PierreMesure/open-sfs huggingface dataset:
Förordning (1995:1122) om statlig garanti för fartygsfinansiering

1 § Statlig garanti (kreditgaranti) får lämnas enligt denna
förordning för

1. lån som beställare tar upp i samband med betalning till
varvsföretag i Sverige för levererade fartyg som har nybyggts och

2. lån som svenska varvsföretag tar upp för att finansiera beställda
fartyg under byggnad.

2 § Kreditgaranti får lämnas endast om

1. fartyget helt eller delvis grundas på ny teknik,

2. fartyget har ett högt förädlingsvärde, och

3. fartyget säljs till köpare på en marknad där varvsföretaget
tidigare inte haft någon eller endast liten försäljning.

3 § För att kreditgaranti skall lämnas krävs vidare att de
ekonomiska förutsättningarna för försäljningen skall vara goda. Detta
innefattar att

1. försäljningspriset skall täcka varvsföretagets självkostnader,

2. de ekonomiska förutsättningarna i den verksamhet där fartyget
skall användas bedöms vara goda, och

3. varvsföretaget skall ha goda förutsättningar att färdigställa och
leverera fartyget.

4 § Frågor om kreditgarantier prövas av Riksgäldskontoret eller
den myndighet som kontoret bestämmer. Närmare bestämmelser om
kreditgarantier finns i förordningen (2011:211) om utlåning och
garantier. Förordning (2011:218).

5 § För kreditgaranti som utfärdas skall låntagaren i förskott
betala en årlig avgift som Riksgäldskontoret fastställer.

Avgiften skall bestämmas med utgångspunkt från riskerna med garantin
och behovet att täcka garantisystemets kostnader på lång sikt. Den
skall uppgå till minst 1,5 procent av det garanterade beloppet per
år.

6 § Kreditgaranti får högst avse ett belopp motsvarande 80
procent av det kontrakterade försäljningspriset. Det garanterade
lånet får ha en löptid av längst tolv år från leverans.
Förordning (1997:1018).

7 § Kreditgaranti får utfärdas tidigast tolv månader före avsett
leveransdatum. Om fartyget har särskilt lång byggnadstid, får
garantin dock utfärdas tidigast arton månader före avsett
leveransdatum.

8 § har upphävts genom förordning (1997:1018).

9 § har upphävts genom förordning (1997:1018).

10 § har upphävts genom förordning (1997:1018).

Förfarandet vid garantigivningen

11 § har upphävts genom förordning (1997:1018).

12 § har upphävts genom förordning (1997:1018).

13 § har upphävts genom förordning (1997:1018).

14 § har upphävts genom förordning (1997:1018).

Övergångsbestämmelser

1995:1122

Denna förordning träder i kraft dagen efter den dag då förordningen
enligt uppgift på den utkom från trycket i Svensk
författningssamling. Kreditgaranti enligt förordningen får lämnas för
lån avseende fartyg som har levererats från den 1 juli 1995.
Lag (1995:1132) om lagerskatt på dieselolja för förbrukning i vissa motordrivna fordon 

1 §  Den som den 14 oktober 1995 innehar oljeprodukter som avses
i 2 kap. 1 § första stycket 3 a lagen (1994:1776) om skatt på
energi skall till staten betala lagerskatt enligt denna lag.

2 §  Lagerskatt tas ut för sådana oljeprodukter enligt 1 § för
vilka skattskyldighet enligt lagen (1994:1776) om skatt på energi
har inträtt den 14 oktober 1995 och som är avsedda att senast den
30 september 1996 förbrukas i annat motordrivet fordon än
personbil, lastbil, buss eller trafiktraktor, dock inte fordon
som används vid tillverkningsprocessen i industriell verksamhet.

Lagerskatt tas inte ut om mängden oljeprodukter för vilka
skattskyldighet föreligger uppgår till högst 200 liter.

3 §  Lagerskatt tas ut med 1 333 kronor per kubikmeter.

4 §  Den som är skyldig att betala lagerskatt skall lämna en
deklaration till beskattningsmyndigheten om sitt innehav av
oljeprodukter som skall beskattas enligt denna lag. Deklarationen
skall ta upp de lagrade oljeprodukternas art och mängd,
lagringsplats, den använda mätningsmetoden samt lagerskattens
belopp.

Deklarationen skall ha kommit in till beskattningsmyndigheten
senast den 31 januari 1996. Lagerskatten skall senast samma dag
vara inbetald till myndigheten.

Deklarationen skall avges på heder och samvete samt upprättas på
blankett enligt formulär som fastställs av Riksskatteverket.

5 §  Lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter
gäller för skatt enligt denna lag. Därvid iakttas följande. 2 kap.
1--9 §§, 5 kap. 1 §, 3--5 §§ och 9 §, 6 kap. samt 7 kap. 5 § skall
inte tillämpas. Vad som föreskrivs i 4 kap. 2 § första stycket
skall gälla om deklaration har kommit in senast den 31 januari
1996. Dröjsmålsavgift enligt 5 kap. 8 § 1 skall tas ut om
skattebeloppet inte har betalats senast den 31 januari 1996.
Ränta enligt 5 kap. 12 § första stycket 1 utgår från den 31
januari 1996.

Övergångsbestämmelser

Denna lag träder i kraft dagen efter den dag då lagen enligt
uppgift på den utkom från trycket i Svensk författningssamling
och tillämpas för tid från och med den 14 oktober 1995.

2000:491

Den upphävda lagen gäller fortfarande i fråga om förhållanden
som hänför sig till tiden före den 1 juli 2000.
Riksgäldskontorets föreskrifter (1995:1137) om gällande räntesats för allemanssparandet 

Riksgäldskontoret föreskriver följande med stöd av 9 § lagen
(1983:890) om allemanssparande samt 1 § förordningen (1989:248) med
instruktion för Riksgäldskontoret.

På de medel som satts in på ett allemanssparkonto utgår från och med
den 10 november 1995 och tills vidare årlig ränta med 8 procent.
Räntan skall dock utgå med lägst den procentsats som motsvarar det av
Riksbanken fastställda vid varje tid gällande diskontot minskat med
tre procentenheter.
Förordning (1995:1150) om fastställande av omräknade belopp för tobaksskatt för år 1996

Regeringen fastställer enligt 42 § lagen (1994:1563) om tobaksskatt
skatten för tobaksvaror till följande belopp för år 1996.

Skatt på cigaretter tas ut med 53 öre per styck och med 15,2 procent
av detaljhandelspriset.

Skatt på cigarrer och cigariller tas ut med 36 öre per styck.

Skatt på röktobak tas ut med 394 kronor per kilogram.

