PierreMesure/open-sfs huggingface dataset:
Kungörelse (1968:736) om  omhändertagande av djur, m.m. 

1 § När miljö- och hälsoskyddsnämnden gör anmälan enligt 14 § 2 mom. 
lagen (1944:219) om djurskydd, skall nämnden lämna en redogörelse för 
de omständigheter som föranlett anmälan. En sådan anmälan skall 
innehålla uppgifter om namn och postadress på den försumlige och, om 
inte denne är ägare av djuret eller djuren, ägarens namn och 
postadress. Förordning (1983:622). 

5 § Har polismyndigheten eller miljö- och hälsoskyddsnämnden meddelat 
en tillsägelse enligt 17 § första stycket lagen (1944:219) om 
djurskydd och sker inte rättelse skall polismyndigheten respektive 
miljö- och hälsoskyddsnämnden genast anmäla detta till länsstyrelsen. 
Förordning (1983:622). 

6 § När polismyndigheten omhändertar ett djur, skall före eller 
omedelbart efter omhändertagandet en legitimerad veterinär tillkallas 
för att besiktiga djuret. Vid besiktningen skall protokoll föras. 

Efter besiktningen skall veterinären avge ett yttrande om det vidare 
förfarandet med djuret. 

9 § Sedan länsstyrelsens beslut om omhändertagandet vunnit laga kraft 
och besiktningen och värderingen ägt rum, skall polismyndigheten 
skyndsamt besluta hur det skall förfaras med djuret. Beslutet skall 
antecknas i ett diarium eller på annat sätt. Ägaren skall om möjligt 
genast underrättas om beslutet. 

Har polismyndigheten beslutat att djuret skall säljas, skall ägaren 
beredas tillfälle att inom viss tid anskaffa en köpare som 
polismyndigheten kan godta. 

Innebär beslutet att djuret skall säljas eller dödas och har 
polismyndigheten anledning att anta att ägaren önskar föra talan mot 
beslutet bör detta inte verkställas förrän minst en vecka förflutit 
från dagen för beslutet. Detta gäller dock inte om djurets tillstånd 
eller omständigheterna i övrigt påkallar att djuret dödas omedelbart.
Kungörelse (1968:745) om tillämpning  av avtal den 17 september 1966 mellan  Sverige och Peru för undvikande av dubbelbeskattning beträffande skatter å inkomst och förmögenhet 

Kungl. Maj:t har, med stöd av 72 § 3 mom. kommunalskattelagen den 28
september 1928 (nr 370), 20 § 3 mom. lagen den 26 juli 1947 (nr 576)  om
statlig inkomstskatt samt 20 § 3 mom. lagen samma dag (nr 577) om
statlig förmögenhetsskatt, funnit gott förordna, /k/ dels /-k/ att ett
mellan Sverige och Peru den 17 september 1966 ingånget avtal, vars
innehåll framgår av bilaga 1 till denna kungörelse, för undvikande av
dubbelbeskattning beträffande skatter å inkomst och förmögenhet skall
lända till efterrättelse för Sveriges del, /k/ dels /-k/ att vid
tillämpningen av avtalet skall iakttagas de anvisningar som är fogade
till kungörelsen som bilaga 2. (Jämför 1974:770 ö.b. och 1974:859  ö.b.)

Övergångsbestämmelser

2006:642

Enligt riksdagens beslut föreskrivs att kungörelsen (1968:745)
om tilllämpning av avtal den 17 september 1966 mellan Sverige
och Peru för undvikande av dubbelbeskattning beträffande
skatter å inkomst och förmögenhet skall upphöra att gälla vid
utgången av år 2006. Den upphävda kungörelsen skall dock
fortfarande tillämpas beträffande

a) skatt på inkomst som förvärvas före den 1 januari 2007, och

b) skatt på förmögenhet som tas ut vid 2006 eller tidigare års
taxeringar.
Förordning (1968:771) om dubbelbeskattningsavtal mellan Sverige och Nederländerna

Kungl. Maj:t har, med stöd av 72 § 3 mom. kommunalskattelagen den 28
september 1928 (nr 370), 20 § 3 mom. lagen den 26 juli 1947 (nr 576) om
statlig inkomstskatt samt 20 § 3 mom. lagen samma dag (nr 577) om
statlig förmögenhetsskatt, funnit gott förordna, /k/ dels /-k/ att ett
mellan Sverige och Nederländerna den 12 mars 1968 ingånget avtal, vars
lydelse framgår av bilaga 1 till denna kungörelse, för undvikande av
dubbelbeskattning och fastställande av bestämmelser angående ömsesidig
handräckning beträffande skatter på inkomst och förmögenhet samt ett
till avtalet fogat protokoll, vars lydelse likaledes framgår av bilagan,
skall lända till efterrättelse för Sveriges del, /k/ dels /-k/ att vid
tillämpningen av avtalet skall iakttagas de anvisnignar som är fogade
till kungörelsen som bilaga 2. (Jämför 1974:770 ö.b. och 1974:859 ö.b.).

Övergångsbestämmelser

1992:946

3. Den upphävda kungörelsen skall dock, tillsammans med den genom lagen
(1992:17) om dubbelbeskattningsavtal mellan Sverige och Nederländerna
upphävda kungörelsen (1968:771) om tillämpning av det under punkt 2
angivna avtalet samt förordningen (1977:358) om kupongskatt för person
med hemvist i Nederländerna m. m., fortfara nde tillämpas för
beskattningsår som börjar före den 1 januari 1993.
Statskontorets Cirkulär (1968:773) om överlämnande av donations- och liknande medel till förvaltning hos Statskontorets fondbyrå 

I brev 28.6. 1968 till statskontoret har Kungl. Maj:t dels förordnat  
att av statskontorets fondbyrå förvaltade donationsfonders  
kapitaltillgångar skall sammanföras under en gemensam placeringsfond i 
huvudsaklig överensstämmelse med 1956 års fondutrednings förslag (SOU  
1959:29) dels föreskrivit att de medel som är placerade i den  
gemensamma placeringsfonden får placeras i 

a) fullgoda inhemska obligationer, 

b) andra skuldförbindelser, 

för vilka staten, kommun eller annan därmed jämförlig samfällighet här 
i landet svarar som löftesman eller garant, 

för vilka säkerheten utgöres av obligationer som anges under a) eller  
av inteckning i jordbruks-, affärs- eller bostadsfastighet eller  
tomträtt till sådan fastighet inom sjuttiofem procent av ett av  
ämbetsverket efter expertvärdering godkänt uppskattningsvärde av den  
fasta egendomen eller tomträtten eller mot borgen av svenskt  
bankaktiebolag 

c) fordringar hos riksbanken, riksgäldskontoret, svenskt  
bankaktiebolag, svensk sparbank, postbanken eller centralkassa för  
jordbrukskredit, 

d) aktier eller förlagsbevis, som är noterade på Stockholms fondbörs. 

