Lag (1993:765) om statligt stöd till banker och andra kreditinstitut 

Inledande bestämmelser

1 § För att garantera stabiliteten i betalningssystemet och trygga
kreditförsörjningen lämnas statligt stöd enligt denna lag till
banker och vissa andra kreditinstitut. Syftet med statens åtagande
är att garantera att instituten kan fullgöra sina förpliktelser i
rätt tid. Frågor om det statliga stödet handläggs i första hand av
Bankstödsnämnden.

För uppgifter enligt denna lag finns Prövningsnämnden för
bankstödsfrågor. Bestämmelser om nämndens sammansättning och
om förfarandet i nämnden finns i 18--26 §§.

2 § Det statliga åtagandet om stöd omfattar inte

1. aktiekapital, om inte detta följer av att stöd har getts i form
av garanti vid en nyemission,

2. kapitaltillskott som får ingå i ett instituts kapitalbas som
supplementärt kapital och som inte är begränsat särskilt i
förhållande till det primära  kapitalet, om inte detta följer av
ett åtagande om stöd som Bankstödsnämnden gjort,

3. förpliktelser som uppenbarligen är oförenliga med en sund
bankverksamhet.

3 § Stöd kan lämnas till

1. banker med svensk oktroj och deras dotterföretag,

2. följande kreditinstitut med statlig anknytning: Konungariket
Sveriges stadshypotekskassa, Stadshypotek Aktiebolag, Sveriges
allmänna hypoteksbank, Landshypotek Aktiebolag, Svenska
skeppshypotekskassan, Aktiebolaget Svensk Exportkredit,
Aktiebolaget Industrikredit, Lantbrukskredit Aktiebolag och
Statens Bostadsfinansieringsaktiebolag, SBAB, och

3. företag som har inrättats av ett stödberättigat institut som ett led
i en rekonstruktion. Lag (1994:1612).

4 §  Stöd lämnas

1. till fortsatt verksamhet i institut som är livskraftiga, och

2. för rekonstruktion eller avveckling i ordnade former av institut
som inte kan förväntas uppnå lönsamhet på lång sikt.

5 § Stöd får förenas med villkor.

Stödet skall utformas på ett affärsmässigt sätt. Stödet skall vidare
så långt som möjligt ges en konkurrensneutral utformning.

Statens långsiktiga kostnader för stödet skall hållas så låga som
möjligt. Stödet skall utformas så att statens insatser så långt som
möjligt kan återvinnas. Om inte särskilda skäl talar för annat skall
en avgift tas ut för lämnade garantier.

Staten bör tillförsäkras del i den värdestegring som uppkommer om
ett institut som fått stöd återfår sin lönsamhet.

Prövning av villkor för statligt stöd i vissa fall

6 § Om ett kreditinstitut utan statligt stöd skulle vara på obestånd,
skyldigt att upprätta särskild balansräkning eller ur stånd att
uppfylla för  institutet föreskrivet krav på kapitaltäckning, kan
Bankstödsnämnden begära att Prövningsnämnden för bankstödsfrågor
prövar ett förslag till avtal om statligt stöd till kreditinstitutet
och om villkoren för att institutet skall få sådant stöd.

7 § Prövningsnämnden för bankstödsfrågor skall pröva om de av
Bankstödsnämnden föreslagna villkoren, mot bakgrund av det stöd
som Bankstödsnämnden på statens vägnar har erbjudit sig att
lämna, är oskäliga mot  nämndens motpart.

Prövningsnämnden får jämka förslag till villkor som är oskäligt.

I Prövningsnämndens avgörande skall anges vid vilken tidpunkt
Bankstödsnämnden tidigast får begära inlösen enligt 10 § första
stycket 1 eller begära förordnande av god man enligt 13 § första
stycket 1.

8 § Villkor som skall prövas enligt 7 § får inte gälla personlig
betalningsskyldighet gentemot staten för ägare av aktier i ett
aktiebolag eller bankaktiebolag.

9 § Tvister om tolkning eller tillämpning av ett avtal mellan
Bankstödsnämnden och ett kreditinstitut eller dess aktieägare om
statligt stöd till institutet prövas av Prövningsnämnden för
bankstödsfrågor, om inte parterna har enats om något annat.

