PierreMesure/open-sfs huggingface dataset:
Förordning (1996:1426) med instruktion för Institutet för arbetsmarknadspolitisk utvärdering

Uppgifter

1 § Institutet för arbetsmarknadspolitisk utvärdering skall
främja, stödja och genomföra

1. utvärdering av arbetsmarknadspolitiskt motiverade åtgärder,

2. studier av arbetsmarknadens funktionssätt och

3. utvärdering av effekterna på arbetsmarknaden av åtgärder
inom utbildningsväsendet.

Institutet skall sprida information om resultaten av sina
utvärderingar och studier till myndigheter och andra
intressenter. Förordning (2003:123).

Myndighetens ledning

2 § Institutets generaldirektör är chef för myndigheten.

Vid myndigheten finns en styrelse. Styrelsen består av en
ordförande, institutets chef och högst åtta andra ledamöter.
Styrelsen utser inom sig en vice ordförande. Förordning (1997:648).

Referensgrupp

3 § Till institutet knyts en referensgrupp bestående av
representanter från arbetsgivarsidan och representanter från
arbetstagarsidan samt från berörda departement och myndigheter.

Verksförordningens tillämpning

4 § Verksförordningen (1995:1322) skall tillämpas på Institutet
för arbetsmarknadspolitisk utvärdering med undantag av 4, 5,
19, 20, 34 och 35 §§. Förordning (1997:648).

5 § Utöver vad som anges i 13 § verksförordningen (1995:1322)
skall styrelsen besluta i sådana frågor som anges i 19 § samma
förordning. Förordning (1997:648).

Handläggning av ärenden om bidrag

6 § Ärenden om ansökningar om bidrag från institutet avgörs av
styrelsen. Styrelsen får i arbetsordningen eller i särskilda
beslut lämna över till institutets chef att avgöra sådana
ärenden som är av det slaget att de inte behöver prövas av
styrelsen. Chefen får överlåta åt någon annan tjänsteman att
avgöra sådana ärenden. Förordning (1997:648).

7 § har upphävts genom förordning (1997:648).

8 § Om ett ärende om bidrag från institutet är så brådskande
att styrelsen inte hinner sammanträda för att behandla det, får
ärendet avgöras genom meddelanden mellan ordföranden och minst
så många ledamöter som behövs för beslutförhet.

Om detta förfarande inte är lämpligt, får ordföranden avgöra
ärendet. Ett sådant beslut skall anmälas vid nästa sammanträde
med styrelsen. Förordning (1997:648).

9 § har upphävts genom förordning (1997:648).

Överklagande

10 § Institutets beslut i ärenden om bidrag från institutet får
inte överklagas.

Övriga beslut får överklagas hos regeringen, om något annat
inte följer av en annan bestämmelse än 22 a § förvaltningslagen
(1986:223). Förordning (1998:1137).
Förordning (1996:1435) med särskilda bestämmelser om återkallelse av beslut om statligt räntestöd i vissa fall 

1 § Denna förordning gäller återkallelse av beslut om räntestöd till

1. företag som den 11 oktober 1996 hade ställning som allmännyttigt
bostadsföretag, och

2. företag där regeringen genom särskilt beslut medgivit att
företaget när det gäller bostadslån och räntebidrag jämställs med ett
allmännyttigt bostadsföretag.

2 § Med allmännyttigt bostadsföretag avses i denna förordning ett
bolag, en stiftelse eller en förening som godkänts som allmännyttigt
bostadsföretag enligt 32 § förordningen (1986:694) om handläggning,
förvaltning, m.m. av bostadslån och räntebidrag eller motsvarande
äldre bestämmelser.

Med räntestöd avses i denna förordning bidrag som lämnas enligt
någon av följande förordningar:

1. bostadsfinansieringsförordningen (1974:946),

2. förordningen (1977:332) om statligt stöd till energibesparande
åtgärder i bostadshus m.m.,

3. förordningen (1983:974) om statligt räntestöd vid förbättring av
bostadshus,

4. nybyggnadslåneförordningen för bostäder (1986:692),

5. ombyggnadslåneförordningen för bostäder (1986:693),

6. förordningen (1989:858) om ersättningslån för bostadsändamål,

7. förordningen (1991:1933) om statligt räntebidrag för ny- och
ombyggnad av bostäder, eller

8. förordningen (1992:986) om statlig bostadsbyggnadssubvention.

3 § Ett beslut om räntestöd skall återkallas

1. om det genom överlåtelse av aktier eller andelar eller på annat
sätt sker ändringar i fråga om företaget som innebär att kommunen
inte längre har kvar det bestämmande inflytandet i företaget, eller

2. om företaget genom en eller flera överlåtelser avhänt sig mer än
25 procent, räknat som antalet bostadslägenheter, av de bostäder som
företaget hade den 11 oktober 1996.

När beslut om räntestöd återkallas skall bidrag inte längre lämnas
för tid från och med den dag då den omständighet inträffade som
utgjorde grunden för återkallelsen.

4 § En återkallelse enligt 3 § 2 skall avse

dels besluten om räntestöd till de hus som omfattas av den
överlåtelse varigenom den angivna gränsen på 25 procent överskrids,

dels besluten om räntestöd till de hus som fortfarande ägs av
företaget efter överlåtelsen.

5 § Regeringen kan på ansökan av företaget medge undantag från
bestämmelsen i 3 § 2 om det finns särskilda skäl. En sådan ansökan
skall ha kommit in till regeringen senast en månad efter det att
överlåtelsen skedde. I fråga om överlåtelser som sker före utgången
av år 1996 skall ansökan ha kommit in senast den 31 januari 1997.

6 § Frågor om återkallelse av beslut om räntestöd prövas av
länsstyrelsen. Länsstyrelsens beslut får överklagas till Boverket.

Boverkets beslut får inte överklagas.

1996:1435

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1997 och
tillämpas i fråga om överlåtelser och ägarförändringar som sker
under tiden den 12 oktober 1996-31 december 1999.
Förordning (1997:1186).

1999:609

Den upphävda förordningen gäller dock fortfarande för överlåtelser
och ägarförändringar som skett före den 19 juni 1999.
Lag (1996:1436) med anledning av bildandet av Skattemyndigheten i Skåne län

Det som är föreskrivet i eller annars följer av en lag eller annan
författning beträffande Skattemyndigheten i Kristianstads län eller
Skattemyndigheten i Malmöhus län skall efter utgången av år 1996 i
stället gälla Skattemyndigheten i Skåne län.
Tillkännagivande (1996:1514) om EG-förordningar med anledning av lagen (1996:95) om vissa internationella sanktioner 

Regeringen tillkännager att följande förordningar om ekonomiska
sanktioner har beslutats av Europeiska gemenskapen med anledning av
sådana beslut eller rekommendationer som avses i 1 § 1 lagen (1996:95)
om vissa internationella sanktioner och beträffande vilka straffansvar
därför gäller i landet direkt enligt 8 § andra stycket samma lag.