Ett särskilt expertråd för frågor om medelsplacering m.m. skall  
inrättas. 

Enligt nämnda kungl. brev skall donations- och liknande medel som  
förvaltas av annan statsmyndighet kunna överlämnas till förvaltning i  
den gemensamma placeringsfonden efter överenskommelse mellan  
myndigheten och statskontoret. 

                

Statskontoret får med anledning därav medela följande. 

Överlämnandet av medel till förvaltning i den gemensamma  
placeringsfonden kan avse en donationsfonds samtliga tillgångar eller  
en del av dessa. Nuvarande placeringsobjekt torde i de flesta fall  
kunna överlämnas i befintligt skick. 

Myndighet som överlämnat fondmedel till förvaltning skall även efter  
överlämnandet upptaga vederbörande fond till redovisning i sina  
räkenskaper. 

Förvaltningen av överlämnade medel omfattar i huvudsak åtgärder för  
placering, bevakning och förräntning av medlen. 

Överlämnade medel invärderas i den gemensamma placeringsfonden  
nästföljande 1.7. Varje donations medel erhåller därvid ett för varje  
budgetår bestämt andelstal i fonden, vilket blir bestämmande för  
donationen tillkommande avkastning för budgetåret. 

För disposition tillgänglig avkastning utbetalas snarast möjligt efter 
varje budgetårs utgång, såvida inte annat överenskommes mellan  
myndigheten och statskontorets fondbyrå. 

Överlämnade medel förvaltas utan särskilda kostnader för vederbörande  
myndighet. 

Myndighet, som förvaltar donations- och liknande medel och vill  
överlämna dessa medel till förvaltning i den gemensamma  
placeringsfonden, bör skriftligen göra anmälan härom till  
statskontorets fondbyrå (V:a Trädgårdsgatan 15, 111 53 Stockholm) i  
god tid före avsedd tidpunkt för invärdering i fonden.
Kungörelse (1968:97) om skatteavdrag i vissa fall från folkpension m.m. 

1 § Preliminär A-skatt skall utgå för tilläggspension och vårdbidrag
enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring, för delpension enligt
lagen (1975:380) om delpensionsförsäkring, för livränta enligt lagen
(1954:243) om yrkesskadeförsäkring, lagen (1976:380) om
arbetsskadeförsäkring, lagen (1977:265) om statligt personskadeskydd
och lagen (1977:267) om krigsskadeersättning till sjömän, för
folkpension som utbetalas av riksförsäkringsverket, allmän
försäkringskassa, statens personalpensionsverk eller kommunernas
pensionsanstalt tillsammans med annan pension, livränta eller liknande
förmån samt för folkpension i annat fall, om det är sannolikt att
slutlig skatt kommer att påföras. Förordning (1977:290).

2 § Den utbetalande myndigheten eller inrättningen får, om därmed
bättre överensstämmelse kan uppnås mellan preliminär och slutlig skatt
för förmånstagaren, beräkna preliminär A-skatt på pension eller förmån
enligt 1 § med frångående av bestämmelserna om skatteavdrag i
uppbördslagen.

3 § Oavsett bestämmelserna i 2 § gäller vad den lokala
skattemyndigheten med stöd av 3 § 2 mom. uppbördslagen särskilt
beslutat beträffande preliminär skatt för förmånstagaren.

4 § Kvarstående skatt får, under förutsättning att skatten kan betalas
in senast vid den tidpunkt som riksskatteverket bestämmer, dras av
från sådan pension eller förmån som avses i 1 § vid
utbetalningstillfällena i februari, mars och april. Förordning
(1986:768).

5 § Förmånstagaren skall överlämna debetsedel på preliminär eller
slutlig skatt till den utbetalande myndigheten eller inrättningen
endast när denna särskilt begär det. Efterkommer ej förmånstagaren
sådan begäran, äger bestämmelserna i 40 § uppbördslagen om
skatteavdrag när debetsedel icke lämnats motsvarande tillämpning.

6 § Har förmånstagare med stöd av 10 § andra stycket uppbördslagen
anmält avdrag för preliminär eller kvarstående skatt skall göras
från folkpension i annat fall än som avses i 1 §, skall skatteavdrag
göras i anledning av denna anmälan från och med det
utbetalningstillfälle som infaller senast näst efter det en månad
förflutit från det anmälningen skedde.

Första stycket äger motsvarande tillämpning när förmånstagare anmäler
att skatteavdrag enligt 1 § skall utgå med förhöjt belopp eller att
skatteavdrag, som sker enligt tidigare begäran från hans sida, skall
ändras.  Kungörelse (1973:1127).

7 § De uppgifter som behövs för skatteavdragens beräkning och
redovisning skall lämnas till den utbetalande myndigheten eller
inrättningen på tid och sätt som riksskatteverket bestämmer.

Verket meddelar anvisningar för tillämpning av denna kungörelse efter
samråd med den utbetalande myndigheten eller inrättningen. Förordning
(1976:1088).

Övergångsbestämmelser

1986:768

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1987 och
tillämpas första gången i fråga om kvarstående skatt som
grundas på 1986 års taxering.
Kungörelse (1969:123) om äktenskapscertifikat 

Kungl. Maj:t har, med stöd av 1 kap. 3 § första stycket lagen den 8
juli 1904 (nr 26 s.1) om vissa internationella rättsförhållanden rörande
äktenskap, förmynderskap och adoption, funnit gott förordna som följer.

1 § Vill svensk medborgare, som avser att ingå äktenskap inför utländsk
myndighet, erhålla intyg av svensk myndighet att han enligt svensk lag
har rätt att ingå äktenskapet, utfärdas sådant intyg
(äktenskapscertifikat) enligt denna kungörelse.

2 § Äktenskapscertifikat för sökande som är folkbokförd i
Sverige utfärdas av Skatteverket.

