Räddningstjänstlag (1986:1102) 

Inledande bestämmelser

1 § Denna lag innehåller föreskrifter om hur samhällets räddningstjänst
skall organiseras och bedrivas.

I lagen finns också bestämmelser om olycks- och skadeförebyggande
åtgärder, om sanering efter utsläpp av radioaktiva ämnen, samt om
rättigheter och skyldigheter för enskilda. Lag (1992:11).

2 § Med räddningstjänst avses i lagen de räddningsinsatser som staten
eller kommunerna skall svara för vid olyckshändelser och överhängande
fara för olyckshändelser för att hindra och begränsa skador på människor
eller egendom eller i miljön.

Till räddningstjänst hänförs också räddningsinsatser som görs enligt
25--27 a §§ utan att det har inträffat någon olyckshändelse eller
föreligger överhängande fara för en olyckshändelse.

Skyldighet för staten eller kommun att göra en räddningsinsats
föreligger endast, om det med hänsyn till behovet av ett snabbt
ingripande, det hotade intressets vikt, kostnaderna för insatsen och
omständigheterna i övrigt är påkallat att staten eller kommunen svarar
för insatsen. Lag (1992:97).

2 a § Med sanering efter utsläpp av radioaktiva ämnen avses i lagen
sådana åtgärder som staten skall vidta för att göra det möjligt att åter
använda mark, vatten, anläggningar och annan egendom som förorenats
genom utsläpp av radioaktiva ämnen.

Skyldighet för staten att vidta sådana åtgärder föreligger endast i den
utsträckning det med hänsyn till följderna av utsläppet, det hotade
intressets vikt, kostnaderna för insatsen och omständigheterna i övrigt
är påkallat att staten svarar för åtgärderna. Lag (1992:11).

3 § Lagen gäller inte hälso- och sjukvård som avses i hälso- och
sjukvårdslagen (1982:763).

4 § Räddningstjänsten skall planeras och organiseras så att
räddningsinsatserna kan påbörjas inom godtagbar tid och genomföras på
ett effektivt sätt.

5 § Kommunerna och de statliga myndigheter som svarar för verksamhet
enligt denna lag skall samarbeta med varandra och med andra som berörs
av verksamheten.

Kommunal räddningstjänst m.m.

Kommunens ansvar

6 § Varje kommun skall svara för räddningstjänsten inom kommunen, om
inte annat följer av 25--28 §§.

7 § Varje kommun skall svara för att åtgärder vidtas inom kommunen så
att bränder och skador till följd av bränder förebyggs. Kommunen skall
också främja annan olycks- och skadeförebyggande verksamhet i kommunen.

8 § Kommunerna skall ta till vara möjligheterna att utnyttja varandras
resurser för räddningstjänsten och för förebyggande verksamhet enligt
7 §.

9 § I varje kommun skall det finnas en räddningskår. Kommunen får komma
överens med en annan kommun om att ha en gemensam räddningskår. Kommunen
får också träffa avtal med en annan kommun om att de uppgifter i
kommunen, som enligt denna lag ankommer på räddningskåren, skall helt
eller delvis ombesörjas av den andra kommunens räddningskår. Lag
(1991:907).

10 § I varje kommun skall det finnas en eller flera nämnder för
räddningstjänsten. För en sådan nämnd gäller vad som är föreskrivet om
nämnder i kommunallagen (1991:900). Lag (1991:907).

11 § Uppdrag att besluta på nämndens vägnar får inte omfatta
förelägganden eller förbud vid vite eller verkställande av åtgärd på den
försumliges bekostnad.

Nämnden får meddela den som fullgör uppgifter åt nämnden utan att vara
tjänsteman hos kommunen befogenhet att på nämndens vägnar meddela i
verksamheten erforderliga förelägganden och förbud enligt 56 § första
stycket. Lag (1991:1663).

Räddningskåren

12 § Räddningskåren skall göra de räddningsinsatser som kommunen har
ansvaret för enligt denna lag.

Kommunen får överlåta åt någon annan att göra räddningsinsatser som
kräver särskild kompetens.

13 § Räddningskåren skall bestå av en räddningschef och en eller flera
räddningsstyrkor. I räddningskåren kan också ingå räddningsvärn.

Om det vid en anläggning inom kommunen har organiserats en särskild
enhet för räddningsinsatser vid anläggningen, får kommunen träffa avtal
med ägaren eller innehavaren av anläggningen om att enheten skall i ngå
som räddningsstyrka i räddningskåren.

