PierreMesure/open-sfs huggingface dataset:
Förordning (1996:285) med instruktion för Statens geotekniska institut 

Uppgifter

1 § Statens geotekniska institut är central förvaltningsmyndighet
för geotekniska frågor. Institutet har ett övergripande och från
olika partsintressen skilt ansvar för de geotekniska frågorna i
landet.

2 § Institutet skall särskilt

1. initiera, bedriva och samordna geoteknisk forskning,

2. utveckla metoder för

a) bestämning av jords och bergs egenskaper,

b) identifiering och hantering av föroreningar i mark och vatten,

c) riskbedömning vid markanvändning, samt

d) grundläggning och jordförstärkning,

3. informera om forskning och forskningsresultat samt bearbeta och
sprida geoteknisk kunskap.

3 § Institutet utför undersökningar, utredningar och andra uppdrag
åt statliga myndigheter och kommuner. Institutet utför också uppdrag
åt andra i den mån arbetet i övrigt tillåter det.

Uppdragen får utföras mot ersättning. Grunderna för ersättningen
bestäms av institutet.

Verksförordningens tillämpning

4 § Verksförordningen (1995:1322) skall tillämpas på Statens
geotekniska institut med undantag av 19, 20, 27 och 30 §§.
Förordning (2006:1299).

Institutets ledning

5 § Institutets generaldirektör är chef för myndigheten.

Styrelsens ansvar och uppgifter

6 § Utöver vad som anges i 11-13 §§ verksförordningen (1995:1322)
skall styrelsen särskilt ägna sig åt den långsiktiga utvecklingen av
institutets verksamhet.

Delegationen för ras- och skredfrågor

6 a § En delegation för ras- och skredfrågor är knuten till
institutet.

Delegationen skall vara ett kontakt- och samverkansorgan för
myndigheter som är involverad i ras- och skredfrågor.
Förordning (2001:1015).

6 b § Delegationen består av institutets generaldirektör, som
är delegationens ordförande, institutets sakkunniga inom
området ras och skred samt ledamöter utsedda av Statens
räddningsverk, Boverket, Vägverket, Banverket, Sjöfartsverket,
Naturvårdsverket, Sveriges geologiska undersökning och Sveriges
meteorologiska och hydrologiska institut. Därutöver kan
delegationen adjungera ledamöter. Delegationen sammanträder när
ordföranden finner anledning till det eller när någon annan
ledamot begär det. Förordning (2001:1015).

7 § Har upphävts genom förordning (2006:1299).

Övergångsbestämmelser

2006:1299

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 2007. Äldre
föreskrifter gäller fortfarande för överklagande av beslut i
anställningsärenden som har meddelats före ikraftträdandet.
Förordning (1996:312) med instruktion för Statens fastighetsverk 

Uppgifter

1 § Statens fastighetsverk är en central förvaltningsmyndighet med
uppgift att förvalta viss del av statens fasta egendom såsom
utrikesfastigheter, de kungliga slotten, Djurgårdsmarken och
regeringsbyggnaderna, vissa av statens kulturfastigheter, gamla
fästen, monument, vissa älvsträckor och markområden samt vissa
donationsfastigheter.

2 § Statens fastighetsverk skall förvalta fastighetsbeståndet inom
sitt verksamhetsområde på ett sätt som

1. innebär god resurshållning och hög ekonomisk effektivitet,

2. ger verkets hyresgäster bra och konkurrenskraftiga lokaler,

3. långsiktigt tar till vara, vårdar och utvecklar fastigheternas
värden.

Verket skall vidare på uppdrag av regeringen genomföra
byggnadsföretag för statens räkning.

3 § Verksamheten i fred skall bedrivas så, att även de krav som
totalförsvaret i krig uppställer i största möjliga utsträckning kan
tillgodoses. Under höjd beredskap skall Statens fastighetsverk främst
tillgodose totalförsvarets krav.

Verksförordningens tillämpning

4 § Verksförordningen (1995:1322) skall tillämpas på Statens
fastighetsverk.

5 § Generaldirektören är chef för myndigheten och styrelsens
ordförande.

Personalföreträdare

6 § Personalföreträdarförordningen (1987:1101) skall tillämpas på
Statens fastighetsverk.
Förordning (1996:333) om ersättning för viss högskoleutbildning 

Regeringen föreskriver att den ersättning som enligt 5 kap. 3 §
högskolelagen (1992:1434) skall lämnas om berörda kommuner eller
landsting inte kommer överens om något annat skall vara 1 000 kronor
per student och vecka för år 1994 och 1 150 kronor per student och
vecka för år 1995.
Riksgäldskontorets föreskrifter (1996:335) om gällande inlåningsränta i ungdomsbosparandet 

Riksgäldskontoret föreskriver följande med stöd av 10 § lagen
(1988:846) om ungdomsbosparande samt 1 § förordningen (1989:248) med
instruktion för Riksgäldskontoret.

På medel som står inne på ett konto anslutet till ungdomsbosparandet
skall den bank eller sparkassa som för kontot betala lägst 4,50
procent årlig ränta.

För den kalendermånad, då insättning eller uttag sker, får på det
insatta respektive uttagna beloppet betalas en lägre årlig ränta än
som sägs i första stycket, dock lägst 0,25 procent.
Riksgäldskontorets föreskrifter (1996:336)  om gällande räntesats för allemanssparandet 

Riksgäldskontoret föreskriver följande med stöd av 9 § lagen
(1983:890) om allemanssparande samt 1 § förordningen (1989:248) med
instruktion för Riksgäldskontoret.

På de medel som satts in på ett allemanssparkonto utgår från och med
den 29 maj 1996 och tills vidare årlig ränta med 6 procent. Räntan
skall dock utgå med lägst den procentsats som motsvarar det av
Riksbanken fastställda vid varje tid gällande diskontot minskat med
tre procentenheter.
Lag (1996:339) om en försöksverksamhet med viss kvalificerad yrkesutbildning 

1 § I denna lag ges bestämmelser om en försöksverksamhet med viss
kvalificerad yrkesutbildning.

Utbildningen kan anordnas av statliga universitet och högskolor,
kommuner, landsting och enskilda utbildningsanordnare.
Utbildningsanordnarna får anordna utbildningen själva eller i
samverkan med andra.

Utbildningen anordnas med särskilt statsbidrag, som fördelas efter
ansökan.

