Fastighetstaxeringsförordning (1979:1193) 

Avd. 1. Bestämmelser om taxering av fastighet

1 kap. Bestämmelser om värderingen

Allmänna bestämmelser

1 § Beteckningar i denna förordning, som används också i
fastighetstaxeringslagen (1979:1152), har samma innebörd i
denna lag.

2 § Riktvärde skall bestämmas för värderingsenhet. För olika
slag av värderingsenheter skall riktvärden finnas för skilda
förhållanden beträffande de i 8--15 kap. fastighetstaxeringslagen
(1979:1152) föreskrivna värdefaktorerna. Riktvärdena skall
bestämmas med utgångspunkt i de riktvärdeangivelser som enligt 7
kap. 3 § fastighetstaxeringslagen för varje värdeområde skall
redovisas på riktvärdekartor, i tabeller och på sätt anges i detta
kapitel.

En tabell skall innehålla

1. riktvärden för en värderingsenhet (riktvärdetabell) eller

2. relativa värden för en värderingsenhet, en byggnad eller
byggnadsdel, ett hektar, en kvadratmeter eller en kubikmeter
(relationstabell) eller

3. endera av kapitaliseringsfaktorer, exploateringsfaktorer,
brytningsfaktorer, nedräkningsfaktorer, omräkningsfaktorer eller
storleksfaktorer.

Beräkningsgången för bestämmande av riktvärde skall i fall som
avses i andra stycket vid punkterna 2 och 3 som regel anges särskilt
genom en formel. Förordning (1993:1044).

3 § Förekommer inom olika värdeområden skilda värdenivåer för samma
byggnadstyp eller ägoslag skall värdenivån anges i förhållande till
värdet av sådan normenhet som anges i 8 kap. 2 §, 9 kap. 2 §, 10 kap.
2 §, 11 kap. 3 och 7 §§, 13 kap. 2 § och 14 kap. 2 §
fastighetstaxeringslagen (1979:1152) och uttryckas genom en
nivåfaktor.

Har för en typ av värderingsenhet upprättats flera riktvärdetabeller
eller relationstabeller med olika värden för samma kombinationer
av klassindelningsdata, skall om inte annat sägs i tredje stycket, i
riktvärdeangivelsen eller på annat sätt anges vilken tabell som inom
ett värdeområde skall användas för att bestämma riktvärdet.

För tomtmark och exploateringsmark avseende hyreshus anges
värdenivån i riktvärdeangivelsen genom det i 12 kap. 1 § tredje
stycket fastighetstaxeringslagen föreskrivna värdet av en
kvadratmeter byggrätt och för tomtmark och exploateringsmark för
industribyggnad eller övrig byggnad genom det i samma
bestämmelse föreskrivna värdet av en kvadratmeter tomtmark eller
byggrätt. För täktmark anges värdenivån i riktvärdeangivelsen
genom det enligt 12 kap. 8 § andra stycket fastighetstaxeringslagen
föreskrivna värdet per kubikmeter brytvärd fyndighet. Förordning
(1993:1044).

4 § Exploateringsfaktor enligt 12 kap. 7 § fastighetstaxeringslagen
(1979:1152), brytningsfaktor enligt 12 kap. 9 § och riktvärde enligt
15 kap. 5 § samma lag skall bestämmas med utgångspunkt i en
kalkylränta av fem procent. Förordning (1993:1044).

5 § Överstiger värde av värderingsenhet 5 000 000 kronor, skall
det avrundas nedåt till hela 200 000-tal kronor. Överstiger sådant
värde 25 000 000 kronor, skall det avrundas nedåt till hela miljoner
kronor. Detta gäller även egendom för vilken särskilda värdeserier
fastställts.

Justering för säregna förhållanden enligt 7 kap. 5 §
fastighetstaxeringslagen (1979:1152) skall, för värderingsenhet med
värde överstigande 5 000 000 kronor avse hela 200 000-tal kronor
och för värderingsenhet med värde överstigande 25 000 000 kronor
hela miljoner kronor. Förordning (1993:1044).

6 § har upphävts genom förordning (1993:1044).

Småhus

7 § För småhus ingående i småhusenhet skall upprättas tabeller för
grund- och marginalvärden (SV-tabeller) och tabeller för
nedräkningsfaktorer (SN-tabeller).

SV-tabeller skall utvisa värden för nybyggda småhus vid skilda
förhållanden beträffande värdefaktorerna storlek och standard och i en
värdenivå vid vilken ett småhus enligt 8 kap. 2 §
fastighetstaxeringslagen (1979:1152) har ett värde av 100 000 kronor.

Det skall finnas 31 skilda värdenivåer för nybyggda småhus. De erhålls
genom att värdena i en SV-tabell multipliceras med S-nivåfaktorer. Dessa
skall vara 1.50, 1.60, 1.70, 1.80, 1.90, 2.00, 2.20, 2.40, 2.60, 2.80,
3.00, 3.25, 3.50, 3.75, 4.00, 4.25, 4.50, 4.75, 5.0, 5.5, 6.0, 6.5, 7.0,
7.5, 8.0, 8.5, 9.0, 9.5, 10.0, 11.0, och 12.0.

Det skall upprättas tre SV-tabeller. Dessa skall avse S-nivåfaktorerna
1.50--4.5 0, 4.75--6.5 respektive 7.0--12.0.

SN-tabeller skall utvisa nedräkningsfaktorn för icke nybyggda småhus vid
skilda förhållanden beträffande värdefaktorerna ålder och standard.

Det skall upprättas sex SN-tabeller avseende olika åldersinverkan på
värdet. Tabellerna skall betecknas med procenttalen 40, 45, 50, 55, 60
och 65. Dessa beräknas med utgångspunkt från värdet av ett småhus enligt
8 kap. 2 § fastighetstaxeringslagen. Procenttalen visar den andel härav
som utgörs av värdet av ett motsvarande småhus som är 20 år gammalt.

Procenttalen för åldersinverkan skall, i fråga om S-nivåfaktorerna
1.50--4.50, vara 40, 45, 50 och 55, i fråga om S-nivåfaktorerna
4.75--6.5, vara 45, 50, 55 och 60 samt i fråga om S-nivåfaktorerna
7.0--12.0, vara 50, 55, 60 och 65.