Äktenskapscertifikat för sökande som har hemvist i främmande
stat och inte är folkbokförd i Sverige utfärdas av den svenska
beskickningen i den främmande staten eller av det svenska
konsulat, inom vars distrikt sökanden har hemvist. Olönat
konsulat får dock ej utan regeringens uppdrag utfärda
certifikat.

För sökande som avses i andra stycket kan äktenskapscertifikat
utfärdas även av utrikesdepartementet. Den som vill erhålla
certifikat i denna ordning kan ge in ansökningshandlingar till
beskickning eller konsulat som avses i andra stycket.
Förordning (2003:911).

3 § Den som ansöker om äktenskapscertifikat skall fullgöra vad som
åligger den som vill ha hindersprövning enligt 3 kap. äktenskapsbalken.
Om det inte framkommer något hinder mot äktenskapet, skall certifikat
utfärdas.

Om hindersprövning enligt 3 kap. äktenskapsbalken har ägt rum mindre än
fyra månader tidigare utan att det framkommit något hinder mot
äktenskapet, utfärdas certifikat utan någon ny prövning. Förordning
(1987:1016).

4 § Ett äktenskapscertifikat gäller i fyra månader från utfärdandet. Har
certifikatet utfärdats med stöd av 3 § andra stycket, räknas dock
giltighetstiden från dagen för hindersprövningen. Förordning
(1987:1016).

5 § Formulär till äktenskapscertifikat fastställes av Skatteverket
efter samråd med utrikesdepartementet. Förordning (2003:911).

5 a § Avgift tas ut för ansökan om äktenskapscertifikat enligt 1 §, som
utfärdas av utrikesdepartementet. För ansökningsavgiftens storlek m.m.
gäller bestämmelserna i 9--14 §§ avgiftsförordningen (1992:191), varvid
avgiftsklass 1 tillämpas. Förordning (1992:204).

6 § I 40 § förvaltningslagen (2017:900) finns 
bestämmelser om överklagande till allmän förvaltningsdomstol. 
Andra beslut än beslut om utfärdande av äktenskapscertifikat 
får dock inte överklagas. Förordning (2018:931).


Övergångsbestämmelser

1996:25

Denna förordning träder i kraft den 1 maj 1996 men tillämpas inte i
de fall där det första beslutet i ärendet fattats dessförinnan.
Kungörelse (1969:144) om användning av visst papper vid tryckningsarbete avseende viktigare statsändamål

Om tryckningsarbete avser viktigare statsändamål, skall minst tio 
exemplar framställas på papper som har vikten 80 gram per kvadratmeter, 
avslitningslängden 3 000 och vikningstalet 25. Dessa värden skall 
bestämmas enligt kungörelsen den 29 juni 1964 (nr 504) om användning av 
skrivmateriel i statlig verksamhet. Papperet skall i övrigt vara av 
sådan beskaffenhet att det i allt väsentligt uppfyller de krav vilka 
enligt nämnda kungörelse gäller för papper, som får märkas med orden 
svenskt arkiv. Det åligger riksarkivet att efter samråd med 
statskontoret närmare bestämma för vilka arbeten det angivna papperet 
skall användas.
Cirkulär (1969:145) till statsmyndigheterna om publikationsserien Sveriges officiella statistik

1. Den officiella statistiken skall utges i en publikationsserie benämnd 
Sveriges officiella statistik.

2. Publikationer i Sveriges officiella statistik skall i fråga om 
sidformat, satsyta, pärmar, omslag och titelblad hålla de mått och vara 
av den beskaffenhet som statistiska centralbyrån bestämmer.

Om tryckpapperets beskaffenhet och arkivexemplar av publikationerna 
gäller särskilda bestämmelser.

3. Publikationernas titlar, innehållsförteckningar och 
teckenförklaringar skall översättas till engelska språket. I lämplig 
omfattning skall även tabellrubriker, texter i tabellernas huvuden och 
förspalter återges i översättning till engelska språket.

I varje publikation bör ingå en sammanfattning på engelska språket av 
textens innehåll.

4. Statistikproducerande myndighet bestämmer i samråd med statistiska 
centralbyrån i vilken utsträckning publikationsexemplar gratis skall 
tillhandahållas myndigheter, bibliotek eller andra institutioner inom 
landet. Statistiska centralbyrån bestämmer motsvarande tilldelning, 
såvitt angår utlandet.

5. Närmare föreskrifter för tillämpningen av detta cirkulär meddelas av 
statistiska centralbyrån.
Förordning (1969:228) om prövning av vissa ärenden rörande ekonomiska föreningar

Frågor om tillstånd som avses i 22, 29, 40, 42, 46 eller 76 § lagen
(1951:308) om ekonomiska föreningar prövas av kommerskollegium.
Förordning (1981:113).
Förordning (1969:322) med instruktion för sjösäkerhetsrådet

Inledande bestämmelser

1 § Allmänna verksstadgan (1965:600) skall, med undantag av 3 § 1 och
3 samt 16 §, tillämpas på sjösäkerhetsrådet.

Med chefen förstås vid tillämpning av verksstadgan rådets ordförande.
Förordning (1975:1071).

Uppgifter

2 § Rådet har till uppgift att, med inriktning på fritidsbåttrafiken,
verka för sjösäkerhet.

3 § Rådet skall samarbeta med svenska myndigheter, institutioner och
enskilda, som arbetar inom rådets verksamhetsområde.

Organisation

4 § Rådet består av högst elva ledamöter, som utses av regeringen.
Bland ledamöterna utser regeringen en ordförande. Rådet utser inom sig
en vice ordförande. Förordning (1984:710).

5 § Hos rådet finns en sekreterare.

Hos rådet är i övrigt anställd annan personal i mån av behov och
tillgång på medel.

I mån av behov och tillgång på medel får rådet anlita experter och
sakkunniga.

Ärendenas handläggning

6 § Ärendena avgörs av rådet i plenum, som består av rådets samtliga
ledamöter.

Rådet är beslutfört när ordföranden eller vice ordföranden och minst
fem andra ledamöter är närvarande. När ett ärende av större vikt
handläggs, bör om möjligt samtliga ledamöter närvara. Förordning
(1986:1063).

7 § I arbetsordning eller genom särskilt beslut får överlämnas åt
ordföranden eller sekreteraren att avgöra ärende eller grupp av
ärenden som icke är av sådan beskaffenhet att prövningen bör ankomma
på rådet i plenum.