2 § Utbildningen skall ge sådana fördjupade teoretiska och praktiska
kunskaper som krävs för att självständigt och i arbetslag utföra
kvalificerade uppgifter i en modernt organiserad produktion av varor
eller tjänster. Utbildningen skall präglas av såväl ämnesteoretiskt
djup som en stark arbetsplatsintegrering.

3 § Utbildningen skall väsentligen bygga på de kunskaper som
eleverna får på nationella program i gymnasieskolan eller motsvarande
kunskaper.

4 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får
meddela föreskrifter om organisationen av utbildningen hos kommuner
och landsting samt om deras befattning i övrigt med utbildningen.

5 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får
meddela föreskrifter om att enskilda utbildningsanordnare kan ges i
uppgift att utfärda utbildningsbevis och examensbevis efter genomförd
utbildning.

6 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får
meddela ytterligare föreskrifter om försöksverksamheten.
Förordning (1996:341) om gruppundantag enligt 17 § konkurrenslagen (1993:20) för ensamåterförsäljaravtal 

1 § Under de villkor som föreskrivs i denna förordning gäller för
ensamåterförsäljaravtal gruppundantag enligt 17 § konkurrenslagen
(1993:20) från förbudet i 6 § samma lag.

2 § Förordningen tillämpas på sådana avtal i vilka endast två
företag är parter och där den ena parten förbinder sig att endast
till den andra leverera vissa varor för återförsäljning inom hela den
gemensamma marknaden eller en viss del av den. Dock gäller
förordningen inte för avtal som har träffats för återförsäljning av
drycker i lokaler som används för försäljning och konsumtion av
drycker eller för försäljning av oljeprodukter på bensinstationer.

3 § I fråga om avtalen tillämpas vad som anges i kommissionens
förordning (EEG) nr 1983/83 av den 22 juni 1983 om tillämpning av
fördragets artikel 85.3 på grupper av ensamåterförsäljaravtal2 på
motsvarande sätt, med undantag av artiklarna 1, 5.1, 6-8 och 10. Dock
skall i artikel 3 a "exklusiva inköpsavtal" ersättas med
"ensamåterförsäljaravtal" och i artikel 3 b "100 miljoner ecu"
ersättas med "150 miljoner kronor". Vidare skall hänvisningar till
artikel 1 avse 1 § i förening med 2 §.

4 § Om en återförsäljare åläggs att så som anges i artikel 2.2 a
inte tillverka eller distribuera konkurrerande varor, gäller inte
undantag enligt 1 §, annat än som följer av andra eller tredje
stycket, om leverantören, under ett räkenskapsår och beräknat för
hela den perioden, svarar för 35 procent eller mer av den svenska
marknaden eller del av den för sådana varor

1. som omfattas av avtalet respektive

2. är identiska med dessa avtalsvaror eller på grund av egenskaper,
pris och tilltänkt användning av konsumenterna betraktas som
likartade vid en jämförelse med de varor som avtalet omfattar.

Undantag enligt 1 § gäller även om marknadsandelen i första stycket
överskrids med högst en tiondel beträffande två på varandra följande
räkenskapsår. Därefter gäller inte undantag enligt 1 §, annat än
enligt vad som anges i tredje stycket.

Om undantag enligt 1 § skall upphöra att gälla enligt vad som anges
i första eller andra stycket, skall sådant undantag trots detta
fortsätta att gälla under en period av sex månader efter det
räkenskapsår under vilket det överskreds.
Förordning (1996:343) om gruppundantag  enligt 17 § konkurrenslagen (1993:20) för specialiseringsavtal 

1 § Under de villkor som föreskrivs i denna förordning gäller för
specialiseringsavtal gruppundantag enligt 17 § konkurrenslagen
(1993:20) från förbudet i 6 § samma lag.

2 § Denna förordning tillämpas på specialiseringsavtal enligt vilka
företag under avtalstiden åtar sig ömsesidiga skyldigheter att

1. avstå från att tillverka eller låta tillverka vissa varor och att
överlåta åt andra parter att tillverka eller låta tillverka dessa
avtalsvaror, eller

2. endast gemensamt tillverka eller låta tillverka vissa varor.

3 § I fråga om avtalen tillämpas vad som anges i kommissionens
förordning (EEG) nr 417/85 av den 19 december 1984 om tillämpning av
fördragets artikel 85.3 på grupper av specialiseringsavtal2 på
motsvarande sätt, med undantag av artiklarna 1, 3-6, 8 och 10. Dock
gäller de ändringar som följer av andra stycket samt 4 och 5 §§.

I artikel 7.1 skall "och b och artikel 6" utgå. Vidare skall
hänvisningar till artikel 1 avse 1 § i förening med 2 §.

4 § Vidare tillämpas ändringsbestämmelserna i artikel 1, samt
häremot svarande del av ingressen, i kommissionens förordning (EEG)
nr 151/93 av den 23 december 1992 om ändring av förordningarna (EEG)
nr 417/85, (EEG) nr 418/85, (EEG) nr 2349/84 och (EEG) nr 556/89 om
tillämpning av fördragets artikel 85.3 på vissa grupper av
specialiseringsavtal, avtal om forskning och utveckling,
patentlicensavtal och know-howlicensavtal3 på motsvarande sätt. Dock
gäller de ändringar som följer av andra stycket samt 5 §.

I artikel 1.5 skall punkt 1 b och 2 b samt i punkt 3 "och den
omsättning" utgå. Vidare skall artikel 1.6, 1.7 och 1.8 utgå. I
artikel 1.9 skall "3.1 och 3.2 och artikel 6" ersättas med "3.1 a och
3.2 a". Hänvisningar till artikel 1 i den förordning som anges i 3 §
första stycket skall avse 1 § i förening med 2 §.

5 § Marknadsandelsgränserna i artikel 3.1 a och 3.2 a skall avse den
svenska marknaden eller en avsevärd del av den.
Förordning (1996:344) om gruppundantag enligt 17 § konkurrenslagen (1993:20)  för avtal om forskning och utveckling 

1 § Under de villkor som föreskrivs i denna förordning gäller för
avtal om forskning och utveckling gruppundantag enligt 17 §
konkurrenslagen (1993:20) från förbudet i 6 § samma lag.