SV- och SN-tabellerna skall utformas och värdefaktorerna storlek, ålder
och standard klassindelas på sätt som anges i bilaga 1. Förordning
(1991:1262).

7 a § För småhus ingående i lantbruksenhet gäller bestämmelserna i 7 §.
För sådant småhus skall dock klassindelningen av värdefaktorn ålder i
SN-tabellerna i bilaga 1 ändras så att den klass som omfattar värdeåret
88 och värdeåren därefter delas i en klass omfattande värdeåren 88 och
89 och i en annan klass omfattande värdeåret 90 och värdeåren därefter.
Förordning (1991:1262).

Hyreshus

8 § För hyreshus skall upprättas en tabell (HK-tabell) över
kapitaliseringsfaktorer som utvisar värderelationerna mellan
byggnader tillhörande olika åldersklasser men med samma hyra.
Tabellen skall för varje åldersklass ange relativa
kapitaliseringsfaktorer vid olika H-nivåfaktorer och vid skilda
förhållanden beträffande värdefaktorn lägenhetstyp. För byggnader
med värdeår 1992--99 skall faktorn vara 1.

Det skall finnas 15 skilda värdenivåer för hyreshus.

De erhålls genom att de värden som beräknas med ledning av hyra
och tillämplig kapitaliseringsfaktor multipliceras med H-nivåfaktorer.
Dessa skall vara 2,5, 3,0, 3,5, 4,0, 4,5, 5,0, 5,5, 6,0, 6,5, 7,0,
7,5, 8,0, 8,5, 9,0 och 9,5. H-nivåfaktorn kan bestämmas olika för
bostäder och lokaler inom ett värdeområde.

HK-tabellen skall utformas och värdefaktorerna ålder och
lägenhetstyp klassindelas på sätt anges i bilaga 2. Förordning
(1993:1044).

8 a § Riktvärden för värderingsenheter omfattande hyreshus
bestäms och redovisas enligt följande formel.

R = N x H x f

där R = riktvärdet,
N = H-nivåfaktorn för värdeområdet,
H = hyran och
f = kapitaliseringsfaktorn enligt HK-tabellen.
Förordning (1993:1044).

Industribyggnader och övriga byggnader
Avkastningsmetoden
1993:1044

Denna förordning träder i kraft dagen efter den dag då den enligt
uppgift på den utkom från trycket i Svensk författningssamling och
tillämpas första gången vid allmän fastighetstaxering år 1994.

Ekonomibyggnader

9 § Värdefaktorn byggnadskategori skall indelas i klasser på följande
sätt och de tabeller som enligt 10 § skall tillämpas för klasserna
betecknas enligt följande:

Klass                   Benämning                       Tabell

11                      Djurstall, logar,
                        lador, maskinhallar,
                        gårdsverkstäder, lagerhus
                        för potatis, trädgårds-
                        produkter, foder eller
                        andra förnödenheter och
                        liknande byggnader med
                        värdeår före 1960.              E 1G, E 1T
21                      Djurstall för nötkreatur,
                        värdeår 1960--.                 E 2
23                      Djurstall för svin, värdeår
                        1960--.                         E 3
24                      Djurstall för fjäderfä,
                        värdeår 1960--.                 E 4
25                      Djurstall för får och getter,
                        värdeår 1960--.                 E 5
26                      Djurstall för hästar, värdeår
                        1960--.                         E 6G, E 6T
27                      Djurstall för mink, räv och
                        liknande, värdeår 1960--.       E 7
31                      Loge, lada och liknande,
                        värdeår 1960--.                 E 8G, E 8T
32                      Maskinhall, gårdsverkstad och
                        liknande, värdeår 1960--.       E 9G, E 9T
33                      Gårdslager för potatis,
                        trädgårdsprodukter,
                        foder eller andra förnödenheter
                        och liknande, värdeår 1960--.   E 10G, E 10T
42                      Spannmålslager                  E 11
44                      Ensilagesilo                    E 12
51                      Växthus, typ friliggande        E 13G, E 13T
52                      Växthus, typ blockhus           E 14G, E 14T
53                      Enklare växthus                 E 15G, E 15T
60                      Övriga ekonomibyggnader
Förordning (1991:1262).

9 a § För ekonomibyggnader skall upprättas 23 relationstabeller
(E-tabeller). För var och en av byggnadskategorierna 11, 26, 31--33 och
51--53 skall två E-tabeller finnas, en med G betecknad tabell avsedd för
glesbygdsförhållanden och en med T betecknad tabell avsedd för
tätortsinfluerade områden. För byggnadskategorierna 21--25, 27, 42 och
44 finns endast en tabell för varje klass. E-tabellerna skall ange det
relativa värdet av en värderingsenhet vid skilda förhållanden
beträffande värdefaktorerna storlek, ålder och beskaffenhet. De relativa
värdena i E-tabellerna skall bestämmas i en värdenivå vid vilken värdet
av en ekonomibyggnad enligt 10 kap. 2 § fastighetstaxeringslagen
(1979:1152) har ett värde av 1 000 kronor.

Det skall finnas 12 värdenivåer för ekonomibyggnader. De erhålls genom
att värdena i E-tabellerna multipliceras med E-nivåfaktorer. De skall
vara 100, 150, 200, 250, 300, 350, 400, 450, 500, 600, 700 och 800.

E-tabellerna skall utformas och värdefaktorerna storlek, ålder och
beskaffenhet klassindelas på sätt framgår av bilaga 3. Förordning
(1991:1262).

9 b § Riktvärdena för värderingsenheter omfattande en eller flera
ekonomibyggnader eller del av ekonomibyggnad bestäms och redovisas
enligt följande formel.

R = N X Fe
där R = riktvärdet,
N = E-nivåfaktorn för värdeområdet och
Fe = relativa värdet enligt E-tabellen vid tillämplig storlek, ålder
och  beskaffenhet. Förordning (1991:1262).

