PierreMesure/open-sfs huggingface dataset:
Förordning (1982:366) om utbetalning av dagersättningar från Försäkringskassan

1 § Med dagersättning avses i denna förordning följande 
förmåner enligt socialförsäkringsbalken:

1. graviditetspenning,

2. föräldrapenningsförmåner,

3. sjukpenning,

4. rehabiliteringspenning,

5. smittbärarpenning, och

6. närståendepenning.

Med dagersättning avses även

1. dagpenning enligt förordningen (1995:239) om förmåner till 
totalförsvarspliktiga,

2. aktivitetsstöd, utvecklingsersättning och 
etableringsersättning enligt förordningen (2017:819) om 
ersättning till deltagare i arbetsmarknadspolitiska insatser, 
och

3. ersättning enligt 20 § lagen (1991:1047) om sjuklön.
Förordning (2017:839).

2 § Dagersättning enligt 1 § första stycket 4 och andra
stycket 2 betalas ut högst en gång i månaden om inte
rehabiliteringen eller det arbetsmarknadspolitiska programmet
slutförs dessförinnan.

Dagersättning enligt 1 § första stycket 1–3, 5 och 6 samt
andra stycket 1 betalas ut högst var fjortonde dag om inte
ersättningsperioden tar slut dessförinnan.

Dagersättning enligt 1 § andra stycket 3 betalas ut när
ersättningsperioden har tagit slut. Förordning (2010:1661).

3 § Har upphävts genom förordning (2008:868).

Övergångsbestämmelser

1989:227

Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1989. Äldre föreskrifter
skall fortfarande gälla i fråga om ersättning enligt lagen (1956:293) om
ersättning åt smittbärare.

2017:839

1. Denna förordning träder i kraft den 1 januari 2018.

2. Äldre föreskrifter gäller fortfarande för aktivitetsstöd 
och utvecklingsersättning enligt den upphävda förordningen 
(1996:1100) om aktivitetsstöd.
Förordning (1982:375) med provisoriska bestämmelser om skolkantorer

Utan hinder av föreskrifterna i kyrkomusikerförordningen (1950:375)
gäller tills vidare att lediga ordinarie skolkantorstjänster får
återbesättas endast som extra ordinarie tjänster. I sådana tjänster
skall ingå icke-ordinarie tjänster som lärare i grundskolan för klass
på lågstadiet (tjänst som lärare 1) eller för klass på mellanstadiet
(tjänst som lärare 2). I fråga om tillsättning av extra ordinarie
skolkantorstjänster skall kyrkomusikerförordningens föreskrifter
tillämpas. Vad där sägs om ordinarie tjänst skall i stället gälla
extra ordinarie tjänst.
Lag (1982:377) om tillfällig upplåtelse av kyrka

1 § Kyrkor, som har invigts för svenska kyrkans gudstjänst och som
vårdas av en församling, får tillfälligt upplåtas enligt denna lag.
Lagen gäller även upplåtelse av domkyrkor som står under egen
förvaltning.

Med upplåtelse av kyrka avses medgivande att utnyttja kyrkorummet för
annat ändamål än gudstjänster som ingår i den av domkapitlet fastställda
tjänstgöringen för pastoratets präster, och kyrkliga förrättningar som
hålls av församlingens präster och avser någon som tillhör församlingen.


Genom denna lag ändras ej biskopens rätt att utnyttja domkyrkan för
biskopliga förrättningar.

2 § Tillfällig upplåtelse av kyrka får ske endast om det kan antas att
kyrkorummet och dess inventarier kommer att behandlas med pietet och
aktsamhet. Upplåtelse får inte ske för ändamål som kränker kyrkorummets
helgd eller är oförenligt med svenska kyrkans ordning. Upplåtelse får
inte heller ske så att den hindrar församlingens gudstjänstliv eller
kyrkliga verksamhet i övrigt.

3 § Frågor om tillfällig upplåtelse av kyrka prövas av församlingens
kyrkoråd.

Kyrkorådet får endast av skäl som anges i 2 § vägra upplåtelse av kyrkan
för en kyrklig förrättning som avser någon som tillhör församlingen.

4 § Innan kyrkorådet beslutar om upplåtelse av kyrkan, skall
kyrkoherden, om han eller hon är förhindrad att delta i beslutet, såvitt
möjligt få tillfälle att yttra sig. Om upplåtelsen gäller en domkyrka
som står under egen förvaltning, skall också den särskilda
domkyrkostyrelsen få tillfälle att ytt  ra sig.

5 § Kyrkorådet får uppdra åt kyrkoherden eller åt en särskild avdelning,
bestående av kyrkoherden och andra ledamöter eller suppleanter i
kyrkorådet, att besluta i vissa ärenden på kyrkorådets vägnar.

6 § I annexförsamlingar där kyrkoherden har förordnat en annan präst att
vara ledamot i kyrkorådet, skall vad som sägs i 4 och 5 §§ om
kyrkoherden gälla den prästen.

7 § Kyrkorådets beslut enligt denna lag skall omedelbart gälla.

Kyrkorådets beslut får överklagas hos domkapitlet. Utöver vad som följer
av förvaltningslagen (1986:223) får beslut överklagas av en ledamot i
kyrkorådet.

Domkapitlets beslut får inte överklagas. Lag (1987:1129)
Förordning (1982:382) om rätt för riksarkivet och landsarkiven att avgiftsbelägga viss forskarservice

Riksarkivet och landsarkiven får ta betalt för sina svar på skriftliga
forskarförfrågningar enligt grunder som beslutas av riksarkivet efter
samråd med riksrevisionsverket.
Förordning (1982:390) om statsbidrag till kommunal högskoleutbildning inom vårdområdet

Inledande föreskrifter

1 § Denna förordning innehåller föreskrifter om statsbidrag till
kommunal högskoleutbildning på allmänna utbildningslinjer och
påbyggnadslinjer inom vårdområdet.

Statsbidrag lämnas till varje kommun, landstingskommun eller
kommunalförbund som är huvudman för sådan utbildning.

2 § Statsbidrag beräknas för tiden den 1 juli-den 30 juni nästa år
(redovisningsår).

Grunder och villkor för statsbidraget

3 § På grundval av riksdagens beslut om planeringsramar för allmänna
linjer och påbyggnadslinjer bestämmer regeringen för varje huvudman
och redovisningsår ett totalbelopp för bidrag till utbildningen
(chablonbidrag).