2 § Denna förordning tillämpas på avtal som träffas mellan företag
för

1. gemensam forskning och utveckling avseende varor eller metoder
och gemensamt utnyttjande av resultaten av denna forskning och
utveckling,

2. gemensamt utnyttjande av resultaten av forskning och utveckling
avseende varor eller metoder som gemensamt har bedrivits inom ramen
för ett tidigare ingånget avtal mellan samma företag, eller

3. gemensam forskning och utveckling avseende varor eller metoder
utan gemensamt utnyttjande av resultaten.

3 § I fråga om avtalen tillämpas vad som anges i kommissionens
förordning (EEG) nr 418/85 av den 19 december 1984 om tillämpning av
fördragets artikel 85.3 på grupper av avtal om forskning och
utveckling2 på motsvarande sätt, med undantag av artiklarna 1.1, 3.2,
3.4, 3.5, 7, 8, 10, 11 och 13 samt med de ändringar som följer av
4-6 §§.

4 § Vidare tillämpas ändringsbestämmelserna i artikel 2, samt
häremot svarande del i ingressen, i kommissionens förordning (EEG) nr
151/93 av den 23 december 1992 om ändring av förordningarna (EEG) nr
417/85, (EEG) nr 418/85, (EEG) nr 2349/84 och (EEG) nr 556/89 om
tillämpning av fördragets artikel 85.3 på vissa grupper av
specialiseringsavtal, avtal om forskning och utveckling,
patentlicensavtal och know-howlicensavtal3 på motsvarande sätt. Dock
gäller de ändringar som följer av 6 §.

5 § I den förordning som anges i 3 § skall i artikel 3, som
innehåller bestämmelser om marknadsandelsgränser, i punkt 1 "Om
parterna inte är konkurrerande tillverkare av varor som kan
förbättras eller ersättas av de varor som omfattas av avtalet, skall
undantaget enligt artikel 1" ersättas med "Undantaget enligt artikel
1 skall". Vidare skall i artikel 5.2 "artikel 85.1" ersättas med "6 §
konkurrenslagen (1993:20)" samt i artikel 4.1 e) "såvida inte vid
avtalets ingående två eller flera av parterna är konkurrenter enligt
artikel 3" utgå. Hänvisningar till artikel 1 skall avse 1 § i
förening med 2 §.

6 § I den förordning som anges i 4 § skall i artikel 2.2 "punkterna
2 och 3" ersättas med "punkt 3". Vidare skall i artikel 2.3
"punkterna 3 och 4" ersättas med "punkterna 3 och 3 a" samt "punkt 5"
ersättas med "punkt 4". Hänvisningar till artikel 1 skall avse 1 § i
förening med 2 §.
Förordning (1996:345) om gruppundantag enligt 17 § konkurrenslagen (1993:20)  för avtal om tekniköverföring 

1 § Under de villkor som föreskrivs i denna förordning gäller för
avtal om tekniköverföring gruppundantag enligt 17 § konkurrenslagen
(1993:20) från förbudet i 6 § samma lag.

2 § Förordningen tillämpas på rena patentlicensavtal eller
know-how-licensavtal, blandade patent och know-howlicensavtal och
avtal som innehåller anknutna bestämmelser om andra immateriella
rättigheter än patent, i vilka endast två företag är parter och som
innehåller en eller flera av de skyldigheter som följer av punkterna
1-8 i artikel 1.1 eller som anges i artikel 2.2 i kommissionens
förordning (EG) nr 240/96 av den 31 januari 1996 om tillämpning av
fördragets artikel 85.3 på vissa grupper av avtal om
tekniköverföring2.

Förordningen tillämpas dock inte på sådana avtal som anges i artikel
5.1 i kommissionens i första stycket nämnda förordning, annat än i
den utsträckning som följer av artikel 5.2-3, som även innehåller
bestämmelser om marknadsandelsgränser. Vidare tillämpas förordningen
på sådana avtal som nämns i artiklarna 6 och 8.2-3.

3 § I fråga om avtalen tillämpas vad som anges i den i 2 § nämnda
förordningen på motsvarande sätt, med undantag av dels artikel 1.1
utom punkterna 1-8, dels artiklarna 4, 7, 9 och 11-13. Dock skall i
artikel 2.2 "artikel 85.1" ersättas med "6 § konkurrenslagen".

Hänvisning endast till själva undantaget i artikel 1 skall avse 1 §
i förening med 2 §.

Övergångsbestämmelser

1996:345

1. Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1996 och gäller till
utgången av mars 2006.

2. Genom förordningen upphävs förordningen (1993:77) om
gruppundantag enligt 17 § konkurrenslagen (1993:20) för
patentlicensavtal.

3. Den upphävda förordningen gäller dock till utgången av mars 2006
i fråga om avtal som är i kraft vid utgången av juni 1996 och som är
undantagna från förbudet i 6 § konkurrenslagen (1993:20) enligt den
upphävda förordningen men inte enligt denna förordning.

4. I fråga om know-howlicensavtal som är i kraft vid utgången av
juni 1996 finns föreskrifter i övergångsbestämmelserna till
förordningen (1993:78) om gruppundantag enligt 17 § konkurrenslagen
(1993:20) för know-howlicensavtal.
Förordning (1996:369) om gruppundantag enligt 17 § konkurrenslagen (1993:20) för franchiseavtal 

1 § Under de villkor som föreskrivs i denna förordning gäller för
franchiseavtal gruppundantag enligt 17 § konkurrenslagen (1993:20)
från förbudet i 6 § samma lag.

2 § Förordningen tillämpas på sådana avtal i vilka två företag är
parter och som innehåller en eller flera av de begränsningar som
omfattas av förordningen.

3 § Vad som sägs i 2 § gäller även huvudfranchiseavtal i vilka två
företag är parter. De bestämmelser i denna förordning som rör
förhållandet mellan franchisegivare och franchisetagare tillämpas
också på förhållandet mellan franchisegivare och huvudfranchisetagare
samt mellan huvudfranchisetagare och franchisetagare.

