning (1985:667) om särskild  redovisning av den kommunala  bostadsförsörjningsplaneringen 

Regeringen föreskriver med stöd av 3 § lagen (1947:523) om kommunala
åtgärder till bostadsförsörjningens främjande m.m. att varje kommun
senast den 1 mars 1986 till respektive länsbostadsnämnd skall lämna en
särskild redovisning av kommunens bostadsförsörjningsplanering som
underlag för en utvärdering av det av riksdagen år 1983 beslutade
bostadsförbättringsprogrammet. Redovisningen skall avse kommunens mål
för planering av bostadsförbättringar samt genomförandefrågor.
Bostadsstyrelsen skall meddela ytterligare föreskrifter om hur
redovisningen skall ske.
Förordning (1985:673) om stöd till  särskilt skuldtyngda jordbruksföretag 

1 § Enligt denna förordning kan i mån av tillgång på medel stöd lämnas
till den som under åren 1975--1980 har startat ett jordbruksförtetag
eller under denna tid har gjort större investeringar i fast egendom som
är avsedd för jordbruksdrift.

2 § Stöd får lämnas endast till sådana företag som uppfyller de allmänna
förutsättningarna för statligt stöd enligt förordningen (1978:250) om
statligt stöd till jordbrukets rationalisering.

Om det finns särskilda skäl får lantbruksstyrelsen medge att stöd
lämnas, även om förutsättningarna i första stycket eller 1 § inte är
uppfyllda.

3 § Stöd får lämnas endast till företag som inte förmår bära sina egna
kapitalkostnader och vars ekonomiska svårigheter huvudsakligen beror på
omständigheter som företagaren inte råder över.

4 § Stödet lämnas i form av lån som är ränte- och amorteringsfritt till
dess företaget har förutsättningar att bära kostnaderna för lånet.

5 § Lånets storlek bestäms efter utredning om företagets behov av
ekonomiskt stöd. Lån får lämnas med högst 750 000 kronor och lägst 100
000 kronor.

6 § Lånet skall förenas med de villkor som behövs för att syftet med
stödet skall uppnås.

7 § Lånet får sägas upp om

1. lånet har beviljats på grund av oriktiga eller vilseledande uppgifter
från låntagaren,

2. låntagaren bryter mot de villkor eller andra föreskrifter som gäller
för lånet,

3. det i övrigt inträffar omständigheter som leder till att låntagaren
med hänsyn till syftet med lånet uppenbarligen inte bör få ha kvar
lånet.

8 § Frågor om lån prövas av lantbruksstyrelsen efter yttrande av
lantbruksnämnden. Efter lantbruksstyrelsens bestämmande får frågor om
lån prövas av lantbruksnämnden.

Ansökan om lån skall ha kommit in till lantbruksnämnden senast den 30
september 1985, om inte lantbruksstyrelsen på grund av särskilda skäl
medger att ansökan får ges in senare.

9 § Lantbruksstyrelsen får biträda ackord eller på annat sätt efterge en
fordran som har uppkommit på grund av denna förordning.

10 § Lantbruksnämndens beslut enligt denna förordning får överklagas hos
lantbruksstyrelsen.

Lantbruksstyrelsens beslut får inte överklagas. Förordning (1990:864).

11 § Lantbruksstyrelsen får meddela de ytterligare föreskrifter som
behövs för verkställigheten av denna förordning.

Övergångsbestämmelser

1990:864

Denna förordning träder i kraft den 1 augusti 1990.

I fråga om överklagande av beslut som har meddelats före ikraftträdandet
gäller äldre föreskrifter.

2001:756

De upphävda förordningarna gäller fortfarande i fråga om stöd
som har beviljats före utgången av december 2001.
Förordning (1985:675) om riksgränsen mellan Sverige och Finland

1 § I enlighet med överenskommelse mellan Sverige och Finland den 14
juni 1985 skall riksgränsen mellan länderna, med undantag för en sträcka
vid Vähänärä-forsen i Torne älv inom Övertorneå kommun, från och med den
1 augusti 1985 ha den sträckning som gemensamt har föreslagits av den
svenska och den finska gränskommissionen vid 1981 års gränsöversyn.