En sådan enhets räddningsinsatser är att anse som kommunal
räddningstjänst enligt denna lag också när insatserna görs inom den egna
anläggningen.

14 § En räddningsstyrka skall bestå av anställd personal som genom
utbildning och erfarenhet har nödvändig kompetens för sina uppgifter.

Ett räddningsvärn skall bestå av personal som har uttagits på grund av
tjänsteplikt.

Förebyggande åtgärder mot brand

15 § En sådan nämnd som avses i 10 § skall svara för att brandsyn och
sotning utförs regelbundet. Lag (1991:1663).

16 § Brandsyn skall avse kontroll av brandskyddet vid byggnader eller
anläggningar som bestäms av regeringen eller den myndighet som
regeringen utser. En myndighet som utövar tillsyn enligt 54 § kan
besluta om brandsyn också i andra fall.

Brandsyn skall förrättas av särskilda brandsyneförrättare som utses av
den kommunala nämnden. Lag (1991:1663).

17 § Genom sotningen skall eldstäder och andra fasta
förbränningsanordningar, som inte är inrättade för eldning uteslutande
med gas, och därtill hörande rökkanaler samt imkanaler göras rena. I
samband med sotning skall det som rengörs samt skorstenar och tak med
därtill hörande byggnadsdelar kontrolleras från brandskyddssynpunkt.
Sådan kontroll skall också göras av kanalanslutna eldstäder och andra
fasta förbränningsanordningar, som är inrättade för eldning uteslutande
med gas, och av därtill hörande avgaskanaler. En tillsynsmyndighet kan
besluta om kontroll av brandskyddet också i andra fall.

Sotning och kontroll enligt första stycket av brandskyddet skall utföras
av skor stensfejarmästare eller skorstensfejare som biträder
skorstensfejarmästaren. En sådan nämnd som avses i 10 § får i fråga om
speciella anläggningar och enstaka avlägset belägna bostadshus medge att
någon annan utför sotningen och kontrollen. Lag (1991:1664).

18 § Kommunfullmäktige får föreskriva att avgift skall erläggas för
brandsyn, sotning och kontroll av brandskyddet enligt 17 §. Lag
(1991:1032).

19 § Den som förrättar brandsyn och den som utför sotning och kontroll
av brandskyddet enligt 17 § har rätt att få tillträde till den
anläggning som berörs. De har också rätt att få de upplysningar och
handlingar som de behöver.

Polismyndigheten skall lämna det biträde som behövs.

20 § Regeringen för meddela föreskrifter om frister för brandsyn,
sotning och kontroll av brandskyddet enligt 17 § och om förbud helt
eller delvis mot eldning utomhus samt om liknande förebyggande åtgärder
mot brand. Regeringen får överlåta åt en myndighet eller åt kommun att
meddela sådana föreskrifter. Lag (1991:1032).

Räddningstjänstplan

21 § För varje kommun skall det finnas en räddningstjänstplan.
Planen skall innehålla uppgifter om

1. räddningskårens organisation i stora drag,

2. vattenreservoarer, brandposter, varningssystem och andra
anordningar för räddningstjänsten och hur de skall underhållas,

3. insatstider till kommunens olika delar,

4. det lägsta antal befäl och övrig personal som ständigt skall finnas
för första utryckning i styrkorna inom räddningskåren och tiden
från alarmering av personalen till dess räddningsstyrkans första
fordon kan utgå (anspänningstid),

5. den kompetens som krävs för att vara befäl i räddningskåren,

6. det minsta antal övningar som skall hållas med personalen i
räddningskåren,

7. hur allmänheten skall varnas och informeras vid allvarliga
olyckshändelser,

8. de kompletterande åtgärder som behövs för räddningstjänsten
under höjd beredskap.

I förekommande fall skall planen också innehålla uppgifter om

1. anläggningar som avses i 43 § samt vattentäkter och andra
områden där en olyckshändelse kan medföra allvarliga skador i
miljön,

2. hamnar och deras gränser i vattnet,

3. avtal om samverkan inom kommunalförbund och
räddningsregion. Lag (1994:1722).

22 § Räddningstjänstplanen skall antas av kommunfullmäktige.

Planen skall tillställas de myndigheter som regeringen bestämmer.

Första och andra styckena gäller också i fråga om ändringar i och
tillägg till planen.

Kommunen skall se till att allmänheten upplyses om vad
räddningstjänstplanen innehåller om varning och information till
allmänheten vid allvarliga olyckshändelser. Lag (1992:11).