Industrienheter

10 § För industribyggnader och övriga byggnader, värderade
enligt avkastningsmetoden, skall upprättas en tabell (IK-tabellen)
över kapitaliseringsfaktorer och fyra tabeller (IH-tabeller) över
relativa hyror. IK-tabellen skall utvisa värderelationerna mellan
byggnader tillhörande olika åldersklasser men med samma hyra.
Tabellen skall för varje åldersklass ange relativa
kapitaliseringsfaktorer. För byggnader med värdeår 1992--99 skall
faktorn vara 1. IH-tabellerna skall utvisa relativa hyror per
kvadratmeter vid skilda förhållanden beträffande värdefaktorerna
ålder, standard och lokaltyp. För nybyggda produktionslokaler med
normal standard skall den relativa hyran vara 100.

Det skall finnas 24 skilda värdenivåer för industribyggnader och
övriga byggnader värderade enligt avkastningsmetod. De erhålls
genom att de värden som beräknats med ledning av storlek, relativ
hyra per kvadratmeter och tillämplig kapitaliseringsfaktor
multipliceras med I-nivåfaktorer. Dessa skall vara 5, 6, 7, 8, 9, 10,
11, 12, 14, 16, 18, 20, 22, 24, 26, 28, 30, 32, 34, 36, 38, 40, 45 och
50. I-nivåfaktorn bestäms lika för alla lokaltyper inom ett
värdeområde.

IH- och IK-tabellerna skall utformas och värdefaktorerna ålder,
lokaltyp och standard klassindelas på sätt som anges i bilagorna 6
och 7. Förordning (1993:1044).

11 § Riktvärden för värderingsenheter omfattande industribyggnader
och övriga byggnader värderade enligt  avkastningsmetoden bestäms
och redovisas enligt följande formel.

R = N x A x h x f

där R = riktvärdet,
N = I-nivåfaktorn för värdeområdet,
A = lokalens yta,
h = relativhyran i kronor per kvadratmeter enligt för värdeområdet
rekommenderad IH-tabell och
f = kapitaliseringsfaktorn enligt IK-tabellen.
Förordning (1993:1044).

Produktionskostnadsmetoden

12 § För industribyggnader och övriga byggnader som inte är
belägna på mark för elproduktionsenhet och som skall värderas
enligt produktionskostnadsmetoden, skall en tabell för
bestämmande av nedräkningsfaktorn (IN-tabell) upprättas.
Tabellen skall utvisa nedräkningsfaktorn för skilda förhållanden
beträffande värdefaktorerna ålder, byggnadskategori och ortstyp.
Beträffande värdefaktorn byggnadskategori skall tre klasser finnas.
Till klass 1 skall hänföras byggnader vars ekonomiska livslängd
understiger 20 år, till klass 2 byggnader med en ekonomisk
livslängd av 20--30 år och till klass 3 byggnader med en ekonomisk
livslängd över 30 år. Värdefaktorn ortstyp skall indelas i fyra
klasser. Varje kommun eller församling skall hänföras till en sådan
klass.

För industribyggnader och övriga byggnader, värderade enligt
produktionskostnadsmetoden, bestäms värdenivån genom
indelningen i ortstyp.

IN-tabell skall utformas och värdefaktorerna ålder,
byggnadskategori och ortstyp i övrigt klassindelas på sätt anges i
bilaga 8.

Tabell för omräkningsfaktor för annan industri än
elproduktionsenhet (IO-tabell) skall utformas och värdefaktorn
ålder klassindelas på sätt anges i bilaga 10. Förordning
(1993:1044).

13 § Riktvärdet för värderingsenhet omfattande industribyggnader
och övriga byggnader värderade enligt produktionskostnadsmetoden
bestäms och redovisas enligt följande formel.

R = 0,75 x Å x F

där R = riktvärdet,
Å = återanskaffningskostnaden enligt 5 kap. 6 § andra stycket
    fastighetstaxeringslagen (1979:1152) och
F = nedräkningsfaktor enligt IN-tabell.
Förordning (1993:1044).

Åkermark och betesmark

14 § För åkermark och betesmark skall upprättas sex relationstabeller
(J-tabeller) och en tabell över storleksfaktorer för åker- och betesmark
(JS-tabell). J-tabellerna skall utvisa relativa hektarvärden av åkermark
vid skilda förhållanden beträffande värdefaktorerna beskaffenhet och
dränering och av betesmark vid olika beskaffenhet. De relativa värdena i
J-tabellerna skall bestämmas i en värdenivå vid vilken ett hektar
åkermark enligt 13 kap. 2 § fastighetstaxeringslagen (1979:1152) har ett
värde av 1 000 kronor. JS-tabellen skall utvisa storleksfaktorn vid
skilda förhållanden beträffande värdefaktorn storlek och för olika
grader av storleksinverkan. Storleksfaktorn skall vara 1.0, då
värderingsenhetens areal är 10 hektar eller mer.

Det skall finnas 28 skilda värdenivåer för åker- och betesmark. De
erhålls genom att relativvärdena i en J-tabell multipliceras med
J-nivåfaktorer. Dessa skall vara 1.0, 1.5, 2.0, 2.5, 3.0, 3.5, 4.0, 4.5,
5.0, 6.0, 7.0, 8.0, 9.0, 10.0, 11.0, 12.0, 14.0, 16.0, 18.0, 20.0, 22.0,
24.0, 26.0, 28.0, 30.0, 35.0, 40.0 och 45.0.

J-tabell nr 1 (tabell J1) skall användas då värdenivån bestäms av
J-nivåfaktorern a 1.0--5.0, tabell J2 av faktorerna 6.0--9.0, tabell J3
av faktorerna 10.0--18.0, tabell J4 av faktorerna 20.0--28.0, tabell J5
av faktorerna 30.0--35.0 och tabell J6 av faktorerna 40.0--45.0.

J-tabeller skall utformas och värdefaktorerna beskaffenhet och dränering
klassindelas på sätt framgår av bilaga 4. JS-tabellen skall utformas och
värdefaktorn storlek klassindelas på sätt framgår av bilaga 4 för de
däri angivna graderna av storleksinverkan. Förordning (1991:1262).

14 a § Riktvärden för värderingsenheter omfattande åkermark eller
betesmark bestäms och redovisas enligt följande formel.