1. Rådets förordning (EEG) nr 2340/90 av den 8 augusti 1990 om
hinder mot gemenskapens handel vad beträffar Irak och Kuwait (EGT nr
L 213, 9.8.1990, s. 1, Celex 390R2340).

2. Rådets förordning (EEG) nr 3155/90 av den 29 oktober 1990 om
utvidgning och ändring av förordning (EEG) nr 2340/90 om hinder mot
gemenskapens handel vad beträffar Irak och Kuwait (EGT nr L 304,
1.11.1990, s. 1, Celex 390R3155).

3. Rådets förordning (EEG) nr 542/91 av den 4 mars 1991 om ändring
av förordningarna (EEG) nr 2340/90 och (EEG) nr 3155/90 om hinder mot
gemenskapens handel vad beträffar Irak och Kuwait (EGT nr L 60,
7.3.1991, s. 5, Celex 391R0542).

4. Rådets förordning (EEG) nr 811/91 av den 27 mars 1991 om ändring
för tredje gången av förordning (EEG) nr 2340/90 om hinder mot
gemenskapens handel vad beträffar Irak och Kuwait (EGT nr L 82,
28.3.1991, s. 50, Celex 391R0811).

5. Rådets förordning (EEG) nr 1194/91 av den 7 maj 1991 om ändring
av förordning (EEG) nr 2340/90 och (EEG) nr 3155/90 om förhindrande
av gemenskapens handel med Irak och Kuwait (EGT nr L 115, 8.5.1991,
s. 37, Celex 391R1194).

6. Rådets förordning (EEG) nr 3541/92 av den 7 december 1992 om
förbud mot att tillmötesgå irakiska krav i samband med kontrakt och
transaktioner som omfattas av FN:s säkerhetsråds resolution 661
(1990) och därmed förknippade resolutioner (EGT nr L 361, 10.12.1992,
s. 1, Celex 392R3541).

7. Rådets förordning (EEG) nr 2967/93 av den 25 oktober 1993 om
förbud av leverans av vissa varor till Unita (EGT nr L 268,
29.10.1993, s. 1, Celex 393R2967).

8. Rådets förordning (EEG) nr 3274/93 av den 29 november 1993 om
förhindrande av leverans av vissa varor och tjänster till Libyen (EGT
nr L 295, 30.11.1993, s. 1, Celex 393R3274).

9. Rådets förordning (EEG) nr 3275/93 av den 29 november 1993 om
förbud mot att tillmötesgå krav i samband med kontrakt och
transaktioner som omfattas av Förenta nationernas säkerhetsråds
resolution 883 (1993) och därmed förknippade resolutioner (EGT nr L
295, 30.11.1993, s. 4, Celex 393R3275).

10. Rådets förordning (EG) nr 1264/94 av den 30 maj 1994 om förbud
mot att fullgöra de haitiska myndigheternas krav vad avser avtal och
transaktioner som omfattas av åtgärder enligt Förenta nationernas
säkerhetsråds resolutioner 917 (1994), 841 (1993), 873 (1993) och 875
(1993) (EGT nr L 139, 2.6.1994, s. 4, Celex 394R1264).

11. Rådets förordning (EG) nr 1733/94 av den 11 juli 1994 om förbud
mot att fullgöra krav avseende avtal och transaktioner som omfattas
av Förenta nationernas säkerhetsråds resolution 757 (1992) och
därtill knutna resolutioner (EGT nr L 182, 16.7.1994, s. 1, Celex
394R1733).
Förordning (1996:1529) om ersättning för kommittéuppdrag 

Tillämpningsområde

1 § Denna förordning tillämpas, om regeringen inte bestämmer något
annat, på uppdrag i en kommitté som har tillkallats eller inrättats
av regeringen eller av ett statsråd efter regeringens bemyndigande.

Vad som sägs i förordningen om uppdrag i en kommitté gäller också
uppdrag som särskild utredare. Föreskrifterna om ordförande tillämpas
därvid på den särskilde utredaren.

Ersättning till ordförande

2 § Ersättning till ordförande bestäms enligt riktlinjer som
regeringen beslutar särskilt.

Ersättning till andra ledamöter, sakkunniga och experter

3 § Ersättning till andra ledamöter än ordförande samt till
sakkunniga och experter betalas i form av dagarvode. Dagarvode
betalas med 350 kronor per sammanträdesdag.

Dagarvode betalas bara till den som är närvarande vid sammanträdet,
om det inte finns särskilda skäl för något annat.

Den som utför extra arbete kan få skälig ersättning utöver
dagarvode.

Ersättning för mistade avlöningsförmåner

4 § Den som går miste om avlöningsförmåner på grund av
uppdraget får ersättning med motsvarande belopp.

Ersättning för förlorad inkomst till den som driver egen
verksamhet betalas högst med det belopp per sammanträdesdag som
motsvarar egenföretagarens enligt 3 kap. lagen (1962:381) om
allmän försäkring fastställda sjukpenninggrundande inkomst,
delad med 365. Förordning (1998:143).

Övriga bestämmelser

5 § Den som i uppdraget utfört arbete som han eller hon har kallats
till under sin semester, kan få skälig ersättning för de extra
kostnader som kan ha uppkommit.

6 § Beslut om ersättning enligt denna förordning fattas av
Regeringskansliet.

Regeringskansliet får bestämma att beslut enligt 3 § i stället skall
fattas på kommitténs vägnar av ordföranden.
Riksgäldskontorets föreskrifter (1996:153) om gällande inlåningsränta i ungdomsbosparandet 

Riksgäldskontoret föreskriver följande med stöd av 10 § lagen (1988:
846) om ungdomsbosparande samt 1 § förordningen (1989:248) med
instruktion för Riksgäldskontoret.

På medel som står inne på ett konto anslutet till ungdomsbosparandet
skall den bank eller sparkassa som för kontot betala lägst 5,75
procent årlig ränta.