Skatt på snus tas ut med 77 kronor per kilogram och på tuggtobak med
126 kronor per kilogram.
Förordning (1995:1170) om tillämpning  av lagen (1995:927) om ändring i fartygssäkerhetslagen (1988:49) 

Bestämmelserna i 1 kap. 1, 4, 5 och 8 §§, 2 kap. 4 a-6 §§, 10 kap.
1, 5, 6, 7 a-9, 12 a, 19 och 22 §§, 11 kap. 1 § samt 12 kap. 2 och 3
§§ lagen (1995:927) om ändring i fartygssäkerhetslagen (1988:49)
skall tillämpas

1. från och med den 1 juli 1996 för svenska passagerarfartyg som är
utrustade med anordningar som gör det möjligt för väg- eller
järnvägsfordon att rulla på och av fartyget (ro-ro-passagerarfartyg)
och för andra svenska passagerarfartyg som får transportera fler än
100 passagerare, när dessa fartyg används till sjöfart mellan
fastlandet och Gotland eller i internationell sjöfart, samt för deras
rederier,

2. från och med den 1 juli 1996 för utländska ro-ro-passagerarfartyg
och för andra utländska passagerarfartyg som får transportera fler än
100 passagerare, när dessa fartyg används till sjöfart mellan
fastlandet och Gotland eller i internationell sjöfart på svensk hamn,
samt för deras rederier,

3. från och med den 1 juli 1996 för rederier som har sin
huvudsakliga verksamhetsort i Sverige (svenska rederier) och som
bedriver internationell sjöfart med utländska ro-ro-passagerarfartyg
och med andra utländska passagerarfartyg som får transportera fler än
100 passagerare,

4. från och med den 1 juli 1997 för ro-ro-passagerarfartyg och för
andra passagerarfartyg som får transportera fler än 100 passagerare,
när dessa fartyg används till sjöfart i annan svensk inrikes trafik
än som avses i 1 och 2, samt för deras rederier.
Förordning (1995:1171) om tillämpning av förordningen (1995:991) om ändring i fartygssäkerhetsförordningen (1988:594) 

Bestämmelserna i 1 kap. 2, 3 och 6 §§, 2 kap. 1, 4 och 5 §§ och 7
kap. 7 § förordningen (1995:991) om ändring i
fartygssäkerhetsförordningen (1988:594) skall tillämpas

1. från och med den 1 juli 1996 för svenska passagerarfartyg som är
utrustade med anordningar som gör det möjligt för väg- eller
järnvägsfordon att rulla på och av fartyget (ro-ro-passagerarfartyg)
och för andra svenska passagerarfartyg som får transportera fler än
100 passagerare, när dessa fartyg används till sjöfart mellan
fastlandet och Gotland eller i internationell sjöfart, samt för deras
rederier,

2. från och med den 1 juli 1996 för utländska ro-ro-passagerarfartyg
och för andra utländska passagerarfartyg som får transportera fler än
100 passagerare, när dessa fartyg används till sjöfart mellan
fastlandet och Gotland eller i internationell sjöfart på svensk hamn,
samt för deras rederier,

3. från och med den 1 juli 1996 för rederier som har sin
huvudsakliga verksamhetsort i Sverige (svenska rederier) och som
bedriver internationell sjöfart med utländska ro-ro-passagerarfartyg
och med andra utländska passagerarfartyg som får transportera fler än
100 passagerare,

4. från och med den 1 juli 1997 för ro-ro-passagerarfartyg och för
andra passagerarfartyg som får transportera fler än 100 passagerare,
när dessa fartyg används till sjöfart i annan svensk inrikes trafik
än som avses i 1 och 2, samt för deras rederier.
Riksgäldskontorets föreskrifter (1995:1182) om gällande inlåningsränta i ungdomsbosparandet 

Riksgäldskontoret föreskriver följande med stöd av 10 § lagen
(1988:846) om ungdomsbosparande samt 1 § förordningen (1989:248) med
instruktion för Riksgäldskontoret.

På medel som står inne på ett konto anslutet till ungdomsbosparandet
skall den bank eller sparkassa som för kontot betala lägst 6,5
procent årlig ränta.

För den kalendermånad, då insättning eller uttag sker, får på det
insatta respektive uttagna beloppet betalas en lägre årlig ränta än
som sägs i första stycket, dock lägst 0,5 procent.
Förordning (1995:1185) om ikraftträdande av vissa lagar med anledning av Furstendömet Liechtensteins tillträde till avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsavtalet  (EES-avtalet) 

Regeringen föreskriver att följande lagar skall träda i kraft i
förhållande till Furstendömet Liechtenstein den 1 december 1995,
nämligen

1. lagen (1992:1121) om ändring i trafikskadelagen (1975:1410), 8 §,

2. lagen (1992:1137) om ändring i produktansvarslagen (1992:18), 6
och 7 §§,

3. lagen (1993:1382) om ändring i trafikskadelagen (1975:1410).
Förordning (1995:1217) om basbelopp  för år 1996 

Regeringen fastställer basbeloppet enligt lagen (1962:381) om allmän
försäkring till 36 200 kronor år 19961.
Förordning (1995:1222) om fastställande av  omräknade belopp för alkoholskatt för år 1996 

Regeringen fastställer enligt 37 § lagen (1994:1564) om alkoholskatt
skatten för skattepliktiga alkoholvaror till följande belopp för år
1996.

Skatt enligt 2 § lagen om alkoholskatt (öl) tas ut per liter med
2,38 kronor för varje volymprocent alkohol. För öl med en alkoholhalt
över 2,25 men inte över 3,5 volymprocent tas skatt ut per liter med
0,93 kronor för varje volymprocent alkohol.

För öl med en alkoholhalt om högst 2,25 volymprocent tas skatt ut
med 0 kronor.

Skatt enligt 3 § lagen om alkoholskatt (vin) tas ut per liter för

drycker med en alkoholhalt över 2,25 men inte över 4,5 volymprocent
med 9,21 kronor,

drycker med en alkoholhalt över 4,5 men inte över 7 volymprocent med
13,61 kronor,

drycker med en alkoholhalt över 7 men inte över 8,5 volymprocent med
18,73 kronor,

drycker med en alkoholhalt över 8,5 men inte över 15 volymprocent
med 26,81 kronor, och för

drycker med en alkoholhalt över 15 men inte över 18 volymprocent med
44,51 kronor.

För vin med en alkoholhalt om högst 2,25 volymprocent tas skatt ut
med 0 kronor.

Skatt enligt 4 § lagen om alkoholskatt (andra jästa drycker än vin
eller öl) tas ut per liter för

drycker med en alkoholhalt över 2,25 men inte över 4,5 volymprocent
med 9,21 kronor,

drycker med en alkoholhalt över 4,5 men inte över 7 volymprocent med
13,61 kronor,

drycker med en alkoholhalt över 7 men inte över 8,5 volymprocent med
18,73 kronor, och för

drycker med en alkoholhalt över 8,5 men inte över 15 volymprocent
med 26,81 kronor.