4 § I fråga om avtalen tillämpas vad som anges i kommissionens
förordning (EEG) nr 4087/88 av den 30 november 1988 om tillämpning av
fördragets artikel 85.3 på grupper av franchiseavtal2 på motsvarande
sätt, med undantag av artiklarna 1.1-2 samt 6-9. Dock skall i
artiklarna 1.3 b, 1.3 c och 2 a "överlåta" ersättas med "upplåta"
samt i artikel 3.3 "artikel 85.1" ersättas med "6 § konkurrenslagen
(1993:20)". Vidare skall hänvisningar till artikel 1 avse 1 § i
förening med 2 och 3 §§.
Lag (1996:423) om kommuners medverkan i  försöksverksamhet med lokal samverkan om arbetsmarknadsutvecklingen 

En kommun som regeringen utser får träffa avtal med regeringen eller
den myndighet som regeringen bestämmer om att delta i och bidra till
finansieringen av en försöksverksamhet med lokal samverkan om
arbetsmarknadsutvecklingen.
Förordning (1996:424) om försöksverksamhet med  lokal samverkan om arbetsmarknadsutvecklingen 

Allmänna bestämmelser

1 § Försöksverksamhet enligt denna förordning får bedrivas i de
kommuner som regeringen beslutar.

2 § Försöksverksamheten omfattar dels lokal samverkan om
arbetsmarknadsutvecklingen inom ramen för arbetsförmedlingsnämnderna,
dels en utvidgad möjlighet att anvisa arbetslivsutveckling.

Arbetsförmedlingsnämnderna

3 § I en kommun som omfattas av försöksverksamheten skall det finnas
en arbetsförmedlingsnämnd. För en sådan nämnd gäller i stället för
34-35 §§ förordningen (1988:1139) med instruktion för
Arbetsmarknadsverket vad som anges i 4-8 §§ denna förordning.

4 § Arbetsförmedlingsnämndens uppgifter är

-- att ansvara för att målen för den nationella
arbetsmarknadspolitiken efterlevs,

-- att pröva möjligheterna till en effektivare användning av
tillgängliga resurser,

-- att ge stöd i form av kompetenshöjande och andra insatser för dem
som är arbetslösa, samt

-- att initiera och medverka i projekt av pilotkaraktär av betydelse
för arbetsmarknadens utveckling i kommunen.

5 § Regeringen träffar avtal med deltagande kommuner om
medfinansiering från kommunernas sida i försöksverksamheten.

6 § Arbetsförmedlingsnämnden består av en ordförande och det antal
ledamöter som länsarbetsnämnden bestämmer. I nämnden skall det finnas
företrädare för länsarbetsnämnden, för arbetsförmedlingen, för den
eller de kommuner som berörs och för lokala arbetsmarknadsparter. En
majoritet av ledamöterna i nämnden skall utses efter förslag av den
kommun inom vilken verksamheten bedrivs.

7 § Arbetsförmedlingsnämnden får inrätta en eller flera
samrådsgrupper med företrädare för den allmänna försäkringskassan,
berörda myndigheter, institutioner, näringslivsorganisationer och
andra intresseorganisationer.

8 § Arbetsförmedlingsnämnden är beslutför när ordföranden och minst
hälften av de andra ledamöterna är närvarande.

Vid omröstning har ordföranden utslagsröst vid lika röstetal.

När ärenden av större vikt handläggs skall om möjligt samtliga
ledamöter vara närvarande.

Arbetslivsutveckling

9 § Regeringen får besluta att arbetslösa i vissa kommuner
enligt 3 § får anvisas till arbetslivsutveckling utan att
följande bestämmelser i förordningen (1997:1277) om
arbetslivsutveckling behöver tillämpas:

- 2 §, med undantag för vad som där sägs om att
arbetslivsutveckling får anvisas först från och med den 1 juli
det år de fyller 20 år,

- 4 § sista meningen, samt

- 5 och 6 §§. Förordning (1997:1283).
Förordning (1996:442) om utländska besök vid vissa myndigheter inom Försvarsdepartementets verksamhetsområde 

Tillstånd

1 § Försvarsmakten skall skaffa Regeringskansliets tillstånd
innan myndigheten anordnar besök av en utlänning vid en
krigsstabsplats eller en ledningscentral eller vid ett förband eller
en annan enhet under pågående beredskapsuppdrag eller
krigsförbandsövning.

Regeringskansliets tillstånd krävs också om en utlänning skall
tjänstgöra vid en svensk militär enhet. Förordning (1996:1522).

2 § Försvarsmakten, Försvarets materielverk och Totalförsvarets
forskningsinstitut skall skaffa Regeringskansliets tillstånd
innan myndigheterna anordnar besök av en utlänning som har en
befattning som motsvarar en befattning inom Försvarsmakten som
överbefälhavare eller ställföreträdande myndighetschef, högre
militär chef i Högkvarteret eller en befattning som motsvarar
en befattning som chef för Försvarets materielverk eller
Totalförsvarets forskningsinstitut. Förordning (2005:510).

3 § Regeringskansliets tillstånd krävs också om en utlänning
ska genomgå

1. taktisk utbildning vid Försvarsmakten,

2. utbildning vid Totalförsvarets forskningsinstitut, eller

3. utbildning med anknytning till totalförsvarsverksamhet vid
Försvarshögskolan.

Första stycket gäller inte om utbildningen är reglerad inom
ramen för en överenskommelse mellan Sverige och andra stater.
Förordning (2007:1270).

3 a § Anmälan om tillstånd enligt 1-3 §§ skall ges in till
Försvarsdepartementet. Förordning (1996:1522)

4 § Försvarsmakten, Försvarets materielverk och Totalförsvarets
forskningsinstitut skall den 1 april och den 1 oktober varje år till
Försvarsdepartementet rapportera besök av utlänningar som anordnats
utöver sådana besök som sägs i 1-3 §§. Förordning (2000:910).

Undantag

5 § Tillstånd enligt 1 och 2 §§ samt rapport enligt 4 § behövs inte
om besöket är föranlett av att utlänningen skall

1. förbereda, delta i eller följa upp verksamhet inom ramen för en
överenskommelse mellan Sverige och andra stater om samarbete inom
totalförsvarets område,

2. förbereda, delta i eller följa upp en affärsförhandling,

3. göra en anmälan eller en uppvaktning eller på något annat sätt
medverka i endast protokollära sammanhang, eller

4. delta i ett samkväm eller annan liknande verksamhet.

