Lag (1980:11) om tillsyn över hälso- och sjukvårdspersonalen m.fl. 

Inledande bestämmelser

1 § Med hälso- och sjukvårdspersonal avses i denna lag

1. personal vid sjukhus eller andra inrättningar för vård av patienter
som drivs av det allmänna eller av enskilda med bidrag från det allmänna
eller efter särskilt tillstånd,

2. den som i annat fall i egenskap av legitimerad yrkesutövare meddelar
vård åt patienter eller tillhör personal som biträder en sådan
yrkesutövare i vården,

3. personal inom sådan detaljhandel med läkemedel för vilken gäller
särskilda föreskrifter och personal inom den särskilda
giftinformationsverksamhet som bedrivs av Apoteksbolaget Aktiebolag,

4. andra grupper av yrkesutövare inom hälso- och sjukvården som skall
omfattas av lagen enligt föreskrift av regeringen eller, efter
regeringens bemyndigande, av Socialstyrelsen,

5. den som i annat fall enligt en föreskrift som har utfärdats med stöd
av 8 § lagen (1984:542) om behörighet att utöva yrke inom hälso- och
sjukvården m. m. tillhandahåller tjänster inom yrket under ett
tillfälligt besök i Sverige utan att ha svensk legitimation för yrket.

Vid tillämpningen av första stycket 2. jämställs med legitimerad
yrkesutövare den som enligt särskild föreskrift har motsvarande
behörighet. Lag (1992:1564).

2 § Hälso- och sjukvårdspersonalen står i yrkesutövningen under tillsyn
av socialstyrelsen.

3 § Regeringen bemyndigas att meddela sådana föreskrifter om åligganden
för hälso- och sjukvårdspersonalen, som behövs till skydd för enskilda
eller för verksamhetens bedrivande i övrigt.

Regeringen får överlåta åt socialstyrelsen att meddela föreskrifter som
avses i första stycket.

4 § Socialstyrelsen eller den som styrelsen förordnar har rätt att
inspektera hälso- och sjukvårdspersonalens verksamhet. Den som utför
inspektion äger därvid tillträde till lokaler där verksamheten bedrivs
och rätt att tillfälligt omhänderta handlingar, prover och annat
material som rör verksamheten. Den vars verksamhet inspekteras är
skyldig att lämna det biträde som behövs vid inspektionen. Lag
(1981:1346).

Allmänna åligganden

5 § Den som tillhör hälso- och sjukvårdspersonalen skall vinnlägga sig
om att ge patienten sakkunnig och omsorgsfull vård. Han skall så långt
det är möjligt utforma och genomföra vården i samråd med patienten. Han
skall visa patienten omtanke och respekt.

Den som har ansvaret för vården skall se till att patienten får
upplysningar om sitt hälsotillstånd och om de behandlingsmetoder som
står till buds. Om upplysningarna inte kan lämnas till patienten skall
de i stället lämnas till en nära anhörig till honom. Upplysningar får
dock inte lämnas till patienten eller någon anhörig i den mån det finns
hinder för detta i 7 kap. 3 § eller 6 § sekretesslagen (1980:100) eller
i 6 § andra stycket eller 6 a § denna lag. Lag (1980:989).

6 § Den som tillhör eller har tillhört hälso- och sjukvårdspersonalen
får inte obehörigen röja vad han i sin verksamhet har erfarit om en
enskilds hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden. Som
obehörigt röjande anses inte att någon fullgör uppgiftsskyldighet som
följer av lag eller förordning.

Tystnadsplikt gäller i förhållande till den vård- eller
behandlingsbehövande själv i fråga om uppgift om hans hälsotillstånd, om
det med hänsyn till ändamålet med vården eller behandlingen är av
synnerlig vikt att uppgiften inte lämnas till honom.

I det allmännas verksamhet tillämpas i stället bestämmelserna i
sekretesslagen (1980:100). Lag (1980:989).

6 a § Den som tillhör eller har tillhört hälso- och sjukvårdspersonalen
får inte röja en uppgift från enskild om någon annan persons
hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden, om det kan antas att
fara uppkommer för att den som har lämnat uppgiften eller någon honom
närstående utsätts för våld eller annat allvarligt men om uppgiften
röjs.

I det allmännas verksamhet tillämpas i stället bestämmelserna i
sekretesslagen (1980:100). Lag (1980:989).