För andra jästa drycker med en alkoholhalt om högst 2,25
volymprocent tas skatt ut med 0 kronor.

Skatt enligt 5 § lagen om alkoholskatt (mellanklassprodukter) tas ut
per liter för

drycker med en alkoholhalt om högst 15 volymprocent med 26,81
kronor, och för

drycker med en alkoholhalt över 15 volymprocent med 44,51 kronor.

Skatt enligt 6 § lagen om alkoholskatt (andra skattepliktiga
alkoholvaror än som anges i 2-5 §§ lagen om alkoholskatt) tas ut med
485,04 kronor per liter ren alkohol.
Förordning (1995:1231) om skiktgränsen  för statlig inkomstskatt vid 1997 års  taxering 

Regeringen fastställer enligt 10 § lagen (1947:576) om statlig
inkomstskatt, i fråga om skattskyldig för vilken enligt punkt 2 av
övergångsbestämmelserna till lagen (1994:1852) om beräkning av
statlig inkomstskatt på förvärvsinkomster vid 1996-1999 års
taxeringar äldre föreskrifter skall gälla, skiktgränsen för statlig
inkomstskatt till 216 200 kronor vid 1997 års taxering.

Regeringen fastställer enligt 2 § lagen om beräkning av statlig
inkomstskatt på förvärvsinkomster vid 1996-1999 års taxeringar
skiktgränsen för statlig inkomstskatt i andra fall till 209 100
kronor.

Övergångsbestämmelser

2000:862

Den upphävda förordningen gäller dock fortfarande i fråga om 1997 års
taxering.
Förordning (1995:1232) om dubbelbeskattningsavtal mellan Sverige och Amerikas Förenta Stater

Lagen (1994:1617) om dubbelbeskattningsavtal mellan Sverige och
Amerikas Förenta Stater skall träda i kraft den 1 januari 1996 och
tillämpas

a) beträffande skatter på inkomst, på inkomst som förvärvas den 1
januari 1996 eller senare,

b) beträffande förmögenhetsskatten, på skatt som påförs vid 1997
eller senare års taxering, och

c) beträffande skatten på vissa premiebetalningar, på
premiebetalningar som görs den 1 januari 1996 eller senare.

Avtalet trädde i kraft den 26 oktober 1995.

Övergångsbestämmelser

1995:1232

1. Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1996.

2. Genom förordningen upphävs kungörelsen (1972:543) om kupongskatt
för person som är bosatt i Amerikas Förenta Stater, m.m.

3. Den upphävda kungörelsen samt kungörelsen (1965:38) om
tillämpning av avtal den 23 mars 1939 mellan Sverige och Amerikas
Förenta Stater för undvikande av dubbelbeskattning och fastställande
av bestämmelser angående ömsesidig handräckning beträffande inkomst-
och andra skatter och kungörelsen (1965:40) om uttagande i vissa fall
av ogulden skatt på utdelning från företag i Amerikas Förenta Stater
skall dock fortfarande tillämpas

a) beträffande skatter på inkomst, på inkomst som förvärvas före den
1 januari 1996, och

b) beträffande förmögenhetsskatten, på skatt som påförs vid 1996
eller tidigare års taxering.
Lag (1995:1249) om försöksverksamhet med ökat föräldrainflytande över utvecklingsstörda barns skolgång

1 § I stället för vad som föreskrivs i 3 kap. 3 § andra stycket
skollagen (1985:1100) om vilka barn som skall tas emot i särskolan
gäller bestämmelserna i denna lag.

2 § Barn som bedöms inte kunna nå upp till grundskolans kunskapsmål
därför att de är utvecklingsstörda skall tas emot i särskolan. Om
vårdnadshavaren inte lämnar sitt medgivande till att barnet tas emot
i särskolan, skall barnet fullgöra skolplikten enligt vad som gäller
för barn i allmänhet enligt skollagen (1985:1100).

3 § Vad som sägs i 2 § gäller även barn som har fått ett betydande
och bestående begåvningsmässigt funktionshinder på grund av
hjärnskada, föranledd av yttre våld eller kroppslig sjukdom, samt
barn med autism eller autismliknande tillstånd.

Övergångsbestämmelser

1995:1249

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1996 och gäller till utgången
av juni 2000. Lagen tillämpas på utbildning som äger rum från och med
läsåret 1996/97.
Förordning (1995:1250) om ränta på studielån för år 1996 

Regeringen föreskriver att den ränta som enligt 8 kap. 2 §
studiestödslagen (1973:349) skall betalas på studielån skall vara
6,25 procent för år 1996.
Lag (1995:1255) om mästarbrev för hantverkare 

1 § Mästarbrev är ett kompetensbevis som efter ansökan får tilldelas
förtjänta och skickliga hantverkare i ett visst yrke.

2 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får
meddela föreskrifter om mästarbrev.

3 § Regeringen får överlämna till en eller flera
hantverksorganisationer att pröva frågor om att utfärda och återkalla
mästarbrev.

Uppgiften får överlämnas endast till organisationer som bedöms kunna
utföra den sakligt och opartiskt samt även i övrigt på ett sådant
sätt att mästarbrevens anseende som kompetensbevis upprätthålls.

4 § En hantverksorganisation som har rätt att utfärda och återkalla
mästarbrev skall lämna den myndighet som regeringen bestämmer de
upplysningar om sin verksamhet som myndigheten begär.

5 § En hantverksorganisations beslut om att inte tilldela 
en sökande mästarbrev eller att återkalla ett mästarbrev får 
överklagas till allmän förvaltningsdomstol.

Prövningstillstånd krävs vid överklagande till 
kammarrätten.

I fråga om överklagande av en hantverksorganisations beslut 
tillämpas 43–47 §§ förvaltningslagen (2017:900).
Lag (2018:802).
Förordning (1995:1256) om mästarbrev för hantverkare

Inledande bestämmelse

1 § Denna förordning innehåller bestämmelser för tillämpning av
lagen (1995:1255) om mästarbrev för hantverkare. Med mästarbrev avses
i förordningen ett kompetensbevis enligt 1 § nämnda lag.

Utfärdande av mästarbrev

2 § Mästarbrev utfärdas av organisationen Sveriges Hantverksråd
efter skriftlig ansökan till rådet.

3 § Mästarbrev får tilldelas den som

1. har arbetat minst sex år i det yrke som mästarbrevet skall avse
och är verksam i detta yrke,

2. har visat sig ha den yrkesskicklighet och kompetens i övrigt som
behövs för att leda ett företag i yrket, och

3. inte är olämplig med hänsyn till mästarbrevens anseende att
inneha mästarbrev.