Den undantagna sträckan begränsas i norr av skärningspunkten mellan den
hittills gällande riksgränsen och latituden 65 o 56'05,8''N och i söder
av skärningspunkten mellan den hittills gällande riksgränsen och
latituden 65 o 55'33,8''N med latituderna beräknade enligt svenskt
system. Beträffande denna sträcka gäller tills vidare riksgränsens
hittillsvarande sträckning.

2 § De av gränskommissionerna upprättade tekniska beskrivningarna över
gränsen (Band I--III jämte bilaga A och B) och den av kommissionerna
upprättade kartan, omfattande 51 blad över gränsavsnittet Treriksröset
-- territorialvattengränsen i Bottenviken fastställs, med det undantag
som följer av 1 § andra stycket, att från och med den 1 augusti 1985
gälla som officiella gränsdokument.
Förordning (1985:681) om preparandutbildning i svenska 

1 § Denna förordning innehåller föreskrifter om förberedande 
utbildning i svenska (preparandutbildning) för utomnordiska 
gäststuderande och invandrarstuderande. 

Med utomnordiska gäststuderande avses i denna förordning medborgare i 
andra länder än Sverige, Danmark, Finland, Island och Norge som 
studerar eller avser att studera i Sverige och som inte har för avsikt 
att bosätta sig i Sverige efter avslutad utbildning. 

Med utomnordiska invandrarstuderande avses i denna förordning 
medborgare i andra länder än Sverige, Danmark, Finland, Island och 
Norge som har bosatt sig i Sverige huvudsakligen i annat syfte än att 
studera. 

2 § Utbildningen meddelas vid universiteten i Stockholm, Uppsala, 
Linköping, Lund, Göteborg och Umeå. Förordning (1992:728).

3 § Utbildningen anordnas av ett kurskollegium, som är underställt 
högskolestyrelsen. I kollegiet skall ingå högst fyra ledamöter som 
utses av högskolestyrelsen. Två företrädare för de studerande vid 
universitetet har rätt att ingå i kollegiet. Dessa skall utses enligt 
föreskrifterna i 16 § förordningen (1983:18) om studerandekårer, 
nationer och studentföreningar för fakultet. 

Högskolestyrelsen får uppdra åt studieförbund att under tillsyn av 
kurskollegiet handha undervisningen. 

4 § Utbildningen får omfatta sammanlagt högst 700 undervisningstimmar 
per studerande och år, varav 540 timmar för utbildning i svenska och 
160 timmar för kompletterande utbildning i engelska, matematik och 
naturvetenskapliga ämnen. 

I utbildningen i svenska skall även ingå undervisning i 
samhällskunskap samt studievägledning och studieteknik. 

Utbildningstiden skall fördelas på två terminer (etapp 1 och etapp 
2). 

5 § En undervisningsgrupp skall omfatta 15 studerande, om inte 
särskilda skäl föranleder annat. 

6 § Utbildningen skall avslutas med ett prov. 

7 § Om det finns särskilda skäl får studerande följa undervisning och 
genomgå slutprov under en tredje termin. 

8 § Behöriga att antas till utbildningen är utomnordiska 
gäststuderande. Behöriga att antas till den andra terminen av 
utbildningen är även utomnordiska invandrarstuderande. 

9 § En studerande som har genomgått godkänt slutprov skall enligt 3 § 
andra stycket förordningen (1985:682) om antagning av utomnordiska 
gäststuderande och invandrarstuderande till grundläggande 
högskoleutbildning m. m. erhålla en utbildningsplats på den linje 
eller kurs till vilken studeranden har antagits. 

10 § har upphävts genom förordning (1992:728).

Övergångsbestämmelser

1992:728

Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1992.

Intill dess regeringen föreskriver något annat skall vid tillämpningen 
av denna förordning iakttas Universitets- och högskoleämbetets 
föreskrifter (UHÄ-FS 1985:23, ändrad UHÄ-FS 1989:47) om 
preparandutbildning i svenska m.m.