För den kalendermånad, då insättning eller uttag sker, får på det
insatta respektive uttagna beloppet betalas en lägre årlig ränta än
som sägs i första stycket, dock lägst 0,5 procent.
Förordning (1996:1562) om stöd till avbytarverksamhet inom jordbruket

1 § Statligt stöd lämnas i mån av tillgång på medel till företag som
tillhandahåller avbytartjänster inom jordbruket och som har godkänts
av Statens jordbruksverk.

2 § Stöd kan lämnas i form av bilersättning för

1. den del av en avbytares körsträcka som under en dag överstiger 50
kilometer, och

2. en avbytares hela körsträcka de första 10 dagarna av en period
för vilken det varit nödvändigt att anlita avbytaren på grund av
sjukdom eller annan liknande omständighet.

3 § Jordbruksverket får meddela föreskrifter om

1. vilka förrättningar som berättigar till stöd enligt 2 §,

2. stödbeloppens storlek,

3. den utbildning eller de kunskaper i övrigt som en avbytare skall
ha, och

4. övriga villkor för stödet.

4 § Som villkor för stöd gäller att Jordbruksverket får genomföra
den kontroll av stödmottagaren som behövs.

5 § Frågor om stöd enligt denna förordning prövas av
Jordbruksverket.

6 § I fråga om stöd enligt denna förordning gäller i övrigt
föreskrifterna i förordningen (1988:764) om statligt stöd till
näringslivet med undantag av 2, 4 och 8 §§.

7 § Jordbruksverket får meddela ytterligare föreskrifter om
verkställigheten av stödet.

Övergångsbestämmelser

1996:1562

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1997, då förordningen
(1994:1832) om stöd till avbytarverksamhet inom jordbruket skall
upphöra att gälla. Den äldre förordningen gäller fortfarande i fråga
om stöd som avser tid före ikraftträdandet.
Förordning (1996:1579) om en grupp för samverkan mellan vissa forskningsfinansierande myndigheter 

1 § Det skall finnas en samverkansgrupp med representanter för
forskningsråden inom Utbildningsdepartementets verksamhetsområde och
för Forskningsrådsnämnden, Rymdstyrelsen, Skogs- och jordbrukets
forskningsråd och Socialvetenskapliga forskningsrådet.

2 § Genom samverkansgruppen skall myndigheterna i samråd främja och
samordna myndigheternas forskningsstödjande verksamhet när det gäller

1. tvärvetenskaplig forskning,

2. ett ökat medvetande om genusperspektiv i forskningen, och

3. insatser för jämställdhet.

3§ Varje myndighet skall ha två representanter i samverkansgruppen.
Om respektive myndighet inte bestämmer annat, representeras varje
forskningsråd och Forskningsrådsnämnden av sin ordförande och sin
huvudsekreterare och Rymdstyrelsen av sin generaldirektör och
ordföranden i styrelsens forskningskommitté.

Gruppen leds av en ordförande som utses av regeringen.
Riksgäldskontorets föreskrifter (1996:1585) om gällande inlåningsränta i ungdomsbosparandet 

Riksgäldskontoret föreskriver följande med stöd av 10 § lagen
(1988:846) om ungdomsbosparande samt 2 § förordningen (1996:311) med
instruktion för Riksgäldskontoret.

På medel som står inne på ett konto anslutet till ungdomsbosparandet
skall den bank eller sparkassa som för kontot betala lägst 1,75
procent årlig ränta.

För den kalendermånad, då insättning eller uttag sker, får på det
insatta respektive uttagna beloppet betalas en lägre årlig ränta än
som sägs i första stycket, dock lägst 0,25 procent.
Bibliotekslag (1996:1596) 

1 § Denna lag innehåller bestämmelser om det allmänna
biblioteksväsendet.

2 § Till främjande av intresse för läsning och litteratur,
information, upplysning och utbildning samt kulturell
verksamhet i övrigt skall alla medborgare ha tillgång till ett
folkbibliotek.

Folkbiblioteken skall verka för att databaserad information
görs tillgänglig för alla medborgare.

Varje kommun skall ha folkbibliotek.

3 § På folkbiblioteken skall allmänheten avgiftsfritt få låna
litteratur för viss tid.

Bestämmelsen hindrar inte att ersättning tas ut för kostnader
för fotokopiering, porto och andra liknande tjänster. Inte
heller hindrar den att en avgift tas ut i de fall låntagare
inte inom avtalad tid lämnar tillbaka det som de har lånat.

4 § Ett länsbibliotek bör finnas i varje län.

Länsbiblioteket skall bistå folkbiblioteken i länet med
kompletterande medieförsörjning och andra regionala
biblioteksuppgifter.

För den kompletterande medieförsörjningen skall också finnas en
eller flera lånecentraler.

5 § I 2 kap. 36 § skollagen (2010:800) finns bestämmelser
om skolbibliotek. Lag (2010:860).

6 § Det skall finnas tillgång till högskolebibliotek vid alla
högskolor. Dessa bibliotek skall inom de områden som anknyter
till utbildning och forskning vid högskolan svara för
biblioteksservice inom högskolan och i samverkan med landets
biblioteksväsen i övrigt ge biblioteksservice.

7 § Kommunerna ansvarar för folk- och 
skolbiblioteksverksamheten.

Landstingen ansvarar för länsbiblioteken.

Staten ansvarar för högskolebibliotek och för lånecentralerna
samt för sådan biblioteksverksamhet som enligt särskilda
bestämmelser ankommer på staten. Lag (2012:912).

7 a § Bibliotek och bibliotekshuvudmän inom det allmänna
biblioteksväsendet skall samverka.

Kommuner och landsting skall anta planer för
biblioteksverksamheterna. Lag (2004:1261).

8 § Folk- och skolbiblioteken skall ägna särskild uppmärksamhet
åt funktionshindrade samt invandrare och andra minoriteter
bl.a. genom att erbjuda litteratur på andra språk än svenska
och i former särskilt anpassade till dessa gruppers behov.

9 § Folk- och skolbiblioteken skall ägna särskild uppmärksamhet
åt barn och ungdomar genom att erbjuda böcker,
informationsteknik och andra medier anpassade till deras behov
för att främja språkutveckling och stimulera till läsning.

10 § Länsbibliotek, lånecentraler, högskolebibliotek,
forskningsbibliotek och andra av staten finansierade bibliotek
skall avgiftsfritt ställa litteratur ur de egna samlingarna
till folkbibliotekens förfogande samt i övrigt samverka med
folk- och skolbiblioteken och bistå dem i deras strävan att
erbjuda låntagarna en god biblioteksservice.
Förordning (1996:1605) om individuell visningsersättning 

1 § Ersättning enligt denna förordning får betalas till bild- och
formkonstnärer för att deras verk i offentliga institutioners ägo
visas för allmänheten eller används på något annat allmännyttigt sätt
(individuell visningsersättning).