5 a § Försvarsmakten, Försvarets materielverk och Totalförsvarets
forskningsinstitut behöver inte skaffa tillstånd enligt 1 och
2 §§ eller lämna rapport enligt 4 § när de bedriver sådan
verksamhet som anges i lagen (2000:130) om försvarsunderrät-
telseverksamhet. Försvarsmakten behöver inte heller skaffa ett
sådant tillstånd eller lämna en sådan rapport när den bedriver
militär säkerhetstjänst. Förordning (2000:910).

6 § Som anordnande av besök enligt denna förordning skall inte anses
när myndigheten ger en utlänning tillträde till lokaler,
anläggningar, fartyg eller områden som vid tillfället är tillgängliga
för allmänheten eller som utlänningen måste komma till för att kunna
framställa en begäran om att få ta del av allmänna handlingar.
Förordning (1996:503) med instruktion för Statens ljud- och bildarkiv 

Uppgifter

1 § Statens ljud- och bildarkiv har till uppgift att ta emot
och förvara pliktexemplar av filmer, fonogram, videogram, vissa
andra elektroniska dokument och upptagningar av ljudradio- och
televisionsprogram som enligt lagen (1993:1392) om
pliktexemplar av dokument skall lämnas till arkivet. Arkivet
skall därvid föra det register över ingivna pliktexemplar av
videogram som anges i 31 § första stycket nämnda lag.

Arkivet får även som deposition eller gåva ta emot eller på
annat sätt förvärva andra ljud- eller bildupptagningar än
sådana som avses i första stycket samt sådana framställningar i
skrift, ljud eller bild som är avsedda att användas tillsammans
med upptagningarna. Förordning (2000:1106).

2 § Arkivet skall särskilt

1. vårda de samlingar som förvaras hos arkivet,

2. gallra i den utsträckning som behövs samt

3. hålla samlingarna tillgängliga.

Samlingarna skall förvaras på ett betryggande sätt.

Bestämmelser om bevarande och tillhandahållande finns i
förordningen (1993:1439) om pliktexemplar av dokument.

Verksförordningens tillämpning

3 § Verksförordningen (1995:1322) skall tillämpas på arkivet
med undantag av 2 §, 4 § andra stycket, 5, 30 och 34 §§.
Förordning (1999:1223).

Myndighetens ledning

4 § Arkivets generaldirektör är chef för myndigheten.

Vid arkivet finns det också en styrelse som består av en
ordförande, generaldirektören och högst fem andra ledamöter.
Styrelsen utser vice ordförande inom sig. Förordning
(1999:1223).

Personalföreträdare

5 § Personalföreträdarförordningen (1987:1101) skall tillämpas
på arkivet. Förordning (1999:1223).
Förordning (1996:504) med instruktion för Statens psykologisk-pedagogiska bibliotek 

Uppgifter

1 § Statens psykologisk-pedagogiska bibliotek är ett
specialbibliotek inom ämnesområdena psykologi, pedagogik och
folkbildningsforskning med ett nationellt ansvar för referens- och
beståndsservicen inom dessa områden.

Verksförordningens tillämpning

2 § Verksförordningen (1995:1322) skall tillämpas på biblioteket med
undantag av 2, 19 och 20 §§.

Myndighetens ledning

3 § Chefsbibliotekarien är chef för biblioteket.

Styrelsen

4 § Bibliotekets styrelse består av högst sex personer,
chefsbibliotekarien inräknad.

Personalföreträdare

5 § Personalföreträdarförordningen (1987:1101) skall tillämpas på
biblioteket.
Förordning (1996:505) med instruktion för Kungl. biblioteket 

Regeringen föreskriver följande.

Uppgifter

1 § Kungl. biblioteket är nationalbibliotek och fullgör dokumentära
uppgifter och serviceuppgifter. Biblioteket skall

-- samla, förvara, beskriva och hålla till handa den svenska
tryckproduktionen i dess helhet samt vissa elektroniska dokument och
därvid fullgöra de uppgifter som följer av lagen (1993:1392) om
pliktexemplar av dokument samt förordningen (1993:1439) om
pliktexemplar av dokument,

-- samla, förvara, beskriva och hålla till handa utomlands utgivna
publikationer med svensk anknytning,

-- samla, förvara, beskriva och hålla till handa en representativ
samling utländsk litteratur,

-- vårda och förkovra bibliotekets äldre samlingar av böcker och
annat tryck, handskrifter, kartor och bilder,

-- svara för mikrofilmning av svensk dagspress,

-- framställa nationalbibliografiska produkter,

-- ansvara för samkatalogen över förvärv av utländsk litteratur till
landets forskningsbibliotek samt svara för utbyte av bibliografisk
information med utländska bibliografiska centraler,

-- svara för det nationella biblioteksdatasystemet LIBRIS,

-- främja internationellt samarbete och därvid samverka med utländska
institutioner och internationella organisationer,

-- ha ett nationellt ansvar för frågor om samverkan mellan
forskningsbibliotek bl.a. i fråga om försörjning med litteratur samt
utnyttjande och utveckling av tjänster baserade på
informationsteknik,

-- i det sammanhanget utarbeta den rapport som nämns i 7 § första
stycket, och

-- svara för vissa funktioner som är gemensamma för
forskningsbiblioteken inom Stockholmsregionen.

2 § Biblioteket skall svara för samordning, utveckling och visst
utredningsarbete inom biblioteksområdet samt utse ansvarsbibliotek.

Verksförordningens tillämpning

3 § Verksförordningen (1995:1322) skall tillämpas på biblioteket med
undantag av 2 § och 4 § andra stycket.

Myndighetens ledning

4 § Riksbibliotekarien är chef för biblioteket.

Styrelsen

5 § Bibliotekets styrelse består av högst tio ledamöter,
riksbibliotekarien inräknad.

Personalföreträdare

6 § Personalföreträdarförordningen (1987:1101) skall tillämpas på
biblioteket.

Styrelsens ansvar och uppgifter

7 § Utöver vad som anges i 11-13 §§ verksförordningen (1995:1322)
har styrelsen till uppgift att vart tredje år till regeringen ge in
en rapport med en analys av utvecklingen inom forskningsbiblioteken i
landet.

Styrelsen får överlåta till riksbibliotekarien att besluta om
föreskrifter som inte är av principiell art eller i övrigt av större
vikt.
Lag (1996:506) om överlåtelse av en förvaltningsuppgift till en övervakningskommitté m.m.