6 b § Den som tillhör eller har tillhört hälso- och sjukvårdspersonalen
får inte obehörigen röja eller utnyttja sådana uppgifter om en viss
varas tillverkning eller innehåll, som han har fått kännedom om i
verksamheten och som har lämnats dit för att användas som upplysning om
eller underlag för behandling eller annan liknande åtgärd.

I det allmännas verksamhet tillämpas i stället bestämmelserna i
sekretesslagen (1980:100). Lag (1988:579).

7 § Den som tillhör hälso- och sjukvårdspersonalen skall efter anmaning
lämna socialstyrelsen handlingar, prover och annat material som rör
verksamheten samt ge styrelsen de upplysningar om denna som styrelsen
behöver för sin tillsyn. I anmaningen får vite föreläggas. Lag
(1981:1346).

7 a § Utöver vad som annars följer av lag eller förordning är hälso- och
sjukvårdspersonal skyldig att lämna ut

1. uppgift om huruvida någon vistas på en sjukvårdsinrättning, om
uppgiften för särskilt fall begärs av en domstol, åklagarmyndighet,
polismyndighet, kronofogdemyndighet eller skattemyndighet,

2. uppgift som behövs för en rättsmedicinsk undersökning,

3. uppgift som socialstyrelsens råd för vissa rättsliga sociala och
medicinska frågor behöver för sin verksamhet,

4. uppgift om en studerande som behövs för prövning av ett ärende om
avskiljande av denne från högskoleutbildning,

5. uppgift som Vägverket behöver för prövning av någons lämplighet att
ha körkort eller traktorkort. Lag (1992:1648).

8 § har upphävts genom lag (1985:563).

9 § har upphävts genom lag (1985:563).

10 § har upphävts genom lag (1985:563).

11 § har upphävts genom lag (1985:563).

12 § Om den som tillhör hälso- och sjukvårdspersonalen uppsåtligen eller
av oaktsamhet åsidosätter vad som åligger honom i hans yrkesutövning och
felet ej är ringa, får disciplinpåföljd åläggas honom. Disciplinpåföljd
är erinran och varning.

Disciplinpåföljd får, om det finns särskilda skäl till det, åläggas även
den som har tillhört hälso- och sjukvårdspersonalen men nu inte längre
gör det.

Disciplinpåföljd får inte åläggas en arbetstagare därför att han
deltagit i strejk eller någon därmed jämförlig stridsåtgärd.

13 § Har åtgärder vidtagits för att åtala den som tillhör hälso- och
sjukvårdspersonalen, får disciplinärt förfarande enligt denna lag ej
inledas eller fortsättas i fråga om den förseelse som avses med
åtgärden. Underrättelse enligt 29 § får dock ske.

Anmälan till åtal skall ske, om den mot vilken disciplinpåföljd
ifrågasätts är skäligen misstänkt för att i yrkesutövningen ha begått
brott, för vilket fängelse är föreskrivet. Särskilda regler gäller för
åtal för brott enligt 6 § lagen (1991:115) om åtgärder i forsknings-
eller behandlingssyfte med befruktade ägg från människa.

Anmälan till åtal skall göras av socialstyrelsen om annat inte följer av
38 § tredje stycket. Lag (1991:116).

14 § Påföljd får inte åläggas, om den som avses bli föremål för
disciplinpåföljd enligt denna lag inte inom två år efter förseelsen har
fått underrättelse enligt 29 § eller anmaning enligt 21 § tredje stycket
lagen (1986:765) med instruktion för riksdagens ombudsmän eller
motsvarande bestämmelse i fråga om justitiekanslern. Lag (1987:1001).

Återkallelse av legitimation m.m.

15 § Legitimation att utöva yrke inom hälso- och sjukvården skall
återkallas om den legitimerade

1. varit grovt oskicklig vid utövning av sitt yrke eller på annat sätt
visat sig uppenbart olämplig att utöva yrket,

2. på grund av sjukdom eller någon liknande omständighet inte kan utöva
yrket tillfredsställande,

3. begär att legitimationen skall återkallas och hinder mot återkallelse
inte föreligger från allmän synpunkt.

Har någon på grund av auktorisation i ett annat land inom Europeiska
ekonomiska samarbetsområdet (EES) erhållit legitimation inom hälso- och
sjukvården och återkallas den auktorisationen, skall även legitimationen
återkallas. Lag (1992:1564).