2 § Individuell visningsersättning syftar till att ge yrkesverksamma
konstnärer ekonomisk och arbetsmässig trygghet.

3 § Individuell visningsersättning får lämnas till bild- och
formkonstnärer som har sin huvudsakliga konstnärliga verksamhet i
Sverige eller som är stadigvarande bosatta i landet.

4 § Bildkonst Upphovsrätt i Sverige (BUS) skall fördela den
individuella visningsersättningen.

5 § Beslut enligt denna förordning får inte överklagas.
Lag (1996:161) med vissa bestämmelser om tillämpningen av dubbelbeskattningsavtal 

Ett dubbelbeskattningsavtals bestämmelser om hemvist, definitioner,
uppdelning i olika typer av inkomster respektive
förmögenhetstillgångar och övriga bestämmelser som rör
beskattningsanspråk mot en fysisk eller juridisk person skall
användas endast vid tillämpningen av avtalets regler om i vilken
utsträckning var och en av de avtalsslutande staterna får beskatta
inkomst respektive förmögenhetstillgångar, om hur internationell
dubbelbeskattning skall undanröjas och om förbud mot diskriminering.
Om bestämmelserna i ett dubbelbeskattningsavtal inte hindrar att en
viss inkomst eller förmögenhetstillgång helt eller delvis beskattas i
Sverige, skall beskattning i den delen ske enligt svensk lag med
bortseende från avtalet.

Övergångsbestämmelser

1996:161

Denna lag träder i kraft den 1 april 1996 och tillämpas första
gången på inkomst som taxeras vid 1997 års taxering och på
förmögenhet som taxeras vid 1996 års taxering. För beskattningsår som
påbörjas före den 1 januari 1996 skall dock äldre bestämmelser
tillämpas på inkomst som hänför sig till tid före den 1 januari 1996.
Såvitt avser arvsskatt och gåvoskatt tillämpas lagen i de fall då
skattskyldigheten inträtt efter ikraftträdandet.
Förordning (1996:1610) om statens utlåningsränta och statens avkastningsränta under budgetåret 1997

Regeringen föreskriver att statens utlåningsränta och statens
avkastningsränta under budgetåret 1997 båda skall vara 9,0 procent.
Lag (1996:1615) om omräkningstal för 1997 års taxeringsvärde

För sådan värderingsenhet som avses i 3 § första stycket b lagen
(1984:1052) om statlig fastighetsskatt skall omräkningstalet enligt
16 A kap. fastighetstaxeringslagen (1979:1152) för år 1997 vara högst
0,96 om värdeåret är 1988 eller senare.

För småhusenhet skall omräkningstalet för år 1997 vara högst 1,07.
Lag (1996:1620) om offentligt biträde

1 § Denna lag tillämpas när offentligt biträde skall förordnas i ett
mål eller ärende enligt särskild föreskrift i lag.

Bestämmelserna i denna lag gäller om inte annat är särskilt
föreskrivet.

2 § Beslut enligt denna lag fattas av den domstol eller myndighet
som handlägger målet eller ärendet utom i fall som avses i 6 §.

3 § Offentligt biträde förordnas efter ansökan eller när det annars
finns anledning till det.

Ansökan kan göras av den som biträde skall förordnas för eller av
någon annan som får föra talan i målet eller ärendet. Ansökan skall
ges in till den myndighet som handlägger målet eller ärendet.

Myndighet som inte själv får förordna offentligt biträde skall
överlämna ansökan med ett eget yttrande till behörig myndighet.

4 § Förordnas offentligt biträde betalar staten kostnader för
biträdet samt för utredning som är skäligen påkallad för att ta till
vara huvudmannens rätt, om utredningen inte kan erhållas genom den
domstol eller myndighet som handlägger målet eller ärendet.

Den som har medverkat vid utredning som anges i första stycket har
rätt till ersättning av allmänna medel enligt föreskrifter som
regeringen meddelar.

5 § Bestämmelserna i 26-29 §§ rättshjälpslagen (1996:1619) om
förordnande och byte av rättshjälpsbiträde och om ersättning till
rättshjälpsbiträde skall tillämpas i fråga om offentligt biträde.

6 § Offentligt biträde beslutar om att sådan utredning som avses i
4 § första stycket skall utföras.

7 § Domstols eller myndighets
beslut enligt denna lag överklagas i samma ordning som gäller för
överklagande av dom eller beslut i det mål eller ärende i vilket
biträdet har förordnats.

Hovrättens eller kammarrättens beslut i en överklagad fråga angående
ersättning till offentligt biträde får inte överklagas. Hovrätten
eller kammarrätten får dock tillåta att beslutet överklagas, om det
finns särskilda skäl för en prövning om tillstånd skall ges enligt 54
kap. 10 § första stycket 1 rättegångsbalken respektive 36 § första
stycket 1 förvaltningsprocesslagen (1971:291).

Beslut av biträde i fråga om utredning enligt 4 § får inte
överklagas.

8 § Ett beslut enligt denna lag får överklagas av den som är
enskild part och av Justitiekanslern. Räknas tiden för
överklagande från den dag en part fått del av beslutet, får
Justitiekanslern ändå inte överklaga beslutet senare än två
månader från dagen för beslutet. Justitiekanslern får överklaga
ett beslut även till förmån för en enskild part. Lag (2005:76).

9 § Ett offentligt biträde som har överklagat ett beslut om
ersättning får i den högre instansen åberopa nya omständigheter
till stöd för sitt anspråk endast om det finns särskilda skäl
för det. Lag (2005:76).

Övergångsbestämmelser

2005:76

1. Denna lag träder i kraft den 1 april 2005.

2. I fråga om beslut som har meddelats före ikraftträdandet
gäller 8 § i dess äldre lydelse.
Lag (1996:1621) om rätt för Domstolsverket att överklaga vissa beslut om ersättning m.m. 

Domstolsverket har rätt att, på samma sätt som en part,
överklaga ett beslut av domstol om ersättningsgaranti enligt 17
kap. 7 a § äktenskapsbalken eller om ersättning av allmänna
medel till målsägande, enskild part, försvarare,
målsägandebiträde, vittne, sakkunnig eller annan som inte är
part. Detsamma gäller beslut om förordnande eller byte av
offentlig försvarare eller målsägandebiträde samt beslut om
återbetalningsskyldighet för försvararkostnader enligt 31 kap.
1 § rättegångsbalken eller kostnader för målsägandebiträde
enligt 8 § lagen (1988:609) om målsägandebiträde.

