Ersättningsstadga (1971:1197) för riksdagens ledamöter

Inledande bestämmelser

1 § En ledamot av riksdagen är berättigad till ekonomiska förmåner
enligt denna stadga. Förmånerna utgår inte för tid då en ledamot är
statsråd. Ej heller utgår förmånerna för tid då en ledamot av annat skäl
än offentligt uppdrag eller sjukdom och annat laga förfall beviljats
ledighet under minst en månad i följd.

För ersättare som utövar uppdrag som riksdagsledamot gäller samma
bestämmelser som för ledamot med de undantag som anges i 2 och 7 §§.
Lag (1987:110).

2 § Bestämmelserna i 3--13 §§ tillämpas från och med den dag då
ledamoten tar plats i riksdagen, till och med utgången av den månad, då
uppdraget att vara ledamot upphör.

För den som ersätter annan ledamot än talmannen eller ett statsråd
tillämpas 3--13 §§ endast för tjänstgöringstiden.

Riksdagens förvaltningskontor får, då särskilda skäl föreligger, besluta
att bestämmelserna i 3--13 §§ helt eller delvis skall tillämpas för
ersättare även för tid utöver tjänstgöringstiden.

Pension enligt denna stadga utgår från och med den dag, då rätten att
uppbära pension inträder, till och med den dag, då en månad förflutit
efter pensionstagarens död, eller, om pensionsrätten upphör av annan
anledning, till och med utgången av den månad, varunder rätten upphört.
Egenpension enligt denna stadga får inte utgå samtidigt med arvode.
Lag (1987:110).

Arvode

3 § Ledamotsarvode betalas med ett belopp för månad som motsvarar den
genomsnittliga lönen för tjänster som byråchefer vid statliga
myndigheter och som rådmän, hovrättsråd och kammarrättsråd. Riksdagens
förvaltningskontor beräknar årligen arvodet för tiden den 1 oktober--den
30 september.

Talmannen erhåller ett arvode som motsvarar lönen till statsministern.

Vid tillämpning av lagen (1962:381) om allmän försäkring skall arvodet
anses som inkomst av anställning och ledamot anses som arbetstagare.
Lag (1987:110).

4 § Tilläggsarvode betalas för månad till vice talman med 12 procent,
till ordförande i utskott med 8 procent och till vice ordförande i
utskott med 4 procent av ledamotsarvodet. Lag (1987:110).

5 § Sjukpenning och föräldrapenning över garantinivån, som tillkommer
ledamot, uppbärs i den ordning som anges i 3 kap. 16 § andra stycket
lagen (1962:381) om allmän försäkring (arbetsgivarinträde). Lag
(1987:110).

6 § Beviljas en ledamot ledighet under mer än femton dagar i följd av
annat skäl än offentligt uppdrag eller sjukdom och annat laga förfall,
görs avdrag från arvodet med två tredjedelar från och med den sextonde
dagen. Lag (1987:110).

Traktamente

7 § En ledamot som är bosatt utanför ett område, som begränsas av en
cirkel med 70 kilometers radie och med riksdagshuset som medelpunkt, får
för tid då riksmöte pågår, med undantag för uppehåll i samband med jul
och nyår, traktamente beräknat efter sammanlagda lägsta beloppen för dag
och natt enligt det allmänna reseavtal, som tillämpas för statliga
tjänstemän. Detsamma gäller vid sammanträde eller annan förrättning för
riksdagen i Stockholm under tid då riksmöte inte pågår.

Om en ersättare, som inte kan beredas bostad i riksdagens hus, har
kostnader för övernattning som överstiger nattraktamentet, kan
förvaltningskontoret bevilja särskild ersättning härför. Lag
(1987:110).

8 § Annan ledamot, som är bosatt utanför ett område, som begränsas av en
cirkel med 15 kilometers radie och med riksdagshuset som medelpunkt, kan
av riksdagens förvaltningskontor tillerkännas traktamente med högst det
belopp som följer av 7 §. Lag (1987:110).

9 § Om en ledamot varit frånvarande mer än femton dagar i följd upphör
traktamentet för dag från och med den första dagen. Detsamma gäller om
en ledamot under frånvaro uppbär annat dagtraktamente.

