Lag (1940:176) med vissa bestämmelser om fraktfart med svenska fartyg

1 § Är Sverige i krig, skall bestämmelserna i 2 och 3 §§ tillämpas.

Är Sverige i krigsfara eller råder det sådana utomordentliga
förhållanden som är föranledda av att det är krig utanför Sveriges
gränser eller av att Sverige har varit i krig eller krigsfara, får
regeringen föreskriva att 2 och 3 §§ skall tillämpas.

Föreskrift enligt andra stycket skall underställas riksdagens
prövning inom en månad från det den utfärdades. Sker inte
underställning eller godkänner riksdagen inte föreskriften inom två
månader från det underställningen skedde, upphör föreskriften att
gälla. Lag (1994:1627).

2 § I fråga om registreringspliktiga svenska fartyg får
regeringen, i den mån det prövas erforderligt, förordna, att resa
med sådant fartyg må företagas allenast med tillstånd av regeringen
eller den regeringen därtill bemyndigat och under iakttagande av de
villkor, som må hava uppställts för tillståndet. Vad nu sagts skall
dock ej äga tillämpning å fartyg, för vilket gällande
passagerarfartygscertifikat är utfärdat och vars bruttodräktighet
understiger 350.

För fortskaffande av proviant eller andra förnödenheter för
fartyget, förnödenheter, tillhöriga passagerare eller å fartyget
anställda personer, eller gods som bärgats ombord å fartyget må
villkor icke uppställas.

Trots förordnande enligt första stycket, skall i sjölagen (1994:1009)
givna föreskrifter, som avser befogenhet för en befälhavare att sälja
av redarens gods eller för en befälhavare, transportör eller
bortfraktare att sälja av lasten eller som rör lossning av gods på
annan plats än på bestämmelseorten, tillämpas även om därigenom
gods skiljs från fartyget på annan ort än som vid lämnande av
tillstånd till resan bestämts; dock får i fall, som avses i 13 kap. 11 §
tredje stycket och 14 kap. 34 § sjölagen, lossning av gods inte ske på
annan plats än i lastningshamnen utan medgivande av regeringen
eller av den som regeringen därtill bemyndigat. Lag (1994:1014).

3 § Ej må fartyg, beträffande vilket förordnande meddelats jämlikt 2 §
första stycket, utan medgivande av regeringen eller den regeringen
därtill bemyndigat å utrikes ort uppläggas, avrustas eller avmönstras
för annat ändamål än nödvändig reparation. Lag (1982:261).

4 § En befälhavare som uppsåtligen eller av oaktsamhet utan
tillstånd företar en resa med ett fartyg trots att tillstånd
krävs eller som uppsåtligen eller av oaktsamhet inte iakttar
villkoren för ett sådant tillstånd, döms till böter eller
fängelse högst ett år.

Har en redare, eller någon annan som i redarens ställe haft
befattning med ett fartyg, känt till en sådan gärning som avses
i första stycket men inte förhindrat gärningen trots att han
haft möjlighet till det, döms han till böter eller fängelse i
högst ett år.

Om den som gjort sig skyldig till brott enligt första eller
andra stycket på grund av avtal har rätt till ersättning för
godsbefordran eller bogsering får domstolen, efter vad som kan
anses skäligt, förplikta honom att till staten betala ett
belopp som motsvarar ersättningen.

Har uppsåtligen eller av oaktsamhet uppläggning, avrustning
eller avmönstring av fartyg skett i strid med 3 §, döms
fartygets ägare eller den som annars har rätt att förfoga över
fartyget till böter eller fängelse i högst ett år.
Lag (2000:851).

5 § har upphävts genom lag (2000:851).

Övergångsbestämmelser

1940:176

Denna lag träder i kraft dagen efter den, då lagen enligt därå
meddelad uppgift från trycket utkommit i Svensk författningssamling.

Med avseende å fartyg, som vid den tid då förordnande, varom i 2 §
första stycket sägs, träder i tillämpning är upplåtet till utlänning
genom avtal om tidsbefraktning eller nyttjande, skall vad i denna lag
stadgas icke tillämpas så länge avtalet är gällande.

Har, då förordnande som nyss sagts träder i tillämpning, fartyg avgått
från ort, där gods inlastats eller varifrån bogsering skall ske, eller
befinner sig fartyget vid nämnda tidpunkt på resa utan last, må, utan
hinder av förordnandet, godset fortskaffas till bestämmelseorten eller
resan dit fortsättas.

Genom denna lag upphäves lagen den 22 juni 1939 (nr 300) om förbud i
vissa fall mot utrikes fraktfart med svenskt fartyg m.m.; dock att vad
i den nu upphävda lagen stadgas i fråga om sådan under tiden för
lagens giltighet begången förseelse, som i lagen avses, skall äga
tillämpning även efter det lagen i övrigt upphört att gälla.