Patientskadelag (1996:799)

Inledande bestämmelser

1 § Denna lag innehåller bestämmelser om rätt till
patientskadeersättning och om skyldighet för vårdgivare att ha en
försäkring som täcker sådan ersättning (patientförsäkring).

2 § Med patient jämställs i denna lag den som frivilligt deltar som
försöksperson i medicinsk forskning eller som donerar organ eller
annat biologiskt material för transplantation eller annat medicinskt
ändamål.

3 § Lagen gäller endast skador som har uppkommit i samband med
hälso- och sjukvård i Sverige.

4 § Rätten till patientskadeersättning får inskränkas endast på
grund av omständighet som har inträffat efter skadehändelsen
och som enligt försäkringsavtalslagen (2005:104) kan medföra
begränsning av försäkringsgivarens skyldighet att utge
försäkringsbelopp. Lag (2005:118).

5 § I denna lag avses med 

hälso- och sjukvård: sådan verksamhet som omfattas av hälso- 
och sjukvårdslagen (2017:30), tandvårdslagen (1985:125), lagen 
(2001:499) om omskärelse av pojkar, lagen (2018:744) om 
försäkringsmedicinska utredningar eller lagen (2019:1297) om 
koordineringsinsatser för sjukskrivna patienter, annan 
liknande medicinsk verksamhet samt verksamhet inom 
detaljhandeln med läkemedel och sådan verksamhet som omfattas 
av lagen (2021:363) om estetiska kirurgiska ingrepp och 
estetiska injektionsbehandlingar, allt under förutsättning 
att det är fråga om verksamhet som utövas av personal som 
omfattas av 1 kap. patientsäkerhetslagen (2010:659),

vårdgivare: statlig myndighet, region eller kommun i fråga om 
sådan hälso- och sjukvård som myndigheten, regionen eller 
kommunen har ansvar för (offentlig verksamhet) samt enskild 
som bedriver hälso- och sjukvård (privat vårdgivare).
Lag (2021:364).

Rätten till patientskadeersättning

6 § Patientskadeersättning lämnas för personskada på patient om det
föreligger övervägande sannolikhet för att skadan är orsakad av

1. undersökning, vård, behandling eller liknande åtgärd under
förutsättning att skadan kunnat undvikas antingen genom ett annat
utförande av det valda förfarandet eller genom val av ett annat
tillgängligt förfarande som enligt en bedömning i efterhand från
medicinsk synpunkt skulle ha tillgodosett vårdbehovet på ett mindre
riskfyllt sätt,

2. fel hos medicinteknisk produkt eller sjukvårdsutrustning använd
vid undersökning, vård, behandling eller liknande åtgärd eller
felaktig hantering därav,

3. felaktig diagnostisering,

4. överföring av smittämne som lett till infektion i samband med
undersökning, vård, behandling eller liknande åtgärd,

5. olycksfall i samband med undersökning, vård, behandling eller
liknande åtgärd eller under sjuktransport eller i samband med brand
eller annan skada på vårdlokaler eller utrustning, eller

6. förordnande eller utlämnande av läkemedel i strid med
föreskrifter eller anvisningar.

Vid prövning av rätt till ersättning enligt första stycket 1 och 3
skall den handlingsnorm tillämpas som gäller för en erfaren
specialist eller annan erfaren yrkesutövare inom området.

Rätt till ersättning enligt första stycket 4 är utesluten i de fall
omständigheterna är sådana att infektionen skäligen måste tålas.
Hänsyn skall därvid tas till arten och svårhetsgraden av den sjukdom
eller skada som åtgärden avsett, patientens hälsotillstånd i övrigt
samt möjligheten att förutse infektionen.

Undantag från rätten till patientskadeersättning

7 § Patientskadeersättning lämnas inte om

1. skadan är en följd av ett nödvändigt förfarande för
diagnostisering eller behandling av en sjukdom eller skada som utan
behandling är direkt livshotande eller leder till svår invaliditet,
eller

2. skadan orsakats av läkemedel i annat fall än som avses i 6 §
första stycket 6.