4 § Beräkningen av chablonbidraget utgår från att huvudmannen anordnar
utbildning på av regeringen angivna linjer med ett av regeringen
angivet antal platser och att platserna tas i anspråk.

Om huvudmannen inte anordnar utbildning i den omfattning som är
förutsatt eller om alla platser inte tas i anspråk, skall
chablonbidraget minskas i motsvarande mån om inte annat följer av
föreskrifter som regeringen meddelar särskilt.

5 § Utöver vad som framgår av 4 § gäller som villkor för statsbidrag
att utbildningen anordnas i enlighet med gällande
författningsbestämmelser.

Rekvisition m.m.

6 § Schablonbidrag skall rekvireras hos universitets- och
högskoleämbetet med hälften för varje halvår. Förordning (1983:706).

7 § I samband med att universitets- och högskoleämbetet prövar en
rekvisition skall ämbetet besluta om en minskning av bidraget med 20
procent av det belopp som annars skulle ha utgets. Det belopp som
återstår efter minskningen får avrundas till närmast högre hela
krontal.

8 § Universitets- och högskoleämbetet skall betala ut rekvirerade
bidrag snarast möjligt. Utbetalning får dock ske tidigast den 1
oktober av bidrag som hänför sig till tiden den 1 juli--den 31
december och den 1 april av bidrag som hänför sig till tiden den 1
januari--den 30 juni. Förordning (1983:706).

Övriga föreskrifter

9 § Universitets- och högskoleämbetet skall meddela dde förskrifter
som behövs för verkställigheten av denna förordning.

Övergångsbestämmelser

1983:706

Denna förordning träder i kraft två veckor efter den dag, då
förordningen enligt uppgift på den utkommit från trycket i Svensk
författningssamling. De äldre bestämmelserna skall alltjämt tillämpas
i fråga om bidrag som hänför sig till 1983.

1992:722

Den upphävda förordningen gäller dock fortfarande i fråga om statsbidrag
som avser tid dessförinnan.
Förordning (1982:391) om statsbidrag till studie- och yrkesorientering inom viss kommunal högskoleutbildning

1 § Kommuner kan få statsbidrag för sina kostnader för studie- och
yrkesorientering i annan kommunal högskoleutbildning än utbildning inom
vårdområdet.

Med kommun avses även landstingskommun och kommunalförbund.

2 § Statsbidrag lämnas för ett redovisningsår i sänder. Ett
redovisningsår omfattar tiden den 1 juli--den 30 juni följande år.

3 § Statsbidrag lämnas till varje kommun med hänsyn till antalet
studerande inom den högskoleutbildning som berörs.

4 § Ansökan om statsbidrag ges in till skolöverstyrelsen.

5 § Skolöverstyrelsen beslutar om statsbidrag och betalar ut detta.

6 § Skolöverstyrelsens beslut enligt denna förordning får överklagas hos
regeringen genom besvär.

7 § Närmare föreskrifter om statsbidrag enligt denna förordning skall
meddelas av skolöverstyrelsen.

Övergångsbestämmelser

1990:427

Regeringen föreskriver att följande förordningar skall upphöra att gälla
vid utgången av juni 1990, nämligen

1. förordningen (1978:499) om statsbidrag till kostnader för linjenämnd
för kommunal högskoleutbildning,

2. förordningen (1982:391) om statsbidrag till studie- och
yrkesorientering inom viss kommunal högskoleutbildning.

De upphävda förordningarna gäller dock fortfarande i fråga om
statsbidrag som avser tid före ikraftträdandet.
Lag (1982:423) om allmän löneavgift

1 § Arbetsgivare skall för varje år betala allmän löneavgift.
Löneavgiften beräknas på det underlag som gäller för arbetsgivaravgift
till folkpensioneringen enligt lagen (1981:691) om socialavgifter.

2 § Försäkrad som avses i 1 kap. 2 § lagen (1981:691) om socialavgifter
skall för varje år betala allmän löneavgift. Löneavgiften beräknas på
det underlag som enligt nämnda lag gäller för egenavgift till
folkpensioneringen.

3 § Allmän löneavgift utgår med 0,34 procent av avgiftsunderlaget och
tillfaller staten.

I fråga om sjömän skall allmän löneavgift beräknas efter den lägre
procentsats som regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer
årligen fastställer. Procentsatsen skall sättas ned enligt de grunder
som anges i 2 kap. 2 § andra stycket lagen (1981:691) om socialavgifter.
Lag (1987:1320).

3 a § Om nedsättning av allmän löneavgift som regionalpolitiskt stöd
finns särskilda bestämmelser i lagen (1990:912) om nedsättning av
socialavgifter och allmän löneavgift. Lag (1990:913).

4 § I fråga om allmän löneavgift gäller bestämmelserna i 5 kap. lagen
(1981:691) om socialavgifter samt vad som i nedan angivna författningar
är föreskrivet i fråga om avgifter enligt nämnda lag:

1. kommunalskattelagen (1928:370)

2. lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter

3. skattebrottslagen (1971:69)

4. lagen (1971:1072) om förmånsberättigade skattefordringar m.m.

5. lagen (1978:401) om exportkreditstöd

6. lagen (1979:610) om allmän investeringsreserv

7. lagen (1979:611) om upphovsmannakonto

8. lagen (1980:953) om särskilt investeringsavdrag för
inventarieanskaffning

9. lagen (1980:954) om särskilt investeringsavdrag för byggnadsarbeten
m.m.

10. lagen (1982:2) om uppfinnarkonto. Lag (1990:387).

Övergångsbestämmelser

1987:1320

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1988. I fråga om försäkrad som
avses i 1 kap. 2 § lagen (1981:691) om socialavgifter tillämpas de nya
bestämmelserna första gången på inkomst som skall tas upp till
beskattning vid 1989 års taxering.

1990:387

Denna lag träder i kraft den 30 juni 1990 och tillämpas från och med den
1 januari 1991.

1991:1852

Enligt riksdagens beslut föreskrivs att lagen (1982:423) om allmän
löneavgift skall upphöra att gälla vid utgången av år 1991. Lagen
tillämpas fortfarande i fråga om förhållanden som hänför sig till tiden
före den 1 januari 1992.
Förordning (1982:427) om undantag från  markvillkoret för bostadslån i vissa fall 

Bestämmelserna i 10 § nybyggnadslåneförordningen för bostäder (1986:692)
och 11 § ombyggnadslåneförordningen för bostäder (1986:693) skall inte
tillämpas i ärenden om bostadslån för ny- eller ombyggnad av sådana
egnahem som skall bebos av lånesökanden, om ansökan om bostadslån kommer
in till kommunen före utgången av juni 1990. Förordning (1989:341).
Statistiska centralbyråns kungörelse (1982:46) om procenttal för ändring av vissa underhållsbidrag 

Statistiska centralbyrån förordnar att de underhållsbidrag som avses i 
lagen (1966:680) om ändring av vissa underhållsbidrag skall höjas från 
och med den 1 mars 1982 med fyra procent för underhållsbidrag till eget 
eller annans barn och med sex procent för underhållsbidrag till make, 
förutvarande make, fader eller moder. 