Inlösen

10 § Staten har gentemot en aktieägare i ett kreditinstitut som är
aktiebolag eller bankaktiebolag rätt att lösa in aktierna, om

1. bolaget eller aktieägaren inte har antagit ett avtalsförslag
vars villkor Prövningsnämnden för bankstödsfrågor funnit inte vara
oskäliga,

2. bolaget eller aktieägaren inte har fullgjort en förpliktelse som
följer av avtal med Bankstödsnämnden och som är av väsentlig
betydelse, eller

3. bolaget inte har en kapitalbas som uppgår till två procent av
värdet av bolagets placeringar, allt beräknat enligt de för bolaget
gällande reglerna om kapitaltäckning.

Rätt till inlösen enligt första stycket 1 föreligger inte om det efter
Prövningsnämndens tidigare prövning har inträffat någon omständighet
som medför att de av Bankstödsnämnden föreslagna avtalsvillkoren är
oskäliga.

En tvist huruvida rätt till inlösen föreligger eller om lösenbeloppet
prövas av Prövningsnämnden på begäran av Bankstödsnämnden.

11 § Lösenbeloppet skall bestämmas så att det motsvarar aktiens
verkliga värde vid den tidpunkt när Bankstödsnämnden begärde
inlösen eller prövning av lösenbeloppets storlek hos Prövnings-
nämnden för bankstödsfrågor. Vid bestämmande av aktiens värde
skall 17 § beaktas.

12 § Aktiebolagets eller bankaktiebolagets aktieägare är skyldiga att
till staten överlämna sina aktiebrev med påskrift om överlåtelse
eller, när det är fråga om aktier i ett avstämningsbolag, att låta
staten registreras som ägare av aktierna enligt bestämmelserna i
aktiekontolagen (1989:827), om det är ostridigt mellan parterna att
det föreligger lösningsrätt eller Prövningsnämnden för
bankstödsfrågor har förklarat att sådan rätt föreligger utan att
samtidigt fastställa lösenbeloppet. Aktieägare har rätt till skälig
ränta på lösenbeloppet för tiden från det aktie överlåtits till dess
lösenbeloppet förfaller till betalning.

I övrigt tillämpas 14 kap. 34 och 35 §§ aktiebolagslagen (1975:1385)
och 11 kap. 29 och 30 §§ bankaktiebolagslagen (1987:618). Därvid
skall för staten gälla vad som föreskrivs om moderbolag.
Lag (1994:1946).

Tvångsförvaltning

13 § Prövningsnämnden för bankstödsfrågor skall på begäran av
Bankstödsnämnden förordna god man att under viss tid, högst ett
år, överta förvaltningen av en sparbank, en medlemsbank eller ett
hypoteksinstitut, om kreditinstitutet

1. inte har antagit ett avtalsförslag vars villkor Prövningsnämnden
funnit inte vara oskäliga,

2. inte har fullgjort en förpliktelse som följer av avtal med
Bankstödsnämnden och som är av väsentlig betydelse, eller

3. inte har en kapitalbas som uppgår till två procent av värdet av
institutets placeringar, allt beräknat enligt de för institutet
gällande reglerna om kapitaltäckning.

Rätt att få god man förordnad enligt första stycket 1 föreligger
inte om det efter Prövningsnämndens tidigare prövning har inträffat
någon omständighet som medför att de av Bankstödsnämnden
föreslagna avtalsvillkoren är oskäliga. Lag (1995:1586).

14 § Den gode mannen övertar de befogenheter som tillkommer

1. i en sparbank huvudmännen,

2. i en medlemsbank föreningsmedlemmarna, och

3. i ett hypoteksinstitut styrelsen. Lag (1995:1586).

15 § Den gode mannen skall i lämplig omfattning samråda med
företrädare för dem vilkas befogenheter han enligt 14 § har
övertagit samt med  kreditinstitutets borgenärer.

16 § En god man skall ha den insikt och erfarenhet som uppdraget
kräver. Till god man får inte förordnas någon som står kredit-
institutet nära eller är beroende av detta. Den som är anställd
hos Bankstödsnämnden eller ledamot av dess styrelse får inte
förordnas till god man.

Flera gode män skall förordnas om det behövs med hänsyn till
uppdragets omfattning och beskaffenhet.

Om det behövs, skall även ersättare förordnas för god man.
Bestämmelserna om god man gäller även för ersättare.

Den gode mannen har rätt till skälig ersättning för arbete,
tidsspillan och utlägg som uppdraget har krävt. Ersättningen
bestäms av Prövningsnämnden för bankstödsfrågor och skall
betalas av det institut som den gode mannen förvaltar.