23 § När ett förslag till räddningstjänstplan eller en ändring i eller
ett  tillägg till räddningstjänstplan upprättas, skall kommunen på
lämpligt sätt och i den omfattning som behövs samråda med de myndigheter
som kan ha ett väsentligt intresse i saken.

24 § Regeringen får på framställning av den myndighet som regeringen
bestämmer besluta om ändring av en räddningstjänstplan.

Statlig räddningstjänst m.m.

Fjällräddningstjänst

25 § Inom fjällområden skall polisen

1. efterforska och rädda den som har försvunnit under sådana
omständigheter att det kan befaras att det föreligger fara för hans liv
eller allvarlig risk för hans hälsa,

2. rädda den som har råkat ut för en olyckshändelse eller drabbats av en
sjukdom och som snabbt behöver komma under vård eller få annan hjälp.
Lag (1992:97).

Flygräddningstjänst

26 § Vid flyghaverier inom Sveriges sjöterritorium, med undantag för
vattendrag, kanaler, hamnar och andra insjöar än Vänern, Vättern och
Mälaren, samt inom Sveriges ekonomiska zon skall Luftfartsverket svara
för räddningstjänsten.

Luftfartsverket skall svara för förebyggande räddningsinsatser mot
skador, när ett luftfartyg är nödställt eller när fara hotar
lufttrafiken. Verket skall också svara för efterforskning av luftfartyg
som saknas. Lag (1992:1147).

Sjöräddningstjänst

27 § Inom Sveriges sjöterritorium, med undantag för vattendrag, kanaler,
hamnar och andra insjöar än Vänern, Vättern och Mälaren, samt inom
Sveriges ekonomiska zon skall Sjöfartsverket svara för efterforskning
och räddning av människor, som är eller kan befaras vara i sjönöd, och
för sjuktransporter från fartyg. Lag (1992:1147).

Efterforskning av försvunna personer i andra fall

27 a § I andra fall än som avses i 25--27 §§ skall polisen efterforska
personer som har försvunnit under sådana omständigheter att det kan
befaras att det föreligger fara för deras liv eller allvarlig risk för
deras hälsa. Lag (1992:97).

Miljöräddningstjänst till sjöss

27 b § Inom Sveriges sjöterritorium, med undantag för vattendrag,
kanaler, hamnar och andra insjöar än Vänern, Vättern och Mälaren, samt
inom Sveriges ekonomiska zon skall Kustbevakningen svara för
räddningstjänsten, när olja eller andra skadliga ämnen har kommit ut i
vattnet. Lag (1992:1147).

Räddningstjänst vid utsläpp av radioaktiva ämnen och sanering efter
sådana utsläpp

28 § Vid utsläpp av radioaktiva ämnen från en kärnteknisk anläggning i
sådan omfattning att särskilda åtgärder krävs för att skydda allmänheten
eller vid överhängande fara för ett sådant utsläpp skall länsstyrelsen
svara för räddningstjänsten.

Länsstyrelsen skall också svara för saneringen efter utsläpp av
radioaktiva ämnen från en kärnteknisk anläggning.

För sanering efter utsläpp av radioaktiva ämnen i andra fall än som sägs
i andra stycket skall den statliga myndighet som regeringen föreskriver
eller i särskilda fall beslutar svara. Lag (1992:11).

28 a § I 10 § lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet finns
bestämmelser om skyldighet för innehavare av kärnteknisk
anläggning att vidta de åtgärder som behövs för att
upprätthålla säkerheten vid anläggningen. Lag (1998:828).

29 § Kommunerna är skyldiga att delta i planeringen av räddningstjänsten
vid utsläpp av radioaktiva ämnen från kärntekniska anläggningar och att
medverka vid övningar i sådan räddningstjänst.

Kommunerna är vidare skyldiga att medverka i planering och övningar för
sanering efter utsläpp av radioaktiva ämnen från kärntekniska
anläggningar. Lag (1992:11).

Gemensamma bestämmelser

Alarmering

30 § Kommunerna och de statliga myndigheter som svarar för
räddningstjänst skall se till att det finns anordningar för
alarmering av räddningsorganen.

När ett räddningsorgan gör en räddningsinsats, skall
polismyndigheten underrättas om insatsen.

Om effekterna av en olyckshändelse kan kräva särskilda åtgärder
till skydd för befolkningen eller miljön i ett annat land än
Sverige, skall det räddningsorgan som gör räddningsinsatsen
omedelbart underrätta berörd myndighet i det andra landet.
Lag (1999:383).