8 § I ordförandens frånvaro får ej fattas beslut av större vikt, som
kan anstå utan olägenhet, eller utan hans medgivande vidtagas åtgärd,
som rubbar eller ändrar av rådet meddelade föreskrifter eller
tillämpade grunder.

Bestämmelserna i första stycket gäller även vid ledighet på
ordförandeposten, till dess regeringen bestämmer annat. Förordning
(1975:1071).

9 § Ärende avgöres efter föredragning som ankommer på sekreteraren
eller på särskilt förordnad föredragande. I arbetsordning eller genom
särskilt beslut får rådet medge att ärende som handlägges enligt 7 §
avgöres utan föredragning.

Ordföranden får själv övertaga beredning och föredragning av ärende
och får uppdraga åt ledamot att föredraga pleniärende.

10 § har upphävts genom förordning (1986:1063).

11 § Ordföranden eller sekreteraren får infordra förklaring,
upplysning eller yttrande i ärende hos rådet.

Tjänstetillsättning

12 § Rådets ledamöter förordnas för högst tre år.

Tjänst som sekreterare tillsättes och annan personal antages av
rådet.
Kungörelse (1969:39) om fastställande av  räntan på vissa lån med statlig kreditgaranti 

Kungl. Maj:t har funnit gott förordna som följer.

Räntan på lån som avses i kungörelserna den 11 oktober 1946 (nr 676) 
angående statlig kreditgaranti för lån åt den, som avlagt akademisk 
eller därmed jämförlig examen, den 30 april 1948 (nr 210) angående 
statlig kreditgaranti för lån åt den som genomgått polisskola, den 16 
juni 1950 (nr 469) angående studielån med statlig kreditgaranti, den 30 
juni 1952 (nr 570) angående studielån med statlig kreditgaranti åt s.k. 
flyktingstudenter, den 31 maj 1957 (nr 276) med särskilda bestämmelser 
om studielån åt flyktingstudenter och den 30 juni 1959 (nr 436) med 
särskilda bestämmelser om studielån åt vissa utländska studerande, de 
båda sistnämnda kungörelserna i vad de avser studielån med statlig 
kreditgaranti, fastställes av centrala studiehjälpsnämnden utan hinder 
av vad som sägs i nämnda kungörelser.

Mot beslut enligt denna kungörelse av centrala studiehjälpsnämnden får 
talan ej föras.
Kungörelse (1969:399) om förvaltare för avlyst flottled

1 § Beslut i fråga om återställningsåtgärder av förvaltare, som anges 
i 82 a § lagen om flottning i allmän flottled, delges den som beröres 
av beslutet, om skäl föreligger till det.

2 § Medel som står till förvaltarens förfogande skall insättas i bank 
mot ränta om de ej behöver tagas i anspråk genast.

3 § Förvaltaren skall för varje kalenderår avlämna en skriftlig 
redogörelse innehållande, i förekommande fall, dels uppgift om 
vidtagna åtgärder under kalenderåret för avveckling av flottleden och 
förvaltarens kostnad för avvecklingen, dels uppgift om de 
återställningsåtgärder förvaltaren vidtagit under året, dels en 
ekonomisk redovisning för året, dels uppgift om förvaltarens 
ersättningsanspråk för dennes arbete med återställningsåtgärder.

Redogörelsen inges till länsstyrelsen i det län, där 
flottningsstyrelsen har eller har haft sitt säte, före utgången av 
januari månad påföljande år.

Redogörelse enligt första stycket inges också när uppdraget 
fullgjorts.

4 § Länsstyrelse, som har mottagit redogörelse enligt 3 §, skall 
genast efter mottagandet sända en kopia av redogörelsen till 
länsstyrelsen inom annat län som beröres av återställningsåtgärderna 
och till myndighet eller annan som ställt medel till förfogande.

5 § Sedan länsstyrelsen granskat redogörelse enligt 3 §, beslutar 
länsstyrelsen om ersättning till förvaltaren för dennes arbete med 
återställningsåtgärder.

I den mån medel står till förvaltarens förfogande får länsstyrelsen på 
framställning av förvaltaren besluta om ersättning även vid annan 
tidpunkt än som följer av första stycket.

6 § Länsstyrelsen i det län, där flottningsstyrelsen har eller har 
haft sitt säte, får ålägga förvaltaren att inkomma med plan över 
återställningsåtgärder. Länsstyrelsen får också i övrigt ge närmare 
föreskrifter för förvaltarens verksamhet.
Kungörelse (1969:409) med anledning av  inrättande av försvarets medicinalkår 

Kungl. Maj:t har funnit gott förordna, att vad Kungl. Maj:t i 
författning eller särskilt beslut föreskrivit om fältläkarkåren, 
marinläkarkåren eller fältveterinärkåren i stället skall avse försvarets 
medicinalkår.
Kungörelse (1969:475) om uppbörd av särskilda avgifter genom Tullverkets försorg

1 § Kommun eller allmän inrättning samt ägare eller innehavare
av hamn, flygplats eller godsterminal får anlita Tullverket för
uppbörd av sina avgifter enligt denna kungörelse.
Förordning (1999:476).

2 § Framställning om uppbörd genom Tullverkets försorg görs hos
verket. Kan uppbörden lämpligen förenas med tjänstegöromålen i
Tullverket, får verket träffa överenskommelse om sådan uppbörd.
Verket skall därvid bestämma den ersättning som skall utgå för
arbetet med uppbörden. Ersättningen skall bestämmas så att
staten får skälig gottgörelse för sina kostnader.
Förordning (1999:476).

3 § Uppbörd sker i den ordning Tullverket bestämmer.
Förordning (1999:476).
Cirkulär (1969:495) till statsmyndigheterna med anledning av Sveriges tillträde till Haagkonventionen om delgivning i utlandet av handlingar i mål och ärenden av civil eller kommersiell natur

Den i Haag den 15 november 1965 dagtecknade konventionen om delgivning 
i utlandet av handlingar i mål och ärenden av civil eller kommersiell 
natur träder i kraft för Sveriges del den 1 oktober 1969. Uppgift om 
vilka främmande stater som är anslutna till konventionen lämnas i 
kungörelsen (1965:479) om främmande staters anslutning till vissa av 
Sverige biträdda konventioner angående inbördes rättshjälp m.m. 