Vid frånvaro mer än femton dagar i följd, minskas traktamentet för natt
till hälften från och med den sextonde dagen.

Efter frånvaro mer än nittio dagar i följd utgår inte längre något
traktamente. Lag (1987:110).

Kostnadsersättning

10 § Till en ledamot betalas kostnadsersättning för månad.
Kostnadsersättning utgör för år räknat för ledamot som är berättigad
till traktamente 70 procent av basbeloppet enligt lagen (1962:381) om
allmän försäkring och för annan ledamot ett basbelopp.

Efter frånvaro mer än nittio dagar i följd upphör kostnadsersättningen.

Talmannen är inte berättigad till kostnadsersättning. Lag (1987:110).

Reseförmåner

11 § Ledamot får anlita inrikes järnvägar och statliga busslinjer på
riksdagens bekostnad. Detsamma gäller för resor med reguljära flyglinjer
om resan avser utövandet av uppdraget som riksdagsledamot. Lag (1987:110).

12 § har upphävts genom lag (1973:1052).

13 § Riksdagens förvaltningskontor kan bestämma enligt 27 §, att ledamot
på riksdagens bekostnad får anlita annat färdmedel än som anges i 11 §
och att ledamot äger åtnjuta traktamente vid resa med anledning av
uppdraget som riksdagsledamot. Lag (1987:110).

Egenpension

14 § Pensionsförmåner är ålders-, sjuk- och visstidspension.

Pensionsåldern inträder vid utgången av det riksdagsår varunder
ledamoten uppnår 65 års ålder.

Pensionsunderlaget utgörs vid varje tidpunkt av det arvode för månad som
utgår till ledamoten.

Talmannen erhåller utöver pension enligt denna stadga ett så stort
belopp att de sammanlagda förmånerna motsvarar pensionen till
statsministern. Lag (1984:975).

15 § För hel pension fordras 12 riksdagsår. Endast år före uppnådd
pensionsålder tillgodoräknas.

Då fråga är om sjukpension, inräknas utöver antalet uppnådda riksdagsår
även de år som återstår till pensionsåldern. Lag (1977:1036).

16 § Ålderspension utgår vid uppnådd pensionsålder eller vid den senare
tidpunkt då mandatet upphör. För den som lämnat riksdagen före
pensionsåldern föreligger dock rätt till ålderspension endast om han
uppnått minst sex riksdagsår.

Sjukpension utgår till ledamot som före pensionsåldern frånträder sitt
uppdrag på grund av sjukdom, som är varaktig eller kan antagas bliva
bestående avsevärd tid.

Visstidspension utgår till den som varit ledamot minst sex år och vid
mandatets upphörande uppnått 50 år men ej pensionsåldern och som ej är
berättigad till sjukpension.

Om särskilda omständigheter föreligger, äger riksdagens
förvaltningsstyrelse medge att ålderspension eller visstidspension får
utgå även till ledamot, som inte uppfyller de villkor som föreskrivs i
första styckets andra mening respektive i tredje stycket.

17 § Hel egenpension utgör för månad före 65 års ålder 65 procent och
från och med 65 års ålder 13 procent av pensionsunderlaget. För ledamot
som är född före 1914 ökas sistnämnda procenttal med 2,6 procent för
varje år han är född före 1914.

Uppgår antalet riksdagsår inte till 12, utgår så stor del av hel
egenpension som svarar mot antalet riksdagsår. Lag (1977:1036).

18 § Från egenpension före 65 års ålder avdrages vad ledamoten är
berättigad att uppbära i form av sjukpenning, sjukbidrag eller
förtidspension enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring, sjukpenning
dock endast om den börjat utgå vid pensionstillfället.

Utgår ej hel pension minskas avdrag i motsvarande mån som pensionen.
Lag (1976:387).

Familjepension

19 § Familjepension utgår efter den som vid sin död var ledamot av
riksdagen eller berättigad till egenpension enligt 16 §. Den tillkommer
efterlevande make, under förutsättning att äktenskapet ingåtts senast
den dag ledamoten fyllt 60 år, samt efterlevande barn som ej fyllt 19
år.

Särskild änkepension utgår till änka som omfattas av första stycket, om
hon ej erhåller änkepension enligt tilläggspensioneringen inom den
allmänna försäkringen.