R = N X Fj X A X S

där R = riktvärdet,
N = J-nivåfaktorn för värdeområdet,
Fj = relativa hektarvärdet enligt J-tabell vid tillämplig beskaffenhet
och dränering för åkermark och tillämplig beskaffenhet för
betesmark,
A = areal i hektar av värderingsenheten och
S = storleksfaktorn enligt JS-tabellen vid tillämplig areal och grad
av storleksinverkan. Förordning (1991:1262).

Skogsmark

15 § För skogsmark omfattande mindre än 20 hektar skall upprättas en
relationstabell (skogstabell M) och en tabell över storleksfaktorer för
skogsmark. Skogstabell M skall ange relativa hektarvärden av skogsmark
belägen i olika delar av landet och vid skilda förhållanden beträffande
värdefaktorn virkesförråd. De relativa värdena i skogstabell M skall
bestämmas i en värdenivå vid vilken ett hektar genomsnittlig skogsmark
enligt 14 kap. 2 § fastighetstaxeringslagen (1979:1152) har ett värde av
1 000 kronor. Med genomsnittlig skog skall avses skogsmark tillhörande
godhetsklass C och kostnadsklass 5. Genomsnittsskogen antas sakna
lövträd medan virkesförråd barrträd och grovskogsprocent i olika
regioner skall antas uppgå till följande belopp.

Region                          Virkesförråd            Grovskogs-
                                barrträd                procent
                                skogskubik-
                                meter per hektar

1 Gotlands, Jämtlands,          65                      35
Västerbotten och
Norrbottens län

2 Kopparbergs, Gävleborgs       105                     45
och Västernorrlands län

3 Stockholms, Uppsala,          115                     55
Södermanlands,
Östergötlands, Göteborgs och Bohus,
Älvsborgs, Skaraborgs, Värmlands,
Örebro och Västmanlands län

4 Jönköpings, Kronobergs        135                     55
och Kalmar län

5 Blekinge, Kristianstads,      115                     55
Malmöhus och Hallands län

Tabellen över storleksfaktorer för skogsmark skall utvisa
storleksfaktorns storlek vid skilda förhållanden beträffande
skogsmarkens areal och värdeområdets belägenhet.

Det skall finnas 28 skilda värdenivåer för skogsmark. De erhålls genom
att relativvärdena i skogstabell M multipliceras med skogsnivåfaktorer.
Dessa skall vara 1.0, 1.5, 2.0, 2.5, 3.0, 3.5, 4.0, 4.5, 5.0, 6.0, 7.0,
8.0, 9.0, 10.0, 11.0, 12.0, 14.0, 16.0, 18.0, 20.0, 22.0, 24.0, 26.0,
28.0, 30.0, 35.0, 40.0 och 45.0.

Skogstabell M skall utformas och värdefaktorerna läge och virkesförråd
klassindelas på sätt framgår av bilaga 5a. Tabellen över
storleksfaktorer för skogsmark skall utformas och faktorerna för areal
och värdeområdets belägenhet klassindelas på sätt framgår av bilaga 5a.
Förordning (1991:1262).

15 a § Riktvärde för en värderingsenhet skogsmark omfattande mindre än
20 hektar bestäms och redovisas enligt följande formel.

R = N X Fm X A X S

där R = riktvärdet,
N = skogsnivåfaktorn för värdeområdet,
Fm = relativa hektarvärdet enligt skogstabell M vid tillämplig
virkesförrådsklass och värdeområdets belägenhet,
A = areal i hektar av värderingsenheten och
S = storleksfaktorn enligt tabellen över storleksfaktorer för
skogsmark vid tillämplig areal och värdeområdets belägenhet. Förordning
(1991:1262).

16 § För skogsmark omfattande minst 20 hektar skall upprättas fem
tabeller över beräkningskonstanter (skogstabeller S) för var och en av
de i 15 § angivna fem regionerna. Skogstabell S skall utvisa de
konstanter som inom varje region erfordras för att beräkna relativa
hektarvärden vid skilda förhållanden beträffande värdefaktorerna godhet
och kostnad. De fem konstanterna är värdet per hektar kalmark och
värdena av grova barrträd, klena barrträd, bok och ek samt övriga
lövträd i kronor per skogskubikmeter. Konstanterna skall bestämmas med
utgångspunkt i en värdenivå vid vilken ett hektar genomsnittlig
skogsmark enligt 14 kap. 2 § fastighetstaxeringslagen (1979:1152) har
ett värde av 1 000 kronor. Vad som därvid skall menas med genomsnittlig
skogsmark anges i 15 §.

Det skall finns 28 skilda värdenivåer för skogsmark. De erhålls genom
att de med ledning av skogstabell S beräknade relativvärdena
multipliceras med de i 15 § angivna skogsnivåfaktorerna.

Skogstabell S skall utformas och värdefaktorerna godhet och kostnad
klassindelas på sätt framgår av bilaga 5b. Vid faktorns bestämmande
skall bland annat beaktas föryngringsbetingelser samt timmerutfall och
kvalitet. Förordning (1991:1262).

16 a § Det relativa hektarvärdet för skogsmark omfattande minst 20
hektar (Fs) beräknas enligt formeln

Fs = k1 + (k2 X VBG) + (k3 X VBK) + (k4 X VBE) + (k5 X VÖL)

där k1 = värdet i kronor per hektar av kalmark,
k2 = värdet av grova barrträd i kronor per skogskubikmeter,
k3 = värdet av klena barrträd i kronor per skogskubikmeter,
k4 = värdet av bok och ek i kronor per skogskubikmeter,
k5 = värdet av övriga lövträd i kronor per skogsbrukskubikmeter,
VBG = virkesförråd grova barrträd i skogskubikmeter per hektar,
VBK = virkesförråd klena barrträd i skogskubikmeter per hektar,
VBE = virkesförråd bok och ek i skogskubikmeter per hektar och
VÖL = virkesförråd övriga lövträd i skogkubikmeter per hektar.

Virkesförrådet grova barrträd beräknas genom att virkesförrådet barrträd
multipliceras med grovskogsprocenten och virkesförrådet klena barrträd
genom att virkesförrådet barrträd minskas med virkesförrådet grova
barrträd. Förordning (1991:1262).

