Förordning (2010:1121) om bidrag till förvaltning av värdefulla kulturmiljöer

Inledande bestämmelse

1 § I mån av tillgång på medel får statsbidrag enligt denna
förordning lämnas till

1. vård av värdefulla kulturmiljöer,

2. tillgängliggörande av värdefulla kulturmiljöer,

3. framtagande av kunskapsunderlag,

4. arkeologisk undersökning vid bostadsbyggande, och

5. arkeologisk undersökning vid mindre arbetsföretag.

Vård av värdefulla kulturmiljöer

2 § Bidrag får lämnas för kulturhistoriskt motiverade
kostnader vid vård av byggnadsminnen, bebyggelse i
kulturreservat och bebyggelse som är av riksintresse för
kulturmiljövården. Bebyggelse kan utgöras av
bebyggelsemiljöer, byggnader och andra anläggningar.

3 § Bidrag får lämnas för kulturhistoriskt motiverade
kostnader vid vård och skötsel av värdefulla kulturpräglade
landskap inom befintliga eller blivande kulturreservat
eller landskap som är av riksintresse för
kulturmiljövården.

4 § Bidrag får lämnas för kostnader vid vård av
fornlämningar. Förordning (2013:557).

5 § Bidrag får även lämnas för kulturhistoriskt motiverade
kostnader vid vård av andra värdefulla kulturmiljöer som har
särskild betydelse för förståelsen av historiska sammanhang
eller som har särskild lokal eller regional betydelse.
Förordning (2013:557).

6 § Bidrag får lämnas bara om det kan antas att miljöns
kulturhistoriska värden kommer att bevaras för framtiden.

Vid bidragsgivningen ska även följande beaktas:

1. om kulturmiljön och dess kulturhistoriska värden är
eller avses bli tillgängliga för allmänheten, och

2. fastighetsägarens egen insats och möjlighet att
långsiktigt upprätthålla en ändamålsenlig förvaltning av de
kulturhistoriska värdena.

Tillgängliggörande av värdefulla kulturmiljöer

7 § Bidrag får lämnas för insatser för att tillgängliggöra
värdefulla kulturmiljöer för allmänheten och för att
förmedla kunskap om dessa och de historiska företeelser och
händelseförlopp som de representerar. Vid bidragsgivningen
ska det läggas särskild vikt vid att kulturarvet så långt
som möjligt bör göras tillgängligt och användbart för alla.

Kunskapsunderlag

8 § Bidrag får lämnas till att ta fram sådana
kunskapsunderlag som är nödvändiga för att genomföra
insatser som bidrag lämnas för enligt denna förordning.

9 § Bidrag får lämnas till att ta fram sådana generella
eller riktade regionala och kommunala kunskapsunderlag som
syftar till att ta till vara kulturhistoriska värden i
samhällsplaneringen. Vid bidragsgivningen ska möjligheterna
till medfinansiering beaktas.

Arkeologisk undersökning vid bostadsbyggande

10 § Bidrag får lämnas till arkeologisk undersökning och
övriga åtgärder enligt 2 kap. 13 § kulturmiljölagen
(1988:950) om fornlämningen finns i en äldre stadskärna och
berörs av kompletteringsbebyggelse. Förordning (2013:557).

11 § Bidrag får endast lämnas om

1. det finns ett betydande allmänt intresse av att
bebyggelsen kommer till stånd,

2. det inte finns möjligheter att anpassa bebyggelsen så att
fornlämningar inte berörs,

3. andra kulturhistoriska värden inte skadas av
arbetsföretaget, och

4. kostnaden är stor i förhållande till den totala kostnaden
för arbetsföretaget. Förordning (2013:557).

12 § Bidraget får inte överstiga den kostnad som enligt 2
kap. 14 § kulturmiljölagen (1988:950) ska betalas av
företagaren. Som sådan kostnad räknas inte kostnader för
maskintid och grovarbetskraft. Förordning (2013:557).

Arkeologisk undersökning vid mindre arbetsföretag

13 § Bidrag får lämnas till arkeologisk undersökning och
övriga åtgärder enligt 2 kap. 13 § kulturmiljölagen
(1988:950), som enligt lagen ska betalas av företagaren, vid
mindre arbetsföretag som

1. föranleds av en myndighets beslut eller någon annan
tvingande omständighet, och

2. innebär mindre förändringar i nyttjandet av en byggnad, en
anläggning eller ett markområde och det med hänsyn till
omständigheterna är skäligt att företagaren avlastas
kostnaderna för de arkeologiska åtgärderna.

