Lag (2019:234) om makars och sambors förmögenhetsförhållanden i internationella situationer

1 kap. Lagens innehåll

1 § Denna lag innehåller bestämmelser om makars och sambors 
förmögenhetsförhållanden i internationella situationer.

2 § Innehållet i lagen är uppdelat enligt följande:

- I 2 kap. finns bestämmelser som kompletterar EU:s 
förordningar om makars och registrerade partners 
förmögenhetsförhållanden, nämligen rådets förordning (EU) 
2016/1103 av den 24 juni 2016 om genomförande av ett fördjupat 
samarbete på området för domstols behörighet, tillämplig lag 
samt erkännande och verkställighet av domar i mål om makars 
förmögenhetsförhållanden, och rådets förordning (EU) 2016/1104 
av den 24 juni 2016 om genomförande av ett fördjupat samarbete 
på området för domstols behörighet, tillämplig lag samt 
erkännande och verkställighet av domar i mål om 
förmögenhetsrättsliga verkningar av registrerade partnerskap.

- I 3 kap. finns särskilda bestämmelser om makars 
förmögenhetsförhållanden i nordiska situationer.

- I 4 kap. finns bestämmelser om makars 
förmögenhetsförhållanden i andra internationella situationer.

- I 5 kap. finns bestämmelser om sambors 
förmögenhetsförhållanden i internationella situationer.

- I 6 kap. finns bestämmelser om registrering av lagvalsavtal 
mellan makar och om hemvist och reservforum.

2 kap. EU:s förordningar om makars och registrerade partners 
förmögenhetsförhållanden

Tillämpningsområde

1 § Detta kapitel innehåller bestämmelser som kompletterar 
EU:s förordningar om makars och registrerade partners 
förmögenhetsförhållanden.

Det som föreskrivs i kapitlet om makar gäller även för 
registrerade partner som omfattas av EU:s förordning om 
registrerade partners förmögenhetsförhållanden.

Registrering av äktenskapsförord och lagvalsavtal

2 § Bestämmelser om formkrav för äktenskapsförord finns i 
artikel 25 i EU:s förordning om makars 
förmögenhetsförhållanden. Bestämmelser om formkrav för 
partnerskapsförord finns i artikel 25 i EU:s förordning om 
registrerade partners förmögenhetsförhållanden. I 7 kap. 3 § 
tredje stycket och 16 kap. äktenskapsbalken finns bestämmelser 
om registrering som kompletterar förordningarna.

Bestämmelser om formkrav för lagvalsavtal finns i artikel 23 i 
EU:s förordning om makars förmögenhetsförhållanden och 
artikel 23 i EU:s förordning om registrerade partners 
förmögenhetsförhållanden. I 6 kap. 1 § i denna lag och i 
16 kap. äktenskapsbalken finns bestämmelser om registrering 
som kompletterar förordningarna.

Förfarandet vid bodelning

3 § På begäran av en make eller en dödsbodelägare ska svensk 
lag tillämpas beträffande förfarandet vid en bodelning även om 
utländsk lag är tillämplig på makarnas 
förmögenhetsförhållanden. Svensk lag om förfarandet vid 
bodelning får tillämpas också när den utländska lagen 
föreskriver en annan form för delning eller avräkning i fråga 
om makars egendom.

Begränsningar i tillämpningen av utländsk lag

4 § Äktenskapsbalkens bestämmelser i 7 kap. 4-9 §§ och 
11 kap. 8 och 10 §§ om förfogande över makars gemensamma 
bostad och bohag och om en makes rätt att överta sådan egendom 
vid bodelning ska alltid tillämpas, om bostaden och bohaget 
finns i Sverige.

Äktenskapsbalkens bestämmelser i 12 kap. 2 § om en 
efterlevande makes rätt att vid bodelning behålla 
giftorättsgods och om en efterlevande makes förlust av rätten 
att få del i eller behålla giftorättsgods ska alltid 
tillämpas.

5 § Vid en bodelning får jämkning ske enligt 12 kap. 1 och 
3 §§ äktenskapsbalken även om utländsk lag är tillämplig på 
makarnas förmögenhetsförhållanden.