4 § Skicklighet skall styrkas genom avlagt prov eller på annat sätt
enligt villkor som bestäms för yrket. Om det finns särskilda skäl får
mästarbrev tilldelas någon som inte uppfyller alla villkoren för
mästarbrev inom ett visst yrke men ändå anses förtjänt av att få ett
sådant.

5 § Innan Sveriges Hantverksråd avgör frågan om att tilldela någon
mästarbrev i ett yrke där det finns en branschorganisation, skall
branschorganisationen ges tillfälle att yttra sig över ansökan.

Avgift

6 § Den som ansöker om mästarbrev ska betala en avgift till
Sveriges Hantverksråd.

Kammarkollegiet får meddela föreskrifter om avgiftens
storlek efter att ha hört Ekonomistyrningsverket och
rådet. Förordning (2009:152).

Återkallelse av mästarbrev

7 § Sveriges Hantverksråd skall återkalla ett mästarbrev, om
innehavaren av brevet i utövandet av sitt yrke genom brott, uppenbar
vårdslöshet, bristande skicklighet eller annat förfarande, som inte
är förenligt med mästarbrevens anseende, har visat sig olämplig att
inneha ett sådant.

Statlig insyn i verksamheten

8 § Sveriges Hantverksråd ska lämna upplysningar enligt 4 §
lagen (1995:1255) om mästarbrev för hantverkare till
Myndigheten för yrkeshögskolan. Förordning (2010:340).

Straff

9 § Den som obehörigen utger sig för att ha mästarbrev döms till
böter, om inte gärningen är belagd med straff i brottsbalken.

Överklagande

10 § Av lagen (1995:1255) om mästarbrev för hantverkare följer att
Sveriges Hantverksråds beslut att inte tilldela en sökande mästarbrev
eller att återkalla ett mästarbrev får överklagas hos allmän
förvaltningsdomstol. Övriga beslut av rådet får inte överklagas.

Övergångsbestämmelser

1995:1256

1. Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1996, då
kungörelsen (1973:596) om mästarbrev för hantverksutövare skall
upphöra att gälla.

2. Förordningen skall tillämpas även på mästarbrev som har
tilldelats med stöd av äldre bestämmelser.
Lag (1995:1292) om tillfälliga bestämmelser i fråga om tillstånd att sända lokalradio

Enligt riksdagens beslut1 föreskrivs att Radio- och TV-verket till
utgången av år 1995 inte skall meddela nya tillstånd att sända
lokalradio enligt lokalradiolagen (1993:120).
Förordning (1995:1300) om statliga myndigheters riskhantering

Tillämpningsområde

1 § Denna förordning gäller för myndigheter under regeringen.

2 § Bestämmelserna i denna förordning skall tillämpas bara om något
annat inte följer av lag eller annan författning.

Riskanalys och skadeförebyggande åtgärder

3 § Varje myndighet skall identifiera vilka risker för skador eller
förluster som finns i myndighetens verksamhet. Myndigheten skall
värdera riskerna och beräkna vilka kostnader som staten har eller kan
få med hänsyn till dessa risker. Resultatet skall sammanställas i en
riskanalys.

Varje myndighet skall vidta lämpliga åtgärder för att begränsa
risker och förebygga skador eller förluster.

Riskfinansiering och skadereglering

4 § En myndighet får träffa överenskommelse med Kammarkollegiet om
att kollegiet skall överta myndighetens risker i ekonomiskt avseende
och dess ansvar för skadereglering.

Överenskommelsen får inte avse risker och skadereglering där anspråk
på ersättning

1. skall handläggas av Justitiekanslern enligt bestämmelserna i 3 §
förordningen (1995:1301) om handläggning av skadeståndsanspråk mot
staten,

2. framställs med stöd av 3 kap. 2 § skadeståndslagen (1972:207) i
övrigt, eller

3. framställs med stöd av 6 § lagen (1943:459) om tillsyn över
hundar och katter.

5 § En myndighet får inte hos ett enskilt försäkringsföretag
teckna eller låta teckna försäkring för statens egendom, 
ansvarighet eller i övrigt för skador som staten ska ersätta. 
Kammarkollegiet får besluta om undantag från denna bestämmelse, 
om det finns särskilda skäl. Förordning (2011:248).

6 § Det finns bestämmelser om reglering av skador även i
förordningen (1995:1301) om handläggning av skadeståndsanspråk mot
staten.

Överklagande

7 § Kammarkollegiets beslut enligt 5 § får överklagas hos
regeringen.
Lag (1995:1336) om skydd för beteckningar på jordbruksprodukter och livsmedel, m.m.

Inledande bestämmelse

1 § Denna lag kompletterar rådets förordning (EEG) nr 2081/92 av den
14 juli 1992 om skydd för geografiska beteckningar och
ursprungsbeteckningar för jordbruksprodukter och livsmedel och rådets
förordning (EEG) nr 2082/92 av den 14 juli 1992 om särartsskydd för
jordbruksprodukter och livsmedel2.

Tillsyn

2 § Tillsynen över efterlevnaden av rådets förordning (EEG) nr
2081/92 och rådets förordning (EEG) nr 2082/92 utövas av den eller de
myndigheter som regeringen bestämmer.

Regeringen får föreskriva att en tillsynsmyndighet får överlåta åt
någon annan myndighet att utöva viss tillsyn.

Vad som sägs om tillsynsmyndighet i lagen gäller även den myndighet
till vilken tillsyn har överlåtits.

3 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får
överlämna till ett enskilt kontrollorgan som är juridisk person att
utöva sådan tillsyn som avses i 2 § första stycket.

4 § För tillsynen har en tillsynsmyndighet och ett enskilt
kontrollorgan rätt att få

1. tillträde till områden, lokaler och andra utrymmen där
jordbruksprodukter och livsmedel framställs eller där sådana varor
hanteras,

2. de upplysningar och handlingar som behövs för tillsynen.

Rätten till tillträde gäller dock inte bostäder.

5 § En tillsynsmyndighet får meddela de förelägganden och förbud som
behövs för att rådets förordning (EEG) nr 2081/92, rådets förordning
(EEG) nr 2082/92 och denna lag skall följas.

I beslut om föreläggande eller förbud får tillsynsmyndigheten sätta
ut vite.

6 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får
meddela föreskrifter om hur tillsynen skall bedrivas.

Avgifter

7 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får
föreskriva att avgifter tas ut för tillsynen och i ärenden enligt
rådets förordning (EEG) nr 2081/92 och rådets förordning (EEG) nr
2082/92.