Riksdagens förvaltningsstyrelse kan bevilja skälig pension till
frånskild make ävensom till efterlevande make oaktat äktenskapet ingåtts
senare än som sagts i första stycket.

Familjepension enligt denna stadga utgår till efterlevande till
talmannen med ett så stort belopp att de sammanlagda förmånerna
motsvarar familjepensionsförmånerna till efterlevande till
statsministern. Lag (1984:975).

20 § Hel familjepension utgör för månad, för en förmånsberättigad (make
eller barn) 5 procent av pensionsunderlaget och för två eller flera
förmånsberättigade 10 procent av pensionsunderlaget.

Om ledamoten var född före 1914, skall för varje år han var född före
detta år de angivna procenttalen ökas med 1,04 procent för änka och med
0,26 procent för varje barn. Ökning skall dock ske med 1,04 procent för
ett barn, om ledamoten inte efterlämnade änka.

Om mer än en förmånsberättigad finns, fördelas familjepensionen så att
make alltid erhåller vad som skolat utgå till en förmånsberättigad.
Mellan flera barn delas lika.

Hel särskild änkepension utgör för månad 21 procent av
pensionsunderlaget, i förekommande fall minskat med vad som kan
tillkomma änkan enligt andra stycket.

21 § Från särskild änkepension avdrages livränta som med anledning av
dödsfallet utgår till änkan på grund av obligatorisk
yrkesskadeförsäkring eller på grund av staten åliggande
ersättningsskyldighet.

22 § Bestämmelserna i 14 § tredje stycket, 15 § första stycket, 17 §
andra stycket samt 18 § andra stycket äger motsvarande tillämpning.

Vid fastställande av pension efter den som vid sin död var ledamot av
riksdagen eller uppbar sjukpension äger även 15 § andra stycket
motsvarande tillämpning.

23 § Rätten till familjepension och särskild änkepension upphör för make
vid ingående av nytt äktenskap.

Avgångsersättning

24 § Avgångsersättning utgår till den som varit ledamot av riksdagen
minst tre år och som vid mandatets upphörande ej erhåller pension enligt
denna stadga. Ersättningen utgör tolv månadsarvoden för den som vid
mandatets upphörande uppnått sex riksdagsår och eljest sex
månadsarvoden.

Om särskilda omständigheter föreligger, äger riksdagens
förvaltningsstyrelse medge att avgångsersättning med sex eller tolv
månadsarvoden får utgå även till ledamot, som ej uppnått det antal
riksdagsår som föreskrivs i första stycket. Lag (1976:387).

Grupplivförsäkring

25 § Ledamöterna är grupplivförsäkrade på riksdagens bekostnad.
Reglementet (1962:698) angående statens grupplivförsäkring äger
motsvarande tillämpning.

Representationsbidrag

26 § Representationsbidrag utgår till talmannen med samma belopp som
utgår till statsministern. Till vice talman utgår representationsbidrag
med en sjättedel därav. Lag (1980:1870).

Tillämpningsföreskrifter m. m.

27 § Riksdagens förvaltningskontor meddelar tillämpningsföreskrifter
till denna stadga. Lag (1983:1119).

Övergångsbestämmelser

1988:589

1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 1988 då ersättningsstadgan
(1971:1197) för riksdagens ledamöter skall upphöra att gälla.

2. Den som vid lagens ikraftträdande är ledamot eller ersättare för
ledamot eller beviljats pension på grund av uppdrag som ledamot eller
ersättare för ledamot skall fortfarande omfattas av äldre bestämmelser
om pension, dock att ålderspension som utges med tillämpning av
bestämmelserna i 14--17 §§ ersättningsstadgan (1971:1197) skall beräknas
till det högre belopp som följer av bestämmelserna i 15 § nya lagen.

3. Den nya lagens bestämmelser om inkomstgaranti tillämpas för den som
den 1 juli 1988 var ledamot eller ersättare om han senast trettio dagar
efter det att uppdraget att vara ledamot eller ersättare upphört avgett
en skriftlig förklaring till riksdagens förvaltningskontor att han
önskar omfattas av bestämmelserna om inkomstgaranti i stället för den
gamla lagens bestämmelser om visstidspension.