Bodelning efter legal separation

6 § Om det utomlands har meddelats ett avgörande om legal 
separation och makarna inte har återupptagit sammanlevnaden, 
ska egendom som makarna har förvärvat efter det att avgörandet 
fått laga kraft inte ingå i en bodelning där svensk lag är 
tillämplig på makarnas förmögenhetsförhållanden. Vid en sådan 
bodelning ska täckning för skulder beräknas med hänsyn till 
förhållandena då avgörandet fick laga kraft.

Erkännande och verkställighet

7 § En ansökan om att ett utländskt avgörande ska erkännas 
eller förklaras verkställbart i Sverige enligt någon av EU:s 
förordningar om makars och registrerade partners 
förmögenhetsförhållanden görs till tingsrätten. Regeringen kan 
med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela föreskrifter om 
vilka tingsrätter som får pröva en ansökan.

8 § En ansökan om ändring av ett beslut med anledning av en 
ansökan enligt 7 § görs till den tingsrätt som har meddelat 
beslutet.

Om en sådan ansökan görs av den som har gjort ansökan enligt 
7 §, ska den ha kommit in till tingsrätten inom fyra veckor 
från den dag då beslutet meddelades.

9 § Vid handläggning i domstol av ärenden som avses i 7 och 
8 §§ tillämpas i övrigt lagen (1996:242) om domstolsärenden, 
om inte något annat följer av EU:s förordningar om makars och 
registrerade partners förmögenhetsförhållanden.

10 § Om ett avgörande förklaras verkställbart, verkställs 
avgörandet enligt utsökningsbalken på samma sätt som en svensk 
dom som har fått laga kraft, om inte något annat följer av 
EU:s förordningar om makars och registrerade partners 
förmögenhetsförhållanden.

Vid verkställighet av ett avgörande som rör en säkerhetsåtgärd 
tillämpas i stället bestämmelserna i utsökningsbalken om 
verkställighet av beslut om kvarstad eller någon annan 
säkerhetsåtgärd.

11 § Om tingsrätten vid det förfarande som avses i 7 § 
bifaller en ansökan om verkställbarhetsförklaring, ska 
tingsrättens beslut anses innefatta ett beslut om kvarstad 
eller någon annan åtgärd som avses i 15 kap. rättegångsbalken.

3 kap. Särskilda bestämmelser om makars 
förmögenhetsförhållanden i nordiska situationer

Tillämpningsområde

1 § Detta kapitel gäller för vissa frågor om makars 
förmögenhetsförhållanden i nordiska situationer.

I förhållande till Finland gäller kapitlet endast i den 
utsträckning som följer av artikel 62 i EU:s förordning om 
makars förmögenhetsförhållanden. För avgöranden som har 
meddelats i Finland gäller bestämmelserna om erkännande och 
verkställighet i 14 och 15 §§.

Kapitlet gäller inte för registrerade partner.

2 § Det som föreskrivs i 5 och 8-12 §§ gäller om båda makarna

1. är medborgare i någon nordisk stat,

2. när de ingick äktenskapet var medborgare i någon nordisk 
stat och då tog sin hemvist i en nordisk stat, och

3. efter att äktenskapet ingicks inte har tagit sin hemvist 
utanför Norden.

Svensk domstols behörighet

3 § Om en svensk domstol tar upp ett yrkande om 
äktenskapsskillnad enligt 7 § förordningen (1931:429) om vissa 
internationella rättsförhållanden rörande äktenskap, adoption 
och förmynderskap, får domstolen också ta upp en fråga om 
bodelning, såvida det inte redan pågår ett förfarande i en 
annan nordisk stat som kan leda till ett motstridigt 
avgörande.

4 § En fråga om bodelning med anledning av en makes död får 
tas upp av svensk domstol, om svensk lag ska tillämpas 
beträffande förfarandet enligt 6 §.

En fråga om bodelning med anledning av en makes död får också 
tas upp av svensk domstol, trots att en domstol i en annan 
nordisk stat är behörig, om parterna är överens om det. Det 
gäller dock inte om en fråga som rör dödsboet handläggs i 
domstol, av en testamentsexekutor eller bobestyrer eller av en 
av domstol utsedd boutredningsman eller skiftesman, eller om 
yrkandet gäller klander av bodelning.

5 § En fråga om boskillnad får tas upp av svensk domstol om

1. makarna har sin hemvist i Sverige, eller

2. makarna har sin hemvist i olika stater i Norden och den 
make som ansökan riktar sig mot har sin hemvist i Sverige.