I förhållandet mellan stater som är anslutna till konventionen införes 
ett nytt system för översändande av delgivningsframställningar i mål 
och ärenden av civil eller kommersiell natur. Enligt konventionen 
skall i varje konventionsstat utses ett centralt organ med uppgift att 
mottaga utländska delgivningsframställningar och att vidtaga därav 
föranledda åtgärder. I Sverige har utrikesdepartementet utsetts till 
centralt organ enligt konventionen. Framställning om delgivning i 
konventionsstat sändes av ansökande myndighet direkt till 
centralorganet i den stat där den som sökes för delgivning är bosatt 
eller eljest uppehåller sig. Framställningen avfattas enligt formulär, 
vars engelska och franska texter har fastställts i konventionen. 

Med anledning av Sveriges tillträde till konventionen har Kungl. Maj:t 
funnit gott föreskriva följande. 

Önskar domstol att handling i mål eller ärende av civil eller 
kommersiell natur skall delges i annan konventionsstat än Danmark, 
Finland eller Norge, göres framställning därom till centralorganet i 
vederbörande stat. Framställningen avfattas på tryckt blankett enligt 
härvid fogade formulär. /n1/  Måste översättare anlitas, betalas 
kostnaden härför av domstolen. Betalningen verkställes i den ordning 
som är föreskriven beträffande kostnad för domstolsdelgivning som 
bestrides av domstol. Motsvarande gäller kostnad för verkställandet av 
delgivningen i utlandet. Cirkulär (1975:303). 

//n1// Formulären är uteslutna här. 

Önskar annan statlig myndighet än domstol att handling i mål eller 
ärende av civil eller kommersiell natur skall sändas till utomnordisk 
stat för delgivning, skall myndigheten vända sig till 
utrikesdepartementet. Cirkulär (1975:303). 

Framställning om delgivning i Danmark, Finland eller Norge göres 
direkt hos den myndighet i den andra staten som är behörig att 
ombesörja delgivningen. Närmare bestämmelser härom finns i cirkuläret 
(1975:301) till statsmyndigheterna angående inbördes rättshjälp mellan 
Sverige, Danmark, Finland, Island och Norge genom delgivning och 
bevisupptagning. Cirkulär (1975:303). 

Närmare anvisningar om förfarandet vid översändande av 
delgivningsframställning enligt konventionen meddelas av ministern för 
utrikes ärendena.
Förordning (1969:54) om beräkning  och redovisning av lönekostnadspålägg 

1 § Lönekostnadspålägg beräknas av statlig myndighet eller annat statligt
organ utom affärsverk.

Lönekostnadspålägg beräknas vidare, i den mån regeringen bestämmer, på lön
som utges av icke statligt organ inom tillämpningsområdet för förordningen
(1991:1427) om tjänstepension för vissa arbetstagare med icke-statlig
anställning eller statligt pensionsavtal (reducerat lönekostnadspålägg).
Förordning (1992:539).

2 § Underlaget för beräkning av lönekostnadspålägg enligt 1 § skall
vara detsamma som gäller för beräkning av arbetsgivaravgifter enligt
2 kap. 3-5 §§ lagen (1981:691) om socialavgifter.

Lönekostnadspålägget utgör 7,8 procent av det underlag som beräknas
av statlig myndighet eller annat statligt organ som avses i 1 §
första stycket och 11 procent av det underlag som beräknas av icke
statligt organ som avses i 1 § andra stycket. Förordning (1996:1310).

3 § En myndighet skall betala lönekostnadspålägget till
Riksförsäkringsverket. Beloppet skall vara Riksförsäkringsverket till
handa senast den 10 i varje månad efter den månad beloppet avser. I
januari månad får betalning ske senast den 15. Riksförsäkringsverket
skall överföra motsvarande belopp till statsverkets checkräkning i
Riksbanken och redovisa beloppet under inkomsttiteln Statliga
pensionsavgifter. Förordning (1996:1310).

3 a § har upphävts genom förordning (1996:40).

4 § Riksrevisionsverket får meddela de ytterligare föreskrifter som behövs
för verkställigheten av denna förordning. Förordning (1989:524).

Övergångsbestämmelser

1995:901

Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1995 och tillämpas på
avgiftspliktig ersättning som betalas ut från och med samma dag.

1996:1310

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1997 och tillämpas på
avgiftspliktig ersättning som betalas ut från och med samma dag.
Kungörelse (1969:566) om tillämpning av  avtal den 29 april 1969 mellan Sverige och Liberia för undvikande av dubbelbeskattning beträffande skatter på inkomst och förmögenhet 

Övergångsbestämmelser

1987:1046

De upphävda författningarna gäller dock fortfarande för inkomst
som förvärvas före den 1 januari 1988 och för förmögenhet
som taxeras före år 1989.
Kungörelse (1969:590) om ersättning vid förundersökning i brottmål

1 § Den som hörs under en förundersökning i brottmål eller 
enligt 23 kap. 3 § fjärde stycket rättegångsbalken kan få 
ersättning av allmänna medel enligt förordningen (1982:805) 
om ersättning av allmänna medel till vittnen, m.m.
Förordning (2016:86).

2 § Ersättning utgår ej, om den hörde sökt avvika eller annorledes
undandraga sig förundersökning eller på annat sätt försvåra sakens
utredning, eller om han genom att falskeligen anmäla sig själv eller i
övrigt uppsåtligen föranlett, att han blivit underkastad förhör utan
att skälig anledning förelegat därtill. Ej heller utgår ersättning, om
skälig anledning till misstanke föreligger, att den hörde är skyldig
till brottet eller medverkat därtill, eller om det i övrigt med hänsyn
till den hördes förhållande till saken ej är skäligt, att ersättning
utgår.

Utan hinder av första stycket får ersättning för kostnad för återresa
utgå till den som hämtats till förhör, om han saknar medel därtill.

3 § Polismyndigheten, Säkerhetspolisen, Tullverket eller 
Kustbevakningen meddelar beslut i fråga om ersättning. Om 
förundersökningen leds av en åklagare, får även han eller hon 
meddela ett sådant beslut. Förordning (2024:762).

4 § Skriftligt besked om beslutet skall genast tillhandahållas den
ersättningsberättigade. Denne har rätt att erhålla ersättningen
omedelbart mot kvitto på beskedet. Förordning (1994:1431).