Beträffande det i 6 § föreskrivna provet skall Universitets- och 
högskoleämbetets föreskrifter (UHÄ-FS 1989:48) om högskolans rikstest 
och nivåtest i svenska för utländska studerande fortsätta att tillämpas.
Förordning (1985:682) om antagning av  utomnordiska gäststuderande och invandrarstuderande till grundläggande högskoleutbildning m.m. 

1 § Denna förordning innehåller föreskrifter om antagning av 
utomnordiska gäststuderande och utomnordiska invandrarstuderande till 
grundläggande högskoleutbildning och till utbildning enligt 
förordningen (1985:681) om preparandutbildning i svenska. 

Med utomnordiska gäststuderande avses i denna förordning medborgare i 
andra länder än Sverige, Danmark, Finland, Island och Norge som 
studerar eller avser att studera i Sverige och som inte har för avsikt 
att bosätta sig i Sverige efter avslutad utbildning. 

Med utomnordiska invandrarstuderande avses i denna förordning 
medborgare i andra länder än Sverige, Danmark, Finland, Island och 
Norge som har bosatt sig i Sverige huvudsakligen i annat syfte än att 
studera. 

Om behörighet och urval till grundläggande högskoleutbildning i 
allmänhet finns bestämmelser i 5 kap. högskoleförordningen 
(1977:263). 

2 § Högst 20 procent av det totala antal utomnordiska gäststuderande 
som varje läsår antas till grundläggande högskoleutbildning får vara 
medborgare i samma land. 

3 § En utomnordisk gäststuderande skall samtidigt antas till 
utbildning enligt förordningen (1985:681) om preparandutbildning i 
svenska och till grundläggande högskoleutbildning. 

Studeranden skall påbörja den grundläggande högskoleutbildningen efter 
det att preparandutbildningen har genomgåtts med godkänt slutprov. 

Vad som sägs i första och andra styckena skall även gälla i fråga om 
antagning av utomnordiska invandrarstuderande som har behov av 
utbildning i svenska. 

4 § En utomnordisk gäststuderande skall visa att han uppfyller det i 5 
kap. 9 § 2 högskoleförordningen (1977:263) angivna kravet på kunskaper i 
engelska, innan frågan om studerandens antagning till utbildning avgörs.

Antagningsmyndigheten får medge undantag från kravet på kunskaper i 
engelska, om en utomnordisk gäststuderande har kunskaper i franska eller 
tyska som kan användas i den sökta utbildningen eller om det finns andra 
särskilda skäl. Förordning (1992:729).

5 § har upphävts genom förordning (1992:729).

Övergångsbestämmelser

1992:729

Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1992.

Intill dess regeringen föreskriver något annat skall vid tillämpningen 
av denna förordning iakttas Universitets- och högskoleämbetets 
föreskrifter (UHÄ-FS 1985:53) om antagning av utomnordiska 
gäststuderande och in vandrarstuderande till grundläggande 
högskoleutbildning m. m. Vad som i föreskri fterna sägs om UHÄ skall 
istället avse antagningsmyndigheten.
Förordning (1985:686) med instruktion för samrådsnämnden för kärnavfallsfrågor

Uppgifter

1 § Samrådsnämnden för kärnavfallsfrågor är ett expertorgan för
rådgivning och samråd inom kärnavfallsområdet och i fråga om avveckling
av kärntekniska anläggningar.

2 § Det åligger samrådsnämnden särskilt att

1. sörja för informationsutbyte mellan statens strålskyddsinstitut,
statens kärnkraftinspektion och statens kärnbränslenämnd i fråga om
dessa myndigheters forskningsverksamhet avseende kärnavfallshantering
och avveckling av kärntekniska anläggningar samt

2. lämna råd vid beredning av ärenden med anknytning till
kärnavfallshantering och avveckling av kärntekniska anläggningar, när
detta begärs av statens strålskyddsinstitut, statens kärnkraftinspektion
eller statens kärnbränslenämnd.