Förfarandet vid bodelning med anledning av en makes död

6 § Svensk lag ska tillämpas beträffande förfarandet vid 
bodelning med anledning av en makes död, om den avlidne var 
medborgare i en annan nordisk stat och vid sin död hade sin 
hemvist i Sverige. Detsamma gäller om en efterlevande make som 
är medborgare i en annan nordisk stat har suttit i oskiftat bo 
och han eller hon har sin hemvist i Sverige eller om en 
efterlevande make har suttit i oskiftat bo och vid sin död var 
medborgare i en annan nordisk stat och då hade sin hemvist i 
Sverige.

7 § Vid en sådan bodelning med anledning av en makes död som 
förrättas i Sverige efter en medborgare i en annan nordisk 
stat ska makarnas samtliga tillgångar och skulder i Sverige 
och utomlands omfattas.

Tillämplig lag

8 § Om makar eller blivande makar har avtalat att en viss 
stats lag ska tillämpas på deras förmögenhetsförhållanden, 
gäller det under förutsättning att

1. avtalet avser

a) lagen i en nordisk stat där någon av dem hade sin hemvist 
eller var medborgare när avtalet ingicks, eller

b) lagen i en nordisk stat där de båda senast samtidigt hade 
sin hemvist, under förutsättning att den ena maken eller båda 
makarna under äktenskapet har tagit sin hemvist i en annan 
nordisk stat än den där de tog sin hemvist när de gifte sig, 
och

2. något annat inte följer av 10-12 §§.

9 § Om tillämplig lag inte har bestämts genom avtal, tillämpas 
lagen i den nordiska stat där makarna tog sin hemvist när de 
gifte sig.

Om båda makarna senare har tagit sin hemvist i en annan 
nordisk stat och varit bosatta där i minst två år, tillämpas 
i stället den statens lag. Om båda makarna tidigare under 
äktenskapet har haft sin hemvist i den staten eller om makarna 
är medborgare i den staten, tillämpas dock den statens lag så 
snart de har tagit sin hemvist där.

10 § Ett byte av den lag som tillämpas på makarnas 
förmögenhetsförhållanden inverkar inte på rättsverkningarna av 
en rättshandling som har ägt rum före bytet.

Giltigheten av bestämmelserna i ett äktenskapsförord bedöms 
enligt den lag som ska tillämpas på makarnas 
förmögenhetsförhållanden när frågan blir aktuell.

11 § I fråga om en makes behörighet att råda över fast 
egendom, över egendom som är likställd med fast egendom eller 
över en bostad ska lagen i den nordiska stat där egendomen 
finns alltid tillämpas.

Formkrav för äktenskapsförord och lagvalsavtal

12 § Ett äktenskapsförord eller lagvalsavtal är giltigt till 
formen, om det när det ingicks uppfyllde formkraven i

1. den lag som enligt 8 eller 9 § var tillämplig på makarnas 
förmögenhetsförhållanden, eller

2. lagen i en nordisk stat där makarna eller en av dem var 
medborgare.

Om frågan om ett lagvalsavtals giltighet ska bedömas enligt 
svensk lag, ska lagvalsavtalet anses giltigt om det är 
skriftligt, daterat och undertecknat av makarna. Av 6 kap. 1 § 
framgår att lagvalsavtalet dessutom ska registreras hos 
Skatteverket. Om giltigheten ska bedömas enligt en annan 
nordisk stats lag och den lagen saknar formkrav för 
lagvalsavtal, ska giltigheten bedömas enligt den lagens 
formkrav för äktenskapsförord.

Ett äktenskapsförord eller lagvalsavtal mellan makar som har 
sin hemvist i Sverige när äktenskapsförordet eller 
lagvalsavtalet ingås gäller här i landet mot tredje man endast 
om registrering sker enligt 7 kap. 3 § tredje stycket 
äktenskapsbalken eller enligt 6 kap. 1 § i denna lag.

Bodelning efter legal separation

13 § Om det i en annan nordisk stat har meddelats ett 
avgörande om legal separation och det saknas regler om makars 
förmögenhetsförhållanden efter legal separation i den lag som 
är tillämplig, ska

1. egendom som en make förvärvar efter det att avgörandet fått 
laga kraft vara hans eller hennes enskilda,

2. avdrag för att täcka skulder beräknas med hänsyn till 
förhållandena när avgörandet fick laga kraft, och

3. i övrigt bestämmelserna i den lagen om bodelning efter 
äktenskapsskillnad tillämpas.