Överklagande

8 § En statlig myndighets beslut i ett särskilt fall enligt rådets
förordning (EEG) nr 2081/92, rådets förordning (EEG) nr 2082/92,
denna lag eller föreskrifter meddelade med stöd av lagen får
överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Detsamma gäller ett beslut
i ett till myndigheten överklagat ärende som rör rådets förordning
(EEG) nr 2081/92 eller rådets förordning (EEG) nr 2082/92.

Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten.
Förordning (1995:1345) om skydd för beteckningar på jordbruksprodukter och livsmedel, m.m. 

Inledande bestämmelse

1 § I denna förordning ges föreskrifter som kompletterar rådets
förordning (EEG) nr 2081/92 av den 14 juli 1992 om skydd för
geografiska beteckningar och ursprungsbeteckningar för
jordbruksprodukter och livsmedel och rådets förordning (EEG) nr
2082/92 av den 14 juli 1992 om särartsskydd för jordbruksprodukter
och livsmedel.

Behörig myndighet

2 § Livsmedelsverket skall ta emot och kontrollera sådana
ansökningar om registrering som avses i artikel 5 i rådets förordning
(EEG) nr 2081/92 och artikel 7 i rådets förordning (EEG) nr 2082/92
samt utföra de uppgifter i övrigt som en behörig myndighet har enligt
förordningarna. Förordning (2006:840).

Tillsyn

3 § Livsmedelsverket skall utöva offentlig kontroll över
reglerna i rådets förordning (EEG) nr 509/2006 av den 20 mars
2006 om garanterade traditionella specialiteter av
jordbruksprodukter och livsmedel och rådets förordning (EEG) nr
510/2006 av den 20 mars 2006 om skydd av geografiska
beteckningar och ursprungsbeteckningar för jordbruksprodukter
och livsmedel.

Inom det ansvarsområde som följer av bestämmelserna i
livsmedelslagen (2006:804) skall också den eller de kommunala
nämnder som fullgör uppgifter inom miljö- och
hälsoskyddsområdet se till att reglerna följs.
Förordning (2006:840).

4 § Livsmedelsverket får meddela föreskrifter om hur tillsynen skall
bedrivas.

Avgifter

5 § Livsmedelsverket får föreskriva att avgifter tas ut för
tillsynen och i ärenden enligt rådets förordning (EEG) nr 2081/92 och
rådets förordning (EEG) nr 2082/92.

Överklagande

6 § Beslut av en kommunal nämnd enligt denna förordning får
överklagas hos länsstyrelsen.
Förordning (1995:1352) med instruktion för Nordiska Afrikainstitutet (NAI) 

Uppgifter

1 § Nordiska Afrikainstitutet (NAI) har till uppgift att inom Norden

1. främja och driva vetenskaplig forskning om Afrika,

2. främja samarbete och kontakter mellan nordiska och afrikanska
forskare,

3. utgöra ett dokumentationscentrum för forskning och studier om
Afrika,

4. informera om Afrikaforskning och aktuella afrikanska
förhållanden.

Verksförordningens tillämpning

2 § Verksförordningen (1995:1322) skall tillämpas på institutet med
undantag av 4 §, 5 § andra stycket, 11-14, 19-20, 22, 30, 33 §§, 34 §
andra stycket och 35 §.

Myndighetens ledning

3 § Institutets direktör är chef för myndigheten.

Program- och forskningråd

4 § Inom institutet finns ett program- och forskningsråd med två
ledamöter och en suppleant från vardera av de fem nordiska länderna.
Ytterligare en ledamot skall representera Uppsala
universitetsbibliotek.

Program- och forskningsrådet utser inom sig ordförande.

Personalföreträdare

5 § Personalföreträdarförordningen (1987:1101) skall tillämpas på
institutet.

Program- och forskningsrådets uppgifter

6 § Program- och forskningsrådet skall

1. verka som insynsråd och utöva insyn i och fungera som rådgivande
organ för institutets verksamhet,

2. ange inriktningen av institutets forskning, särskilt
forskningsprogrammen,

3. lämna förord vid anställning av forskare vid institutet varvid
forskningsledaren, om möjligt, skall representera ett annat nordiskt
land än direktören, och

4. bereda andra viktiga frågor som hänskjuts till rådet av
direktören.

Anställningar, m.m.

7 § Ledamöterna och suppleanterna i program- och forskningsrådet
utses av regeringen för en bestämd tid efter anmälan från respektive
nordiskt land. Minst en av ledamöterna skall representera sitt lands
forskningsmiljö.

8 § När institutet informerar om lediga anställningar skall
institutet göra detta även i Danmark, Finland, Island och Norge.

Överklagande

9 § Institutets beslut i ärenden om fördelning av bidrag eller
annat ekonomiskt stöd får inte överklagas. I övrigt gäller om
överklagande 35 § verksförordningen (1995:1322).
Förordning (1998:1047).
Förordning (1995:1381) med instruktion för Sveriges geologiska undersökning 

Uppgifter

1 § Sveriges geologiska undersökning (SGU) är central
förvaltningsmyndighet för frågor om landets geologiska beskaffenhet
och mineralhantering.

Det övergripande målet för SGU:s verksamhet är att undersöka,
dokumentera och beskriva Sveriges geologi för att tillhandahålla
geologisk information som behövs särskilt inom områdena miljö och
hälsa, fysisk planering och hushållning med naturresurser,
naturresursförsörjning, jord- och skogsbruk och totalförsvar samt att
marknadsföra denna information.

SGU är chefsmyndighet för Bergsstaten.

2 § SGU skall i övrigt

1. handlägga ärenden enligt minerallagstiftningen och lagstiftningen
om kontinentalsockeln,

2. inom sitt verksamhetsområde tillhandahålla underlag för
tillämpningen av plan- och bygglagen (1987:10) och lagen (1987:12) om
hushållning med naturresurser m.m., och

3. främja och stödja riktad grundforskning och tillämpad forskning
inom det geovetenskapliga området.

Verksamheten skall bedrivas på sådant sätt att insamlat geologiskt
material snabbt görs tillgängligt.

SGU skall i övrigt verka för att landets mineralresurser
tillgodogörs på bästa sätt.

3 § SGU får utföra uppdrag. För dessa uppdrag skall ersättning tas
ut om inte annat är föreskrivet.

Ersättningen fastställs efter grunder som bestäms av SGU.

Verksförordningens tillämpning

4 § Verksförordningen (1995:1322) skall tillämpas på SGU.

Myndighetens ledning

5 § Generaldirektören är chef för SGU.

