Lag (1998:814) med särskilda bestämmelser om gaturenhållning och skyltning

Definition

1 § Med fastighetsinnehavare avses i denna lag den som äger
fastigheten eller den som enligt 1 kap. 5 § fastighets-
taxeringslagen (1979:1152) skall anses som fastighetsägare.

Gaturenhållning m.m.

2 § På gator, torg, parker och andra allmänna platser som är
redovisade i detaljplan enligt plan- och bygglagen (2010:900)
och för vilka kommunen är huvudman, ansvarar kommunen för att
platserna genom gaturenhållning, snöröjning och liknande
åtgärder hålls i ett sådant skick att uppkomsten av
olägenheter för människors hälsa hindras och de krav
tillgodoses som med hänsyn till förhållandena på platsen och
övriga omständigheter kan ställas i fråga om trevnad,
framkomlighet och trafiksäkerhet. Kommunens skyldigheter
gäller inte, om åtgärderna ska utföras av staten som
väghållare.

Fastighetsinnehavare är skyldiga att utföra sådana åtgärder
som avses i första stycket inom områden som i detaljplan
redovisas som kvartersmark och som har iordningställts och
begagnas för allmän trafik.

Trots det som sägs i andra stycket ansvarar kommunen i
enlighet med det som anges i första stycket för områden som
ska användas för allmän trafik och som har upplåtits till
kommunen med nyttjanderätt eller annan särskild rätt enligt
14 kap. 18 eller 19 § plan- och bygglagen.

Om det finns särskilda skäl, får regeringen på kommunens
begäran ge dispens från kommunens skyldighet enligt första
stycket. Lag (2010:916).

3 § Kommunen kan ålägga en fastighetsinnehavare inom ett område
med detaljplan där kommunen är huvudman för allmänna platser
att utföra de åtgärder som avses i 2 § första stycket i fråga
om gångbanor eller andra utrymmen utanför fastigheten som
behövs för gångtrafiken.

Regeringen eller efter regeringens bemyndigande en kommun får
meddela närmare föreskrifter i fråga om de åtgärder som skall
vidtas av fastighetsinnehavaren.

4 § Om andra platser utomhus än som avses i 2 § där allmänheten
får färdas fritt har skräpats ned eller annars osnyggats, är
kommunen skyldig att återställa platsen i sådant skick som med
hänsyn till ortsförhållandena, platsens belägenhet och
omständigheterna i övrigt tillgodoser skäliga anspråk.

Dessa bestämmelser skall inte tillämpas, om skyldigheten skall
fullgöras av någon annan enligt lag eller annan författning
eller särskilda föreskrifter.

Skyltar m.m.

5 § Skyltar varigenom allmänheten avvisas från ett visst
område, som är av betydelse för friluftslivet, får inte finnas
uppsatta utan tillstånd av kommunal myndighet. Tillstånd behövs
dock inte om det är uppenbart att allmänheten inte får färdas
fritt inom området eller att skylten är behörig av något annat
skäl.

6 § Tavla, skylt, inskrift eller därmed jämförlig anordning för
reklam, propaganda eller liknande ändamål får inte finnas
varaktigt uppsatt utomhus utan tillstånd av regeringen eller
statlig eller kommunal myndighet som regeringen bestämmer.

7 § Vad som sägs i 6 § gäller inte anordning som informerar om
affärsrörelse eller annan verksamhet på platsen eller
anslagstavla för meddelanden om kommunala angelägenheter,
föreningssammanträden, auktioner eller liknande. Den som vill
sätta upp en sådan anordning eller anslagstavla får dock söka
tillstånd till det hos den myndighet som avses i 6 §.

8 § En sådan anordning eller anslagstavla som avses i 7 § får
inte finnas uppsatt om den är uppenbart vanprydande.

9 § Affisch eller annan tillfällig anordning utomhus för
reklam, propaganda eller liknande ändamål skall i andra fall än
som avses i 7 § tas bort av den som ansvarar för anordningen
inom fyra veckor efter uppsättandet, om inte den myndighet som
avses i 6 § har medgett annat.