Räknas tiden för överklagande från den dag en part fått del av
beslutet, får Domstolsverket ändå inte överklaga beslutet
senare än två månader från dagen för beslutet. Domstolsverket
får överklaga ett beslut även till förmån för en enskild part.
Lag (1999:64).

Övergångsbestämmelser

1999:64

1. Denna lag träder i kraft den 1 april 1999.

2. De nya bestämmelserna skall inte tillämpas på beslut som
meddelats före ikraftträdandet.
Förordning (1996:167) om dubbelbeskattningsavtal mellan Sverige och Egypten

Lagen (1995:543) om dubbelbeskattningsavtal mellan Sverige och
Egypten skall träda i kraft den 1 juli 1996 och tillämpas

a) i fråga om skatt som innehålls vid källan, på belopp som betalats
eller krediterats den 1 januari 1997 eller senare, och

b) i fråga om övriga skatter, för beskattningsår som börjar den 1
januari 1997 eller senare.

Avtalet träder i kraft den 16 mars 1996.

Övergångsbestämmelser

1996:167

1. Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1996.

2. Kungörelsen (1959:22) om tillämpning av ett mellan Sverige och
Förenade Arabrepubliken den 29 juli 1958 ingånget avtal för
undvikande av dubbelbeskattning och förhindrande av skatteflykt
beträffande inkomst- och förmögenhetsskatter samt kungörelsen
(1973:53) om kupongskatt för person som är bosatt i Arabrepubliken
Egypten (f. d. provinsen Egypten i Förenade Arabrepubliken), m. m.
skall alltjämt tillämpas

a) i fråga om skatt som innehålls vid källan, på belopp som betalats
eller krediterats före den 1 januari 1997,

b) i fråga om övriga skatter på inkomst, för beskattningsår som
börjat före den 1 januari 1997, samt

c) i fråga om förmögenhetsskatt, på förmögenhet som taxeras vid 1997
eller tidigare års taxering.
Lag (1996:168) om vissa äldre sedlar

1 § Av Sveriges riksbank utgivna sedlar enligt följande 
författningar ska upphöra att vara lagligt betalningsmedel den 
31 december 1998:

1. sedlar på 5 kronor enligt kungörelsen (1966:2) om nya 
sedlar på fem kronor,

2. sedlar på 10 kronor enligt kungörelsen (1965:68) om nya 
sedlar på femtio och tio kronor,

3. sedlar på 10 kronor med anledning av Riksbankens 300-
årsjubileum enligt kungörelsen (1968:128) om nya sedlar på tio 
kronor,

4. sedlar på 50 kronor enligt kungörelsen (1965:68) om nya 
sedlar på femtio och tio kronor,

5. sedlar på 100 kronor enligt kungörelsen (1965:510) om nya 
sedlar på etthundra kronor,

6. sedlar på 500 kronor enligt Riksbankens kungörelse (RBFS 
1985:2) om utgivande av sedlar på femhundra kronor,

7. sedlar på 1 000 kronor enligt förordningen (1976:758) om 
nya sedlar på ettusen kronor.

Bestämmelser om inlösen av sedlar som upphört att vara lagliga 
betalningsmedel finns i lagen (2022:1568) om Sveriges 
riksbank. Lag (2022:1575).
Förordning (1996:173) om Miljö- och  rymdforskningsinstitutet i Kiruna 

1 § Inom Forskningsrådsnämnden finns Miljö- och
rymdforskningsinstitutet i Kiruna.

Institutet har till uppgift att

- fördela de medel som tilldelats ett miljö- och
rymdforskningsprojekt i Kiruna inom ramen för Europeiska unionens
regionala utvecklingsprogram för mål 6-området avseende åren
1995-1999,

- svara för rapportering till bidragsgivarna av dels resultat av
forskningen, dels regionalekonomiska effekter av institutets
verksamhet,

- verka för att information om forskningen och forskningsresultaten
sprids,

- planera och förbereda en fortsatt verksamhet efter programtidens
utgång, och

- svara för redovisning och rapportering av verksamheten vid
institutet enligt beslut av Övervakningskommittén för mål 6.

2 § Institutet leds av en styrelse, som består av en ordförande och
åtta andra ledamöter. Ordföranden och de andra ledamöterna utses av
regeringen för en bestämd tid.

3 § Vid institutet finns en föreståndare. Föreståndaren anställs
genom beslut av styrelsen för en begränsad tid, dock längst till
utgången av år 2000.

4 § Styrelsen beslutar i frågor som rör budget och verksamhetsplanering
samt avger årsredovisning och anslagsframställning till
Forskningsrådsnämnden.

Årsredovisningen och anslagsframställningen skall ingå i den
årsredovisning respektive anslagsframställning som
Forskningsrådsnämnden lämnar till regeringen. Institutets verksamhet
skall därvid redovisas särskilt.
Lag (1996:19) om begränsning av rätten att bedriva linjesjöfart på Gotland

1 § Regeringen bemyndigas att meddela föreskrifter om begränsning av
rätten att utföra regelbundna sjötransporter mellan Gotland och
svensk hamn utanför Gotland.

2 § Den som bryter mot föreskrift som har meddelats med stöd av 1 §
döms till böter.
Riksgäldskontorets föreskrifter (1996:193)  om gällande räntesats för allemanssparandet 

Riksgäldskontoret föreskriver följande med stöd av 9 § lagen
(1983:890) om allemanssparande samt 1§ förordningen (1989:248) med
instruktion för Riksgäldskontoret.

På de medel som satts in på ett allemanssparkonto utgår från och med
den 15 april 1996 och tills vidare årlig ränta med 6,5 procent.
Räntan skall dock utgå med lägst den procentsats som motsvarar det av
Riksbanken fastställda vid varje tid gällande diskontot minskat med
tre procentenheter.
Förordning (1996:195) med instruktion  för Försörjningskommissionen 

Inledande bestämmelse

1 § Försörjningskommissionen träder i verksamhet när landet kommer i
krig eller när regeringen annars bestämmer det.

Regeringen föreskriver när kommissionen skall upphöra med sin
verksamhet.

Uppgifter

2 § Försörjningskommissionen skall ansvara för funktionen
Försörjning med industrivaror. Bestämmelser om funktionen Försörjning
med industrivaror finns i beredskapsförordningen (1993:242).