Den gode mannen skall entledigas, om han bedöms inte vara
lämplig eller av annan orsak bör skiljas från uppdraget.

Värdering av tillgångar

17 § Om i en tvist enligt denna lag fråga uppkommer om värdet av
aktierna i ett bolag skall värdet bestämmas som om bolaget inte
hade omfattats av statens åtagande om stöd till kreditinstituten.

Prövningsnämndens sammansättning

18 § Prövningsnämnden för bankstödsfrågor består av tre
ledamöter som utses av regeringen. En av ledamöterna skall
förordnas till ordförande och en till vice ordförande. Dessa skall
vara jurister och ha erfarenhet som domare. Regeringen får utse
högst två ersättare för ledamöterna i nämnden. Förordnandena
skall meddelas för viss tid.

Ledamot och ersättare i Prövningsnämnden skall vara svensk
medborgare och får inte vara underårig eller i konkurstillstånd
eller ha förvaltare enligt 11 kap. 7 § föräldrabalken.

Åtgärd som endast avser beredande av mål eller avskrivning av mål
får utföras av en ledamot. Närmare bestämmelser om detta
meddelas av regeringen.

Förfarandet i Prövningsnämnden

19 § Mål som avses i 6, 9, 10 och 13 §§ anhängiggörs skriftligen
genom ansökan. I övrigt gäller om förfarandet 3--5, 8, 11, 12, 14,
16--26, 30--32, 38, 39 och 41--52 §§ förvaltningsprocesslagen
(1971:291) om inte annat föreskrivs i denna lag.

20 § Prövningsnämnden för bankstödsfrågor skall delge ansökningen
med motparten och förelägga denne att inkomma med yttrande.

21 § Om en motpart, som inte delgetts ansökningen på annat sätt än
genom kungörelse enligt 16 § första stycket delgivningslagen
(1970:428), inte inkommer med yttrande skall Prövningsnämnden
för bankstödsfrågor  förordna god man att bevaka dennes rätt i
målet.

Den som förordnats till god man enligt första stycket har rätt till
skälig ersättning av allmänna medel för arbete, tidsspillan och
utlägg som uppdraget har krävt. Kostnaden skall stanna på staten.

22 § I handläggningen skall ingå muntlig förhandling om
Prövningsnämnden för bankstödsfrågor finner att det behövs eller
part begär det och muntlig förhandling inte är uppenbart obehövlig.

23 § Prövningsnämnden för bankstödsfrågor får avgöra målet även
om part uteblir från muntlig förhandling eller inte inkommer med
yttrande.

24 § I fråga om omröstning gäller 16 kap. rättegångsbalken i
tillämpliga delar.

Rättegångskostnader

25 § I mål om prövning av villkor skall vardera parten svara för
sina rättegångskostnader om inte annat följer av 18 kap. 6 §
rättegångsbalken. Om Prövningsnämnden för bankstödsfrågor
jämkar föreslagna villkor eller finner att villkoren är oskäliga
får Prövningsnämnden förplikta staten att helt eller delvis ersätta
motparts rättegångskostnader.

I mål om inlösen och i mål om tvångsförvaltning skall vardera
parten svara för sina rättegångskostnader om inte annat följer av
18 kap. 6 § rättegångsbalken. Prövningsnämnden får dock förplikta
staten att helt  eller delvis ersätta motparts rättegångskostnader.

I mål om tolkning eller tillämpning av ett avtal gäller
rättegångsbalkens bestämmelser om rättegångskostnader i mål vari
förlikning är tillåten.

Överklagande

26 § Avgöranden av Prövningsnämnden för bankstödsfrågor får
inte överklagas.

Övrig bestämmelse

27 § Äger staten direkt samtliga aktier eller andelar i en bank eller
ett annat företag, som kan erhålla stöd enligt 3 §, skall företaget --
om aktie eller andel överlåts -- inte ha rätt till avdrag enligt lagen
(1993:1539) om avdrag för underskott av näringsverksamhet till den del
underskottet uppkommit före det beskattningsår då överlåtelsen skedde.
Lag (1993:1574).

Övergångsbestämmelser

1993:765

1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 1993.

2. Bestämmelserna i 6--26 §§ upphör att gälla vid utgången av år
1996. Lag (1995:1374).

1993:1574

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994 och tillämpas första
gången vid 1995 års taxering. Lagen gäller endast företag i vilket
aktie eller andel  överlåtits efter ikraftträdandet.