Höjningarna gäller inte underhållsbidrag till barn, make eller 
förutvarande make som har bestämts under december 1981 eller januari 
eller februari 1982. Höjningarna gäller inte heller underhållsbidrag 
till fader eller moder som har bestämts efter utgången av juni 1979. 

Bidrag, vars belopp efter höjningen slutar på öretal, utgår enligt lagen 
om ändring av vissa underhållsbidrag med närmast lägre krontal.
Förordning (1982:481) om avgifter  för Datainspektionens verksamhet 

1 § Kostnaderna för datainspektionens verksamhet skall täckas genom
avgifter. Avgift till datainspektionen betalas av den som

1. erhållit licens enligt 2 § datalagen (1973:289),

2. gör ansökan eller anmälan som avses i 7 § dataförordningen
(1982:480), 1 § kreditupplysningsförordningen (1981:955) och 1 §
inkassoförordningen (1981:956) samt av den som

3. gör ansökan om medgivande enligt 11 § datalagen. Förordning
(1989:693).

2 § För handläggning hos Datainspektionen av ansökan eller
anmälan som anges i 1 § 2 eller 3 är avgiften 750 kr för varje
påbörjad handläggningstimme. Om det finns särskilda skäl får
avgiften sättas ned eller efterskänkas. Förordning (1997:175).

3 § För licens som anges i 1 § betalas en årlig avgift på 445
kr. Om det finns särskilda skäl får avgiften sättas ned eller
efterskänkas. Förordning (1997:175).

4 § Datainspektionen beslutar om avgifter enligt denna  förordning.

5 § Datainspektionens beslut enligt denna förordning får överklagas
hos allmän förvaltningsdomstol. Om en statlig myndighet har gjort en
sådan ansökan eller anmälan som avses i 7 § dataförordningen
(1982:480) överklagas dock Datainspektionens beslut om avgift för
handläggningen hos regeringen.

Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten.
Förordning (1994:1488).

6 § Ytterligare föreskrifter om verkställighet av denna  förordning
meddelas av datainspektionen.

Övergångsbestämmelser

1994:1488

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1995. Beslut som har
meddelats före ikraftträdandet överklagas enligt äldre bestämmelser.

1998:1220

Äldre föreskrifter gäller fortfarande för överklagande av beslut
som meddelats före den 24 oktober 1998.
Förordning (1982:49) om statliga  myndigheters medelsredovisning m.m.  vid försäljning av anläggningstillgångar 

1 § Denna förordning gäller myndigheter som lyder under regeringen. 
För domänverket samt för tillgångar som redovisas på jordfonden gäller 
dock särskilda föreskrifter. 

I denna förordning förstås med en anläggningstillgångs bokförda värde 
tillgångens anskaffningsvärde med avdrag för ackumulerade 
avskrivningar på anskaffningsvärdet. 

Om den sålda eller utrangerade egendomen är bokförd som en del av en 
större bokföringsenhet, skall den förvaltande myndigheten göra en 
uppskattning av egendomens andel av det bokförda värdet. 

Föreskrifterna i 2 och 3 §§ tillämpas vid försäljning av 
anläggningstillgångar som har anskaffats med medel som har anvisats 
över statsbudgeten. 

2 § Vid försäljning av en anläggningstillgång som utgör en del av 
myndighetens förräntningspliktiga statskapital skall de medel som 
motsvarar tillgångens bokförda värde tillföras vederbörlig 
inkomsttitel på statsbudgeten inom inkomsthuvudgruppen Inkomster av 
försåld egendom. 

Från föreskriften i första stycket undantas försäljning av 
anläggningstillgång för vilken gäller att medel motsvarande gjorda 
avskrivningar inte skall inlevereras till statsverket. 

Överskott eller underskott som uppkommit vid försäljningen (skillnaden 
mellan nettoförsäljningsvärde och bokfört värde) skall redovisas i 
årsbokslutet enligt föreskrifterna i förordningen (1979:1212) med 
föreskrifter om statliga myndigheters bokföring. 

I de fall regeringen fastställer årsbokslutet eller på annat sätt tar 
ställning till totalt redovisat överskott eller underskott i 
myndighetens verksamhet, prövas i anslutning härtill frågan om 
disposition av sådant överskott eller täckning av sådant underskott 
som nämns i tredje stycket. 

I övriga fall skall myndigheten i särskild ordning underställa frågan 
regeringens prövning. Detta behöver dock inte ske om det överskott 
eller underskott som uppkommit vid försäljningen understiger 100000 
kr. 

3 § Vid försäljningen av andra anläggningstillgångar än sådana som an  
ges i 2 § skall hela det vid försäljningen erhållna beloppet redovisas 
som inkomst under vederbörligt anslag om inte annat har föreskrivits. 

Försäljningsbeloppen skall redovisas i årsbokslutet enligt 
föreskrifterna i förordningen (1979:1212) med föreskrifter om statliga 
myndigheters bokföring. 

Frågan om dispositionen av de medel som erhållits vid försäljningen 
skall av annan myndighet än affärsverk i särskild ordning underställas 
regeringens prövning. Detta behöver dock inte ske om 
försäljningsbeloppet understiger 20000 kr. eller om regeringen har 
föreskrivit annat. 

4 § De medel som inflyter vid försäljningen av anläggningstillgångar 
som utgör placeringsobjekt för en pensionsfond eller en donationsfond 
skall tillföras resp. fond och redovisas enligt de för fonden gällande 
föreskrifterna.
Förordning (1982:492) om statsbidrag till  studie- och yrkesorientering i gymnasieskolan budgetåret 1982/83 

1 § För budgetåret 1982/83 har kommunerna rätt att få statsbidrag för 
studie- och yrkesorientering (syo) i gymnasieskolan enligt 
föreskrifterna i denna förordning. 

Med kommun avses i förordningen även landstingskommuner och 
kommunalförbund. 