16 b § Riktvärdet för en värderingsenhet skogsmark omfattande minst 20
hektar bestäms och redovisas enligt följande.

R = *(N X Fm X 19 X S*) + *(N X Fs X (A-19)*)

där R = riktvärdet,
N = skogsnivåfaktorn för värdeområdet,
Fm = relativa hektarvärdet enligt skogstabell M vid tillämplig
virkesförrådsklass och värdeområdets belägenhet,
S = storleksfaktorn enligt tabellen över storleksfaktorer för
skogsmark vid tillämplig storlek och värdeområdets belägenhet,
Fs = relativa hektarvärdet beräknat enligt skogstabell S vid
tillämpligt virkesförråd barrträd, grovskogsprocent, virkesförråd
bok och ek samt virkesförråd övriga lövträd och
A = arealen i hektar av värderingsenheten. Förordning (1991:1262).

Skogsimpediment

16 c § För skogsimpediment skall upprättas två tabeller över värdet per
hektar (SKI-tabeller). Den ena tabellen avser Kopparbergs, Gävleborgs,
Västernorrlands, Jämtlands, Västerbottens och Norrbottens län och den
andra tabellen övriga län. SKI-tabellerna skall utvisa värdet i kronor
per hektar av skogsimpediment vid de olika skogsnivåfaktorer som anges i
15 § och vid skilda förhållanden beträffande värdefaktorn beskaffenhet.

SKI-tabellerna skall utformas samt värdefaktorn beskaffenhet
klassindelas och skogsnivåfaktorerna anges på sätt framgår av bilaga 5c.
Förordning (1991:1262).

16 d § Riktvärdena för värderingsenheter omfattande skogsimpediment
bestäms och redovisas enligt följande formel.

R = A X H

där R = riktvärdet,
A = arealen i hektar av värderingsenheten och
H = värdet per hektar enligt SKI-tabell vid tillämplig
skogsnivåfaktor och beskaffenhetsklass. Förordning (1991:1262).

Elproduktionsenheter, m. m.

17 § Vid värderingen skall åtskillnad göras mellan vattenfallsenhet,
kärnkraftverk, kondenskraftverk, kraftvärmeverk, gasturbiner och
vindkraftverk.

Med vattenfallsenhet avses vattenkraftverk och till detta hörande
andelar i utbyggda regleringsanläggningar, outbyggda vattenfall och
taxeringsenheter som till övervägande del består av andels- eller
ersättningskraft. Förordning (1993:1044).

Vattenfallsenheter och andra enheter med andels- eller
ersättningskraft

18 § För vattenfallsenheter skall riktvärdeangivelsen avse det
totala taxeringsvärdet i kronor per kilowatt taxeringseffekt för ett
under nivååret färdigställt kraftverk med därtill hörande andelar i
regleringsanläggningar och i anslutning till kraftverket belägna
byggnader och anläggningar avsedda för dess drift och underhåll.
Riktvärdeangivelsen varierar med kraftverkets godhet
(återanskaffningskostnad i kronor per kilowatt taxeringseffekt).
Förordning (1993:1044).

19 § Med utbyggd effekt avses om annat ej anges i andra
stycket den vid generatorspänning maximala bruttoeffekt, som kan
utvinnas i kraftverket vid kontinuerlig drift under minst 15 timmar
utan att skadlig överbelastning uppstår. Den utbyggda effekten
anges i kilowatt.

Om den maximala bruttoeffekten inte helt kan tas ut under
månaderna november--mars till följd av begränsad
korttidsreglering eller till följd av att fallhöjden är reducerad på
grund av att kraftverkets fallhöjd ingår i ett årsregleringsmagasin,
jämkas den maximala bruttoeffekten i skälig mån nedåt vid
bestämmandet av den utbyggda effekten. Förordning (1993:1044).

20 § Vid bestämmande av taxeringseffekt enligt 15 kap. 3 §
fastighetstaxeringslagen (1979:1152) skall faktorerna för
utnyttjandetid, regleringsmöjlighet och belägenhet bestämmas på
följande sätt.

Faktorn för utnyttjandetid (fu) skall bestämmas med ledning av
normalårsproduktion (Wn), uttryckt i kilowattimmar, och utbyggd
effekt (Pu), uttryckt i kilowatt, enligt följande formel

fu = 0,124 + 0,0001 x Wn.
		      Pu

Med normalårsproduktion avses den vid kraftverket tillgängliga
produktionen i medeltal per år.

Faktorn för regleringsmöjlighet (fr) skall bestämmas med ledning
av bruttovolym av samtliga uppströms belägna nyttiga
årsregleringsmagasin (V), uttryckt i kubikmeter, och
medelvattenföring vid kraftverk (qm), uttryckt i kubikmeter per
sekund enligt följande formel.

fr = 1,40 -- 0,21 x (1,75 -- _________V__________ )
				 qm x 31 500 000

För kraftverk med en utbyggd effekt av högst 1 500 kilowatt skall
faktorn dock bestämmas till 0,757.

Faktorn för belägenhet skall bestämmas till

1,0 för kraftverk belägna söder om Ljusnans flodområde,

0,9 för kraftverk belägna inom Ljusnans flodområde eller norr
därom upp till Skellefteälvens flodområde och

0,8 för kraftverk inom Skellefteälvens flodområde eller norr därom.
Förordning (1993:1044).

21 § Taxeringseffekt, som inte överstiger 1 000 kilowatt, avrundas
till hela kilowatt.

Taxeringseffekt, som överstiger 1 000 kilowatt, får bestämmas
endast till när taxeringseffekten överstiger

1 000 kilowatt men inte 10 000 kilowatt: värde i hela 10-tal
kilowatt,

10 000 kilowatt men inte 100 000 kilowatt: värde i hela 100-tal
kilowatt,

100 000 kilowatt men inte 1 000 000 kilowatt: värde i hela 1 000-tal
kilowatt,

1 000 000 kilowatt och däröver: värde i hela 10 000-tal kilowatt.

Taxeringseffekt, som beräknas för annan taxeringsenhet än
elproduktionsenhet, skall avrundas till tiondels kilowatt.
Förordning (1993:1044).