Ledning

31 § Vid varje räddningsinsats skall det finnas en räddningsledare.

32 § Räddningsledare är

1. i den kommunala räddningstjänsten räddningschefen eller den
som denne har utsett,

2. i fjällräddningstjänsten och i fråga om efterforskning
enligt 27 a § polischefen i distriktet eller den som denne har
utsett,

3. i övrig räddningstjänst den som den ansvariga myndigheten
har utsett.

Samverkar två eller flera räddningskårer i en räddningsinsats
som berör mer än en kommuns område inom samma län, skall
länsstyrelsen bestämma vem av räddningsledarna som skall leda
insatsen, om inte räddningsledarna själva har bestämt det.
Lag (1998:1556).

33 § I fråga om räddningsinsatser som är omfattande får regeringen
föreskriva eller i särskilt fall bestämma, att en länsstyrelse eller
någon  annan statlig myndighet skall ta över ansvaret för
räddningstjänsten inom en eller flera kommuner. I sådana fall utses
räddningsledare av den myndighet som har fått ansvaret.

I fråga om sanering efter utsläpp av radioaktiva ämnen från en
kärnteknisk anläggning får regeringen föreskriva eller i särskilda fall
besluta, att en länsstyrelse skall ta över ansvaret för saneringen inom
flera  län eller att någon annan statlig myndighet skall ta över detta
ansvar inom ett eller flera län. Lag (1992:11).

Skyldighet att medverka i räddningstjänst eller sanering efter
utsläpp av radioaktiva ämnen

34 § En statlig eller kommunal myndighet skall med personal och egendom
delta i en räddningsinsats på anmodan av räddningsledaren och vid
sanering efter utsläpp av radioaktiva ämnen på anmodan av den myndighet
som svarar för saneringen. En sådan skyldighet föreligger dock endast om
myndigheten har lämpliga resurser och ett deltagande inte allvarligt
hindrar myndighetens vanliga verksamhet. Lag (1992:11).

Ersättning till kommun för medverkan i räddningstjänst m.m.

35 § Om en kommun har medverkat i en annan kommuns räddningstjänst, har
kommunen rätt till skälig ersättning av den andra kommunen.

Om en kommun har medverkat i statlig räddningstjänst eller vid sanering
efter utsläpp av radioaktiva ämnen eller vid övningar i sådan
räddningstjänst eller sådan sanering, har kommunen rätt till skälig
ersättning av staten. Lag (1992:11).

36 § Vid kommunal räddningstjänst med anledning av utflöde i vatten av
olja eller andra skadliga ämnen har kommunen rätt till ersättning av
staten för den del av räddningstjänstkostnaderna som överstiger ett av
regeringen fastställt belopp, om utflödet har inträffat utanför Sveriges
sjöterritorium eller inom en del av sjöterritorier där räddningsinsatser
skall göras enligt 27 b § eller inom Göta älv, Trollhätte kanal eller
Södertälje kanal. Lag (1992:97).

37 § Om en räddningsinsats i kommunal räddningstjänst har medfört
betydande kostnader, har kommunen rätt till ersättning av staten för den
del av räddningstjänstkostnaderna som överstiger en självrisk.
Självrisken beräknas enligt grunder som regeringen fastställer.

Bestämmelser som rör enskilda m.fl.

Alarmering

38 § Vid utsläpp av giftiga eller skadliga ämnen från en anläggning som
avses i 43 § skall anläggningens innehavare underrätta länsstyrelsen,
polismyndigheten och räddningskåren, om utsläppet påkallar särskilda
åtgärder till skydd för allmänheten. Underrättelse skall också lämnas,
om det föreligger överhängande fara för ett sådant utsläpp.

39 § Den som upptäcker eller på annat sätt får kännedom om en brand
eller om en olyckshändelse som innebär fara för någons liv eller
allvarlig risk för någons hälsa eller för miljön skall, om det är
möjligt, varna dem som är i fara och vid behov tillkalla hjälp. Detsamma
skall gälla den som får kännedom om att det föreligger en överhängande
fara för en brand eller en sådan olyckshändelse.

Uppgiftsskyldighet

40 § Myndigheter och enskilda skall på begäran av en myndighet som
svarar för räddningstjänst eller sanering efter utsläpp av radioaktiva
ämnen lämna upplysningar om personal och egendom som kan användas i
räddningstjänsten eller vid saneringen. Lag (1992:11).