3 § Nämnden skall årligen före den 15 oktober till regeringen redovisa
sin bedömning av kunskapsläget på kärnavfallsområdet samt lämna en
berättelse om sin verksamhet under det senaste budgetåret.

Organisation

4 § Samrådsnämnden för kärnavfallsfrågor består av en ordförande och
högst tio andra ledamöter. Ledamöterna förordnas av regeringen för en
tid av högst tre år. Tre av ledamöterna förordnas efter förslag av
statens strålskyddsinstitut, statens kärnkraftinspektion respektive
statens kärnbränslenämnd.

5 § Nämnden är i administrativt hänseenden knuten till statens
strålskyddsinstitut.

I mån av behov och tillgång på medel får nämnden anlita utomstående för
särskilda uppdrag.

Ärendenas handläggning

6 § Samrådsnämnden för kärnavfallsfrågor sammanträder på kallelse av
ordföranden när denne anser att det behövs eller när minst tre av
nämndens övriga ledamöter begär det.

7 § Nämnden är beslutför när ordföranden och minst fem andra ledamöter
är närvarande. När ärenden av större vikt handläggs, skall om möjligt
samtliga ledamöter närvara.

8 § har upphävts genom förordning (1986:829).

9 § I den mån ärenden inte är av det slag att de behöver avgöras av
nämnden får de avgöras av ordföranden i den omfattning som framgår av
arbetsordningen eller av särskilda beslut.

10 § Vid nämndens sammanträden skall föras protokoll. Protokollet
justeras av ordföranden. Förordning (1986:829).

11 § I arbetsordningen eller genom särskilda beslut skall bestämmas vem
som får infordra förklaringar, upplysningar eller yttranden i ärenden
hos nämnden.

12 § Cheferna för strålskyddsinstitutet, statens kärnkraftinspektion och
statens kärnbränslenämnd får närvara vid nämndens sammanträden.

Övriga bestämmelser

13 § I skrivelse från nämnden till regeringen eller ett department skall
anges vem som fattat det beslut som skrivelsen avser eller i övrigt har
varit närvarande vid den slutliga handläggningen av ärendet. Har
skiljaktig mening förekommit, skall den anges i skrivelsen eller framgå
av protokollsutdrag som bifogas.

14 § I fråga om talan mot beslut av nämnden tillämpas 18 § allmänna
verksstadgan (1965:600).

Övergångsbestämmelser

1985:686

Denna förordning träder i kraft den 1 augusti 1985. Redovisningen enligt
3 § skall lämnas första gången före den 15 oktober 1986.
Tillkännagivande (1985:704) av uppgift om Riksbankens diskonto

/Har utgått genom SFS 2018:1781./
Regeringen ger till känna att riksbankens diskonto från och med den 12
juli 1985 är tio och en halv procent.
Förordning (1985:705) om minnesmynt på etthundra kronor

1 § Med anledning av Europeiska musikåret, proklamerat av Europarådet,
skall minnesmynt med ett namnvärde av etthundra kronor ges ut.

2 § Minnesmyntet skall tillverkas av en legering som består av 925
tusendelar silver och 75 tusendelar koppar samt ha en vikt av 16,0
gram och en diameter av 32 millimeter. Avvikelsen från den nominella
vikten får vid uppvägning av 100 mynt vara högst 16 gram.

3 § Minnesmyntet skall ha följande prägel. På framsidan lilla
riksvapnet utan sköld, förbundet med en notbild i samma formation som
riksvapnet, och med omskrift upptill till höger "SVERIGE" och nedtill
till vänster "E", som anger myntningsorten, "U", som är
begynnelsebokstaven i myntdirektörens efternam, och "100 KR". På
frånsidan emblemet för det europeiska musikåret med omskriften
"EUROPEISKA MUSIKÅRET" samt nedtill "1985". Randen skall vara slät.
Förordning (1985:706) om minnesmynt på etthundra kronor

1 § Med anledning av det Internationella skogsåret 1985, proklamerat
av Förenta Nationernas livsmedels- och jordbruksorganisation (FAO),
skall minnesmynt med ett namnvärde av etthundra kronor ges ut.