22 § Kraftverkets återanskaffningskostnad i 1992 års kostnadsläge
skall i första hand bestämmas med ledning av den vid 1988 års
allmänna fastighetstaxering bestämda återanskaffningskostnaden
och de kostnader som därefter nedlagts för att förbättra kraftverket
och tillhörande anläggningar. Endast om den vid 1988 års taxering
bestämda återanskaffningskostnaden visas vara felaktig, bestäms
återanskaffningskostnaden år 1992 utifrån en omräkning av de
verkliga kostnaderna före år 1988 eller genom en direkt
uppskattning av kostnaderna för byggande av ett nytt kraftverk.

För återanskaffningskostnaden skall Riksskatteverket bestämma ett
lägsta och ett högsta belopp. Det senare skall användas för
kraftverk med en utbyggd effekt av högst 1 500 kilowatt.

Tabell för omräkningsfaktorer avseende vattenkraftverk med
tillhörande anläggningar (VO-tabell) skall utformas och
värdefaktorn ålder klassindelas på sätt framgår av bilaga 11.
Förordning (1993:1044).

23 § Riktvärdet för mark och markanläggningar (M), som ingår i en
taxeringsenhet med ett utbyggt vattenkraftverk och tillhörande andelar
i utbyggda regleringsanläggningar, bestäms enligt följande formel där E
är kraftverkets taxeringseffekt, K dess återanskaffningskostnad i
kronor per kilowatt taxeringseffekt samt a och b av Riksskatteverket
rekommenderade konstanter.

M = E x (a -- b x K) kr.

Riktvärdet för byggnader (B), som ingår i en taxeringsenhet med ett
utbyggt vattenkraftverk och tillhörande andelar i utbyggda
regleringsanläggningar, bestäms enligt följande formel, där E är
kraftverkets taxeringseffekt, K dess återanskaffningskostnad i
kronor per kilowatt taxeringseffekt, N en nedräkningsfaktor, som
bestäms med hänsyn till kraftverkets värdeår, benämnt å, och c, en
av Riksskatteverket rekommenderad konstant.

B = 0,75 x E x K x N kr, där
N = 1 -- (92-å) x c

Riksskatteverket skall rekommendera ett lägsta och ett högsta
värde som nedräkningsfaktorn får bestämmas till. Förordning
(1993:1044).

24 § Om ett kraftverk, som saknar strömfallsfastighet, är belägen i
flera kommuner och därför enligt 4 kap. 3 § fastighetstaxeringslagen
(1979:1152) skall uppdelas i flera taxeringsenheter, skall
taxeringsvärdet först bestämmas som om egendomen varit en enda
taxeringsenhet. Därefter fördelas de sålunda bestämda värdena
mellan de taxeringsenheter, vari egendomen uppdelats, enligt vad
som anges i andra och tredje styckena.

Markvärdet fördelas mellan taxeringsenheterna efter den fallhöjd,
som tillhör i taxeringsenheten ingående fastigheter eller som sådana
fastigheter har rätt till genom servitut eller liknande. Om flera
strömfall med olika vattenföring sammanförts till ett kraftverk,
sker fördelningen med ledning av fallhöjd och
normalårsvattenföring.

Byggnadsvärdet fördelas mellan taxeringsenheterna med ledning av
byggnadernas belägenhet. Förordning (1993:1044).

Värmekraftverk och vindkraftverk

25 § För värmekraftverk och vindkraftverk skall
riktvärdeangivelsen avse det totala taxeringsvärdet i kronor/kW
installerad effekt för en under nivååret färdigställd anläggning. För
olika typer av värmekraftverk och för vindkraftverk skall skilda
riktvärdeangivelser lämnas. Förordning (1993:1044).

26 § För värmekraftverk och vindkraftverk skall en tabell för
bestämmande av nedräkningsfaktorn (EN-tabell) upprättas.
Tabellen skall utvisa nedräkningsfaktorn för skilda förhållanden
beträffande värdefaktorerna ålder och byggnadskategori.
Värdefaktorn byggnadskategori skall därvid klassindelas i
kärnkraftverk, övriga värmekraftverk och vindkraftverk. EN-tabell
skall i övrigt utformas och värdefaktorn ålder klassindelas på sätt
anges i bilaga 9. Förordning (1993:1044).

Tomtmark för hyreshus, industribyggnad och övrig byggnad

27 § Riktvärdet för tomtmark avseende hyreshus skall
bestämmas såsom det i riktvärdeangivelsen angivna värdet per
kvadratmeter byggrätt multiplicerat med värderingsenhetens
byggrätt i kvadratmeter.

Riktvärdet för tomtmark avseende industribyggnad och övrig
byggnad skall bestämmas såsom det i riktvärdeangivelsen angivna
värdet per kvadratmeter tomtmark eller byggrätt, multiplicerat
med värderingsenhetens tomtareal i kvadratmeter respektive
byggrätt i kvadratmeter bruttoyta.

Riktvärdeangivelsen får endast avse följande i taxeringsvärdenivå
anpassade värden per kvadratmeter byggrätt eller per kvadratmeter
tomtmark:

1. Om värdet inte överstiger 12 kronor per kvadratmeter tomtmark
eller byggrätt: 1, 2, 3, 4, 5, 6, 8, 10 och 12 kronor

2. Om värdet i kronor per kvadratmeter tomtmark eller byggrätt
överstiger

12 men inte 40 kronor: värde i hela 5-tal kronor,

40 men inte 100 kronor: värde i hela 10-tal kronor,

100 men inte 200 kronor: värde i hela 20-tal kronor,

200 men inte 300 kronor: värde i hela 25-tal kronor,

300 men inte 1 000 kronor: värde i hela 50-tal kronor,

1 000 men inte 2 000 kronor: värde i hela 100-tal kronor,

2 000 kronor: värde i hela 200-tal kronor. Förordning (1993:1044).

Exploateringsmark

28 § Riktvärde för exploateringsmark bestäms genom att den del av
exploateringsmarken, som utgör kvartersmark för enskilt
bebyggande, värderas enligt reglerna för tomtmark och genom att
det på detta sätt beräknade värdet multipliceras med en
exploateringsfaktor. Förordning (1993:1044).