Erkännande och verkställighet

14 § En dom eller ett beslut som har meddelats i en annan 
nordisk stat med tillämpning av bestämmelser om behörighet som 
motsvarar 3 eller 5 § och som har fått laga kraft ska gälla i 
Sverige.

15 § I fråga om erkännande, i andra fall än som avses i 14 §, 
och verkställighet av dom, beslut eller förlikning från en 
annan nordisk stat om makars förmögenhetsförhållanden finns 
bestämmelser i lagen (1932:540) om erkännande och 
verkställighet av dom som meddelats i Island och lagen 
(1977:595) om erkännande och verkställighet av nordiska domar 
på privaträttens område. Om dessa lagar inte är tillämpliga, 
ska 4 kap. tillämpas, under förutsättning att något annat inte 
följer av EU:s förordning om makars förmögenhetsförhållanden.

4 kap. Makars förmögenhetsförhållanden i andra internationella 
situationer

Tillämpningsområde

1 § Detta kapitel gäller för frågor om konkurrerande 
förfaranden och erkännande och verkställighet av utländska 
avgöranden när det gäller makars förmögenhetsförhållanden i 
internationella situationer.

Kapitlet gäller inte om något annat följer av EU:s 
förordningar om makars och registrerade partners 
förmögenhetsförhållanden, 3 kap. i denna lag eller annan lag.

Konkurrerande förfaranden

2 § Framställs ett yrkande om makars förmögenhetsförhållanden 
i en svensk domstol när det redan pågår ett förfarande 
utomlands som kan leda till ett motstridigt avgörande, ska 
talan avvisas om det kan antas att avgörandet i det utländska 
förfarandet blir gällande i Sverige. I stället för att talan 
avvisas får målet eller ärendet förklaras vilande i avvaktan 
på att ett avgörande i det utländska förfarandet har fått laga 
kraft. Talan får dock prövas om det finns särskilda skäl.

Erkännande och verkställighet

3 § Ett utländskt avgörande om makars förmögenhetsförhållanden 
som har meddelats av en domstol eller en annan myndighet eller 
av en bodelningsförrättare och som har fått laga kraft gäller 
i Sverige, om det har meddelats i

1. den stat där svaranden hade sin hemvist, eller

2. en stat vars lag var tillämplig på frågor om makarnas 
förmögenhetsförhållanden enligt artikel 22 eller 26 i EU:s 
förordning om makars förmögenhetsförhållanden, i den 
ursprungliga lydelsen, eller artikel 22 eller 26 i EU:s 
förordning om registrerade partners förmögenhetsförhållanden, 
i den ursprungliga lydelsen.

4 § Även om förutsättningarna i 3 § är uppfyllda gäller det 
utländska avgörandet inte i Sverige, om

1. avgörandet har meddelats mot en part som inte har avgett 
svaromål och som inte har fått kännedom om den väckta talan i 
tillräcklig tid för att kunna avge svaromål eller mot en part 
som annars inte har fått rimliga möjligheter att föra sin 
talan i det utländska förfarandet,

2. avgörandet strider mot ett svenskt avgörande,

3. avgörandet strider mot ett i Sverige gällande utländskt 
avgörande i ett förfarande som började tidigare än det andra 
utländska förfarandet,

4. det i Sverige pågår ett förfarande som kan leda till ett 
motstridigt avgörande,

5. det utomlands pågår ett förfarande som kan leda till ett 
motstridigt avgörande, såvida det förfarandet har börjat 
tidigare än det andra utländska förfarandet och kan antas leda 
till ett i Sverige gällande avgörande, eller

6. det skulle vara uppenbart oförenligt med grunderna för den 
svenska rättsordningen att erkänna avgörandet.

5 § Ett utländskt domstolsavgörande om makars 
förmögenhetsförhållanden som är verkställbart i den stat där 
det meddelades och som gäller i Sverige får verkställas, om 
avgörandet har förklarats verkställbart här.

En ansökan om att avgörandet ska förklaras verkställbart i 
Sverige görs till tingsrätten. Regeringen kan med stöd av 
8 kap. 7 § regeringsformen meddela föreskrifter om vilka 
tingsrätter som får pröva en ansökan.