2 § Minnesmyntet skall tillverkas av en legering som består av 925
tusendelar silver och 75 tusendelar koppar samt ha en vikt av 16,0
gram och en diameter av 32 millimeter. Avvikelsen från den nominella
vikten får vid uppvägning av 100 mynt vara högst 16 gram.

3 § Minnesmyntet skall ha följande prägel. På framsidan lilla
riksvapnet utan sköld mot en bakgrund av årsringar i en stockände, som
omskrift upptill "SVERIGE" och nedtill "100 KRONOR", till vänster "E",
som anger myntningsorten, och till höger "U", som är
begynnelsebokstaven i myntdirektörens efternamn. På frånsidan
skogsårets emblem omgivet av ett frö och växande träd, som omskrift
"DET INTERNATIONELLA SKOGSÅRET" samt nedtill "1985". Randen skall vara
slät.
Förordning (1985:711) med vissa  bestämmelser om torskfisket i Östersjön nordost om Bornholm 

1 § Denna förordning gäller fiske efter torsk från svenska och danska 
fiskefartyg inom ett område i Östersjön som avgränsas av räta linjer 
mellan punkten 5540,8N, 1501,6O, punkten 5543,7N, 1506,1O, 
punkten 5521,3N, 1630,5O och punkten 5520,1N, 1627,4O. Enligt 
överenskommelse den 9 november 1984 om avgränsning av kontinen 
talsockeln och fiskezonerna mellan Sverige och Danmark är området 
beläget i såväl svensk ekonomisk zon som dansk fiskezon. Förordning 
(1992:1316).

2 § Fisket i området skall, när det bedrivs från svenskt fiskefartyg, 
betraktas som om det hade bedrivits i den svenska ekonomiska zonen och, 
när det bedrivs från danskt fiskefartyg, betraktas som om det hade be 
drivits i den danska fiskezonen. Förordning (1992:1314).

3 § Den som fiskar i området från ett svenskt eller danskt fiskefartyg 
skall följa de bestämmelser som gäller i flaggstaten för hans 
fiskefartyg. 

4 § I fråga om tillsyn av fiske som bedrivs från svenskt fartyg i 
området gäller samma bestämmelser som vid fiske inom Sveriges 
sjöterritorium och ekonomiska zon. Förordning (1992:1314).

5 § I den del av området som inryms i den svenska ekonomiska zonen får 
behörig svensk myndighet utöva kontroll över fiskefartyg som för dansk 
flagg. Denna kontroll skall utövas så att inga onödiga olägenheter 
uppkommer för fisket och skall vara begränsad till att tillse 
efterlevnaden av bestämmelser, vilka grundar sig på internationella 
överenskommelser eller beslut som är bindande för Sverige och Danmark. 
Om en överträdelse konstateras, skall anmälan göras till vederbörande 
danska myndighet. Förordning (1992:1314).

6 § Lagföring beträffande överträdelse av gällande bestämmelser för 
fisket i området skall ske vid domstol i flaggstaten i enlighet med 
denna stats lag.
Förordning (1985:728) om krigsplaceringspremie för flygförare i flygvapnet

1 § Denna förordning tillämpas på den som den 1 mars 1985 ingick i
någon av flygvapnets personalkårer och var anställd vid försvarsmakten
som yrkesofficer eller yrkesofficersaspirant i flygtjänst eller, utan
att vara anställd, var under utbildning till yrkesofficer i
flygtjänst.

2 § Den som vid utgången av det år då han fyller 38 år utövar tjänst
som yrkesofficer och är krigsplacerad eller på annat sätt beordrad som
förare på något av flygplanen 35, 37, 39 eller 60 har rätt till
krigsplaceringspremie.