Även om arbetsföretaget inte är av sådant slag som anges i
första stycket får bidrag lämnas till kostnader för att ta
till vara fornfynd enligt 2 kap. 13 § kulturmiljölagen, om
det finns särskilda skäl. Förordning (2013:557).

Begränsningar

14 § Bidrag får inte lämnas till en statlig myndighet i 
egenskap av fastighetsförvaltare eller avse åtgärder som kan 
få kyrkoantikvarisk ersättning. 

Bidrag får inte avse åtgärder som ersättning har lämnats för 
enligt 7 eller 9 kap. förordningen (2022:1826) om EU:s 
gemensamma jordbrukspolitik. 

Bidrag för arkeologisk undersökning vid mindre arbetsföretag 
enligt 13 § får inte lämnas till ett statligt eller kommunalt 
organ. Förordning (2024:1044).

Ärendenas handläggning

15 § Ansökan om bidrag ges in till länsstyrelsen. Frågor om
bidrag prövas av Riksantikvarieämbetet eller, efter
Riksantikvarieämbetets bemyndigande, av länsstyrelsen. Om
inte länsstyrelsen ska pröva ärendet, ska den med eget
yttrande sända ansökningshandlingarna till
Riksantikvarieämbetet.

16 § Den myndighet som beslutar om bidraget får bestämma
villkor för bidragets användning, antikvarisk medverkan,
dokumentation, besiktning och annan redovisning samt
bevarande och tillgängliggörande. I beslutet ska den tid
anges som bidraget står till förfogande.

17 § Bidrag betalas ut på begäran sedan de åtgärder och
kostnader som bidraget avser slutligen har godkänts av den
beslutande myndigheten.

Om det finns skäl, får en del av bidraget betalas ut i
förskott. Villkor får ställas om förskottets användning och
om borgen eller annan säkerhet.

Redovisning

18 § När de åtgärder som bidraget avser har utförts ska
åtgärderna redovisas till och, om det behövs, besiktas av
den myndighet som beslutat om bidraget eller av någon annan
som myndigheten beslutar om i det enskilda fallet.

Återbetalning och återkrav

19 § Den myndighet som beslutat om bidrag får besluta att
ett beviljat bidrag inte ska betalas ut, om det kan antas
att bidraget har beviljats på grund av felaktiga uppgifter.

20 § Mottagaren av ett bidrag enligt denna förordning är
återbetalningsskyldig om

1. mottagaren genom att lämna oriktiga uppgifter eller på
annat sätt har förorsakat att bidraget har lämnats
felaktigt eller med för högt belopp,

2. bidraget av något annat skäl än vad som sägs i 1 har
lämnats felaktigt eller med för högt belopp och mottagaren
borde ha insett detta,

3. bidraget inte används för det ändamål det har beviljats
för,

4. mottagaren inte lämnar sådan redovisning som avses i 18
§,

5. villkor i beslutet inte har följts, eller

6. ett beslut om ansvar för kostnader som föranlett bidrag
enligt 1 § 4 och 5 ändras, så att det ansvaret minskar för
mottagaren av bidraget.

21 § Om en bidragsmottagare är återbetalningsskyldig enligt
20 §, får den myndighet som beslutat om bidraget besluta
att helt eller delvis kräva tillbaka bidraget, inklusive
ränta enligt räntelagen (1975:635).

Bemyndigande

22 § Riksantikvarieämbetet får meddela de föreskrifter som
behövs för verkställigheten av denna förordning.

Överklagande

23 § I 40 § förvaltningslagen (2017:900) finns 
bestämmelser om överklagande till allmän förvaltningsdomstol. 
Andra beslut än beslut enligt 19 § får dock inte 
överklagas. Förordning (2018:1056).


Övergångsbestämmelser

2010:1121

1. Denna förordning träder i kraft den 1 januari 2011, då
förordningen (1993:379) om bidrag till kulturmiljövård ska
upphöra att gälla.

2. Den upphävda förordningen gäller dock fortfarande för
bidrag som har beviljats före ikraftträdandet.