Sökanden ska tillsammans med ansökan ge in avgörandet i 
original eller i kopia som har bestyrkts av en behörig 
myndighet samt de ytterligare handlingar som tingsrätten 
behöver för sin prövning. Sökanden ska samtidigt ge in en 
översättning av handlingarna till svenska, om inte tingsrätten 
anser att det är obehövligt.

6 § Vid handläggning i domstol av ett ärende om 
verkställbarhetsförklaring tillämpas i övrigt lagen (1996:242) 
om domstolsärenden.

7 § Om ett avgörande förklaras verkställbart, verkställs 
avgörandet på samma sätt som ett motsvarande svenskt avgörande 
som har fått laga kraft. Ett beslut om tvångsmedel i 
avgörandet ska dock inte tillämpas.

5 kap. Sambors förmögenhetsförhållanden i internationella 
situationer

Tillämpningsområde

1 § Detta kapitel gäller för frågor om sambors 
förmögenhetsförhållanden i internationella situationer.

Kapitlet gäller endast sådana samboförhållanden där ingen av 
samborna är gift.

Kapitlet gäller inte om något annat följer av en annan lag.

Svensk domstols behörighet

2 § En fråga om sambors förmögenhetsförhållanden får tas upp 
av svensk domstol, om

1. svaranden har sin hemvist i Sverige,

2. käranden har sin hemvist i Sverige och svensk lag enligt 5 
eller 6 § är tillämplig på sambornas förmögenhetsförhållanden,

3. frågan rör egendom i Sverige, eller

4. svaranden i en uppkommen fråga har godtagit att saken 
prövas i Sverige eller har avgett svaromål i saken utan 
invändning om domstolens behörighet.

Om frågan gäller bodelning med anledning av en sambos död 
tillämpas 3 § i stället för första stycket.

3 § En fråga om bodelning med anledning av en sambos död får 
tas upp av svensk domstol

1. om den avlidna sambon hade sin hemvist i Sverige,

2. i fall som anges i 2 § första stycket 1, 2 och 4, eller

3. på begäran av den efterlevande sambon om svensk domstol, i 
andra fall än som avses i 1, är behörig att ta upp en fråga om 
arv efter den avlidne enligt Europaparlamentets och rådets 
förordning (EU) nr 650/2012 av den 4 juli 2012 om behörighet, 
tillämplig lag, erkännande och verkställighet av domar samt 
godkännande och verkställighet av officiella handlingar i 
samband med arv och om inrättandet av ett europeiskt arvsintyg, i 
den ursprungliga lydelsen.

Konkurrerande förfaranden

4 § Framställs ett yrkande om sambors förmögenhetsförhållanden 
i en svensk domstol när det redan pågår ett förfarande 
utomlands som kan leda till ett motstridigt avgörande, ska 
talan avvisas om det kan antas att avgörandet i det utländska 
förfarandet blir gällande i Sverige. I stället för att talan 
avvisas får målet eller ärendet förklaras vilande i avvaktan 
på att ett avgörande i det utländska förfarandet har fått laga 
kraft. Talan får dock prövas om det finns särskilda skäl.

Tillämplig lag

5 § Om sambor eller blivande sambor skriftligen har avtalat 
att en viss stats lag ska tillämpas på deras 
förmögenhetsförhållanden, ska det gälla under förutsättning 
att

1. avtalet avser lagen i en stat där någon av dem hade sin 
hemvist eller var medborgare när avtalet ingicks, och

2. något annat inte följer av 7-14 §§.

6 § Om tillämplig lag inte har bestämts genom avtal, gäller 
lagen i den stat där samborna tog sin hemvist när 
samboförhållandet inleddes.

Om båda samborna senare har tagit sin hemvist i en annan stat 
och varit bosatta där i minst två år, tillämpas i stället den 
statens lag. Om båda samborna tidigare under samboförhållandet 
har haft sin hemvist i den staten eller om båda samborna är 
medborgare i den staten, tillämpas dock den statens lag så 
snart de har tagit sin hemvist i staten.

7 § En rättshandling mellan sambor avseende deras 
förmögenhetsförhållanden är giltig, om rättshandlingen stämmer 
överens med den lag som är tillämplig på sambornas 
förmögenhetsförhållanden när den äger rum. En rättshandling 
som äger rum före samboförhållandet är giltig om den stämmer 
överens med den lag som blir tillämplig när samboförhållandet 
inleds.