2 § Statsbidraget beräknas med hänsyn till antalet elever i kommunens 
gymnasieskola den 15 september 1982. Elever i högre specialkurser och 
gymnasial lärlingsutbildning medräknas dock inte. 

3 § I statsbidraget ingår bidrag till socialavgifter och 
pensionskostnader motsvarande reducerat lönekostnadspålägg. 

4 § Som villkor för statsbidrag gäller att kommunen för syo i 
gymnasieskolan gör insatser som i förhållande till antalet elever når 
åtminstone samma nivå som den statsbidragstäckta verksamheten 
budgetåret 1981/82. 

5 § Statsbidrag rekvireras hos skolöverstyrelsen. 

6 § Kommunerna får för varje kvartal rekvirera statsbidrag motsvarande 
det delbelopp per elev som hänför sig till kvartalet. Om inte 
regeringen föreskriver annat skall delbeloppet beräknas till 40 
kronor. 

7 § Skolöverstyrelsen beslutar om bidrag och betalar ut detta snarast. 
Utbetalning får dock ske tidigast i oktober för kvartalet juli-- 
september, i januari för kvartalet oktober--december, i april för 
kvartalet januari--mars och i juli för kvartalet april--juni. 

8 § Statsbidrag som lämnas till landstingskommuner eller till 
kommunalförbund i vilka en landstingskommun ingår och som grundas på 
antalet elever i utbildning inom vårdområdet skall minskas med 20 
procent enligt föreskrifterna i förordningen (1981:449) om minskning 
av vissa statsbidrag till kommunal utbildning. 

Statsbidrag i övrigt skall minskas med två procent enligt 
föreskrifterna i nämnda förordning. 

9 § Skolöverstyrelsen meddelar de närmare föreskrifter som behövs för 
verkställigheten av denna förordning.
Förordning (1982:493) om statsbidrag till hörselteknisk utrustning för kommunal högskoleutbildning

1 § Kommuner har enligt föreskrifterna i denna förordning rätt att få
statsbidrag till sina kostnader för anskaffande av hörselteknisk
utrustning för undervisning av studerande med hörselsvårigheter i
kommunal högskoleutbildning.

Med kommun avses i denna förordning även landstingskommuner och
kommunalförbund.

2 § Statsbidrag lämnas med det belopp som universitets- och
högskoleämbetet bestämmer. En förutsättning är att utrustningen har
anskaffats i enlighet med de villkor som ämbetet anger.

3 § Universitets- och högskoleämbetets beslut enligt denna förordning
får överklagas hos regeringen genom besvär.

4 § Universitets- och högskoleämbetet skall meddela de föreskrifter
som behövs för verkställigheten av denna förordning.

Övergångsbestämmelser

1992:723

Den upphävda förordningen gäller dock fortfarande i fråga om statsbidrag
som avser tid dessförinnan.
Förordning (1982:50) om reglering av kapitalförluster i statlig verksamhet 

1 § Uppkommer i statlig verksamhet en kapitalförlust som kräver 
nedskrivning av statskapitalet skall frågan om reglering av förlusten 
underställas regeringens prövning, om inte annat följer av 2 §. 

2 § En myndighet får själv besluta om nedskrivning av statskapitalet 
om förlusten 

1) har orsakats av stöld, brand eller liknande orsak och förlusten 
inte överstiger, såvitt gäller affärsverk, 500000 kr. och i övriga 
fall 100000 kr., 

2) är hänförlig till av myndigheten förvaltade lån och den sammanlagda 
förlusten under ett år inte överstiger 500000 kr. eller 

3) är hänförlig till sådana projekteringskostnader som inte 
slutgiltigt kan belasta visst objekt och förlusten inte överstiger 
100000 kr. 

3 § Om regleringen av förluster som uppkommer i samband med 
försäljning av anläggningstillgångar finns föreskrifter i förordningen 
(1982:49) om statliga myndigheters medelsredovisning m.m. vid 
försäljning av anläggningstillgångar. 

4 § De nedskrivningar av statskapitalet som en myndighet har företagit 
skall anmälas till regeringen i den årliga anslagsframställningen 
eller i en annan redovisning, som myndigheten skall avlämna.
Förordning (1982:502) om statsbidrag till konsthantverkskooperativ 

1 § För att stödja konsthantverket och främja dess utveckling och
förnyelse kan statsbidrag enligt denna förordning ges till
sammanslutningar av konsthantverkare (konsthantverkskooperativ).

2 § För att få bidrag skall sammanslutningen

1. bestå av yrkesverksamma konsthantverkare,

2. bedriva verksamhet som bygger på medlemmarnas egna insatser,

3. uppvisa viss stadga i organisation och arbetsformer,

4. ha till huvudsakligt syfte att ställa ut och försälja medlemmarnas
arbeten.

3 § Frågor om bidrag prövas av statens kulturråd efter särskild
ansökan.

4 § Vid fördelningen av bidrag skall hänsyn tas dels till den konst
närliga kvaliteten och det kulturpolitiska värdet i sammanslutningens
verksamhet, dels till verksamhetens omfattning, dels ock till
sammanslutningens behov av bidrag för sin fortsatta verksamhet.

5 § Bidrag kan utgå i form av ett årligt verksamhetsbidrag.

6 § Kulturrådet får föreskriva villkor för bidraget. Sådant villkor
får förbindas med skyldighet för mottagaren att återbetala det belopp
som utbetalts eller en del av det, om villkoret inte uppfylls.

7 § Beslut av kulturrådet enligt denna förordning får inte
överklagas.

8 § Kulturrådet meddelar de ytterligare föreskrifter som kan behövas
för verkställigheten av denna förordning.
Förordning (1982:505) om statsbidrag för framställning och utgivning av fonogram

1 § För att främja ett allsidigt utbud av konstnärligt och
kulturpolitiskt värdefulla fonogram kan statsbidrag enligt
denna förordning ges till fonogramproducenter som är verksamma
i Sverige.

Till främjande av konstnärligt och kulturpolitiskt värdefulla
samiska fonogram kan statsbidrag också lämnas till
fonogramproducenter som är verksamma i Finland och Norge.
Förordning (2004:1262).

2 § Bidrag enligt 1 § första stycket kan ges för produktion,
distribution och marknadsföring av fonogram med svenska, eller
i Sverige bosatta, artister och upphovsmän.

Bidrag kan också ges för produktion, distribution och
marknadsföring av samiska fonogram som säljs i Sverige.
Förordning (2004:1262).

3 § Frågor om bidrag prövas av Statens kulturråd efter särskild
ansökan.