5 § På begäran av den som anges i 1 § ska Polismyndigheten,
Säkerhetspolisen, Tullverket, Kustbevakningen eller åklagare
betala lämpligt förskott. Förordning (2014:1117).

6 § I 40 § förvaltningslagen (2017:900) finns bestämmelser om 
överklagande till allmän förvaltningsdomstol.
Förordning (2024:762).


Övergångsbestämmelser

2024:762

1. Denna förordning träder i kraft den 7 november 2024.

2. Äldre bestämmelser gäller fortfarande för beslut som har 
fattats före ikraftträdandet.
Lag (1969:596) om kommunalt partistöd 

Kommun får lämna ekonomiskt bidrag till politiskt parti, som under den
tid beslut om bidrag avser är representerat i kommunens fullmäktige.
Beslutet skall innehålla att bidrag utgår till varje sådant parti med
samma belopp för varje plats som partiet under nämnda tid har i
fullmäktige.

Vad som sagts nu äger motsvarande tillämpning på landstingskommun och
landsting.
Lag (1969:612) om förbud mot professionell boxning

1 § Den som här i riket deltager i tävlings-, uppvisnings- eller
träningsmatch i professionell boxning dömes till böter eller fängelse
i högst sex månader.

2 § Till böter eller fängelse i högst sex månader dömes också den som
i fråga om match som avses i 1 §

1. anordnar eller ekonomiskt understödjer matchen eller upplåter lokal
för den,

2. i egenskap av manager ingår avtal om matchen eller främjar
tillkomsten av sådant avtal,

3. tjänstgör som domare eller sekond.

3 § För medverkan till brott mot denna lag dömes ej till ansvar.

4 § Utbyte av brott som avses i denna lag skall förklaras förverkat,
om det ej är uppenbart obilligt.
Lag (1969:620) om ersättning i vissa fall för utgivna underhållsbidrag

1 § Den som på grund av förordnande enligt 7 kap. 15 § föräldrabalken i
mål om fastställande av faderskap utgivit underhållsbidrag till barn har
rätt att av allmänna medel få ersättning härför om domstolen genom dom
eller beslut som vunnit laga kraft skilt målet från sig utan att mannen
blivit underhållsskyldig.

Vad som sägs i första stycket om rätt till ersättning av allmänna medel
gäller också för det fall att underhållsbidrag utgivits på grund av att
mannen i skriftlig, av två personer bevittnad handling åtagit sig att
utge underhåll för tid, intill dess resultatet av blodundersökning om
faderskapet föreligger, och blodundersökningen visar att han icke kan
vara fader till barnet. Är hans faderskap enligt blodundersökningen
osannolikt, har han rätt till ersättning för utgivna underhållsbidrag,
såvida talan om faderskapet icke väckes mot honom inom sex månader från
det utlåtandet över blodundersökningen förelåg. Oavsett resultatet av
blodundersökningen föreligger rätt till ersättning, om han genom
lagakraftvunnen dom friats från faderskapet eller om annan man på grund
av lagakraftvunnen dom eller erkännande är att anse som fader till
barnet. Lag (1979:337).

2 § Har en man enligt 1 kap. 1 § föräldrabalken ansetts som far till ett
barn eller har en mans faderskap till ett barn fastställts genom
bekräftelse eller dom, men frias mannen från faderskapet, har han rätt
till ersättning av allmänna medel för underhållsbidrag som han enligt 7
kap. 2 § föräldrabalken utgett till barnet. Lag (1990:1531).

3 § Ersättning enligt 1 eller 2 § skall motsvara vad mannen på grund av
dom, beslut eller avtal har erlagt i underhåll för barnet. Om det finns
synnerliga skäl får dock ersättningen sättas ner eller vägras.

Utöver ersättning för erlagda underhållsbidrag utgår ränta enligt 5 §
räntelagen (1975:635) på varje erlagt belopp från dess betalningsdag.
Kan icke styrkas när underhållsbidragen betalats, beräknas ränta till
skäligt belopp. Lag (1979:338).

4 § Föreligger rätt till ersättning enligt denna lag får mannen ej kräva
tillbaka vad han har utgett av den som mottagit underhållsbidraget. Ej
heller får staten kräva tillbaka utgiven ersättning av den som har
mottagit underhållsbidraget.

 Fastställs att en annan man är far till barnet får staten, om det finns
särskilda skäl, kräva tillbaka utgiven ersättning av denne enligt vad
som följer av hans underhållsskyldighet mot barnet. Lag (1979:338).

5 § Ansökan om ersättning göres hos länsstyrelsen i det län där mål om
faderskapet handlagts eller skulle ha handlagts av underrätt.

6 § Lagen tillämpas också i fråga om underhållsbidrag som har
betalats av en kvinna på grund av hennes föräldraskap enligt 1
kap. 9 § föräldrabalken. Lag (2005:440).
Förordning (1969:624) om rättsgenetisk undersökning vid utredning av faderskap

1 § Sådana rättsgenetiska undersökningar som avses i lagen 
(1958:642) om rättsgenetisk undersökning vid utredning av 
faderskap och 2 kap. 6 § föräldrabalken ska utföras av 
Rättsmedicinalverket. Förordning (2021:1048).

2 § En domstol som har beslutat om rättsgenetisk undersökning 
ska inom en vecka underrätta Rättsmedicinalverket om beslutet. 
En socialnämnd har samma skyldighet, om nämnden har initierat 
en sådan undersökning. Förordning (2021:1048).

3 § Om en rättsgenetisk undersökning har utförts på grund av 
ett domstolsbeslut, ska utlåtandet över undersökningen skickas 
till domstolen. Ett utlåtande över en undersökning som har 
utförts på initiativ av en socialnämnd ska i stället skickas 
till nämnden.

Om ett insänt prov som har tagits på grund av ett 
domstolsbeslut inte kan användas för att utföra en 
rättsgenetisk undersökning, ska Rättsmedicinalverket 
underrätta domstolen om att ett nytt prov behövs. Om provet 
har tagits på initiativ av en socialnämnd, ska i stället 
nämnden underrättas. Förordning (2021:1048).

4 § Rättsmedicinalverket får meddela ytterligare föreskrifter 
om verkställigheten av lagen (1958:642) om rättsgenetisk 
undersökning vid utredning av faderskap. 
Förordning (2021:1048).

5 § Har upphävts genom förordning (1997:412).