16 § Om det finns grundad anledning anta att legitimation bör återkallas
enligt 15 § första stycket 2., får den legitimerade åläggas att låta sig
undersökas av den läkare som anvisas honom.

Har förordnande om läkarundersökning givits, får legitimationen
återkallas för tiden till dess frågan om återkallelse av legitimationen
har prövats slutligt.

17 § Har en legitimation återkallats, skall en ny legitimation meddelas
när förhållandena medger det.

18 § Bestämmelserna i 15-17 §§ om återkallelse av legitimation gäller
även annan behörighet att utöva yrke inom hälso- och sjukvården.

Hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnd

19 § Frågor om disciplinansvar enligt denna lag prövas av en särskild
nämnd, hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnd.

Nämnden prövar även frågor som avses i 15-18 §§ samt andra frågor om
begränsning av legitimerade yrkesutövares behörighet.

20 § Ansvarsnämnden består av ordförande och åtta andra ledamöter. De
utses av regeringen för tre år. Ordföranden skall vara erfaren i
domarvärv. Övriga ledamöter skall ha särskild insikt i hälso- och
sjukvård. Av dem utses en efter förslag av Landstingsförbundet, en efter
förslag av Landsorganisationen i Sverige, en efter förslag av
Tjänstemännens Centralorganisation och en efter förslag av Central
organisationen SACO/SR. De fyra återstående ledamöterna utses bland
personer som kan anses särskilt företräda allmänhetens intresse.

För varje ledamot skall det finnas ett tillräckligt antal ersättare som
skall utses av regeringen för samma tid som ledamoten. Vad som sägs i
första stycket om behörighetsvillkor och om förslagsrätt gäller också i
fråga om ersättare.

Har förslag till ledamot eller ersättare ej avgivits, skall regeringen
trots detta förordna ledamöter och ersättare i tillräckligt antal.

21 § Ansvarsnämnden är beslutför med ordförande och sex andra ledamöter.
Till sammanträde med nämnden skall samtliga ledamöter kallas. Anmäler
ledamot förfall, skall ersättare för honom kallas.

Ordföranden får ensam fatta beslut som inte innefattar slutligt
avgörande i sak. Detta gäller inte beslut enligt 16 § eller utdömande av
vite enligt 27 § andra stycket. Beslut som innebär att ett ärende om
disciplinansvar avgörs i sak får fattas av ordföranden ensam, om
beslutet inte gäller en fråga av principiell beskaffenhet och det finns
grundad anledning att anta att ärendet inte kan leda till någon
disciplinpåföljd.

Ärenden som har avgjorts enligt andra stycket skall anmälas vid nästa
sammanträde med nämnden. Lag (1991:881).

22 § I fråga om jäv mot den som handlägger ärenden i ansvarsnämnden
gäller bestämmelserna i 4 kap. rättegångsbalken om jäv mot domare.

23 § I fråga om omröstning i ansvarsnämnden gäller bestämmelserna i 29
kap. rättegångsbalken om omröstning i domstol med endast lagfarna
ledamöter. Ordföranden säger sin mening först.

Handläggningen i ansvarsnämnden

24 § Frågor om disciplinansvar skall tas upp på anmälan av
socialstyrelsen eller av den patient som saken gäller eller, om
patienten inte själv kan anmäla saken, en nära anhörig till honom.

Andra frågor som avses i 19 § tas upp på anmälan av socialstyrelsen
eller på ansökan av den som saken gäller.

Bestämmelser om rätt för riksdagens ombudsmän och för justitiekanslern
att göra anmälan i ärende som avses i första eller andra stycket finns i
6 § tredje stycket lagen (1986:765) med instruktion för riksdagens
ombudsmän och i 6 § första stycket lagen (1975:1339) om
justitiekanslerns tillsyn. Lag (1987:1001).

25 § Ärende hos ansvarsnämnden skall anhängiggöras skriftligen.

26 § Är anmälan eller ansökan så ofullständig att den inte kan läggas
till grund för prövning i sak, skall ansvarsnämnden förelägga anmälaren
eller sökanden att inom viss tid avhjälpa bristen vid påföljd att talan
inte tas upp till prövning.

27 § Ansvarsnämnden skall se till att ärendena blir tillräckligt
utredda. Överflödig utredning skall avvisas.