Rättshandlingen ska alltid anses giltig till formen, om 
rättshandlingen uppfyller formkraven enligt lagen i den stat 
där den äger rum eller där samborna då har sin hemvist.

Särskilda bestämmelser om bodelning

8 § På begäran av en sambo eller en dödsbodelägare ska svensk 
lag tillämpas beträffande förfarandet vid en bodelning även om 
utländsk lag är tillämplig på sambornas 
förmögenhetsförhållanden. Svensk lag om förfarandet vid 
bodelning får tillämpas också när den utländska lagen 
föreskriver en annan form för delning eller avräkning när det 
gäller sambornas egendom.

9 § En utländsk bodelning med anledning av en sambos död ska 
anses giltig till formen, om den uppfyller formkraven enligt

1. den lag som var tillämplig på sambornas 
förmögenhetsförhållanden,

2. lagen i den stat där den förrättades, eller

3. lagen i den stat där den avlidne hade sin hemvist eller var 
medborgare.

10 § Vid en bodelning ska sambornas samtliga tillgångar och 
skulder i Sverige och utomlands beaktas, om inte något annat 
följer av den lag som är tillämplig på sambornas 
förmögenhetsförhållanden. Vid lottläggningen bör en sambo i 
första hand tilldelas egendom som tillhör honom eller henne 
utomlands.

Om det finns egendom utomlands och det kan antas att 
bodelningen inte kommer att gälla i det landet, får 
bodelningen begränsas till att gälla en viss del av sambornas 
egendom. En sådan begränsning får dock inte göras om någon av 
samborna med rimliga skäl motsätter sig det.

Vid bodelningen ska det beaktas vad som har tillkommit 
samborna vid motsvarande förrättning utomlands.

Begränsningar i tillämpningen av utländsk lag

11 § Bestämmelserna i 16-18 och 22-25 §§ sambolagen (2003:376) 
om förfogande över sambors gemensamma bostad och bohag, om en 
sambos rätt att överta sådan egendom vid bodelning och om 
förlust av rätten för den efterlevande sambon att få del i den 
avlidnes egendom ska alltid tillämpas, om bostaden och bohaget 
finns i Sverige.

12 § Vid en bodelning får jämkning ske enligt 15 § sambolagen 
(2003:376) även om utländsk lag är tillämplig på sambornas 
förmögenhetsförhållanden.

13 § Inskränkningar som en utländsk lag innehåller i en sambos 
rätt att förfoga över sådan fast egendom eller tomträtt som 
tillhör denna sambo och finns i Sverige kan inte göras 
gällande mot tredje man i vidare mån än vad som följer av 
svensk lag.

Detsamma gäller inskränkningar i en sambos rätt att förfoga 
över sin övriga egendom eller att skuldsätta sig, om tredje 
man och sambon befann sig i Sverige när rättshandlingen ägde 
rum och tredje mannen inte kände till eller borde ha känt till 
inskränkningen.

14 § Begränsningar som en utländsk lag innehåller i en sambos 
skyldighet att med sin egendom svara för sina skulder kan inte 
göras gällande i Sverige, om skulden hänför sig till en 
rättshandling varigenom en sambo har förfogat över sin fasta 
egendom eller tomträtt och egendomen finns här i landet.

Detsamma gäller om skulden hänför sig till en rättshandling 
varigenom en sambo har förfogat över annan egendom eller 
skuldsatt sig, om sambon och tredje man befann sig i Sverige 
när rättshandlingen ägde rum och tredje mannen inte kände till 
eller borde ha känt till inskränkningen.

Erkännande och verkställighet

15 § Ett utländskt avgörande om sambors 
förmögenhetsförhållanden som har meddelats av en domstol eller 
en annan myndighet eller av en bodelningsförrättare och som 
har fått laga kraft gäller i Sverige, om det har meddelats i

1. den stat där svaranden hade sin hemvist, eller

2. en stat vars lag enligt 5 eller 6 § var tillämplig på 
frågor om sambornas förmögenhetsförhållanden.