Den som varit krigsplacerad eller på annat sätt beordrad som förare på
något av de i första stycket angivna flygplanen men som till följd av
skada som han har ådragit sig under flygtjänstgöring inte kan vara
förare på ett sådant flygplan har också rätt till
krigsplaceringspremie, om han utövar tjänst som yrkesofficer vid
försvarsmakten vid utgången av det år då han fyller 38 år.

3 § Om någon avlider före utgången av det år då han fyller 38 år och
då uppfyller kraven i övrigt enligt 2 §, får den avlidnes maka och
barn rätt till krigsplaceringspremie.

Om den avlidne var ogift men sedan minst sex månader sammanbodde med
en ogift kvinna under äktenskapsliknande förhållanden vid dödsfallet,
skall hon likställas med maka.

4 § Krigsplaceringspremiens storlek framgår av följande
tabell.

Yrkesofficerens     Premie (antal prisbasbelopp)
födelseår:
                    Till             Till maka     Till varje
                    yrkesofficeren   enligt 3 §    barn enligt
                                                   3 §

1952 eller senare   15               7,5           3,75

1951                10               5             2,5

1950                7                3,5           1,75

1949                5                2,5           1,25

1948                3                1,5           0,75

1947                1                0,5           0,25

Med prisbasbelopp avses prisbasbeloppet enligt 2 kap. 6 och
7 §§ socialförsäkringsbalken för det år då utbetalning av
premien sker. Förordning (2010:1667).

5 § Krigsplaceringspremien betalas ut av Försvarsmakten. Om
premien uppgår till mer än ett prisbasbelopp, betalas den ut
med ett prisbasbelopp eller det lägre belopp som kan återstå
varje år med början året närmast efter det år då den anställde
fyllde 38 år eller, i de fall som avses i 3 §, året närmast
efter dödsfallet.

Försvarsmakten får på framställning av den som har rätt till
krigsplaceringspremie besluta om utbetalning av hela premien
på en gång eller med större belopp än ett prisbasbelopp.
Förordning (2010:1667).

6 § I 40 § förvaltningslagen (2017:900) finns bestämmelser 
om överklagande till allmän förvaltningsdomstol.
Förordning (2018:947).


Övergångsbestämmelser

1995:244

Denna förordning träder i kraft den 1 april 1995.

Beslut som har meddelats före ikraftträdandet överklagas enligt
äldre bestämmelser.
Förordning (1985:729) om bidrag till företagshälsovård för vissa anställda inom byggnadsbranschen

1 § Bidrag till företagshälsovård för kollektivt anslutna arbetstagare
till Bygghälsan lämnas enligt bestämmelserna i denna förordning.
Bidrag lämnas i form av

1. grundbidrag, som är ett allmänt stöd,

2. småföretagstillägg, som är ett stöd för de relativt sett högre
kostnader som en anordnare har för mindre företag.

Bidrag för abonnemangsanslutna arbetstagare till Bygghälsan lämnas
enligt förordningen (1985:326) om bidrag till företagshälsovård.

2 § Förordningen (1985:326) om bidrag till företagshälsovård skall i
tillämpliga delar gälla även i fråga om kollektivt anslutna
arbetstagare till Bygghälsan; dock skall i fråga om beräkning av
bidraget bestämmelserna i 3--4 §§ nedan gälla.

3 § Vid beräkning av det genomsnittliga antalet anställda arbetare och
arbetsledare tillämpas följande regler.

Beräkningen av antalet arbetare sker med utgångspunkt i det under
bidragsåret totala antalet arbetade timmar för vilka arbetsgivarna
inom byggnadsbranschen betalar ersättning till branschens
semesterkassor. Antalet personer beräknas därefter genom att det
totala antalet timmar divideras med den för bidragsåret skattade
faktiska årsarbetstiden för arbetare inom den egentliga industrin
enligt den arbetstidsstatistik som Svenska arbetsgivareföreningen
årligen framställer.

Antalet arbetsledare beräknas med utgångspunkt i Sveriges
Arbetsledareförbunds register över i byggnadsbranschen aktiva
arbetsledare. Det under bidragsåret genomsnittliga antalet
arbetsledare divideras därefter med faktorn 0,80.