Nämnden får fordra in patientjournaler eller andra handlingar som behövs
för utredningen. Därvid får vite om högst 1000 kronor föreläggas den som
tillhör hälso- och sjukvårdspersonalen. Utdömandet av vitet ankommer på
nämnden.

28 § Förfarandet är skriftligt. Muntlig förhandling får dock förekomma,
när det kan antas vara till fördel för utredningen.

29 § Anmälan eller ansökan enligt 24 § och det som hör till handlingen
skall överlämnas till den mot vilken åtgärd ifrågasätts. Mottagaren
skall föreläggas att svara inom viss tid.

En sådan underrättelse behövs inte om det är uppenbart att talan inte
kan bifallas eller att underrättelsen är onödig.

30 § Den som har förelagts att svara skall göra det skriftligen, om inte
ansvarsnämnden bestämmer att svaret får lämnas vid muntlig förhandling.

Den som svarar skall ange om han godtar eller motsätter sig den åtgärd
som sätts i fråga. Motsätter han sig ifrågasatt åtgärd, bör han ange
skälen för det och de bevis som han vill åberopa.

31 § Om det inte är onödigt skall ansvarsnämnden ge anmälaren tillfälle
att ta del av svaret och det som hör till svaret samt även ge honom viss
tid för att skriftligen yttra sig.

32 § Kräver en fråga särskild sakkunskap, får ansvarsnämnden hämta in
yttrande från myndigheter, tjänstemän eller andra som är skyldiga att
lämna yttrande i ämnet. Nämnden får också anlita andra sakkunniga i
frågan.

I fråga om sakkunniga gäller 40 kap. 2-7 och 12 §§ rättegångsbalken i
tillämpliga delar.

Ersättning för utlåtande av myndigheter, tjänstemän och andra som är
skyldiga att lämna yttrande utgår endast om det är särskilt föreskrivet.


Andra sakkunniga har rätt till ersättning av allmänna medel för sitt
uppdrag. Nämnden får bevilja förskott på sådan ersättning.

33 § Finner ansvarsnämnden att ett vittne eller en sakkunnig behöver
höras vid domstol eller att någon behöver föreläggas att tillhandahålla
en skriftlig handling eller ett föremål som bevis, skall nämnden begära
detta hos den allmänna underrätt inom vars område den person vistas som
skall höras eller på annat sätt berörs av åtgärden.

Om det inte finns laga hinder mot det skall rätten anställa förhör eller
meddela föreläggande. I fråga om sådana åtgärder skall i tillämpliga
delar gälla vad som föreskrivs om bevisupptagning i rättegång utom
huvudförhandling.

34 § Till muntlig förhandling skall parterna kallas. En enskild får
föreläggas att inställa sig personligen vid påföljd att hans frånvaro
inte utgör hinder för ärendets vidare handläggning och avgörande.

Enskild part, som har inställt sig till en muntlig förhandling, får
tillerkännas ersättning av allmänna medel för kostnad för resa och
uppehälle, om ansvarsnämnden finner att han skäligen bör ersättas.
Nämnden får bevilja förskott på ersättningen. Närmare bestämmelser om
ersättning och förskott meddelas av regeringen.

35 § Innan ett ärende avgörs skall parten ha fått kännedom om det som
tillförts ärendet genom någon annan än honom själv. Han skall också ha
fått tillfälle att yttra sig över det, om det inte föreligger sådana
skäl mot det som anges i 29 § andra stycket.

36 § Bestämmelserna i 14 kap. 5 § sekretesslagen (1980:100) om
begränsningar i rätten att ta del av det som har tillförts ett ärende
gäller i tillämpliga delar i fråga om underrättelse enligt 29 § första
stycket, 31 och 35 §§. Lag (1980:989).

37 § Bestämmelserna i 20 och 21 §§ förvaltningslagen (1986:223) skall
tillämpas även på beslut enligt 16 §. Lag (1986:1182).

38 § Disciplinärende beträffande arbetstagare får överlämnas av
ansvarsnämnden till arbetsgivaren för den åtgärd som kan ankomma på
honom, om det är uppenbart att ärendets behandling i nämnden inte är
påkallad från allmän synpunkt eller för att tillvarata patientens rätt.

Innehåller en anmälan till ansvarsnämnden klagomål över brister i
kontakten mellan en patient och hälso- och sjukvårdspersonalen hos en
landstingskommun eller över något annat liknande förhållande och är det
uppenbart att anmälan inte kan föranleda disciplinansvar enligt denna
lag, får nämnden överlämna anmälan i den delen till landstingskommunen
för åtgärd. Vad som sägs om landstingskommun gäller också kommun som
inte ingår i en landstingskommun.