1 § Regeringen får till de kommittéer och organ som anges i 
2 § överlåta förvaltningsuppgifter i den omfattning som 
framgår av ett fastställt operativt program. Uppgifter som får
överlåtas får innefatta myndighetsutövning. Lag (2010:115).

2 § Överlåtelse får ske till

1. en övervakningskommitté som är inrättad i enlighet med
artikel 63 i rådets förordning (EG) nr 1083/2006 av den 11
juli 2006 om allmänna bestämmelser för Europeiska regionala
utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden och
Sammanhållningsfonden samt om upphävande av förordning (EG)
nr 1260/1999,

2. en sådan gemensam övervakningskommitté som avses i
kommissionens förordning (EG) nr 951/2007 av den 9 augusti
2007 om fastställande av tillämpningsbestämmelser för program
för gränsöverskridande samarbete som finansieras inom ramen
för Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr
1638/2006 om fastställande av allmänna bestämmelser för
upprättandet av ett europeiskt grannskaps- och
partnerskapsinstrument,

3. ett organ i en annan medlemsstat vilket enligt ett
fastställt operativt program för europeiskt territoriellt
samarbete ska vara förvaltande eller attesterande myndighet
för det programmet i enlighet med artikel 59 i rådets
förordning (EG) nr 1083/2006 och artikel 14 i
Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1080/2006 av
den 5 juli 2006 om Europeiska regionala utvecklingsfonden och
om upphävande av förordning (EG) nr 1783/1999,

4. ett organ i en annan medlemsstat vilket enligt ett
fastställt gemensamt operativt program för gränsöverskridande
samarbete ska vara gemensam förvaltande myndighet för det
programmet i enlighet med Europaparlamentets och rådets
förordning (EG) nr 1638/2006 av den 24 oktober 2006 om
fastställande av allmänna bestämmelser för upprättandet av
ett europeiskt grannskaps- och partnerskapsinstrument och
kommissionens förordning (EG) nr 951/2007,

5. en styrkommitté som inrättats för genomförande av ett
fastställt operativt program för europeiskt territoriellt
samarbete i enlighet med Europaparlamentets och rådets
förordning (EG) nr 1080/2006, eller

6. en urvalskommitté som inrättats för att fullgöra uppgifter
inom ramen för ett fastställt gemensamt operativt program för
gränsöverskridande samarbete i enlighet med kommissionens
förordning (EG) nr 951/2007. Lag (2010:115).
Riksgäldskontorets föreskrifter (1996:514) om  gällande räntesats för allemanssparandet 

Riksgäldskontoret föreskriver följande med stöd av 9 § lagen
(1983:890) om allemanssparande samt 1§ förordningen (1989:248) med
instruktion för Riksgäldskontoret.

På de medel som satts in på ett allemanssparkonto utgår från och med
den 24 juni 1996 och tills vidare årlig ränta med 5,5 procent. Räntan
skall dock utgå med lägst den procentsats som motsvarar det av
Riksbanken fastställda vid varje tid gällande diskontot minskat med
tre procentenheter.
Riksgäldskontorets föreskrifter (1996:515) om gällande inlåningsränta i ungdomsbosparandet 

Riksgäldskontoret föreskriver följande med stöd av 10 § lagen
(1988:846) om ungdomsbosparande samt 1 § förordningen (1989:248) med
instruktion för Riksgäldskontoret.

På medel som står inne på ett konto anslutet till ungdomsbosparandet
skall den bank eller sparkassa som för kontot betala lägst 4 procent
årlig ränta.

För den kalendermånad, då insättning eller uttag sker, får på det
insatta respektive uttagna beloppet betalas en lägre årlig ränta än
som sägs i första stycket, dock lägst 0,25 procent.
Lag (1996:517) om begränsning av tillämpningen av svensk lag vad gäller vissa brott begångna på utländska fartyg

1 § I denna lag föreskrivs med anledning av Förenta nationernas
havsrättskonvention av den 10 december 1982 vissa begränsningar i
fråga om tillämpningen av svensk lag.

2 § Om ett brott mot bestämmelser i svensk lag om förebyggande,
begränsning och kontroll av förorening av den marina miljön begås på
ett fartyg registrerat i en främmande stat när fartyget befinner sig
utanför svenskt inre vatten, får inte strängare straff än böter dömas
ut.

Detta gäller dock inte allvarliga och uppsåtliga gärningar som avser
förorening i territorialhavet.

3 § /Upphör att gälla U:2025-04-01/
Påföljd för brott som avses i denna lag får endast dömas ut om
den misstänkte häktats eller fått del av åtal för brottet inom tre år
från det att brottet begicks. Om påföljd för brottet faller bort
tidigare enligt 35 kap. 1 § brottsbalken gäller i stället den
bestämmelsen.

3 § /Träder i kraft I:2025-04-01/
Påföljd för brott som avses i denna lag får endast dömas 
ut om den misstänkte häktats, fått del av åtal eller godkänt 
ett strafföreläggande för brottet inom tre år från det att 
brottet begicks. Om brottet preskriberas tidigare enligt 
35 kap. 2 § brottsbalken gäller i stället den bestämmelsen.
Lag (2025:158).
Lag (1996:518) om ersättningsskyldighet vid  skada på undervattenskablar och rörledningar m.m. 

1 § Denna lag är tillämplig på undervattenskablar och rörledningar
som finns i det fria havet eller i en ekonomisk zon.

2 § Om ägaren till en kabel eller rörledning som läggs ut eller
repareras därvid orsakar att någon annan kabel eller rörledning
skadas, skall ägaren ersätta kostnaden för att reparera skadan.

3 § Om en fartygsägare har offrat ett ankare eller ett fiskeredskap
i syfte att undvika skada på en kabel eller en rörledning, har
fartygsägaren rätt till ersättning av kabelns eller rörledningens
ägare för det som har offrats. Rätten till ersättning gäller dock
endast om fartygsägaren på förhand har vidtagit alla rimliga
försiktighetsåtgärder.

4 § Talan om ersättning enligt denna lag får väckas vid svensk
domstol endast mot den som har hemvist eller säte i Sverige.
Lag (1996:519) om verkställighet av domar och beslut som har meddelats enligt Förenta nationernas havsrättskonvention av den 10 december 1982

En dom eller ett beslut, som har meddelats enligt Förenta
nationernas havsrättskonvention av den 10 december 1982 och som
enligt bestämmelse i konventionen skall kunna verkställas i varje
konventionsstat, verkställs här i landet som en svensk domstols
lagakraftägande dom.