10 § Bestämmelserna i 6–9 §§ gäller inte anordningar inom
vägområde eller för vilka bygglov krävs eller har lämnats.
Bestämmelserna gäller inte heller sådana åtgärder avseende
skyltar och ljusanordningar som inte kräver bygglov efter
beslut enligt 9 kap. 7 § första stycket plan- och bygglagen
(2010:900). Lag (2010:916).

Tillsyn m.m.

11 § Naturvårdsverket utövar den centrala tillsynen över
efterlevnaden av bestämmelserna i denna lag och föreskrifter
meddelade med stöd av lagen. Den omedelbara tillsynen utövas av
kommunen.

12 § Kommunen får besluta om de förelägganden och förbud som
behövs i ett enskilt fall för att denna lag eller föreskrifter
meddelade med stöd av lagen skall efterlevas. I ett beslut om
föreläggande eller förbud får vite sättas ut.

Blir ett föreläggande eller förbud inte åtlytt får kommunen
låta vidta åtgärder på den ansvariges bekostnad.

Kommunen får bestämma att dess beslut skall gälla omedelbart
även om det överklagas.

Bemyndigande

13 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer 
får meddela föreskrifter om att en miljökonsekvensbeskrivning 
enligt 6 kap. miljöbalken ska ingå i en ansökan om tillstånd 
eller medgivande enligt 5–7 eller 9 §.

Regeringen eller den myndighet eller kommun som regeringen 
bestämmer får meddela föreskrifter om avgift för en 
myndighets prövning av fråga om tillstånd eller medgivande 
enligt 5–7 eller 9 §. Lag (2017:964).

Ansvarsbestämmelser m.m.

14 § Till böter döms den som med uppsåt eller av oaktsamhet

1. inte fullgör sin skyldighet enligt 2 § andra stycket eller 3 §
som fastighetsinnehavare,

2. bryter mot 6 eller 9 § eller mot föreskrift som meddelats i
samband med medgivande enligt 9 §.

Till ansvar enligt denna lag döms inte om gärningen är belagd
med straff i brottsbalken eller miljöbalken.

Den som överträtt vitesföreläggande döms inte till ansvar
enligt denna lag för gärning som omfattas av föreläggandet.

15 § Den som gjort sig skyldig till en gärning som avses i 14 §
får förpliktas att ersätta kommunen de kostnader som föranleds
av gärningen.

Överklagande

16 § En kommunal nämnds beslut enligt denna lag överklagas till
länsstyrelsen.

Länsstyrelsens beslut överklagas till allmän
förvaltningsdomstol.

Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten.

Övergångsbestämmelser

1998:814

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1999.

2. Tavlor, skyltar, inskrifter eller därmed jämförliga
anordningar som avses i 6 § och som inte undantas i 7 § får
bibehållas trots vad som sägs i de bestämmelserna, om de har
satts upp lagligen före den 1 januari 1965.

Om en sådan anordning är uppenbart vanprydande i
landskapsbilden, får länsstyrelsen förelägga den som ansvarar
för anordningen att ta bort den eller ändra den. Föreläggandet
får förenas med vite. Om föreläggandet inte följs skall
kronofogdemyndigheten efter ansökan från länsstyrelsen
verkställa beslutet. Verkställighet enligt utsökningsbalken får
då ske.

Om det finns särskilda skäl, skall länsstyrelsen tillerkänna
den som har förelagts att ta bort anordningen ersättning för
förlust med ett belopp som högst motsvarar kostnaderna för att
skaffa, sätta upp eller ta bort anordningen.

3. Föreskrifter som gäller vid lagens ikraftträdande skall
anses meddelade med stöd av motsvarande bestämmelser i lagen,
om de har meddelats med stöd av naturvårdslagen (1964:822)
eller renhållningslagen (1979:596).

Tillstånd eller villkor som har meddelats genom beslut enligt
bestämmelser i naturvårdslagen (1964:822) eller
renhållningslagen (1979:596) eller enligt föreskrifter som har
meddelats med stöd av dessa lagar skall fortsätta att gälla.