Förebyggande åtgärder

41 § Ägare eller innehavare av byggnader eller andra anläggningar skall
i skälig omfattning hålla utrustning för släckning av brand och för
livräddning vid brand eller annan olyckshändelse och i övrigt vidta de
åtgär der som behövs för att förebygga brand och för att hindra eller
begränsa skador till följd av brand.

42 § Om det behövs för att förebygga att människor skadas på grund av
brand, får regeringen föreskriva att material får användas i lös
inredning i byggnader eller andra anläggningar endast efter godkännande
(typgodk ännande).

Har sådana föreskrifter meddelats, skall den som svarar för verksamheten
i byggnaden eller anläggningen kunna visa att den lösa inredningen
består av typgodkänt material.

Typgodkännande meddelas av den myndighet som regeringen bestämmer.

43 § Vid en anläggning, där verksamheten innebär fara för att en
olyckshändelse skall orsaka allvarliga skador på människor eller i
miljön, är anläggningens ägare eller innehavare skyldig att i skälig
omfattning hålla eller bekosta beredskap med personal och egendom och i
övrigt vidta erforderliga åtgärder för att hindra eller begränsa sådana
skador.

Detsamma skall gälla flygplatser som har godkänts enligt 6 kap. 9 §
första stycket luftfartslagen (1957:297).

Tjänsteplikt

44 § När det behövs, är var och en som under kalenderåret fyller lägst
arton och högst sextiofem år skyldig att medverka i räddningstjänst, i
den mån hans kunskaper, hälsa och kroppskrafter tillåter det.

Tjänsteplikten fullgörs på anmodan av räddningsledaren.

Bland dem som är tjänstepliktiga enligt första stycket och som är
bosatta i kommunen får en sådan nämnd som avses i 10 § ta ut lämpliga
personer för att ingå i kommunens räddningsvärn. I första hand skall
frivilliga tas ut. Den som har tagits ut är skyldig att delta i övning
med räddningsvärnet under högst tjugo timmar årligen. Lag (1991:1 663).

Ingrepp i annans rätt

45 § Om fara för liv, hälsa eller egendom eller för skada i miljön inte
lämpligen kan hindras på något annat sätt, får räddningsledaren vid en
räddningsinsats bereda sig och medverkande personal tillträde till
annans fastighet, avspärra eller utrymma områden, använda, föra bort
eller förstöra egendom samt företa andra ingrepp i annans rätt, i den
mån ingreppet är försvarligt med hänsyn till farans beskaffenhet, den
skada som vållas genom ingreppet och omständigheterna i övrigt. Sådana
ingrepp får också företas av den kommunala nämnden eller, i fråga om
statlig räddningstjänst, av den myndighet som svarar för
räddningstjänsten. Om en statlig myndighet enligt vad som sägs i 33 §
första stycket har tagit över ansvaret för den kommunala
räddningstjänsten, får ingrepp företas av den myndigheten i stället för
av den kommunala nämnden.

Vid sanering efter utsläpp av radioaktiva ämnen får, under de
förutsättningar som anges i första stycket eller om det är nödvändigt
för att göra det möjligt att åter använda den förorenade egendomen, den
myndighet som ansvarar för saneringen företa sådana ingrepp i annans
rätt som anges i första stycket.

Förbud eller föreläggande som avses i 7 kap. 5 § lagen (1980:424) om
åtgärder mot vattenförorening från fartyg får meddelas med stöd av denna
paragraf bara om Sjöfartsverkets beslut inte kan avvaktas.

Polismyndigheten skall lämna det biträde som behövs. Lag (1992:11).

46 § Den som med stöd av 45 § har beslutat om avspärrning eller
utrymning, skall hjälpa till med att ordna uppehälle för dem som till
följd av åtgärden är i behov därav.

47 § Anordning som varaktigt behövs för räddningstjänsten får placeras
på annans mark eller byggnad, om det inte medför inverkan av någon
betydelse på markens eller byggnadens användningssätt.

Beslut om en sådan åtgärd meddelas av en sådan nämnd som avses i 10 §
eller, i fråga om statlig räddningstjänst, av den myndighet som svarar
för räddningstjänsten. Lag (1991:1663).