Personalföreträdare

6 § Personalföreträdarförordningen (1987:1101) skall tillämpas på
SGU.
Lag (1995:1395) om ny beteckning på Statens lantmäteriverk och Centralnämnden för fastighetsdata

Enligt riksdagens beslut föreskrivs att bestämmelser i lag eller
annan författning om Statens lantmäteriverk eller Centralnämnden för
fastighetsdata efter utgången av år 1995 skall avse Lantmäteriverket.
Lag (1995:1396) om ny beteckning på fastighetsbildningsmyndighet, fastighetsregistermyndighet och överlantmätarmyndighet

Enligt riksdagens beslut1 föreskrivs att bestämmelser i lag eller
annan författning om fastighetsbildningsmyndighet,
fastighetsregistermyndighet eller överlantmätarmyndighet efter
utgången av år 1995 skall avse lantmäterimyndighet.

Övergångsbestämmelser

1995:1396

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1996 men skall inte tillämpas
i fråga om fastighetsbildningsmyndigheter och
fastighetsregistermyndigheter som inrättats enligt lagen (1971:133)
om kommunal fastighetsbildningsmyndighet och
fastighetsregistermyndighet.
Förordning (1995:1475) om dubbelbeskattningsavtal mellan Sverige och Sydafrika 

Regeringen föreskriver att lagen (1995:1468) om
dubbelbeskattningsavtal mellan Sverige och Sydafrika skall träda i
kraft den 31 december 1995.
Lag (1995:1514) om generellt statsbidrag till kommuner och landsting 

1 § Generellt statsbidrag till kommuner fördelas med ett
enhetligt belopp per invånare i kommunen den 1 november året
före det år bidraget betalas ut.

För åren 1997 - 2004 fördelas därutöver ett generellt
åldersbaserat statsbidrag med ett enhetligt belopp per invånare
inom respektive åldersgrupp 7 - 15, 16 - 18, 65 - 74, 75 - 84 samt
85 år och äldre den 1 november året före det år bidraget betalas
ut. Lag (2001:1269).

2 § Generellt statsbidrag till landsting fördelas med ett enhetligt
belopp per invånare i landstinget den 1 november året före det år
bidraget betalas ut.

3 § De kommuner som inte ingår i ett landsting får statsbidrag
enligt 1 och 2 §§.

3 a § Ändras indelningen av kommuner eller landsting, beräknas
bidraget på grundval av den indelning som gäller vid
bidragsårets ingång. Lag (1998:1746).

4 § Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer
meddelar närmare föreskrifter om beräkningen av bidragen och
fastställer beloppen enligt 1 och 2 §§. Lag (1997:554).

5 § Skatteverket fastställer statsbidragets storlek samt
lämnar senast den 25 januari bidragsåret uppgift till varje
kommun och landsting om storleken av dess bidrag.

Om anslaget för statsbidraget ändras under pågående bidragsår,
skall Skatteverket snarast fatta ett nytt beslut om bidragets
storlek. Lag (2004:665).

6 § Statsbidraget skall betalas ut i samband med och på
motsvarande sätt som gäller för utbetalning av
kommunalskattemedel enligt 4 § lagen (1965:269) med särskilda
bestämmelser om kommuns och annan menighets utdebitering av
skatt, m.m.

Bidrag som fastställs enligt 5 § andra stycket får dock betalas
ut under tiden juli-december 1998. Lag (1998:584).

7 § Beslut enligt denna lag får överklagas hos regeringen.
Lag (2003:661).

Övergångsbestämmelser

1995:1514

Föreskrifter om ikraftträdande av denna lag meddelas i lagen
(1995:1517) om införande av lagen (1995:1514) om generellt
statsbidrag till kommuner och landsting, lagen (1995:1515) om
utjämningsbidrag till kommuner och landsting och lagen (1995:1516) om
utjämningsavgift för kommuner och landsting.

2004:773

2. De upphävda lagarna gäller fortfarande i fråga om bidrag och
avgifter för år 2004 och tidigare år.
Lag (1995:1536) om provverksamhet avseende hushålls- och bostadsuppgifter 

Lagens tillämpningsområde

1 § Denna lag gäller en provverksamhet i Gävle kommun och i Högalids
församling i Stockholms kommun för att kunna ta fram och registrera
hushålls- och bostadsuppgifter. Verksamheten avser insamling av
uppgifter till ett lägenhetsregister enligt lagen (1995:1537) om
lägenhetsregister, införande av folkbokföring på lägenhet och
statistisk bearbetning.

Personregister m. m.

2 § Myndighet som deltar i provverksamheten får inrätta och föra
personregister för provverksamheten med det ändamål som framgår av
1 §.

3 § En myndighet som deltar i provverksamheten får för genomförande
av denna hämta uppgifter från personregister enligt de föreskrifter
regeringen meddelar.

Information

4 § Myndighet som deltar i den verksamhet som avses i 1 § skall i
lämplig utsträckning informera dem som berörs av verksamheten.

Gallring

5 § Uppgifter i personregister som avses i 2 § skall gallras senast
när denna lag upphör att gälla.

Övergångsbestämmelser

1995:1536

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1996 och upphör att
gälla den dag regeringen bestämmer, dock senast vid utgången av
september 2001. Lag (1999:1047).

På regeringens vägnar

BRITTA LEJON

Håkan Färm

(Justitiedepartementet)

1Prop. 1999/2000:8, bet. 1999/2000:FiU9, rskr. 1999/2000:48.
Lag (1995:1537) om lägenhetsregister 

Inledande bestämmelser

1 § Lantmäteriverket och kommunerna skall för de ändamål som anges i
2 § föra ett lägenhetsregister med hjälp av automatisk
databehandling.

Lantmäteriverket har det övergripande ansvaret för
lägenhetsregistret. Kommunen ansvarar för de uppgifter i registret
som hänför sig till kommunen.

Ändamål

2 § Uppgifter i lägenhetsregistret får användas för framställning av
statistik och för folkbokföringen. Registret får också användas för
resursfördelning samt planering, uppföljning och utvärdering av
boende, byggande och kommunikationer.

Innehåll

3 § Lägenhetsregistret skall omfatta samtliga lägenheter som helt
eller till en inte oväsentlig del används eller är avsedda att
användas som bostad (bostadslägenhet).

Lägenhetsregistret får innehålla uppgifter om fastighet, byggnad,
lägenhetsbeteckning och övriga uppgifter om lägenheten.

Regeringen föreskriver närmare om vilka uppgifter registret skall
innehålla.

Uppgiftsskyldighet

4 § En fastighetsägare är skyldig att lämna de uppgifter som
behövs för lägenhetsregistret och som inte kan inhämtas från
fastighetsregistret. Regeringen meddelar närmare föreskrifter
om uppgiftsskyldigheten.

Med fastighetsägare avses i denna lag även ägare av byggnad.
Lag (2000:253).