Om ett fartyg skall frisläppas enligt ett beslut som har meddelats
med stöd av artikel 292 i konventionen och de villkor för
frisläppandet som anges i beslutet har uppfyllts, får fartyget inte
hållas kvar i Sverige.
Förordning (1996:53) om vissa säkerhets- och miljökrav på fritidsbåtar

1 § Föreskrifterna i denna förordning meddelas för att
genomföra Europaparlamentets och rådets direktiv 94/25/EG av
den 16 juni 1994 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och
andra författningar i fråga om fritidsbåtar, senast ändrat
genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/44/EG.
Förordning (2004:413).

2 § Förordningen gäller sådana produkter som avses i 1 § lagen
(1996:18) om vissa säkerhets- och miljökrav på fritidsbåtar.

Transportstyrelsen får meddela föreskrifter om undantag från
tillämpningsområdet för lagen om vissa säkerhets- och miljökrav
på fritidsbåtar.

Transportstyrelsen får även meddela föreskrifter om vilken
utrustning som skall omfattas av lagen om vissa säkerhets- och
miljökrav på fritidsbåtar. Förordning (2008:1164).

3 § Transportstyrelsen får meddela föreskrifter om vilka säkerhets-
och miljökrav som skall uppfyllas av produkter och utrustning
som omfattas av lagen (1996:18) om vissa säkerhets- och
miljökrav på fritidsbåtar när de släpps ut på marknaden, och om
hur man skall bedöma om kraven uppfylls.

Transportstyrelsen får även meddela föreskrifter om att vissa
produkter skall uppfylla säkerhets- och miljökrav när de efter
att ha genomgått omfattande förändringar släpps ut på marknaden
eller tas i bruk. Förordning (2008:1164).

3 a § Transportstyrelsen får meddela föreskrifter om vilka krav en
representant som avses i 2 a § första stycket lagen (1996:18)
om vissa säkerhets- och miljökrav på fritidsbåtar skall
uppfylla.

Transportstyrelsen får även meddela föreskrifter om att någon
annan än som framgår av lagen om vissa säkerhets- och miljökrav
på fritidsbåtar får överta ansvar enligt den lagen.
Förordning (2008:1164).

4 § Transportstyrelsen får meddela närmare föreskrifter om 
CE-märkning enligt 3 § lagen (1996:18) om vissa säkerhets- och
miljökrav på fritidsbåtar, och om att kraven i fråga om 
CE-märkning även skall gälla vissa motorer.
Förordning (2008:1164).

5 § Transportstyrelsen skall ha tillsyn över att lagen (1996:18) om
vissa säkerhets- och miljökrav på fritidsbåtar och de föreskrifter
som meddelats med stöd av lagen eller denna förordning följs.
Förordning (2008:1164).

6 § Transportstyrelsen får meddela föreskrifter om avgifter enligt 6 §
lagen (1996:18) om vissa säkerhets- och miljökrav på fritidsbåtar.
Förordning (2008:1164).
Förordning (1996:539) om beredskapslagring av olja m.m. under lagringsåret 1996/97 

Regeringen föreskriver enligt 9 § lagen (1984:1049) om
beredskapslagring av olja och kol att följande andelar av
basmängderna för vissa lagringsbränslen skall lagras under
lagringsåret 1996/97.

Varuslag				Procentandel
					av basmängden

Motorbensin				25
Fotogen					25
Dieselbrännolja/eldningsolja 1		25
Övriga eldningsoljor			25
Gasol					25

I fråga om lagring för krigssituationer fattar regeringen beslut i
annan ordning.
Förordning (1996:581) om tröskelvärden enligt lagen (1992:1528) om offentlig upphandling 

1 § De tröskelvärden, exklusive mervärdesskatt, som anges i ecu
i 2-5 kap. lagen (1992:1528) om offentlig upphandling skall
motsvaras av följande avrundade belopp i svenska kronor.

ecu		kronor
  200 000	 1 728 000
  400 000	 3 457 000
  600 000	 5 185 000
  750 000	 6 482 000
5 000 000	43 214 000

De tröskelvärden som anges i särskilda dragningsrätter (sdr) i
2-5 kap. lagen om offentlig upphandling skall motsvaras av
följande belopp i svenska kronor.

sdr		kronor
  130 000	 1 157 000
  200 000	 1 780 000
  400 000	 3 561 000
5 000 000	44 515 000

Tröskelvärdet 130 000 särskilda dragningsrätter gäller endast
för varu- eller tjänsteupphandling enligt 2 och 5 kap. i lagen
om offentlig upphandling som görs av statliga myndigheter.
Förordning (1998:59).

2 § Värdet i nationella valutor av de tröskelvärden som anges i 1 §
fastställs av EG-kommissionen i princip vartannat år sedan den 1
januari 1988. Kommissionen grundar sitt beslut på den genomsnittliga
dagskursen av de nationella valutorna uttryckt i ecu och av en ecu
uttryckt i särskilda dragningsrätter under en 24 månaders period som
går ut den sista dagen i augusti månad före januari månad det år det
nya reviderade motvärdet tillämpas. Detta värde publicerar
EG-kommissionen i Europeiska gemenskapernas officiella tidning under
november månad året före det år de nya värdena skall tillämpas.

Övergångsbestämmelser

2000:63

Den upphävda förordningen gäller dock fortfarande för upphandlingar
som har påbörjats före den 1 april 2000.
Förordning (1996:608) med instruktion för Statens beredning för utvärdering av medicinsk metodik 

Uppgifter

1 § Statens beredning för utvärdering av medicinsk metodik har till
uppgift att för hela landet utvärdera tillämpade och nya medicinska
metoder ur medicinskt, ekonomiskt, socialt och etiskt perspektiv.

Beredningen skall sammanställa utvärderingarna på ett enkelt och
lättfattligt sätt som gör det möjligt för vårdgivare och andra
berörda att tillägna sig den kunskap som vunnits. Beredningen skall
dokumentera hur denna kunskap har använts och vilka resultat som
nåtts.

Myndighetens ledning

2 § Beredningen leds av en styrelse som består av högst tio
personer. En av ledamöterna är ordförande.