Bidrag kan lämnas till producenter för

1. produktion, distribution och marknadsföring av fonogram,
(produktionsstöd), och

2. distribution och marknadsföring av redan utgivna fonogram,
(marknadsstöd).

Producenter kan även få ett tidsbegränsat stöd
(utvecklingsstöd). Förordning (2004:1262).

4 § Kulturrådet fördelar de medel som är tillgängliga under ett
budgetår vid ett eller två i förväg bestämda tillfällen. Om det finns
särskilda skäl får kulturrådet besluta om bidrag även vid andra
tillfällen.

5 § Bidrag ges med belopp som motsvarar en viss del av den
beräknade faktiska kostnaden för produktion, distribution och
marknadsföring av fonogrammet eller projektet.
Förordning (2004:1262).

6 § Bidrag skall huvudsakligen ges till producenter med
regelbunden utgivning av fonogram.

Produktionsstöd och marknadsstöd skall avse ett enskilt
fonogram eller ett avgränsat projekt. Det får inte avse en
producents samlade utgivning av fonogram.
Förordning (2004:1262).

7 § Vid fördelningen av bidrag skall Kulturrådet

1. ta hänsyn till såväl fonogrammets konstnärliga kvalitet som
producentens behov av bidrag,

2. sträva efter att stödja mångsidighet vad gäller verk,
artister och upphovsmän, och

3. särskilt beakta behovet av fonogram av god kvalitet för barn
och ungdom. Förordning (2004:1262).

8 § Kulturrådet får bestämma villkor för bidraget, såsom att ett
fonogram skall framställas i minst ett visst antal exemplar och hållas
i lager under viss tid. Villkoret får förbindas med skyldighet för
mottagaren att återbetala det belopp som utgått eller en del av det,
om villkoret inte uppfylls.

8 a § Har upphävts genom förordning (2004:1262).

9 § Beslut av kulturrådet enligt denna förordning får inte
överklagas.

10 § Kulturrådet får meddela föreskrifter för verkställigheten av
denna förordning.
Förordning (1982:506) om statsbidrag för produktion av film och videogram inom museerna 

1 § För framställning av filmer och videogram inom museerna kan
statsbidrag enligt denna förordning ges till museer här i landet.

2 § Frågor om bidrag prövas av statens kulturråd efter särskild ansökan.


3 § Bidrag ges med ett belopp som motsvarar en viss del av kostnaden för
framställningen av filmen eller videogrammet.

Föreskrifter för beräkning av bidrag skall fastställas av kulturrådet.

4 § Kulturrådet får bestämma villkor för bidraget. Sådant villkor får
förbindas med skyldighet för mottagaren att återbetala det belopp som
utgått eller en del av det, om villkoret inte uppfylls.

5 § Beslut av kulturrådet enligt denna förordning får inte överklagas.

6 § Kulturrådet får meddela föreskrifter för verkställigheten av denna
förordning.
Lag (1982:513) om förbud mot utförsel av krigsmateriel, m.m. 

1 § Krigsmateriel får inte föras ut ur riket utan tillstånd av
regeringen, om ej annat följer av denna lag eller annan författning.

2 § Den som inom riket tillverkar krigsmateriel får inte utan
tillstånd av regeringen upplåta eller överlåta rätt att utom riket
tillverka sådan materiel.

3 § Militärt inriktad utbildning av utländsk medborgare får inte
bedrivas inom riket utan tillstånd av regeringen.

Första stycket gäller inte

1. utbildning som står under tillsyn av skolöverstyrelsen eller
universitets- och högskoleämbetet, om den sker i enlighet med läroplan
eller utbildningsplan som har fastställts av någon av dessa
myndigheter,

2. utbildning som anordnas av staten,

3. utbildning som anordnas i samband med försäljning av krigsmateriel
eller med anställning i företag för tillverkning av sådan materiel.

4 § I ärenden som inte avser utförsel i större omfattning eller eljest
inte är av större vikt får det statsråd som har till uppgift att
föredra ärenden om utförsel av krigsmateriel meddela tillstånd enligt
1 §. Lag (1983:149).

5 § Regeringen bestämmer vad som skall avses med krigsmateriel enligt
denna lag.

6 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får
meddela föreskrifter om utförsel av enstaka skjutvapen och därtill
hörande ammunition samt av skjutvapen jämte tillhörande ammunition för
personligt bruk eller för användning vid jakt, tävling eller övning
utom riket.

7 § Om olovlig utförsel av vara och om försök därtill finns
bestämmelser i lagen (1960:418) om straff för varusmuggling.

8 § Den som bryter mot 2 eller 3 § döms,

1. om gärningen skett uppsåtligen, till böter eller fängelse i högst
två år,

2. om gärningen skett av grov oaktsamhet, till böter eller fängelse i
högst sex månader.

I ringa fall skall inte dömas till ansvar.

9 § Är brott som avses i 8 § första stycket 1 att anse som grovt, döms
till fängelse lägst sex månader och högst fyra år.

Vid bedömande om brottet är grovt skall särskilt beaktas om det avsett
tillverkningsrätt av betydande värde eller utbildning av betydande
omfattning eller varaktighet eller om gärningen eljest varit av
särskilt farlig art.
Förordning (1982:551) om särskilda skyddsåtgärder för vissa kraftanläggningar m.m.

1 § Krigsskyddsnämnden för kraftanläggningar skall vara
prövningsmyndighet enligt lagen (1942:335) om särskilda skyddsåtgärder
för vissa kraftanläggningar.
Förordning (1982:56) om förande av  fastighetsregister och inskrivningsregister  med hjälp av automatisk databehandling 

1 § Fastighetsregister skall föras med hjälp av automatisk
databehandling. Förordning (1995:1045).

2 § Inskrivning skall ske i inskrivningsregister i den utsträckning
som anges i lagen (1973:98) om inskrivningsregister. Förordning (1995:1045).
Förordning (1982:57) om vissa inskrivningsmyndigheters område 

Följande inskrivningsmyndigheters område har annan omfattning
än domsagan och utgör

1. för inskrivningsmyndigheten i Nacka domsaga nämnda domsaga
samt Handens domsaga,

2. för inskrivningsmyndigheten i Uppsala domsaga nämnda
domsaga samt Enköpings domsaga och Tierps domsaga,

3. för inskrivningsmyndigheten i Göteborgs domsaga nämnda
domsaga samt Mölndals domsaga. (1993:1131).