Fastställande av adress och lägenhetsbeteckning

5 § Varje bostadslägenhet skall kunna hänföras till en adress som
fastställs av kommunen. Om det finns mer än en bostadslägenhet med
samma adress, skall kommunen fastställa en särskild beteckning för
varje lägenhet (lägenhetsbeteckning). Fastighetsägaren skall
underrättas om detta.

Föreläggande m.m.

6 § Om en begärd uppgift inte lämnas inom föreskriven tid, får
kommunen eller den myndighet som regeringen bestämmer förelägga den
uppgiftsskyldige att lämna uppgiften.

Ett föreläggande får förenas med vite om det finns anledning att
anta att det annars inte följs.

7 § Beslut om vitesföreläggande får inte överklagas.

Övergångsbestämmelser

1995:1537

Denna lag träder i kraft, i fråga om Gävle kommun och Högalids
församling i Stockholms kommun, den 1 januari 1996, och i övrigt den
dag som regeringen bestämmer.
Riksbankens föreskrifter (1995:1552) om  minnesmynt på ett tusen och två hundra kronor 

Fullmäktige i Riksbanken föreskriver med stöd av 5 § lagen
(1988:1385) om Sveriges riksbank, att minnesmynt på ett tusen och två
hundra kronor skall ges ut från och med den 19 april 1996 samt att
mynten skall ha följande storlek, beskaffenhet och utseende.

1 § Med anledning av H M Konungens 50-årsdag den 30 april 1996 skall
minnesmynt med nominella värden ettusen och tvåhundra kronor ges ut.

2 § Minnesmyntet med ett nominellt värde av ettusen kronor skall
tillverkas av en legering som består av 900 tusendelar guld, 50
tusendelar silver och 50 tusendelar koppar samt ha en vikt av 5,8
gram och en diameter av 21 mm. Avvikelsen från den nominella vikten
får vid uppvägning av etthundra mynt vara högst 6 gram.

3 § Minnesmyntet med ett nominellt värde av ettusen kronor skall ha
följande prägel.

På framsidan Konung Carl XVI Gustafs bild i profil med omskriften
upptill "CARL XVI GUSTAF·SVERIGES KONUNG" och nedtill "1946·30
APRIL·1996". På höger sida om porträttet konstnärens signatur "EN".

På frånsidan stora riksvapnet utan vapenmantel, nedanför vapnet
"1000 KR" omgivet av till vänster "E" som anger myntningsorten och
till höger "B" som är begynnelsebokstaven i riksbankschefens
efternamn. Närmast kanten, på såväl framsidan som frånsidan, en
ornering av små bågar.

Randen skall vara slät.

4 § Minnesmyntet med ett nominellt värde av tvåhundra kronor skall
tillverkas av en legering som består av 925 tusendelar silver och 75
tusendelar koppar samt ha en vikt av 27,03 gram och en diameter av 36
mm. Avvikelsen från den nominella vikten får vid uppvägning av
etthundra mynt vara högst 27 gram.

5 § Minnesmyntet med ett nominellt värde av tvåhundra kronor skall
ha följande prägel.

På framsidan Konung Carl XVI Gustafs bild i profil med omskriften
upptill "CARL XVI GUSTAF·SVERIGES KONUNG" och nedtill "1946·30
APRIL·1996". På höger sida om porträttet konstnärens signatur "EN".

På frånsidan stora riksvapnet utan vapenmantel, nedanför vapnet "200
KR" omgivet av till vänster "E" som anger myntningsorten och till
höger "B" som är begynnelsebokstaven i riksbankschefens efternamn.
Närmast kanten, på såväl framsidan som frånsidan, en ornering av små
bågar.

Randen skall vara slät.
Tillkännagivande (1995:156) av Färöarnas, Grönlands och Ålands anslutning till den nordiska konventionen den 15 juni 1992 om social trygghet 

Regeringen ger tillkänna att den nordiska konventionen den 15 juni
l992 om social trygghet med tillhörande administrativ överenskommelse
enligt artikel 28.2 i konventionen trätt i kraft för Grönland och
Åland den 1 januari l994 och för Färöarna den 8 juli l994.
Konventionen är införlivad med svensk rätt genom förordningen (1993:
1529) om tillämpning av en nordisk konvention den 15 juni l992 om
social trygghet, och den administrativa överenskommelsen är
införlivad genom förordningen (1993: 1530) om tillämpning av en
överenskommelse den 18 augusti l993 om tillämpning av den nordiska
konventionen den 15 juni l992 om social trygghet.
Förordning (1995:157) om tidsbegränsning av uppdrag som ledamot och suppleant i styrelse för en allmän försäkringskassa 

För ledamot och suppleant i styrelse för en allmän försäkringskassa,
som utses enligt 18 kap. 8 § lagen (1962:381) om allmän försäkring,
skall uppdraget för tid från och med den 1 juli 1995 avse en tid om
ett år. För den som utses för tid från och med den 1 juli 1996 skall
uppdraget avse en tid om ett år och sex månader och för den som utses
för tid från och med den 1 januari 1998 skall uppdraget avse en tid
om ett år. Förordning (1996:59).
Lag (1995:1592) om skatteregler för ersättning från insättningsgaranti 

Ersättning som betalas ut av Insättningsgarantinämnden enligt lagen
(1995:1571) om insättningsgaranti skall vid inkomstbeskattningen
behandlas som om ersättningen betalats av det institut hos vilket
insättningen finns. Ersättningen skall i första hand anses utgöra
ersättning för insatt kapitalbelopp. Till den del ersättningen avser
upplupen ränta, skall den vid inkomstbeskattningen behandlas som
inkomstränta.

Vid återbetalning av ersättning enligt 18 § lagen om
insättningsgaranti skall den del av ett återbetalat belopp som inte
avser ersättning för det insatta kapitalbeloppet jämställas med
ränteutgift. Lag (1996:594).

Övergångsbestämmelser

1995:1592

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1996 och tillämpas första
gången vid 1997 års taxering.
Förordning (1995:1644) om generellt statsbidrag till kommuner och regioner

1 § Skatteverket ska fastställa de belopp som avses i 1 och 
2 §§ lagen (1995:1514) om generellt statsbidrag till kommuner 
och regioner. Beloppen ska avrundas till närmaste hela 
krontal. 

För att beräkna belopp per invånare för det åldersbaserade 
statsbidraget ska det totala åldersbaserade bidragsbeloppet 
fördelas på respektive åldersgrupp 7-15, 16-18, 65-74, 75-84 
samt 85 år och äldre med de relativa andelar som erhålls genom 
att nettokostnaden per invånare i de berörda åldersgrupperna 
multipliceras med antalet invånare i respektive åldersgrupp. 
Nettokostnaderna ska vara de som följer av utjämningssystemet 
i beräkningarna för grundskola, gymnasieskola och äldreomsorg. 
Antalet invånare ska avse den 1 november året före det år 
bidraget betalas ut. Förordning (2019:1024).