Täktmark

29 § Värdet per kubikmeter fast mått brytvärd fyndighet som
avses i 12 kap. 8 § andra stycket fastighetstaxeringslagen
(1979:1152) får, om det inte överstiger 5 kronor, bestämmas endast
till värde i hela 50-tal ören.

Om värdet per kubikmeter överstiger 5 kronor men inte 15 kronor,
skall det bestämmas till något av följande i helt antal kronor
angivna värden: 6, 7, 8, 9, 10, 12 och 15.

Om värdet per kubikmeter överstiger 15 kronor men inte 40
kronor, skall det bestämmas till värde i hela 5-tal kronor.

Överstiger värdet 40 kronor per kubikmeter, skall det bestämmas
till värde i hela 10-tal kronor. Förordning (1993:1044).


30 § Riktvärden för värderingsenheter omfattande täktmark
bestäms och redovisas enligt följande formel.

R = 0,75 x U x B x v x f

där R =  riktvärdet,
U =  årligt uttag i genomsnitt under brytningstiden i kubikmeter,
B =  brytningstid i år,
v =  värde i kronor per kubikmeter enligt riktvärdeangivelsen och
f =  brytningsfaktorn. Förordning (1993:1044).


Avd. 2 Förfarandet m.m. vid allmän fastighetstaxering

2 kap. Organisationen vid allmän fastighetstaxering

1 § Skattemyndigheten skall besluta om indelning i
fastighetstaxeringsdistrikt senast den 15 september andra året före
taxeringsåret.

Skattemyndigheten skall skyndsamt underrätta kommunstyrelserna och
landstingskommunens förvaltningsutskott om beslutet. Förordning
(1990:1270).

2 § Skattemyndigheten skall senast den 15 september andra året före
taxeringsåret upprätta förteckning med följande uppgifter.

1. Indelningen i fastighetstaxeringsdistrikt.

2. De personer, som skattemyndigheten har utsett till ordförande och
ledamöter i fastighetstaxeringsnämnderna samt deras postadresser.

3. De personer, som skattemyndigheten har utsett till konsulenter för
fastighetstaxering och de tjänstemän som statens lantmäteriverk har
utsett att biträda arbetsgrupp enligt 19 kap. 2 §
fastighetstaxeringslagen (1979:1152) samt deras adresser och
verksamhetsområden.

4. Myndighet, som biträder fastighetstaxeringsnämnd, dess postadress och
telefonnummer.

5. De organ, som skall välja ledamöter i fastighetstaxeringsnämnd samt
när val skall förrättas av skilda organ, hur många ledamöter som skall
utses av vart och ett av dem. Förordning (1990:1270).

3 § En avskrift av förteckning som sägs i 2 § skall av skattemyndigheten
tillställas ordförandena i fastighetstaxeringsnämnderna, konsulenterna
för fastighetstaxering, kommunstyrelserna, landstingskommunens
förvaltningsutskott, övriga skattemyndigheter, statens lantmäteriverk
och riksskatteverket. Förordning (1990:1270).

4 § har upphävts genom förordning (1990:1270).

5 § Skattemyndigheten får förordna lämpliga personer att lämna
sakkunnigt biträde vid fastighetstaxeringen. I förordnandet skall
erinras om vikten av att föreskriven tystnadsplikt iakttas. Förordnandet
får inte avse mer än ett år i sänder och skall kunna återkallas när som
helst. Förordning (1990:1270).

3 kap. Allmän fastighetsdeklaration

1 § Skattemyndigheten skall i god tid före den 1 december året före
taxeringsåret i ortstidning låta införa kungörelse, som skall innehålla
följande:

1. Erinran om skyldigheten att avlämna deklarationer och uppgifter för
den förestående fastighetstaxeringen samt om påföljden för underlåtenhet
att fullgöra denna skyldighet.

2. Underrättelse om var blanketter till deklarationer och övriga
uppgifter tillhandahålls samt om att förtryckta deklarationsblanketter
kommer att utsändas.

3. Upplysning om tid och plats för att avlämna deklarationerna och
uppgifterna.

4. Underrättelse om att den som önskar närmare upplysningar rörande
uppgiftsskyldigheten får vända sig till skattemyndigheten. Förordning
(1990:1270).

2 § Handlingar som har tillhandahållits av en myndighet enligt 18 kap.
13 § fastighetstaxeringslagen (1979:1152) och som avses i 3 kap. 16 §
tredje stycket taxeringslagen (1990:324) får granskas endast av chefen
för skattemyndigheten eller av annan tjänsteman som myndigheten
bestämmer. Chefen för myndigheten skall se till att en sådan tjänsteman
väl lämpar sig för uppdraget och erinra honom om vikten av att
föreskriven tystnadsplikt iakttas. Förordning (1990:1270).

3 § Behövligt antal exemplar av författningarna om fastighetstaxering
samt blanketter och längder, till vilka regeringen eller
riksskatteverket har fastställt formulär, skall tryckas och lämnas ut
till skattemyndigheterna enligt föreskrifter som meddelas av
riksskatteverket. Förordning (1990:1270).

4 § Deklarationsblanketter och blanketter för övriga uppgifter, till
vilka formulär fastställts, skall kostnadsfritt tillhandahållas hos
skattemyndighet och kommunstyrelse. Skattemyndigheten får föranstalta om
att blanketter också tillhandahålls av andra statliga eller kommunala
myndigheter eller på annat lämpligt sätt. Förordning (1990:1270).

5 § Deklarationer och övriga i 18 kap. 16 § fastighetstaxeringslagen
(1979:1152) avsedda handlingar skall förvaras på sådant sätt att
obehöriga inte kan komma åt dem och såvitt möjligt hållas skilda från
andra handlingar. Förordning (1981:198).

6 § Allmänna fastighetsdeklarationer och övriga handlingar, som inkommit
till skattemyndigheten från fastighetstaxeringsnämnderna, skall förvaras
hos skattemyndigheten. Förordning (1990:1270).