1993:1131

Denna förordning träder i kraft den 28 september 1994.
Förordning (1982:58) om förfarandet vid utlämning för brott till Danmark, Finland, Island och Norge 

Samtycke som avses i 9 § andra stycket lagen (1959:254) om utlämning 
för brott till Danmark, Finland, Island och Norge skall lämnas 
skriftligen enligt formulär som fastställs av riksåklagaren. Den 
handling där samtycket ges skall om möjligt vara avfattad på det språk 
som normalt begagnas av den som begärs utlämnad. Om ett annat språk 
används, skall på handlingen antecknas vilka åtgärder som har 
vidtagits för att kontrollera att den som begärs utlämnad har förstått 
innebörden av samtycket. 

Samtycke skall lämnas i närvaro av vittne. Vittnet skall på den 
handling där samtycket ges skriftligen bekräfta att den som begärs 
utlämnad har undertecknat handlingen frivilligt.
Lag (1982:60) om beräkning av avdrag på grund av avyttring av skog i vissa fall 

1 § Har en skattskyldig under år 1981 förvärvat en fastighet som 
nämnda år har taxerats som jordbruksfastighet, skall, om den 
skattskyldige begär det, bestämmelserna i 2 och 3 §§ tillämpas. 

2 § Har överlåtelsen betecknats som köp, byte eller liknande och 
understiger det utfästa vederlaget inte det för fastigheten för år 
1980 gällande taxeringsvärdet, skall fastigheten vid beräkning av 
avdrag på grund av avyttring av skog enligt punkterna 7 och 8 av 
anvisningarna till 22 § kommunalskattelagen (1928:370) anses ha 
förvärvats av den skattskyldige genom köp, byte eller därmed 
jämförligt fång. 

3 § Har fastigheten vid 1980 års fastighetstaxering utgjort del av en 
taxeringsenhet, skall vid tillämpning av 2 § som fastighetens 
taxeringsvärde anses den del av enhetens taxeringsvärde som belöper på 
fastigheten.
Förordning (1982:600) om Sveriges  bildkonstnärsfond 

1 § Staten anvisar årligen medel som ersättning åt bild- och
formkonstnärer för att konstnärliga verk av deras hand i offentliga
institutioners ägo visas för allmänheten eller används på annat
allmännyttigt sätt (visningsersättning).

Visningsersättningen tillförs en fond, kallad Sveriges
bildkonstnärsfond.

2 § Frågor om fonden och dess användning handläggs av en
styrelse inom Konstnärsnämnden, styrelsen för Sveriges
bildkonstnärsfond. Närmare bestämmelser om styrelsen finns i
förordningen (2007:1199) med instruktion för Konstnärsnämnden.

Kostnaderna för styrelsens verksamhet ska betalas med medel ur
fonden, om inte annat beslutas av regeringen.
Förordning (2008:267).

3 § Medel ur fonden får användas dels till ändamål som syftar till att
ge yrkesverksamma konstnärer ekonomisk och arbetsmässig trygghet, dels
till andra ändamål som berör verksamhet inom bildkonstens område.
Förordning (1985:529).

4 § Ersättning från fonden kan lämnas till bild- och
formkonstnär som har sin huvudsakliga konstnärliga verksamhet i
Sverige eller som är stadigvarande bosatt i landet.

Ersättning får även lämnas till bild- och formkonstnär som
vistas tillfälligt i landet inom ramen för internationellt
konstnärsutbyte. Förordning (1997:840).

5 § Ersättning utgår efter ansökan men kan utgå även utan ansökan.

6 § Beslut av styrelsen för Sveriges bildkonstnärsfond enligt denna
förordning får inte överklagas.

7 § Styrelsen för Sveriges bildkonstnärsfond meddelar de ytterligare
föreskrifter som kan behövas för verkställigheten av denna
förordning.

8 § Bestämmelser om individuell visningsersättning finns i
förordningen (1996:1605) om individuell visningsersättning.
Förordning (1996:1604).
Lag (1982:619) om införande av lagen (1982:617) om utländska förvärv av svenska företag m.m. och lagen (1982:618) om utländska förvärv av fast egendom m.m.

1 § Lagen (1982:617) om utländska förvärv av svenska företag m.m., lagen 
(1982:618) om utländska förvärv av fast egendom m.m. och denna lag 
träder i kraft den 1 januari 1983. 

2 § Genom lagen (1982:617) om utländska förvärv av svenska företag m.m. 
och lagen (1982:618) om utländska förvärv av fast egendom m.m. upphävs 
med de begränsningar som följer av denna lag 

1. lagen (1916:156) om vissa inskränkningar i rätten att förvärva fast 
egendom m.m., 

2. lagen (1968:557) om vissa inskränkningar i rätten att sluta svenskt 
handelsbolag m.m. 

3 § Förekommer i lag eller annan författning en hänvisning till någon 
föreskrift som har ersatts genom en bestämmelse i de nya lagarna 
tillämpas i stället den nya bestämmelsen. 

4 § Äldre bestämmelser skall tillämpas på förvärv och upplåtelser som 
har skett före den 1 januari 1983. 

5 § Som utlänningsförbehåll enligt lagen (1982:617) om utländska förvärv 
av svenska företag m.m. skall anses även förbehåll enligt 2 § andra 
stycket lagen (1916:156) om vissa inskränkningar i rätten att förvärva 
fast egendom m.m. i detta lagrums lydelse från den 1 juli 1934. 

6 § Förvärvstillstånd enligt lagen (1982:617) om utländska förvärv av 
svenska företag m.m. eller lagen (1982:618) om utländska förvärv av fast 
egendom m.m. behövs inte, om förvärvet skall ske genom giftorätt som 
åtnjuts enligt äldre giftermålsbalken. 

7 § Förvärvstillstånd enligt lagen (1982:617) om utländska förvärv av 
svenska företag m.m. behövs inte för aktieförvärv som grundas på 
utbytesrätt, optionsrätt, lösningsrätt eller annan rättighet som har 
förvärvats före den 1 januari 1983. 

8 § Har ett enligt bestämmelse i lagen (1916:156) om vissa 
inskränkningar i rätten att förvärva fast egendom m.m. meddelat 
tillståndsbeslut avseende framtida förvärv eller ändring av 
bolagsordning inte utnyttjats före den 1 januari 1983, skall så anses 
som om tillstånd meddelats enligt motsvarande bestämmelse i de nya 
lagarna. Avser tillståndsbeslutet förvärv som efter den 1 januari 1983 
behandlas i lagen (1982:617) om utländska förvärv av svenska företag 
m.m. gäller tillståndet ett år från den 1 januari 1983. Den i 1 kap. 11 
§ och 2 kap. 7 § lagen (1982:618) om utländska förvärv av fast egendom 
m.m. föreskrivna tiden skall räknas från den 1 januari 1983.
Förordning (1982:642) om statsbidrag i vissa fall till ombyggnad av bostadshus

1 § Bidrag av statsmedel lämnas enligt denna förordning till ägare av
sådana flerfamiljshus som byggs om med stöd av bostadslån enligt
bostadsfinansieringsförordningen (1974:946).