2 § Statistiska centralbyrån skall senast den 10 januari varje
år till Skatteverket lämna uppgifter om de belopp som beräknats
enligt denna förordning. Förordning (2003:981).


Övergångsbestämmelser

1995:1644

1. Denna förordning träder ikraft den 1 januari 1996.

2. Vid beräkningen av beloppen skall vid införandet av
utjämningssystemet hänsyn tas till överskott eller underskott som
uppkommer vid utjämningen av inkomster mellan kommuner respektive
landsting enligt lagen (1995:1515) om utjämningsbidrag till kommuner
och landsting och lagen (1995:1516) om utjämningsavgift för kommuner
och landsting.

1997:555

1. Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1997.

2. För bidragsåret 1997 skall Statistiska centralbyrån senast
den 10 juli 1997 lämna uppgifter till skattemyndigheten om de
belopp som beräknats enligt denna förordning.
Förordning (1995:1646) om skattesatser vid beräkning av utjämningsbidrag och utjämningsavgift för kommuner och landsting 

1 § Vid beräkning av utjämningsbidrag enligt lagen (1995:1515)
om utjämningsbidrag till kommuner och landsting och vid
beräkning av utjämningsavgift enligt lagen (1995:1516) om
utjämningsavgift för kommuner och landsting skall följande
länsvisa skattesatser tillämpas. Skattesatserna anges i procent
av beskattningsbara inkomster enligt nämnda lagar.

Län			Kommuner		Skattesats,
						procent

Stockholms		Samtliga		18,93
Uppsala			Samtliga		19,53
Södermanlands		Samtliga		19,63
Östergötlands		Samtliga		19,00
Jönköpings		Samtliga		19,18
Kronobergs		Samtliga		20,06
Kalmar			Samtliga		20,41
Blekinge		Samtliga		19,14
Skåne			Samtliga		19,60
Hallands		Samtliga		19,38
Västra Götalands	Samtliga		19,74
Värmlands		Samtliga		20,35
Örebro			Samtliga		19,27
Västmanlands		Samtliga		19,97
Dalarnas		Samtliga		19,66
Gävleborgs		Samtliga		19,25
Västernorrlands		Samtliga		20,64
Jämtlands		Samtliga		20,42
Västerbottens		Samtliga		20,25
Norrbottens		Samtliga		20,13

För en kommun som inte ingår i ett landsting är skattesatsen
18,29 procent. Förordning (1999:1029).

2 § Vid beräkning av utjämningsbidrag enligt lagen (1995:1515)
om utjämningsbidrag till kommuner och landsting och vid
beräkning av utjämningsavgift enligt lagen (1995:1516) om
utjämningsavgift för kommuner och landsting skall följande
länsvisa skattesatser tillämpas. Skattesatserna anges i procent
av beskattningsbara inkomster enligt nämnda lagar.

Landsting			Skattesats,
				procent

Stockholms läns			9,88
Uppsala läns			9,28
Östergötlands läns		9,81
Jönköpings läns			9,63
Kronobergs läns			8,75
Kalmar läns			8,40
Blekinge läns			9,67
Skåne läns 			9,21
Hallands läns			9,43
Västra Götalands läns		9,07
Värmlands läns			8,46
Örebro läns			9,54
Västmanlands läns		8,84
Dalarnas läns			9,15
Gävleborgs läns			9,56
Västernorrlands läns		8,17
Jämtlands läns			8,39
Västerbottens läns		8,56
Norrbottens läns		8,68

För en kommun som inte ingår i ett landsting är skattesatsen
10,52 procent. Förordning (1999:1029).

Övergångsbestämmelser

1995:1646

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1996, då
förordningen (1992:678) om skattesatser vid beräkning av
skatteutjämningsbidrag och statligt utjämningsbidrag skall
upphöra att gälla. Den äldre förordningen gäller dock
fortfarande i fråga om förhållanden som hänför sig till tiden
före den 1 januari 1996.

2004:881

2. Genom förordningen upphävs förordningen (1995:1645) om
utjämningsbidrag och utjämningsavgift för kommuner och
landsting samt förordningen (1995:1646) om skattesatser vid
beräkning av utjämningsbidrag och utjämningsavgift för kommuner
och landsting. De upphävda förordningarna gäller dock
fortfarande i fråga om förhållanden som hänför sig till tiden
före den 1 januari 2005.
Förordning (1995:1647) om ersättning för mervärdesskatt enligt lagen (1995:1518) om mervärdesskattekonton för kommuner och landsting 

1 § Har upphävts genom förordning (2002:962).

2 § Ersättning enligt 7 § lagen (1995:1518) om
mervärdesskattekonton för kommuner och landsting lämnas

1. med sex procent vid upphandling och bidragsgivning eller, om
det framgår att viss del avser lokalkostnad, med arton procent
för denna del och fem procent för resterande del, samt

2. med arton procent vid hyra av lokal för sådana boendeformer
som avses i 6 § samma lag.

Ersättning med arton procent lämnas dock inte om den fastighet
som lokalen är inrymd i upplåts av stat, kommun, landsting,
kommunalförbund eller regionförbund. Förordning (1998:590).

3 § Har upphävts genom förordning (2002:962).

4 § Skatteverket får meddela de ytterligare föreskrifter som
behövs för verkställigheten av bestämmelserna i lagen (1995:1518) om
mervärdesskattekonton för kommuner och landsting.
Förordning (2003:982).

Övergångsbestämmelser

1995:1647

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1996, då förordningen
(1994:1993) om återbetalning av mervärdesskatt enligt lagen
(1994:1799) om kommuners och landstings hantering av mervärdesskatt
för år 1995 skall upphöra att gälla. Den äldre förordningen gäller
dock fortfarande i fråga om förhållanden som hänför sig till tiden
före den 1 januari 1996.

2005:811

1. Denna förordning träder i kraft den 1 januari 2006.

2. Genom förordningen upphävs förordningen (1995:1647) om
ersättning för mervärdesskatt enligt lagen (1995:1518) om
mervärdesskattekonton för kommuner och landsting.

3. Den upphävda förordningen gäller dock fortfarande i fråga om
förhållanden som hänför sig till tiden före den 1 januari 2006.
Förordning (1995:1654) med bemyndigande  för Riksskatteverket enligt lagen (1995:1623) om skattereduktion för riskkapitalinvesteringar 

Regeringen bemyndigar med stöd av 8 § lagen (1995:1623) om
skattereduktion för riskkapitalinvesteringar Riksskatteverket att
besluta om vilken eller vilka skattemyndigheter som skall handlägga
ärenden om skattereduktion enligt nämnda lag.