Organisation

3 § Vid beredningen finns ett kansli som leds av en direktör.
Beredningen bestämmer i övrigt sin organisation.
Förordning (1997:987).

Verksförordningens tillämpning

4 § Verksförordningen (1995:1322) skall tillämpas på beredningen med
undantag av 3, 4, 14, 17 och 32 §§.

Det som gäller för myndighetens chef enligt 6-9 §§ verksförordningen
skall gälla för styrelsen.

Ärendenas handläggning

5 § Styrelsen avgör sina ärenden vid sammanträde om inte annat
följer av andra stycket.

Styrelsen får i arbetsordningen eller i särskilda beslut överlämna
till en anställd eller till ett beredande eller rådgivande organ att
avgöra ärenden som inte behöver prövas av styrelsen.

6 § När ärenden av större vikt handläggs skall om möjligt samtliga
ledamöter vara närvarande. I övrigt gäller 14 § verksförordningen
(1995:1322).

7 § Om ett ärende är så brådskande att styrelsen inte hinner
sammanträda för att behandla det, får ärendet avgöras genom
meddelanden mellan ordföranden och minst så många ledamöter som
behövs för beslutförhet.

Om detta förfarande inte är lämpligt, får ordföranden ensam avgöra
ärendet. Ett sådant beslut skall anmälas vid nästa sammanträde med
styrelsen.

Anställningar

8 § Direktören anställs genom beslut av regeringen.

Andra anställningar beslutas av beredningen. Förordning (1997:987).
Förordning (1996:610) med instruktion för Statens institutionsstyrelse 

Uppgifter

1 § Statens institutionsstyrelse är central förvaltningsmyndighet
för sådana hem som avses i 12 § lagen (1990:52) med särskilda
bestämmelser om vård av unga (särskilda ungdomshem) samt 22 och 23 §§
lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall (LVM-hem).

2 § Statens institutionsstyrelse skall särskilt svara för

1. planering, ledning och drift av samt tillsyn över de
särskilda ungdomshemmen och LVM-hemmen,

2. anvisning av platser till hemmen,

3. ekonomisk styrning, resultatuppföljning och kontroll,

4. metodutveckling, forskning och utvecklingsarbete.

Statens institutionsstyrelse fastställer årligen avgifter
enligt 6 kap. 3 § tredje stycket socialtjänstlagen (2001:453).
Förordning (2001:945).

3 § Statens institutionsstyrelse får mot avgift utföra uppdrag
åt kommuner och landsting i samband med avgiftning av
missbrukare, utslussning, eftervård eller andra insatser som
anknyter till verksamheten vid sådana hem som anges i 1 §.
Statens institutionsstyrelse får också mot avgift
tillhandahålla sådana varor och tjänster som produceras
huvudsakligen av intagna som ett led i verksamheten vid sådana
hem som anges i 1 §.

Storleken på avgifterna enligt första stycket bestäms av
Statens institutionsstyrelse. Förordning (2003:139).

Verksförordningens tillämpning

4 § Verksförordningen (1995:1322) skall tillämpas på Statens
institutionsstyrelse med undantag av 32 och 35 §§.

Myndighetens ledning

5 § Generaldirektören är chef för myndigheten och styrelsens
ordförande.

Personalföreträdare

6 § Personalföreträdarförordningen (1987:1101) skall tillämpas på
Statens institutionsstyrelse.

Anställningar

7 § Generaldirektören anställs genom beslut av regeringen.

Chefer vid de särskilda ungdomshemmen och LVM-hemmen anställs
av Statens institutionsstyrelse. Annan personal vid sådana hem
anställs av chefen för hemmet.

Annan personal anställs av Statens institutionsstyrelse.
Förordning (2003:139).

Överklagande

8 § Beslut som fattats av chefen för ett särskilt ungdomshem
eller av chefen för ett LVM-hem i ärenden som rör anställningar
får överklagas hos Statens institutionsstyrelse, vars avgörande
i ett sådant ärende inte får överklagas. I övrigt gäller om
överklagande 35 § verksförordningen (1995:1322).
Förordning (2003:139).
Förordning (1996:612) med instruktion för Alkoholinspektionen 

Uppgifter

1 § Alkoholinspektionen är central förvaltningsmyndighet för
tillståndsgivning, kontroll och tillsyn avseende hanteringen av
alkoholdrycker och sprit i enlighet med vad som anges i alkohollagen
(1994:1738).

2 § Alkoholinspektionen skall särskilt

1. svara för tillståndsgivning, kontroll och tillsyn enligt vad
som föreskrivs i alkohollagen (1994:1738),

2. löpande kontrollera att den som har meddelats tillstånd av
inspektionen följer de bestämmelser som gäller enligt
alkohollagen,

3. följa upp kommunernas tillståndsgivning m.m. beträffande
serveringstillstånd,

4. meddela föreskrifter och allmänna råd för tillämpningen av
alkohollagen inom de områden där inspektionen utövar central
tillsyn,

5. bevaka och sprida kännedom om rättstillämpningen,

6. utforma och insamla den statistik som behövs för att
kontrollera och följa upp alkoholhanteringen,

7. samverka med skattemyndigheter och andra myndigheter som
uppbär eller driver in skatter eller avgifter,

8. samråda med Konsumentverket i frågor som rör marknadsföring
av alkoholdrycker, samt

9. svara för kunskapsutveckling och erfarenhetsutbyte inom det
internationella samarbetet.

Alkoholinspektionen skall verka för att berörda myndigheter
samt de som har meddelats tillstånd av inspektionen har
nödvändig kunskap och information om det alkoholpolitiska
regelverket, samt verka för att utbildningsmaterial tas fram
för innehavare av serveringstillstånd och för
serveringspersonal.

Alkoholinspektionen skall ha ansvar för kontrollen av dokument
m.m. och meddela föreskrifter, som har anknytning till
kontrollen, för vintransporter i enlighet med vad som anges i
förordningen (1999:1148) om EG:s förordningar om
jordbruksprodukter. Förordning (2000:10).

Verksförordningens tillämpning

3 § Verksförordningen (1995:1322) skall tillämpas på
Alkoholinspektionen med undantag av 4 §.

Myndighetens ledning

4 § Alkoholinspektionens generaldirektör är chef för myndigheten.

Personalföreträdare

5 § Personalföreträdarförordningen (1987:1101) skall tillämpas på
Alkoholinspektionen.