2 § Bidrag lämnas under förutsättning att

1. preliminärt beslut om bostadslån för ombyggnaden meddelas efter
utgången av juni 1982,

2. ombyggnaden medför en väsentlig ökning av bostadsvärdet,

3. ombyggnaden påbörjas efter den 31 juli 1982 och i huvudsak avslutas
senast den 30 juni 1983,

4. ombyggnaden utförs av arbetstagare som anvisas eller godkänns av
den offentliga arbetsförmedlingen.

3 § Bidrag lämnas med 15 procent av den kostnad för ombyggnaden som
länsbostadsnämnden godkänner vid prövning av ansökningen om
bostadslån. Bidraget får dock inte överstiga ett belopp som motsvarar
20 000 kronor för varje bostadslägenhet i huset efter ombyggnaden.

4 § Bidrag beviljas efter ansökan som skall göras senast i samband med
ansökningen om slutligt beslut om bostadslån. Om det finns särskilda
skäl får dock ansökningen göras senare.

5 § Ansökan om bidrag skall ställas till länsbostadsnämnden och ges in
till kommunens organ för låneförmedling.

Förmedlingsorganet skall se till att ansökningen kompletteras om det
behövs och därefter sända handlingarna i ärendet med eget yttrande
till länsbostadsnämnden.

6 § Länsbostadsnämnden beslutar om bidrag och om utbetalning av
bidrag. Bostadsstyrelsen sköter utbetalningen.

Om sökanden begär det skall länsbostadsnämnden meddela särskilt beslut
i fråga om sökandens rätt till bidrag.

7 § Länsbostadsnämndens beslut i frågor som avses i denna förordning
får överklagas hos bostadsstyrelsen genom besvär.

Bostadsstyrelsens beslut får överklagas hos regeringen genom besvär.

8 § Föreskrifter för tillämpningen av denna förordning meddelas av
bostadsstyrelsen. I fråga om föreskrifter för tillämpningen av 2 § 4
skall bostadsstyrelsen samråda med arbetsmarknadsstyrelsen.

Övergångsbestämmelser

1991:1929

De upphävda förordningarna gäller fortfarande i fråga om lån eller
bidrag som har beviljats enligt förordningarna.
Förordning (1982:668) om statliga myndigheters inhämtande av uppgifter från näringsidkare och kommuner

1 § Bestämmelserna i denna förordning skall iakttas av de statliga 
myndigheterna vid utformningen och utsändandet av blanketter som skall 
användas huvudsakligen av näringsidkare eller kommuner för att lämna 
uppgifter som myndigheterna begär. De gäller också då uppgifterna skall 
lämnas på annat medium än blankett. Bestämmelserna gäller även när 
myndighet uppdrar åt ett annat organ, statligt eller privat, att 
genomföra en uppgiftsinsamling. 

Vad som i denna förordning föreskrivs om statliga myndigheter avser inte 
myndigheter under riksdagen och inte heller kommittéer eller särskilda 
utredare enligt kommittéförordningen (1976:119). 

2 § De uppgifter som skall lämnas enligt en blankett skall vara utvalda 
och definierade så att uppgiftslämnandet begränsas till den information 
som behövs med hänsyn till ändamålet och så att uppgiftslämnandet 
underlättas så långt möjligt. 

3 § Innan myndigheten beslutar om ett nytt formulär till blankett eller 
om en icke obetydlig ändring i ett tidigare fastställt formulär, skall 
myndigheten samråda med organisation eller annan som kan anses företräda 
de näringsidkare och kommuner som skall lämna uppgifterna. 

Om uppgifter skall inhämtas genom enkät till näringsidkare eller 
kommuner, skall samråd också äga rum i fråga om urvalet av 
uppgiftslämnare och tiden för enkätens genomförande. 

Samråd får underlåtas om det är uppenbart obehövligt eller skulle stå i 
strid med uppgiftsinhämtandets syfte. Samråd får också underlåtas om 
tiden inte medger det. 

4 § Om myndigheten beslutar att inhämta uppgifter genom enkät till 
näringsidkare eller kommuner, skall i beslutet anges 

1. den bestämmelse, enligt vilken skyldighet att lämna uppgifterna 
föreligger, 

2. vilka slag av uppgiftslämnare som enkäten avser, 

3. vad uppgiftslämnaren har att iaktta när enkäten besvaras, 

4. vad uppgifterna skall användas till, 

5. om samråd har förekommit enligt 3 § och, om så är fallet, med vem 
samrådet har ägt rum. 

Uppgift om beslutets innehåll skall tillställas var och en som anmodas 
att lämna uppgifter. Om det inte föreligger någon skyldighet att lämna 
uppgifterna, skall detta tydligt anges i enkäten. 

5 § Fristen för besvarande av en enkät till näringsidkare eller kommuner 
skall vara minst tre veckor räknat från enkätens utsändande, om det inte 
finns särskilda skäl för någon annan tidsfrist eller en annan tidsfrist 
är föreskriven i lag eller förordning. 

6 § Hos myndigheten skall finnas en förteckning över myndighetens 
planerade och beslutade enkäter till näringsidkare och kommuner.
Tillkännagivande (1982:69) rörande internationella oljeskadefonden

Regeringen ger följande tillkänna rörande den internationella 
konventionen om upprättandet av en internationell fond för ersättning 
av skada orsakad av förorening genom olja, vilken konvention enligt 
lagen (1973:1199) om ersättning från den internationella 
oljeskadefonden i vissa delar gäller som svensk lag. 

Vid sitt tredje möte i mars 1980 beslöt fondens församling med stöd av 
konventionens artikel 5, fjärde stycket, att 1974 års internationella 
konvention för betryggande av säkerheten för människoliv till sjöss 
med verkan från den 1 januari 1981 skulle ersätta det instrument som 
anges i artikel 5, tredje stycket (a) (ii). 