Rätt till ersättning

48 § Den som på grund av tjänsteplikt eller frivilligt efter anmodan av
räddningsledaren har medverkat i räddningstjänst enligt denna lag eller
i övning med räddningskår har rätt till skälig ersättning för kostnader
för resa och uppehälle samt för arbete och tidsspillan enligt
bestämmelser som meddelas av regeringen eller den myndighet som
regeringen bestämmer. Han har också rätt till ersättning för skada på
kläder och andra personliga tillhörigheter.

Första stycket gäller inte den som har erhållit ersättning av någon
annan eller på grund av tjänst eller annars genom avtal har rätt till
ersättning för medverkan i räddningstjänst.

Ersättning enligt första stycket skall betalas av kommunen till den som
har medverkat i kommunal räddningstjänst eller i övning med räddningskår
och av staten till den som har medverkat i statlig räddningstjänst.

49 § I lagen (1977:265) om statligt personskadeskydd och lagen
(1977:266) om statlig ersättning vid ideell skada m.m. finns
bestämmelser om ersättning vid personskada till den som har medverkat i
räddning stjänst enligt denna lag eller i övning med räddningskår. Lag
(1991:473).

50 § Har utrustning för räddningstjänst eller sanering efter utsläpp av
radioaktiva ämnen tillhandahållits frivilligt eller tagits i anspråk med
stöd av 45 §, har egendomens ägare eller innehavare rätt till ersättning
för skada på eller försämring av egendomen, förlorad avkastning eller
nytta av egendomen och kostnad med anledning av att egendomen har
tillhandahållits.

Första stycket gäller inte den som har erhållit ersättning av någon
annan eller på grund av tjänst eller annars genom avtal har rätt till
ersättning för att tillhandahålla egendom för räddningstjänst eller
sanering eft er utsläpp av radioaktiva ämnen. Första stycket gäller inte
heller den som har tillhandahållit egendom för räddningstjänst, om
räddning sinsatsen har avsett att hindra eller begränsa skada på hans
egendom eller har föranletts av olyckshändelse i hans verksamhet. Lag
(1992:11).

51 § Om egendom tas i anspråk genom åtgärd enligt 47 §, är ägaren eller
innehavaren berättigad till ersättning för förlorad avkastning eller
nytta.

52 § Ersättning enligt 50 och 51 §§ skall betalas av kommunen eller, i
fråga om statlig räddningstjänst och sanering efter utsläpp av
radioaktiva ämnen, av staten. Lag (1992:11).

Åtgärder efter räddningstjänst

53 § När en räddningsinsats är avslutad, skall räddningsledaren, om det
är möjligt, underrätta ägaren eller innehavaren av den egendom som
räddningsåtgärderna har avsett om behovet av bevakning, restvärdeskydd,
sanering och återställning.

Behövs bevakning med hänsyn till risken för nya olyckshändelser men
kommer bevakningen inte till stånd, får räddningsledaren utföra
bevakningen på ägarens eller innehavarens bekostnad.

Polismyndigheten skall lämna det biträde som behövs.

Övriga bestämmelser

Tillsyn

54 § Inom kommunen utövar en sådan nämnd som avses i 10 § den
omedelbara tillsynen över efterlevnaden av denna lag och föreskrifter
som har meddelats med stöd av lagen. Inom länet utövas tillsynen av
länsstyrelsen. Den centrala tillsynen utövas av Statens räddningsverk
eller, i fråga om statlig räddningstjänst, av annan myndighet som
regeringen bestämmer. Lag (1991:1663).

55 § För tillsynen har en tillsynsmyndighet rätt att få tillträde till
byggnader, lokaler och anläggningar. Tillsynsmyndigheten har också rätt
att få de upplysningar och handlingar som behövs för tillsynen.

56 § En tillsynsmyndighet får meddela de förelägganden och förbud som
behövs i enskilda fall för att denna lag eller föreskrifter som
meddelats med stöd av lagen skall efterlevas.

Beslut om föreläggande eller förbud får förenas med vite.

Underlåter någon att vidta en åtgärd som åligger honom enligt en
tillsynsmyndighets föreläggande, får myndigheten vidta åtgärden på hans
bekostnad.

57 § Polismyndigheten skall lämna det biträde som behövs för tillsynen.