6 § Har betecknats 4 § genom förordning (2021:1048).
Lag (1969:630) om viss skattefrihet för utdelning på aktie i Svensk interkontinental lufttrafik aktiebolag (SILA) 

För svenskt aktiebolag och svensk ekonomisk förening, som i
kapitalplaceringssyfte innehar aktie i Svensk interkontinental
lufttrafik aktiebolag (SILA) och som ej är sådant företag som avses i
7 § 8 mom. andra stycket lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt, skall
utdelning på aktie i SILA icke utgöra skattepliktig inkomst vid taxering
till statlig inkomstskatt i den mån sammanlagda beloppet av utdelning,
som SILA utbetalat för ett beskattningsår, motsvaras av utdelning som
detta bolag under samma beskattningsår uppburit på aktier i Aktiebolaget
Aerotransport (ABA). Vid bedömningen härav skall av SILA verkställd
utdelning anses i första hand motsvara utdelning från ABA. Lag
(1992:1350).

Övergångsbestämmelser

1984:1065

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1985 och tillämpas första
gången vid 1986 års taxering. Lagen i dess äldre lydelse skall dock
fortfarande tillämpas vid nämnda taxering i fråga om skattskyldiga som
då taxeras för beskattningsår som har påbörjats före den 1 januari
1985.

1992:1350

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1993 och tillämpas första gången
vid 1992 års taxering.

1993:1576

Den upphävda lagen skall dock fortfarande tillämpas vid 1995 och
tidigare års taxeringar.
Kungörelse (1969:635) om tillämpning av avtal  den 12 april 1966 mellan Sverige och Filippinerna för undvikande av dubbelbeskattning och förhindrande av skatteflykt beträffande skatter på inkomst och förmögenhet 

Kungl. Maj:t har, med stöd av 72 § 3 mom. kommunalskattelagen  
(1928:370), 20 § 3 mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt samt  
20 § 3 mom. lagen (1947:577) om statlig förmögenhetsskatt, funnit gott 
förordna, /k/ dels /-k/ att ett mellan Sverige och Filippinerna den 12 
april 1966 ingånget avtal, vars innehåll framgår av bilaga 1 till denna 
kungörelse, för undvikande av dubbelbeskattning och förhindrande av 
skatteflykt beträffande skatter på inkomst och förmögenhet skall lända 
till efterrättelse för Sveriges del, /k/ dels /-k/ att vid  
tillämpningen av avtalet skall iakttagas de anvisningar som är fogade  
till kungörelsen som bilaga 2. (Jämför 1974:770 ö.b. och 1974:859 ö.b.) 

Övergångsbestämmelser

1989:900

1. Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1990.

2. Genom förordningen upphävs kungörelsen (1969:635) om tillämpning av 
avtal den 12 april 1966 mellan Sverige och Filippinerna för undvikande 
av dubbelbeskattning och förhindrande av skatteflykt beträffande skatter 
på inkomst och förmögenhet samt kungörelsen (1973:51) om kupongskatt för 
person hemmahörande i Filippinerna, m. m.

De upphävda författningarna tillämpas fortfarande beträffande 
kupongskatt på aktieutdelning som betalas till person med hemvist i 
Filippinerna före den 1 januari 1990 och beträffande andra 
inkomstskatter för beskattningsår som börjar före den 1 januari 1990. 
Beträffande svensk förmögenhetsskatt tillämpas den upphävda kungörelsen 
sista gången vid 1990 års taxering.
Lag (1969:644) om vissa rättigheter för statslösa personer och politiska flyktingar

Är i lag eller annan författning föreskrivet, att viss rättighet
tillkommer utländsk medborgare under förutsättningar av ömsesidighet
i lagstiftningen eller att Konungen får under förutsättning av
ömsesidighet förordna att viss rättighet skall tillkomma utländsk
medborgare, får Konungen förordna att sådan rättighet skall tillkomma
också statslös person eller politisk flykting. Rättighet som
tillkommer utländsk medborgare under förutsättning av ömsesidighet i
lagstiftningen tillkommer dock utan Konungens förordnande statslös
person och politisk flykting som vistats i riket oavbrutet under
minst tre år.

Förordnande enligt första stycket första punkten får avse endast den
som stadigvarande vistas i riket, om ej särskilda skäl föranleder
annat. Vad som sagts nu gäller ej i fråga om rättshjälp enligt
rättshjälpslagen (1996:000) och ej heller i fråga om annan rättighet,
om den hänför sig till rättegång vid svensk domstol. Lag (1996:1632).
Kungörelse (1969:645) om vissa rättigheter för  statslösa personer och politiska flyktingar 

I fråga om förmånen av allmän rättshjälp enligt rättshjälpslagen
(1972:429) skall den som är statslös eller politisk flykting och ej är
bosatt här i riket vara likställd med medborgare i den stat där han är
bosatt. Förordning (1980:309).
Förordning (1969:713) med särskilda  bestämmelser om insättning på skogskonto 

Utan hinder av 2 § första stycket a)--c) förordningen (1954:142) om 
taxering för inkomst av medel, som insatts å skogskonto, får 
skattskyldig, som med intyg från skogsvårdsstyrelsen i länet visar att 
skog stormfällts i avsevärd omfattning under år 1969 på viss 
fastighet, beträffande den förvärvskälla vari fastigheten ingår för 
beskattningsåren 1969, 1970 och 1971 åtnjuta uppskov med högst ett 
belopp, motsvarande summan av  

a) åttio procent av den på beskattningsåret belöpande köpeskillingen 
för skog som avyttrats genom upplåtelse av avverkningsrätt, 

b) femtio procent av den på beskattningsåret belöpande köpeskillingen 
för avyttrade skogsprodukter, 

c) femtio procent av saluvärdet av skogsprodukter som under 
beskattningsåret uttagits för förädling i egen rörelse.
Lag (1969:738) om rätt att vid inkomsttaxering erhålla avdrag för belopp som tillförts Stiftelsen Petroleumindustriens Beredskapsfond, m.m.

1 § Vid beräkning av nettointäkt av rörelse enligt kommunalskattelagen
och lagen om statlig inkomstskatt äger skattskyldig erhålla avdrag för
belopp, som enligt avtal den 1 oktober 1969 mellan Stiftelsen
Petroleumindustriens Beredskapsfond och vissa oljeföretag tillgodoförts
stiftelsen.