Finner ansvarsnämnden i ett där anhängigt ärende att förutsättningarna
enligt 13 § andra stycket för anmälan till åtal föreligger, skall
nämnden fullgöra anmälningsskyldigheten. Lag (1985:563).

38 a § Bestämmelser om handläggning av sådana ärenden om disciplinansvar
eller om återkallelse eller begränsning av behörighet som prövas efter
anmälan av riksdagens ombudsmän eller justitiekanslern finns i 6 § femte
stycket lagen (1986:765) med instruktion för riksdagens ombudsmän och i
6 § tredje stycket lagen (1975:1339) om justitiekanslerns tillsyn. Lag
(1987:1001).

Talan mot beslut m.m.

39 § Ansvarsnämndens beslut enligt denna lag får överklagas hos
kammarrätt genom besvär.

40 § Talan mot ansvarsnämndens beslut som är slutligt får föras av

1. socialstyrelsen för att tillvarata allmänna intressen,

2. enskild som enligt 24 § första stycket har anmält en fråga om
disciplinansvar, om beslutet har gått honom emot,

3. annan som beslutet angår, om det har gått honom emot.

Bestämmelser om rätt för riksdagens ombudsmän och för justitiekanslern
att söka ändring i beslut om disciplinansvar eller behörighetsfråga med
anledning av fel i yrkesutövning finns i 7 § lagen (1986:765) med
instruktion för riksdagens ombudsmän och i 7 § lagen (1975:1339) om
justitiekanslerns tillsyn. Talan skall väckas inom fyra veckor från det
beslutet har meddelats. Lag (1987:1001).

41 § Talan mot annat beslut av ansvarsnämnden än som avses i 40 § får
föras av den som beslutet angår, om det har gått honom emot.

42 § Mot ansvarsnämndens beslut, som inte innebär att ärendet avgörs,
får talan föras endast i samband med talan mot beslutet i själva
ärendet. Talan får dock föras särskilt när nämnden

1. ogillat en invändning om jäv mot ledamot av nämnden eller en
invändning om att hinder föreligger för talans prövning,

2. avvisat ombud eller biträde,

3. förordnat om saken i avvaktan på ärendets avgörande,

inför nämnden, om underlåtenheten att iaktta föreläggandet kan medföra
särskild påföljd för denne,

5. utdömt vite eller

6. förordnat om ersättning för någons medverkan i ärendet.

43 § Socialstyrelsens beslut att förelägga vite enligt 7 § får
överklagas hos kammarrätten genom besvär. Lag (1985:563).

44 § Beslut i frågor som avses i 19 § andra stycket skall omedelbart
gälla om inte annat förordnas.

45 § Om inte något annat har föreskrivits, är socialstyrelsen motpart
till den yrkesutövare som överklagat ansvarsnämndens eller kammarrättens
slutliga beslut enligt denna lag. Om en enskild har anmält
disciplinärendet är också han yrkesutövarens motpart.

46 § Vid inspektion som avses i 4 § har den som utför inspektionen rätt
att av polismyndighet få det biträde som behövs för att inspektionen
skall kunna genomföras. Lag (1981:1346)

Övergångsbestämmelser

1980:11

1. har upphävts genom lag (1985:563).

2. Den som inte är att hänföra till medicinalpersonal enligt kungörelsen
(1964:428) om medicinalpersonal under socialstyrelsens inseende får inte
åläggas disciplinpåföljd enligt den nya lagen för fel som har begåtts
före lagens ikraftträdande.

3. Vid handläggning i hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnd av sådana
ärenden om disciplinansvar eller återkallelse av legitimation som
inkommit till socialstyrelsen före den nya lagens ikraftträdande
tillämpas i stället för 24-37 §§ nya lagen motsvarande äldre
bestämmelser för ärendets handläggning i medicinalväsendets
ansvarsnämnd.

4. Vad i 3 § lagen med vissa bestämmelser för personal inom hälso- och
sjukvård m.fl. föreskrivs om tystnadsplikt skall alltjämt gälla för den
personal som avses i lagen och som inte tillhör den i 1 § nya lagen
avsedda hälso- och sjukvårdspersonalen.