Fondens församling har därefter vid sitt fjärde möte i 
september-oktober 1981 beslutat att 1978 års protokoll till 1974 års 
internationella konvention för betryggande av säkerheten för 
människoliv till sjöss med verkan från den 1 maj 1982 skall ersätta de 
delar av 1974 års konvention som har ändrats genom protokollet. 

Hänvisningen i artikel 5, tredje stycket (a) (ii), skall till följd 
härav med verkan från och med den 1 maj 1982 avse följande 
instrument: 

1974 års internationella konvention för betryggande av säkerheten för 
människoliv till sjöss med de ändringar som föranleds av 1978 års 
protokoll till 1974 års internationella konvention för betryggande av 
säkerheten för människoliv till sjöss.
Förordning (1982:71) om kupongskatt för person med hemvist i Jugoslavien, m.m.

Kupongskatt för person med hemvist i Jugoslavien

1 § Utgår enligt förordningen (1982:70) om dubbelbeskattningsavtal
mellan Sverige och Jugoslavien kupongskatt efter lägre skattesats än
enligt kupongskattelagen (1970:624), innehålls vid utbetalning av
utdelning på aktie i svenskt aktiebolag sådan skatt enligt den nämnda
förordningen.

Vid tillämpning av första stycket gäller föreskrifterna i 2 §.

Utbetalas utdelning som avses i första stycket till någon som innehar
aktien under sådana förhållanden att annan därigenom obehörigen bereds
förmån vid taxering till inkomstskatt eller vinner nedsättning av
kupongskatt eller är det i annat fall inte uppenbart att rätt till
nedsättning av kupongskatt föreligger, innehålls sådan skatt med
belopp enligt 5 § kupongskattelagen.

2 § Beträffande utdelning i avstämningsbolag och i aktiefond som
förvaltas av registrerande fondbolag tillämpas kupongskattekungörelsen
(1971:49).

I fråga om utdelning i aktiebolag eller aktiefond som avses i 13 §
kupongskattelagen (1970:624) skall utbetalaren se till, att uppgifter
enligt 14 § samma lag lämnas jämte intyg av jugoslavisk myndighet
eller bank i Jugoslavien att den utdelningsberättigade har hemvist i
Jugoslavien.

3 § Har kupongskatt innehållits med högre belopp än den skattskyldige
skall erlägga enligt förordningen (1982:70) om dubbelbeskattningsavtal
mellan Sverige och Jugoslavien, restitueras det för högt uttagna
beloppet.

4 § Ansökan om restitution prövas av riksskatteverket.

5 § Ansökan om restitution görs skriftligen av den utdelningsberät
tigade. Ansökningshandlingen skall ha kommit in till riksskatteverket
före utgången av femte kalenderåret efter utdelningstillfället. Vid
ansökningshandlingen fogas intyg eller annan utredning om den erlagda
kupongskatten och utredning om de omständigheter sökanden åberopar för
nedsättning av kupongskatten.

6 § Riksskatteverkets beslut i ärende om restitution överklagas i den
ordning som anges i 29 § kupongskattelagen (1970:624).

Statlig inkomstskatt på utdelning från svensk ekonomisk förening
till person med hemvist i Jugoslavien

7 § Ansökan om nedsättning av statlig inkomstskatt på utdelning på
andel i svensk ekonomisk förening enligt artikel 10 punkt 2 i avtalet
görs skriftligen av den utdelningsberättigade. Ansökan görs hos den
taxeringsnämnd som har att fastställa den utdelningsberättigades
taxering till statlig inkomstskatt för det år då utdelningen tas till
beskattning eller, om taxeringsnämndens arbete beträffande taxeringen
detta år avslutats, hos den domstol som har att uppta besvär över
nämnda taxering. Ansökan görs dock senast före utgången av tredje
kalenderåret efter det då utdelningen blev tillgänglig för lyftning.

I samband med ansökningen skall den utdelningsberättigade ge in intyg
om hemvist enligt 2 § andra stycket.

8 § Beslut som avses i 7 § överklagas i den ordning som anges i
taxeringslagen (1956:623) och förvaltningsprocesslagen (1971:291).
Lag (1982:736) om ursprungsmärkning av kläder

1 § Regeringen får meddela föreskrifter om att kläder, när dessa
saluhålls yrkesmässigt, skall vara märkta med uppgift om i vilket land
kläderna har tillverkats.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela
närmare föreskrifter om märkningen och om undantag från
märkningsskyldigheten.

2 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela
föreskrifter om skyldighet att lämna upplysningar, handlingar, varuprov
och liknande som behövs för tillsynen över efterlevnaden av denna lag
och de föreskrifter som meddelas med stöd av lagen.
Förordning (1982:74) om viss praktiktjänstgöring för blivande präster 

1 § För att bereda studerande erfarenheter som avses i 2 § andra
stycket förordningen (1884:13 s. 2) om prästexamen får domkapitlen
förordna studerande vid universitet att under sammanlagt högst tre
månader vara praktikanter i kyrkligt församlingsarbete. Förordning
(1985:422).

2 § Domkapitlen skall förordna en församlingspräst att vara handledare
för praktikanten under förpraktiken.

3 § Kostnaderna för arvoden till praktikanter och ersättning till
handledare skall bestridas ur kyrkofonden.
Förordning (1982:751) om statliga  ungdomsplatser m.m. 

1 § I denna förordning finns föreskrifter i anslutning till
kollektivavtal där det i fråga om anställnings- och arbetsvillkor för
dem som anvisats statliga ungdomsplatser har överenskommits följande.

1. Ungdomsplatserna på en arbetsplats vid en myndighet får besättas
först efter det att myndigheten och berörd lokal
arbetstagarorganisation har fört lokal förhandling i fråga om antalet
ungdomsplatser, lämpliga arbetsuppgifter till ungdomarna och tider
under vilka platserna bör stå till förfogande.

2. Har central förhandling påkallats, tillämpas vad som nu sagts
om myndigheter och lokal arbetstagarorganisation i stället på
statens arbetsgivarverk och berörd central arbetstagarorganisation.

2 § Har upphävts genom förordning (2004:926).

3 § Om det av protokollet från en lokal eller central förhandling
framgår att parterna har gemensam uppfattning i de frågor som angetts
i 1 §, skall protokollet ges samma verkan som en överenskommelse
enligt 17 § andra stycket förordningen (1983:583) om statsbidrag till
uppföljningsinsatser för ungdomar under 18 år. Förordning (1983:689).

4 § Om parterna vid en central förhandling har stannat i olika
meningar, skall inga ungdomsplatser besättas på den arbetsplats
vid myndigheten som förhandlingen har avsett.