4 § Ett småföretagstillägg utgör hälften av ett grundbidrag och
betalas för varje kollektivansluten arbetstagare upp till 50 anslutna
inom var och en av de regioner Bygghälsan har sin verksamhet uppdelad
på.

Övergångsbestämmelser

1985:729

Denna förordning träder i kraft den 1 november 1985. Bidrag
enligt denna förordning betalas dock först för tiden från och med den
1 januari 1986.

1992:1053

Regeringen föreskriver, med ändring av förordningen (1991:1261) om
upphävande av förordningen (1985:729) om bidrag till företagshälsovård
för vissa anställda inom byggnadsbranschen, att förordningen (1985:729)
om bidrag till företagshälsovård för vissa anställda inom
byggnadsbranschen skall upphöra att gälla vid utgången av år 1992. Äldre
föreskrifter gäller fortfarande i fråga om bidragsåret 1992 och tidigare
bidragsår.
Förordning (1985:73) om undantag från svensk socialförsäkringslagstiftning vid arbete utomlands 

Bestämmelserna i 1 kap. 3 § fjärde stycket lagen (1962:381) om allmän
försäkring om att en utsänd arbetstagare och hans medföljande
familjemedlemmar skall anses bosatta i riket under hela
utsändningstiden gäller inte arbetstagare, som är arvodesanställda av
styrelsen för internationell utveckling för arbete inom det svenska
biståndet i ett annat land, eller deras medföljande familjemedlemmar
enligt bestämmelserna. Inte heller gäller bestämmelsen i 1 kap. 1 §
fjärde stycket andra meningen lagen (1976:380) om arbetsskade
försäkring om att en utsänd arbetstagare skall vara försäkrad för
arbetsskada under hela utsändningstiden beträffande sådana
arbetstagare som nyss sagts.
Förordning (1985:745) om försök med kommunal  beslutanderätt i fråga om lokala trafikföreskrifter i vissa fall 

Med avvikelse från vad som föreskrivs i 148 § vägtrafikkungörelsen
(1972:603) gäller i Haninge, Tyresö, Gnosjö, Helsingborgs, Varbergs,
Ale, Örebro, Sandvikens och Bräcke kommuner följande.

I fråga om sådana vägar inom en kommuns tätorter som inte är riksvägar
eller länsvägar med nummer 100--499 meddelas lokala trafikföreskrifter
enligt 147 § andra stycket 4 och 5 vägtrafikkungörelsen av kommunen.
Med riksvägar och länsvägar förstås detsamma som i vägkungörelsen
(1971:954).

Övergångsbestämmelser

1985:745

Denna förordning träder i kraft två veckor efter den dag då
förordningen enligt uppgift på den utkom från trycket i Svensk
författningssamling och gäller till utgången av mars 1986.

Lokala trafikföreskrifter som har meddelats enligt 148 §
vägtrafikkungörelsen (1972:603) skall fortsätta att gälla i den mån
inte annat förordnas enligt denna förordning. Föreskrifter enligt
denna förordning skall fortsätta att gälla efter utgången av mars 1986
i den mån inte annat förordnas enligt 147 § vägtrafikkungörelsen i
dess lydelse från och med den 1 april 1986.
Förordning (1985:754) om tillsättning av  vissa tjänster och långtidsvikariat inom polisväsendet 

1 § Vid tillsättning första gången av tjänster som inrättas i den
lokala polisorganisationen med anledning av polisväsendets
omorganisation den 1 november 1985 och långtidsvikariat på sådana
tjänster skall följande särskilda bestämmelser gälla utöver vad som
annars är föreskrivet om tillsättning av tjänster och
långtidsvikariat.

2 § Tjänster och långtidsvikariat som länspolismästare vid
polismyndigheten i Östersund och polismästare tillsätts av regeringen
utan ledigkungörande.