Ansvarsbestämmelser

58 § Till böter skall den dömas som

1. uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot förbud mot eldning utomhus
som har meddelats med stöd av 20 §,

2. uppsåtligen eller av oaktsamhet underlåter att ge upplysningar eller
lämna ut handlingar enligt 19, 40 eller 55 §,

3. uppsåtligen eller av oaktsamhet lämnar oriktig uppgift om förhållande
av betydelse vid fullgörande av uppgiftsskyldighet som följer av 19, 40
eller 55 §,

4. uppsåtligen eller av oaktsamhet underlåter att fullgöra vad som
åligger honom enligt 38 eller 39 §,

5. utan att ha laga förfall uppsåtligen eller av oaktsamhet underlåter
att fullgöra tjänsteplikt som åligger honom enligt 44 §,

6. uppsåtligen hindrar eller försöker hindra en åtgärd som beslutats
enligt 45 § första stycket eller annars utan giltig ursäkt åsidosätter
sådan åtgärd.

I ringa fall skall inte dömas till ansvar.

Till ansvar enligt första stycket skall inte dömas, om ansvar för
gärningen kan ådömas enligt brottsbalken.

Den som har överträtt ett vitesföreläggande eller ett vitesförbud skall
inte dömas till ansvar enligt denna lag för gärning som omfattas av
föreläggandet eller förbudet.

Bestämmelser om överklagande

59 § Ett beslut om fullgörande av tjänsteplikt enligt 44 § eller om
ingrepp i annans rätt enligt 45 § gäller även om det överklagas.

Om det föreligger särskilda skäl, får en tillsynsmyndighet bestämma att
dess beslut skall gälla även om det överklagas.

60 § Ett beslut av en räddningsledare om fullgörande av tjänsteplikt
enligt 44 § eller om ingrepp i annans rätt enligt 45 § får överklagas
hos länsstyrelsen. I övrigt får räddningsledarens beslut med stöd av
denna lag eller föreskrifter som meddelats med stöd av lagen inte
överklagas.
En kommunal nämnds beslut enligt denna lag eller enligt föreskrifter
som meddelats med stöd av lagen får överklagas hos länsstyrelsen.

Länsstyrelsens och andra tillsynsmyndigheters beslut får
överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Detsamma gäller en statlig
myndighets beslut enligt 45 och 47 §§. Prövningstillstånd krävs vid
överklagande till kammarrätten. Lag (1995:1713).

Bemyndiganden

61 § Regeringen får i de avseenden som behandlas i denna lag meddela
ytterligare föreskrifter som rör skydd för liv, hälsa eller miljön.
Regeringen får överlåta åt förvaltningsmyndighet eller kommun att
meddela sådana föreskrifter.

62 § Regeringen får meddela föreskrifter om begränsning i rätten för den
som anlitas som brandsyneförrättare att driva eller annars ta befattning
med näringsverksamhet som gäller handel med brand- eller
livräddningsredskap eller meddelande av försäkringar som har samband med
brand.

63 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får
besluta om att enskilda, företag, organisationer eller andra
sammanslutningar skall medverka vid övningar av betydelse för
befolkningsskyddet eller den räddningstjänst som skall bedrivas
under höjd beredskap. Lag (1994:1722).

Räddningstjänst under krig m.m

64 § När den totalförsvarspliktiga personal som är inskriven för
civilplikt vid räddningskåren inkallats för tjänstgöring enligt 4 kap.
7 § lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt ingår även denna
personal i räddningskåren. Lag (1994:1722).

65 § I syfte att skydda och rädda befolkningen och civil egendom
från krigets verkningar skall räddningskåren under höjd beredskap,
utöver vad som i övrigt framgår av denna lag, ansvara för

1. upptäckande, utmärkning och röjning av farliga områden,

2. indikering, sanering och andra åtgärder för skydd mot kärnvapen
och kemiska stridsmedel,

3. kompletterande åtgärder som är nödvändiga för att verksamhet
enligt denna paragraf skall kunna fullgöras.

Räddningskåren skall under samma tid vidare delta i åtgärder för
första hjälp åt och transport av skadade samt för befolkningsskydd.

Vad som gäller vid kommunal räddningstjänst skall gälla även när
räddningskåren utför uppgifter enligt första och andra styckena.
Lag (1994:1722).

66 § Är Sverige i krig eller krigsfara eller råder det sådana
utomordentliga förhållanden som är föranledda av att det är krig
utanför Sveriges gränser eller av att Sverige har varit i krig eller
krigsfara, får regeringen eller den myndighet som regeringen
bestämmer meddela sådana från denna lag avvikande föreskrifter
som är av betydelse för totalförsvaret eller som behövs för att
nödvändig räddningstjänst i övrigt eller sanering efter utsläpp av
radioaktiva ämnen skall kunna genomföras. Lag (1994:1722).