Hur patientskadeersättningen bestäms

8 § Patientskadeersättning bestäms enligt 5 kap. 1-5 §§ och
6 kap. 1 och 3 §§ skadeståndslagen (1972:207) med de
begränsningar som anges i 9-11 §§ denna lag. Lag (2010:668).

9 § När patientskadeersättning bestäms avräknas ett belopp om
en tjugondedel av det prisbasbelopp enligt 2 kap. 6 och 7 §§
socialförsäkringsbalken som gäller när ersättningen bestäms.
Lag (2010:1265).

10 § Patientskadeersättning är för varje skadehändelse
begränsad till högst 1 000 gånger det prisbasbelopp enligt
2 kap. 6 och 7 §§ socialförsäkringsbalken som gäller när
ersättningen bestäms. För varje skadad patient lämnas dock
för varje skadehändelse patientskadeersättning med högst
200 gånger detta prisbasbelopp.

De belopp som anges i första stycket innefattar inte ränta
eller ersättning för rättegångskostnader. Lag (2010:1265).

11 § Om det ansvarighetsbelopp som gäller enligt 10 § första stycket
första meningen inte räcker till gottgörelse åt dem som är
berättigade till ersättning, nedsätts deras ersättningar med samma
kvotdel för var och en.

Kan det efter inträffat skadefall befaras att nedsättning enligt
första stycket fordras, kan regeringen eller den myndighet som
regeringen bestämmer förordna att ersättning tills vidare skall
lämnas endast med viss kvotdel.

Försäkringsskyldighet m.m.

12 § Vårdgivare skall ha en patientförsäkring som täcker ersättning
för skador som omfattas av denna lag. Bedrivs verksamheten av privat
vårdgivare efter avtal med offentlig vårdgivare, är det den
offentlige vårdgivaren som skall ha försäkringen.

13 § Patientskadeersättningen utges av försäkringsgivaren. Om flera
patientförsäkringar täcker samma skada, svarar försäkringsgivarna
solidariskt för ersättningen. Försäkringsgivarna skall i sådant fall
sinsemellan ta lika del i ersättningsansvaret.

14 § Saknas patientförsäkring, svarar de försäkringsgivare som ingår
i patientförsäkringsföreningen enligt 15 § solidariskt för den
patientskadeersättning som skulle ha lämnats, om en patientförsäkring
hade funnits. Föreningen företräder i sådant fall försäkringsgivarna.

Försäkringsgivarnas inbördes ersättningsansvar fördelas efter
förhållandet mellan beloppen av de premier för patientförsäkring som
för var och en av dem belöper på närmast föregående kalenderår.

Patientförsäkringsförening

15 § De försäkringsgivare som meddelar patientförsäkring skall ingå
i en patientförsäkringsförening.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer fastställer
stadgar för föreningen.

Patientförsäkringsavgift

16 § Patientförsäkringsföreningen har rätt till gottgörelse
(patientförsäkringsavgift) av vårdgivare för den tid
vårdgivaren saknat försäkring enligt denna lag.

Patientförsäkringsavgift får högst tas ut med ett belopp
som för år räknat motsvarar femton procent av det
prisbasbelopp enligt 2 kap. 6 och 7 §§ so-
cialförsäkringsbalken som gäller när avgiften bestäms. Om
det belopp som motsvarar två gånger den årliga
försäkringspremie som gäller för vårdgivare i motsvarande
kategori när avgiften bestäms är högre, får avgiften i
stället beräknas på grundval av detta belopp. Lag (2010:1265).

Patientskadenämnd

17 § De försäkringsgivare som ingår i patientförsäkringsföreningen
skall tillsammans upprätthålla och bekosta en patientskadenämnd. I
nämnden skall det ingå företrädare för patienternas intressen.
Ytterligare föreskrifter om nämndens sammansättning lämnas av
regeringen som också skall godkänna nämndens arbetsordning.

Nämnden skall på begäran av patient eller annan skadelidande,
vårdgivare, försäkringsgivare eller domstol yttra sig över
ersättningsfall.

17 a § En patient eller annan skadelidande som vill inhämta
ett yttrande från Patientskadenämnden ska begära det senast
ett år från det att han eller hon fick del av
försäkringsgivarens slutliga ställningstagande till
ersättningsanspråket. Lag (2013:1091).