Kommissionen skall särskilt

1. hålla sig underrättad om försörjningsläget och upprätta planer
för produktion, import, export, lagring, distribution och
förbrukning,

2. vidta åtgärder så att produktion och distribution av
försörjningsviktiga varor och tjänster kan upprätthållas,

3. vidta åtgärder för tillförsel av försörjningsviktiga varor samt,
i den utsträckning regeringen bestämmer, ansvara för regleringar i
syfte att genomföra omställningar och utnyttjande av substitut för
normala insatsvaror i industrin,

4. lämna sådant underlag som Kommerskollegium behöver i egenskap av
ansvarig myndighet för funktionen Utrikeshandel,

5. i fråga om beredskapslagring träffa uppgörelse med enskilda
företag om köp, försäljning och lagring av varor,

6. fullgöra de uppgifter som överlåts på kommissionen med stöd av
ransoneringslagen (1978:268) eller föreskrifter som har meddelats med
stöd av denna lag.

Lagringsverksamheten enligt andra stycket 5 skall bedrivas enligt
affärsmässiga grunder så långt detta är möjligt.

3 § Försörjningskommissionen skall handlägga ärenden enligt
förordningen (1982:517) om beredskapsersättning, beredskapslån och
beredskapsgaranti.

Verksförordningens tillämpning

4 § Verksförordningen (1995:1322) skall tillämpas på
Försörjningskommissionen.

Myndighetens ledning

5 § Försörjningskommissionens generaldirektör är chef för
myndigheten.

Styrelsen

6 § Försörjningskommissionens styrelse består av högst elva
personer, generaldirektören medräknad.

Personalföreträdare

7 § Personalföreträdarförordningen (1987:1101) skall tillämpas på
Försörjningskommissionen.

Styrelsens ansvar och uppgifter

8 § Styrelsen får överlåta på generaldirektören att besluta
föreskrifter om förbrukningsreglering.
Riksgäldskontorets föreskrifter (1996:204) om gällande inlåningsränta i ungdomsbosparandet 

Riksgäldskontoret föreskriver följande med stöd av 10 § lagen (1988:846)
om ungdomsbosparande samt 1§ förordningen (1989:248) med
instruktion för Riksgäldskontoret.

På medel som står inne på ett konto anslutet till ungdomsbosparandet
skall den bank eller sparkassa som för kontot betala lägst 5,25
procent årlig ränta.

För den kalendermånad, då insättning eller uttag sker, får på det
insatta respektive uttagna beloppet betalas en lägre årlig ränta än
som sägs i första stycket, dock lägst 0,5 procent.
Förordning (1996:222) om schweiziska försäkringsföretags skadeförsäkringsverksamhet i Sverige

1 § Försäkringsföretag med säte i Schweiz får efter särskilt
tillstånd av den myndighet som beviljar koncession enligt 4
kap. 1 § lagen (1998:293) om utländska försäkringsgivares
verksamhet i Sverige bedriva skadeförsäkringsrörelse genom
generalagent eller filial i Sverige med stöd av denna
förordning. Förordningen gäller inte för försäkringsföretag som
motsvarar företag som avses i 1 kap. 10 § tredje stycket
försäkringsrörelselagen. Förordning (1999:1206).

2 § För sådan verksamhet som avses i 1 § skall följande
bestämmelser i lagen (1998:293) om utländska försäkringsgivares
verksamhet i Sverige inte tillämpas:

a) 4 kap. 4 § andra stycket 2 och 5 kap. 1-4 §§ om deposition,

b) 5 kap. 12-18 §§ om solvenskrav och verksamhet i flera länder
inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, och

c) 6 kap. i de delar som gäller tillsyn av tillämpningen av de
bestämmelser som anges i a och b. Förordning (1999:1206).

3 § För ett försäkringsföretags kapitalbas, solvensmarginal och
garantibelopp gäller bestämmelserna i Schweiz. Den behöriga
myndigheten i Schweiz ansvarar för kontrollen av att de
bestämmelserna följs.

Finansinspektionen skall lämna de uppgifter till den behöriga
myndigheten i Schweiz som denna behöver för att kontrollera det
försäkringsföretagets kapitalbas samt i övrigt ha ett sådant nära
samarbete med myndigheten som föranleds av avtalet mellan Europeiska
ekonomiska gemenskapen och Schweiz om annan direkt försäkring än
livförsäkring. Förordning (1999:1206).

4 § Har regeringen eller Finansinspektionen i ett ärende om
koncession inte meddelat beslut inom sex månader efter det att
ansökan gavs in, får sökanden begära förklaring av kammarrätten att
ärendet onödigt uppehålls. Har regeringen eller Finansinspektionen
inte meddelat beslut inom sex månader efter det att en sådan
förklaring avgetts, skall det anses som att ansökan har avslagits.
Förordning (1999:1206).

5 § har upphävts genom förordning (1999:1206).

6 § har upphävts genom förordning (1999:1206).

7 § har upphävts genom förordning (1999:1206).

8 § har upphävts genom förordning (1999:1206).

9 § har betecknats 3 § förordning (1999:1206).

10 § har betecknats 4 § förordning (1999:1206).

Övergångsbestämmelser

1996:222

1. Denna förordning träder i kraft den 1 maj 1996.

2. Ett försäkringsföretag som omfattas av denna förordning och som
vid förordningens ikraftträdande har koncession enligt lagen
(1950:272) om rätt för utländska försäkringsföretag att driva
försäkringsrörelse i Sverige skall återfå de tillgångar som
deponerats enligt den lagen och anses ha koncession enligt denna
förordning.

1999:1206

1. Denna förordning träder i kraft den 1 januari 2000.

2. Äldre föreskrifter skall alltjämt tillämpas för förhållanden
som avser räkenskapsår som har påbörjats före ikraftträdandet.
Förordning (1996:226) med instruktion  för Statens oljelager 

Uppgifter

1 § Myndigheten Statens oljelager förvaltar statens civila
beredskapslager av olja för krigssituationer och annan statlig
egendom som används för lagringen.

2 § Statens oljelager svarar för

1. att statens beredskapslager enligt 1 § avvecklas senast den 31
december 1999,

2. att avvecklingen genomförs med målet att ge det för staten bästa
ekonomiska resultatet,

3. att statens beredskapslager enligt 1 § vidmakthålls under
avvecklingsperioden i den omfattning som krävs av beredskapsskäl, och

4. att en fortsatt ansvarsfull hantering av säkerhets- och
miljöfrågor säkras vid anläggningar som finns kvar efter periodens
slut.

Verksförordningens tillämpning

3 § Verksförordningen (1995:1322) skall tillämpas på Statens
oljelager med undantag av 4, 5, 10-14, 17, 22, 27, 28 och 35 §§.