16 § Även om förutsättningarna i 15 § är uppfyllda gäller det 
utländska avgörandet inte i Sverige, om

1. avgörandet har meddelats mot en part som inte har avgett 
svaromål och som inte har fått kännedom om den väckta talan i 
tillräcklig tid för att kunna avge svaromål eller mot en part 
som annars inte har fått rimliga möjligheter att föra sin 
talan i det utländska förfarandet,

2. avgörandet strider mot ett svenskt avgörande,

3. avgörandet strider mot ett i Sverige gällande utländskt 
avgörande i ett förfarande som började tidigare än det andra 
utländska förfarandet,

4. det i Sverige pågår ett förfarande som kan leda till ett 
motstridigt avgörande, eller

5. det utomlands pågår ett förfarande som kan leda till ett 
motstridigt avgörande, såvida det förfarandet har börjat 
tidigare än det andra utländska förfarandet och kan antas leda 
till ett i Sverige gällande avgörande.

17 § Ett utländskt domstolsavgörande om sambors 
förmögenhetsförhållanden som är verkställbart i den stat där 
det meddelades och som gäller i Sverige får verkställas, om 
avgörandet har förklarats verkställbart här.

En ansökan om att avgörandet ska förklaras verkställbart i 
Sverige görs till tingsrätten. Regeringen kan med stöd av 
8 kap. 7 § regeringsformen meddela föreskrifter om vilka 
tingsrätter som får pröva en ansökan.

Sökanden ska tillsammans med ansökan ge in avgörandet i 
original eller i kopia som har bestyrkts av en behörig 
myndighet samt de ytterligare handlingar som tingsrätten 
behöver för sin prövning. Sökanden ska samtidigt ge in en 
översättning av handlingarna till svenska, om inte tingsrätten 
anser att det är obehövligt.

18 § Vid handläggning i domstol av ett ärende om 
verkställbarhetsförklaring tillämpas i övrigt lagen (1996:242) 
om domstolsärenden.

19 § Om ett avgörande förklaras verkställbart, verkställs 
avgörandet på samma sätt som ett motsvarande svenskt avgörande 
som har fått laga kraft. Ett beslut om tvångsmedel i 
avgörandet ska dock inte tillämpas.

Ordre public

20 § En bestämmelse i utländsk lag får inte tillämpas och ett 
utländskt avgörande gäller inte i Sverige, om det skulle vara 
uppenbart oförenligt med grunderna för den svenska 
rättsordningen att tillämpa bestämmelsen eller att erkänna 
avgörandet.

6 kap. Övriga bestämmelser

Registrering av lagvalsavtal mellan makar

1 § Ett lagvalsavtal om makars förmögenhetsförhållanden ska 
registreras hos Skatteverket i äktenskapsregistret. Ett 
lagvalsavtal som har slutits mellan blivande makar gäller från 
äktenskapets ingående, om det ges in till Skatteverket inom en 
månad från det att äktenskapet ingicks. I annat fall gäller 
lagvalsavtalet först från och med den dag då det ges in till 
Skatteverket.

Vid handläggningen av en ansökan om registrering av ett 
lagvalsavtal tillämpas 16 kap. äktenskapsbalken.

Hemvist

2 § Vid tillämpningen av denna lag ska den som är bosatt i en 
viss stat anses ha sin hemvist där, om bosättningen med hänsyn 
till vistelsens varaktighet och omständigheterna i övrigt får 
anses stadigvarande.

Reservforum

3 § Om svensk domstol är behörig enligt EU:s förordningar om 
makars och registrerade partners förmögenhetsförhållanden 
eller enligt denna lag och annan behörig domstol saknas, är 
Stockholms tingsrätt behörig.


Övergångsbestämmelser

2019:234

1. Denna lag träder i kraft den 1 juni 2019.

2. Genom lagen upphävs lagen (1990:272) om internationella 
frågor rörande makars och sambors förmögenhetsförhållanden.

3. Bestämmelserna i 3-12 §§ i den upphävda lagen gäller 
fortfarande i frågor om makars förmögenhetsförhållanden, om 
äktenskapet har ingåtts före den 29 januari 2019 och makarna 
inte den dagen eller därefter ingår ett lagvalsavtal som är 
giltigt till formen.

4. Den upphävda lagen gäller fortfarande för handläggningen i 
domstol av sådana mål och ärenden om makars 
förmögenhetsförhållanden som har inletts före den 29 januari 
2019.

5. Särskilda bestämmelser om vad som övergångsvis gäller i 
frågor om makars förmögenhetsförhållanden i nordiska 
situationer finns i lagen (2019:236) om ändring i förordningen 
(1931:429) om vissa internationella rättsförhållanden rörande 
äktenskap, adoption och förmynderskap.