Skadestånd

18 § Trots att patientskadeersättning kan lämnas enligt denna lag
får den skadelidande i stället kräva skadestånd enligt vad som gäller
därom.

19 § Den som har utgett skadestånd med anledning av skada som avses
i denna lag inträder intill det utgivna beloppet i den skadelidandes
rätt till patientskadeersättning. Detta gäller dock inte om
patientskadeersättningen skulle ha kunnat krävas tillbaka av den
skadeståndsskyldige enligt 20 § första stycket.

Återkrav

20 § Har patientskadeersättning lämnats för en skada som vållats
uppsåtligen eller genom grov vårdslöshet, inträder försäkringsgivaren
intill det utgivna beloppet i den skadelidandes rätt till skadestånd.

Om patientskadeersättning har betalats för en skada som omfattas av
produktansvarslagen (1992:18), inträder försäkringsgivaren intill det
utgivna beloppet i den skadelidandes rätt till skadestånd enligt den
lagen.

Omfattas en skada av trafikförsäkring enligt trafikskadelagen
(1975:1410) och har patientskadeersättning lämnats för skadan,
inträder försäkringsgivaren intill det utgivna beloppet i den
skadelidandes rätt till trafikskadeersättning.

21 § Har patientskadeersättning lämnats enligt 14 § första stycket,
får ersättningen krävas tillbaka från den vårdgivare som varit
skyldig att teckna patientförsäkring. Patientförsäkringsföreningen
företräder i sådant fall försäkringsgivarna.

22 § En vårdgivare som har krävts på belopp enligt 21 § inträder
intill det utgivna beloppet i den rätt som enligt 20 § som tillkommer
försäkringsgivaren.

Preskription

23 § Den som vill ha ersättning enligt denna lag måste väcka
talan inom tio år från den tidpunkt då skadan orsakades. Om
den skadelidande begär omprövning enligt 5 kap. 5 §
skadeståndslagen (1972:207), får talan dock väckas inom tre
år från tidpunkten när det förhållande som ligger till grund
för omprövningsyrkandet inträdde.

Om den som vill ha ersättning har anmält skadan till
vårdgivaren eller försäkringsgivaren inom den tid som anges i
första stycket, är fristen att väcka talan alltid minst sex
månader från det att han eller hon fick del av
försäkringsgivarens slutliga ställningstagande till
anspråket.

Vid återkrav mellan försäkringsgivare och vid återkrav mot en
vårdgivare enligt 21 § är fristen att väcka talan alltid
minst ett år från den betalning som grundar återkravet.

I fråga om premiekrav och krav på patientförsäkringsavgift
tillämpas preskriptionslagen (1981:130). Lag (2013:1091).

24 § En talan får väckas efter den tid som anges i 23 §
första stycket endast om det finns synnerliga skäl. Vid
bedömningen ska det särskilt beaktas om den skadelidande har
varit förhindrad att framställa anspråket i tid.
Lag (2013:1091).

25 § Om talan inte väcks enligt 23 eller 24 §, går rätten
till ersättning förlorad.

I förhållanden mellan försäkringsgivare får annat avtalas om
preskription än vad som följer av denna lag. Lag (2013:1091).

26 § Det som sägs om försäkringsgivare i 23 § andra och
tredje styckena samt i 25 § andra stycket ska i ett fall som
avses i 14 § första stycket gälla
Patientförsäkringsföreningen. Lag (2013:1091).


Övergångsbestämmelser

2013:1091

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2015.

2. Äldre bestämmelser gäller för en fordran som beror på en
skada, om skadan har orsakats före ikraftträdandet. För en
fordran som inte beror på en skada tillämpas inte de nya
bestämmelserna, om avtalet om patientförsäkring har ingåtts
före ikraftträdandet och inte förnyats därefter.

3. 17 a § tillämpas endast vid ersättningsanspråk till följd
av en skada som har orsakats efter ikraftträdandet.

2018:746

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2019.

2. Den nya bestämmelsen ska tillämpas på 
försäkringsmedicinska utredningar som Försäkringskassan begär 
från och med ikraftträdandet.