Myndighetens ledning

4 § Generaldirektören är chef för myndigheten.

Organisation

5 § Vid myndigheten finns ett råd bestående av högst fem personer.
Myndighetens organisation i övrigt bestäms av generaldirektören.

Överklagande

6 § Myndighetens beslut i frågor som rör förvaltningen av statens
beredskapslager enligt 1 §, upplåtelse, försäljning eller annan
avyttring av sådan egendom får inte överklagas. Myndighetens beslut i
övrigt får överklagas hos regeringen, om inte något annat följer av

- lagen (1971:309) om behörighet för allmän förvaltningsdomstol att
pröva vissa mål,

- lagen (1987:439) om inskränkning i rätten att överklaga,

- andra föreskrifter.
Riksgäldskontorets föreskrifter (1996:23) om gällande räntesats för allemanssparandet 

Riksgäldskontoret föreskriver följande med stöd av 9 § lagen
(1983:890) om allemanssparande samt  1 § förordningen (1989:248) med
instruktion för Riksgäldskontoret.

På de medel som satts in på ett allemanssparkonto utgår från och med
den 8 februari 1996 och tills vidare årlig ränta med 7,75 procent.
Räntan skall dock utgå med lägst den procentsats som motsvarar det av
Riksbanken fastställda vid varje tid gällande diskontot minskat med
tre procentenheter.
Riksgäldskontorets föreskrifter (1996:24)  om gällande inlåningsränta i ungdomsbosparandet 

Riksgäldskontoret föreskriver följande med stöd av 10 § lagen (1988:
846) om ungdomsbosparande samt 1 § förordningen (1989:248) med
instruktion för Riksgäldskontoret.

På medel som står inne på ett konto anslutet till ungdomsbosparandet
skall den bank eller sparkassa som för kontot betala lägst 6,25
procent årlig ränta.

För den kalendermånad, då insättning eller uttag sker, får på det
insatta respektive uttagna beloppet betalas en lägre årlig ränta än
som sägs i första stycket, dock lägst 0,5 procent.
Tillkännagivande (1996:241) av uppgift om Riksbankens diskonto 

Fullmäktige i Riksbanken ger till känna att Riksbankens diskonto
från och med den 2 april 1996 är fem och en halv procent.
Förordning (1996:272) om användningen av telefon vid domstolssammanträde 

1 § Domstolar och andra statliga myndigheter skall, om arbetets
behöriga gång och förhållandena i övrigt tillåter det, vid behov
ställa telefon och lokal till förfogande för den som skall delta i
ett domstolssammanträde på telefon.

2 § Den som skall delta i domstolssammanträdet på telefon får
kallas till domstol eller någon annan myndighet eller
inrättning på den ort där han eller hon brukar vistas eller på
en annan lämplig ort. Företrädesvis bör kallelsen gälla
inställelse vid tingsrätt, länsrätt eller polismyndighet.
Förordning (2001:39).

3 § Den domstol som anordnar sammanträdet på telefon skall på
lämpligt sätt förvissa sig om identiteten hos den som skall medverka
på telefon och om att tillämpliga regler för deltagande i ett
domstolsförfarande följs.
Förordning (1996:280) med instruktion för Sveriges meteorologiska och hydrologiska  institut 

Uppgifter

1 § Sveriges meteorologiska och hydrologiska institut (SMHI) är
central förvaltningsmyndighet för meteorologiska, hydrologiska och
oceanografiska frågor.

2 § Institutet skall inhämta och förmedla kunskaper om landets
meteorologiska, hydrologiska och oceanografiska förhållanden.

Institutet skall särskilt

1. svara för den allmänna vädertjänsten,

2. svara för den allmänna hydrologiska och oceanografiska tjänsten,

3. bedriva uppdragsverksamhet samt tillämpad forskning och
utveckling inom sitt verksamhetsområde,

4. samarbeta med svenska myndigheter, utländska institutioner och
internationella organisationer,

5. samråda med Försvarsmakten i frågor av allmän militär betydelse.

3 § Institutet får ta ut ersättning för utförda uppdrag. Grunderna
för ersättningen bestäms av institutet.

Verksförordningens tillämpning

4 § Verksförordningen (1995:1322) skall tillämpas på Sveriges
meteorologiska och hydrologiska institut med undantag av 30 §.
Förordning (2006:1298).

Institutets ledning

5 § Institutets generaldirektör är chef för myndigheten.

Personalföreträdare

6 § Personalföreträdarförordningen (1987:1101) skall tillämpas på
institutet.

Styrelsens ansvar och uppgifter

7 § Utöver vad som anges i 11-13 §§ verksförordningen (1995:1322)
skall styrelsen särskilt ägna sig åt den långsiktiga utvecklingen av
institutets verksamhet.

Bisysslor

8 § Utan hinder av vad som föreskrivs i 2 § förordningen (1983:142)
med regeringens arbetsgivarnyckel utövar institutet arbetsgivarens
befogenheter vid tillämpningen av första avdelningen 7 § 2 mom. andra
stycket första meningen sektoravtalet för civil statsförvaltning.

9 § Har upphävts genom förordning (2006:1298).

10 § Har upphävts genom förordning (2002:523).

Övergångsbestämmelser

2006:1298

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 2007. Äldre
föreskrifter gäller fortfarande för överklagande av beslut i
anställningsärenden som har meddelats före ikraftträdandet.
Förordning (1996:281) med instruktion för Handelsflottans kultur- och fritidsråd 

Uppgifter

1 § Handelsflottans kultur- och fritidsråd har till uppgift att
planlägga, samordna och genomföra kultur- och fritidsverksamhet för
sjöfolk.

Verksförordningens tillämpning

2 § Verksförordningen (1995:1322) skall tillämpas på rådet med
undantag av 19, 20, 30 och 35 §§.

Rådets ledning

3 § Rådets direktör är chef för rådet.

Styrelsens ansvar och uppgifter

4 § Utöver vad som anges i 13 § verksförordningen (1995:1322) skall
styrelsen besluta i frågor om inriktningen av rådets verksamhet samt
i frågor som avses i 19 § verksförordningen.

Överklagande

5 § Rådets beslut i personalärenden får överklagas hos
regeringen, om något annat inte följer av

1. lagen (1971:309) om behörighet för allmän
förvaltningsdomstol att pröva vissa mål,

2. lagen (1987:439) om inskränkning i rätten att överklaga
eller

3. andra föreskrifter.