67 § Under höjd beredskap får regeringen eller den myndighet som
regeringen bestämmer besluta att räddningskåren får tas i anspråk
för uppgifter som inte rör den egna kommunen.

Om räddningskåren tagits i anspråk enligt första stycket, har
kommunen rätt till ersättning av staten för skäliga kostnader.
Lag (1994:1722).

68 § Beslut som meddelats med stöd av 67 § första stycket får inte
överklagas. Lag (1994:1722).

Utländskt bistånd

69 § Regeringen, en kommun eller en statlig myndighet som svarar för
räddningstjänst får i den utsträckning som följer av överenskommelser
som Sverige ingått med Danmark, Finland, Island eller Norge begära
bistånd från eller lämna bistånd till utländska myndigheter vid
räddningsinsatser. I andra fall får regeringen eller den myndighet
regeringen bestämmer begära eller lämna internationellt bistånd vid
räddningsinsatser enligt internationella överenskommelser som Sverige
ingått. Lag (1994:1722).

70 § Om en utländsk fysisk eller juridisk person som saknar hemvist här
i landet medverkar i en räddningsinsats i Sverige på begäran av
regeringen, en kommun eller en statlig myndighet enligt 69 § skall
staten i stället för den utländska personen ersätta skada som
uppkommer i samband med räddningsinsatsen för vilken den utländska
personen annars skulle ha varit skadeståndsskyldig enligt svensk lag.

Staten skall även ersätta en utländsk fysisk eller juridisk person
som saknar hemvist i Sverige och som handlar för biståndsgivarens
räkning för personskada och skada på utrustning eller material som
används vid biståndsgivningen, om skadan har uppkommit i Sverige i
samband med räddningsinsatsen. Lag (1994:1722).

71 § Staten får kräva tillbaka ersättning som betalats enligt 70 §
första stycket av den som har vållat skadan uppsåtligen eller genom
grov vårdslöshet. För den som är att anse som arbetstagare skall dock
ansvaret vara begränsat på det sätt som sägs i 4 kap. 1 §
skadeståndslagen (1972:207).

Om rätt till återkrav för ersättning som har betalats för atomskada
finns särskilda bestämmelser i atomansvarighetslagen (1968:45).

Om utländskt bistånd har begärts av en kommun, får staten av denna
kräva tillbaka vad staten har betalat enligt 70 § eller enligt
åtagande i internationella överenskommelser om sådant bistånd i den
mån kostnaden jämte kommunens egna kostnader för räddningsinsatsen
inte överstiger självrisken enligt 37 §. Förordning (1996:406).

72 § Biståndspersonal från Danmark, Finland, Island eller Norge
tjänstgör i samband med en räddningsinsats i Sverige i enlighet med de
tjänstgöringsbestämmelser som gäller i det egna landet. Även fordon,
räddningsmateriel och annan utrustning från något av de nämnda länderna
får utan särskilt tillstånd användas i samband med räddningsinsatser i
enlighet med de bestämmelser som gäller i det egna landet.

Bestämmelser om immunitet och privilegier i vissa fall i samband med
utländskt bistånd vid räddningsinsatser i enlighet med internationella
överenskommelser finns i lagen (1976:661) om immunitet och privilegier i
vissa fall. Lag (1994:1722).

Övergångsbestämmelser

1992:948

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1987.

Genom lagen upphävs

1. brandlagen (1974:80),

2. brandstadgan (1962:91),

3. lagen (1960:331) om skyddsåtgärder vid olyckor i atomanläggningar
m.m.

Kommun skall senast den 1 januari 1988 ha antagit räddningstjänstplan.
Intill dess räddningstjänstplanen har antagits skall den kommunala
brandordningen gälla.

Vad som föreskrivs om brandchef i lag eller annan författning skall i
stället gälla en sådan nämnd som avses i 10 §.

Om det i lag eller annan författning hänvisas till någon av de gamla
lagarna eller brandstadgan eller till en föreskrift i dessa som har
ersatts genom en föreskrift i den nya lagen, tillämpas i stället den nya
lagen eller den nya föreskriften. Lag (1991:1663).

1994:1722

1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 1995.

2. De kompletteringar av kommunernas räddningstjänstplaner som
följer av 21 § i dess nya lydelse skall ha genomförts senast den 1 juli
1997.

1995:1713

Denna lag träder i kraft den 1 maj 1996 men tillämpas inte i de
fall där det första beslutet i ärendet fattats dessförinnan.