Skattskyldig, som vill erhålla avdrag enligt första stycket, skall vid
självdeklaration foga intyg från stiftelsen om inbetalningen. I intyget
skall även angivas hur stort belopp den skattskyldige enligt avtalet
haft att inbetala för beskattningsåret i fråga. (Jämför 1974:770 ö.b.)

2 § Stiftelsen är icke skyldig att erlägga skatt för inkomst och
förmögenhet såvitt angår i 1 § avsedda medel eller avkastningen därav.

3 § Medel, vilka i överensstämmelse med det i 1 § angivna avtalet
utbetalats från stiftelsen till skattskyldig som har rätt till avdrag
enligt 1 §, skall hos mottagaren upptagas såsom intäkt av rörelse.
Stiftelsen skall senast den 31 mars under taxeringsåret lämna uppgift
till skattemyndigheten om belopp, som under nästföregående
beskattningsår utbetalats till sådan skattskyldig. Av utbetalat belopp
skall fyra tiondelar upptagas till beskattning under det beskattningsår
utbetalningen gjorts. Återstående belopp skall upptagas till beskattning
enligt den skattskyldiges bestämmande, dock med minst en femtedel för år
räknat från och med beskattningsåret efter det, då utbetalning skett.
Lag (1990:358).

Övergångsbestämmelser

1969:738

Denna lag träder i kraft dagen efter den, då lagen enligt därå meddelad
uppgift utkommit från trycket i Svensk författningssamling, och
tillämpas första gången på beskattningsår, för vilket taxering i första
instans verkställes år 1971. Genom lagen upphäves förordningen
(1963:565) om rätt att vid taxering för inkomst njuta avdrag för belopp,
som tillförts Stiftelsen Petroleumbranschens Beredskapsfond, m.m. Den
upphävda förordningen gäller dock fortfarande i fråga om sådan
inbetalning eller utbetalning som efter lagens ikraftträdande sker på
grund av det i 1 § förordningen omnämnda avtalet samt i fråga om sådan
eftertaxering som kan vara påkallad på grund av förordningen.

1990:358

Denna lag träder i kraft den 30 juni 1990 och tillämpas från och
med den 1 januari 1991.

1992:1354

Den upphävda lagen skall dock fortfarande tillämpas i fråga om
förhållanden som hänför sig till tiden före den 1 januari 1993.
Lag (1969:739) om avdrag vid  inkomsttaxeringen för bidrag till  Oljeprospektering aktiebolag, m.m. 

1 § Bidrag, som lämnas till Oljeprospektering aktiebolag för att täcka 
kostnader i detta bolags verksamhet, utgör avdragsgill kostnad vid 
beräkning enligt kommunalskattelagen (1928:370) och lagen (1947:576) 
om statlig inkomstskatt av nettointäkt av den förvärvskälla, som utgör 
givarens huvudsakliga verksamhet. Detsamma gäller förlust som i 
samband med bolagets upplösning må uppkomma för aktieägare i bolaget 
eller annan skattskyldig, som står i koncernförhållande till 
aktieägare enligt 221 § lagen (1944:705) om aktiebolag, på grund av 
att medel tillskjutits bolaget i form av aktiekapital, lån e.d. 
(Jämför 1974:770 ö.b.) 

2 § Bidrag som avses i 1 § utgör skattepliktig intäkt för 
Oljeprospektering aktiebolag för det beskattningsår då det kommit 
bolaget till godo.
Lag (1969:740) om avdrag vid  inkomsttaxeringen för förlust  på aktie i aktiebolaget Atomenergi 

Skattskyldig som under beskattningsår, för vilket taxering till 
statlig och kommunal inkomstskatt i första instans sker år 1970 eller 
1971, till staten utan vederlag överlåter aktie i aktiebolaget 
Atomenergi har rätt att vid taxeringen erhålla avdrag för fölust på 
aktien med belopp motsvarande hans kostnad för anskaffning av aktien i 
den mån avdrag för anskaffningskostnaden icke erhållits tidigare. 
Förlusten är att anse som kostnad i den förvärvskälla, som utgör 
överlåtarens huvudsakliga verksamhet.
Förordning (1969:744) om befrielse från skattskyldighet vid fusion inom stadshypoteks- och bostadskreditinstitutionerna, m.m.

Kungl. Maj:t har, med riksdagen, funnit gott förordna som följer.

Konungariket Sveriges stadshypotekskassa, Svenska bostadskreditkassan, 
stadshypoteksförening och bostadskreditförening är befriade från 
skyldighet att erlägga skatt med anledning av fusion som skett enligt 
förordningen den 6 december 1968 (nr 575) om fusion inom stadshypoteks- 
och bostadskreditinstitutionerna. Övertagande kassa eller förening har 
vid taxering till statlig inkomstskatt rätt till avdrag för sådan den 
överlåtande kassans eller föreningens skatt, vilken enligt 4 § 1 mom. 
första stycket förordningen den 26 juli 1947 (nr 576) om statlig 
inkomstskatt skulle ha varit avdragsgill för den överlåtande kassan 
eller föreningen. Restituerad, avkortad eller avskriven skatt som enligt 
2 § första stycket sistnämnda förordning skulle ha utgjort skattepliktig 
intäkt för den överlåtande kassan eller föreningen utgör skattepliktig 
intäkt för den övertagande kassan eller föreningen vid taxering till 
statlig inkomstskatt.
Kungörelse (1969:78) om återbetalning av avlöningsförmåner i samband med arbetskonflikt

Kungl. Maj:t har, i fråga om tjänsteman vars avlöningsförmåner 
fastställes under medverkan av Kungl. Maj:t eller myndighet som Kungl. 
Maj:t bestämmer, funnit gott förordna som följer.

Statens avtalsverk eller annan myndighet som verket bestämmer 
föreskriver inom vilken tid och i vilken ordning tjänsteman skall betala 
åter avlöningsförmån, som utbetalats till honom för tid då han deltar i 
strejk eller är föremål för lockout.
Kungörelse (1969:91) med anledning av Sveriges tillträde till konventionen den 19 maj 1956 om  fraktavtalet vid internationell godsbefordran på väg 

Kungl. Maj:t har funnit gott tillkännage, att den i Genève den 19 maj 
1956 avslutade konventionen om fraktavtalet vid internationell 
godsbefordran på väg, vilken jämte signaturprotokoll har den lydelse 
härvid fogad bilaga utvisar, för Sveriges del träder i kraft den 1 
juli 1969.