Rådets beslut i andra ärenden får överklagas endast om det

1. följer av en annan bestämmelse än 22 a § förvaltningslagen
(1986:223) eller

2. i en föreskrift särskilt hänvisas till 22 a §
förvaltningslagen. Förordning (1998:1082).
Förordning (1996:282) med instruktion för Statens haverikommission 

Uppgifter

1 § Statens haverikommission gör undersökningar enligt lagen
(1990:712) om undersökning av olyckor.

2 § Haverikommissionen skall

1. följa den nationella och internationella utvecklingen på de
områden som omfattas av kommissionens verksamhet,

2. samarbeta med berörda säkerhetsmyndigheter i deras

olycksförebyggande verksamhet.

Verksförordningens tillämpning

3 § Verksförordningen (1995:1322) skall tillämpas på
haverikommissionen med undantag av 4, 5, 10-14, 19, 20, 22, 30,
33 och 34 §§. Förordning (2007:7).

Haverikommissionens ledning och organisation

4 § Haverikommissionens generaldirektör är chef för myndigheten.

5 § Vid haverikommissionen skall finnas haveriutredare.
Förordning (2007:7).

6 § Generaldirektören och minst en av haveriutredarna skall
vara jurist och ha domarerfarenhet.

I övrigt skall det finnas haveriutredare med

- flygoperativ sakkunskap,

- flygteknisk sakkunskap,

- sjöoperativ sakkunskap,

- sjöteknisk sakkunskap,

- sakkunskap inom området befolkningsskydd och räddningstjänst
samt

- allmän teknisk sakkunskap.

En av haveriutredarna är generaldirektörens ställföreträdare.
Förordning (2001:1146).

7 § För uppdrag att biträda med undersökningar som avses i 1 §
anlitar haverikommissionen experter och sakkunniga.

Handläggningen av kommissionens undersökningar

8 § En undersökning som avses i 1 § leds av generaldirektören
eller av en haveriutredare som är jurist och har
domarerfarenhet. Förordning (2001:1146).

9 § När kommissionen skall göra en undersökning som avses i 1 §
tillkallar den som leder utredningen de experter och sakkunniga som
behövs för undersökningen.

10 § Bestämmelser om handläggningen av undersökningar som avses i 1 §
finns i

-- lagen (1990:712) om undersökning av olyckor,

-- förordningen (1990:717) om undersökning av olyckor.

11 § Vid undersökningar som avses i 1 § är kommissionen beslutför
när den som leder undersökningen och minst en haveriutredare är
närvarande.

12 § Om det framkommer skiljaktiga meningar vid överläggning i en
haveriutredning, tillämpas föreskrifterna i 16 kap. rättegångsbalken
om omröstning i tvistemål.

Överklagande

13 § Haverikommissionens beslut i andra ärenden än
anställningsärenden får överklagas endast om det

1. följer av en annan bestämmelse än 22 a § förvaltningslagen
(1986:223), eller

2. i en föreskrift särskilt hänvisas till 22 a §
förvaltningslagen. Förordning (2006:1338)


Övergångsbestämmelser

2006:1338

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 2007. Äldre
föreskrifter gäller fortfarande för överklagande av sådana
beslut i anställningsärenden som har meddelats före
ikraftträdandet.


2007:860

1. Denna förordning träder i kraft den 1 januari 2008, då
förordningen (1996:282) med instruktion för Statens
haverikommission ska upphöra att gälla.

2. Den upphävda förordningen gäller fortfarande för
överklagande av beslut som har meddelats före den 1 januari
2008.
Förordning (1996:284) med instruktion för Statens väg- och transportforskningsinstitut 

Uppgifter

1 § Statens väg- och transportforskningsinstitut har till
huvuduppgift att bedriva forskning och utveckling som avser
infrastruktur, trafik och transporter. I institutets
forsknings- och utvecklingsarbete skall det ingå analyser av
transportsektorns effekter på miljön och energiförbrukningen.
Förordning (2000:5).

2 § Institutet utför forsknings- och utvecklingsarbete åt
myndigheter och andra uppdragsgivare. Uppdragen får utföras mot
ersättning. Grunderna för ersättningen bestäms av institutet.

Verksförordningens tillämpning

3 § Verksförordningen (1995:1322) skall tillämpas på Statens
väg- och transportforskningsinstitut med undantag av 19, 20 och
30 §§. Förordning (2007:311).

Institutets ledning

4 § Institutets generaldirektör är chef för myndigheten.

Styrelsens ansvar och uppgifter

5 § Utöver vad som anges i 11-13 §§ verksförordningen
(1995:1322) skall styrelsen särskilt ägna sig åt den
långsiktiga utvecklingen av institutets verksamhet.

Anställning av professorer

6 § Institutet får anställa en forskare som professor inom
området trafiksäkerhet och en forskare som professor inom
området transportsystemets infrastruktur. Dessutom får
institutet anställa tre forskare som professorer inom valfritt
område av sin verksamhet.

Beslut om sådana anställningar fattas av styrelsen.
Förordning (2004:1019).

7 § Behörig att anställas som professor är den som har
vetenskaplig skicklighet. I fråga om bedömningsgrunder vid
anställning som professor gäller 4 kap. 15-17 §§
högskoleförordningen (1993:100). Vad som sägs i 16 § om en
högskola och i 17 § om fakultetsnämnden eller motsvarande skall
i stället gälla institutets styrelse. Förordning (2000:5).

8 § I fråga om ledigkungörande av anställning som professor
gäller 4 kap. 18 § första stycket och andra stycket 1
högskoleförordningen (1993:100). Förordning (2000:5).

9 § Vid anställning av en professor skall styrelsen hämta in
yttrande från minst tre personer som är särskilt förtrogna med
anställningens ämnesområde. Högst en av dessa får vara anställd
vid institutet. Både män och kvinnor skall vara representerade,
om inte synnerliga skäl talar emot det.

Institutets forskningschefskollegium skall få tillfälle att
yttra sig i ärendet.

Var och en av de personer som avses i första stycket skall
lämna ett skriftligt yttrande till styrelsen. Yttrandet skall
innehålla en redogörelse för skickligheten hos de sökande som
främst bör komma i fråga för anställning, ordningen mellan dem
samt en motivering av valet. De sökande skall få tillfälle att
yttra sig över de sakkunnigas yttranden. Förordning (2000:5).

Överklagande

10 § Har upphävts genom förordning (2007:311).

Övergångsbestämmelser

2007:311

Denna förordning träder i kraft den 1 juli 2007. Äldre
föreskrifter gäller fortfarande för överklaganden av beslut i
anställningsärenden som har meddelats före ikraftträdandet.