3 § Andra tjänster och långtidsvikariat än de som anges i 2 § får,
utan att kungöras lediga till ansökan, tillsättas med tjänstemän som
vid tillsättningstillfället innehar tjänster och långtidsvikariat med
förordnande tills vidare vid en lokal polismyndighet, om dessa
tjänster och långtidsvikariat i fråga om arbetsuppgifter motsvarar de
nya tjänsterna och långtidsvikariaten.

4 § Omplaceringsförordningen (1984:110) och förordningen (1984:819) om
statliga platsanmälningar skall vid tillsättningsförfarande enligt 3 §
inte tillämpas på de tjänster och långtidsvikariat som omfattas av
denna förordning.
Förordning (1985:779) om statsbidrag till visst utvecklingsarbete i fråga om boendeservice

1 § Enligt denna förordning kan regeringen lämna bidrag av statsmedel 
för att främja verksamhet som har till syfte att utveckla nya former för 
samverkan i fråga om tillhandahållande av sådan service till de boende i 
ett bostadsområde som kan förbättra möjligheterna för äldre, 
handikappade och långvarigt sjuka att bo i vanliga bostäder. 

2 § Bidrag lämnas i mån av tillgång på medel till investeringskostnader 
och övriga kostnader för att starta verksamheten och driva den under ett 
inledningsskede. 

3 § Bidrag kan lämnas till kommunen eller den som efter överenskommelse 
med kommunen åtar sig att driva verksamheten. 

4 § Bidrag lämnas med ett engångsbelopp till en del av de kostnader som 
avses i 2 §. Bidragets storlek bestäms med hänsyn till omständigheterna 
i varje enskilt fall. 

5 § Ansökan om bidrag skall ställas till regeringen. 
Ansökningshandlingarna ges in till bostadsdepartementet. 

Till ansökan skall fogas en redogörelse för verksamheten samt uppgift om 
de beräknade kostnaderna för att bygga upp den och de beräknade årliga 
driftskostnaderna. Om ansökan görs av annan än kommunen skall till 
ansökningen även fogas handlingar som visar att sökanden åtar sig att 
driva verksamheten och att kommunen tillstyrker den. 

6 § Beslut om bidrag kan ändras eller upphävas, om beslutet har grundats 
på någon oriktig uppgift av mottagaren av bidraget eller om denne bryter 
mot villkor som gäller för bidraget. I sådana fall återkrävs utbetalt 
bidrag helt eller delvis. 

Övergångsbestämmelser

1990:212

Regeringen föreskriver att förordningen (1985:779) om statsbidrag till 
visst utvecklingsarbete i fråga om boendeservice skall upphöra att gälla 
vid utgången av juni 1990.
Förordning (1985:780) om statsbidrag för vissa tillgänglighetsfrämjande åtgärder på kvartersmark

1 § Enligt denna förordning kan bostadsstyrelsen lämna bidrag av 
statsmedel för att främja åtgärder som syftar till att ge personer vars 
rörelse- eller orienteringsförmåga är nedsatt till följd av ålder, 
sjukdom eller handikapp möjlighet att förflytta sig på kvartersmark och 
att använda befintliga friytor för utomhusvistelse. Förordning 
(1987:947).

2 § Bidrag lämnas i mån av tillgång på medel för samordnade åtgärder som 
vidtas på kvartersmark för bostadsändamål. 

Bidrag lämnas endast efter ansökan av kommunen. 

3 § Bidrag lämnas högst med ett belopp som motsvarar 30 procent av den 
kostnad för åtgärderna som bostadsstyrelsen godkänner. Förordning 
(1987:947).

4 § Ansökan om bidrag skall ges in till bostadsstyrelsen.

Till ansökan skall fogas en redogörelse för de åtgärder som skall vidtas 
samt uppgift om de beräknade kostnaderna för att genomföra åtgärderna. 
Kommunen skall också förbinda sig att använda bidraget för de ändamål 
som styrelsen har godkänt. Förordning (1987:947).

5 § Beviljat bidrag lämnas till kommunen som bestämmer hur det skall 
betalas ut. 

6 § Bostadsstyrelsens beslut i frågor enligt denna förordning får 
överklagas hos regeringen. Förordning (1987:947).