7 § Med avvikelse från vad i 18 kap. 16 § fastighetstaxeringslagen
(1979:1152) är föreskrivet angående förstörande av deklarationer och
andra handlingar som lämnats till ledning för allmän fastighetstaxering
eller upprättats eller för granskning omhändertagits av en myndighet vid
taxeringskontroll skall gälla, att sådana handlingar skall förstöras
sedan tio år förflutit efter taxeringsårets utgång, om ej regeringen för
visst års taxering förordnat att handlingarna skall bevaras för
framtiden. Detsamma skall gälla angående sådan fastighetstaxeringsavi
som enligt 6 kap. 4 § skall förvaras tillsammans med deklarationen.
Förordning (1990:1270).

4 kap. Förberedande åtgärder

1 § Skattemyndigheten skall framställa förteckningar över vissa
försäljningar av fastigheter som har ägt rum inom länet
(lagfartsuppgifter). Lagfartsuppgifter över försäljningar av obebyggd
mark skall fortlöpande överlämnas till de statliga
fastighetsbildningsmyndigheterna. Lagfartsuppgifter över andra
försäljningar skall fortlöpande överlämnas till de tjänstemän som
statens lantmäteriverk har utsett att biträda arbetsgrupp enligt 19 kap.
2 § fastighetstaxeringslagen (1979:1152). Förordning (1990:1270).

2 § Länsstyrelsen skall på sätt riksskatteverket efter samråd med
lantbruksstyrelsen föreskriver lämna skattemyndighet uppgift om sådana
beslut av länsstyrelsen som är av betydelse för fastighetstaxeringen.
Förordning (1991:67).

3 § Statens lantmäteriverk skall på sätt riksskatteverket föreskriver
lämna biträde vid undersökning som skall företas enligt 19 kap. 3 §
fastighetstaxeringslagen (1979:1152).

4 § Riksskatteverket skall senast den 15 maj året före taxeringsåret
lämna preliminära anvisningar om riktvärden för andra byggnadstyper än
småhus och för andra ägoslag än tomtmark. Förslagen skall omedelbart
tillställas skattemyndigheten för provvärdering enligt 19 kap. 3 § andra
stycket fastighetstaxeringslagen (1979:1152).

Senast den 30 juni skall den arbetsgrupp som avses i 19 kap. 5 §
fastighetstaxeringslagen föreslå skattemyndigheten ändringar i
riksskatteverkets förslag till anvisningar om riktvärden. Förordning
(1990:1270).

5 § Riksskatteverket skall senast den 30 juni året före taxeringsåret
lämna förslag till organisatoriska anvisningar och anvisningar om
grunderna för taxeringen och värdesättningen. Förslagen skall omedelbart
tillställas skattemyndigheterna.

Skattemyndigheten skall senast den 15 augusti året före taxeringsåret
avge yttrande över de förslag till anvisningar som riksskatteverket
lämnat. Förordning (1990:1270).

6 § Riksskatteverket skall senast den 1 oktober året före taxeringsåret
fastställa och till skattemyndigheterna överlämna anvisningar om
riktvärden, som anges i 4 §, och anvisningar i de frågor, som avses i
5 § första stycket. Förordning (1990:1270).

7 § Skattemyndigheten skall senast den 1 oktober året före taxeringsåret
fastställa anvisningar om riktvärden för småhus och tomtmark.

Skattemyndigheten skall vidare senast samma dag fastställa de
ytterligare anvisningar för fastighetstaxeringen inom länet som är
påkallade. Skattemyndighetens anvisningar skall ofördröjligen
tillställas riksskatteverket. Förordning (1990:1270).

8 § De anvisningar som angetts i 6 och 7 §§ skall genom
skattemyndighetens försorg omedelbart tillställas ordförandena i
fastighetstaxeringsnämnderna, konsulenterna för fastighetstaxering och
statens lantmäteriverk. Förordning (1990:1270).

9 § har upphävts genom förordning (1985:872).

10 § har upphävts genom förordning (1986:970).

11 § har upphävts genom förordning (1986:970).

12 § har upphävts genom förordning (1986:970).

13 § har upphävts genom förordning (1989:735).

14 § Skattemyndigheten skall framställa handling för anmaning att avge
allmän fastighetsdeklaration (anmaningsblankett). Förordning
(1990:1270).

15 § Anmaningsblankett skall vara utformad enligt fastställt formulär.
Förordning (1986:970).

16 § Den som har att ta emot allmän fastighetsdeklaration och därtill
hörande handlingar skall ofördröjligen sända vad som har mottagits till
skattemyndigheten. Förordning (1990:1270).

17 § Skattemyndigheten skall till fastighetstaxeringsnämnden lämna över
fastighetsdeklarationerna med därtill hörande handlingar.
Fastighetsdeklarationer för fastigheter som redovisas på sådan
beslutsförteckning som avses i 5 kap. 6 § skall dock överlämnas till
fastighetstaxeringsnämnden endast i de fall nämnden begär det.

Myndigheten skall vidare till fastighetstaxeringsnämnden lämna över
handlingar, som rör fastigheter, för vilka deklarationer ej har
inkommit. Detsamma gäller ansökningar om fördelning av taxeringsvärde
enligt 20 kap. 15 § fastighetstaxeringslagen (1979:1152) samt
underrättelse som myndigheten har erhållit om förvaltningsdomstols
beslut i fråga om taxering av fastighet som skall taxeras av nämnden.
Förordning (1990:1270).

18 § har upphävts genom förordning (1986:970).

5 kap. Fastighetstaxeringsnämndernas verksamhet m.m.

1 § Vid det första sammanträdet med fastighetstaxeringsnämnden skall 11
och 12 §§ förvaltningslagen (1986:223) samt 1 kap. 2 § och 20 kap. 8 §
fastighetstaxeringslagen (1979:1152) läsas upp. Vid sammanträdet skall
också erinras om den tystnadsplikt som enligt sekretesslagen (1980:100)
gäller i nämndens verksamhet.

Kan av någon anledning sammanträde ej hållas eller fortgå, bör anmälan
om detta göras till skattemyndigheten och statens lantmäteriverk.
Förordning (1990:1270).

2 § De personer som deltar i arbetet med fastighetstaxeringen skall noga
se till  att fastighetsdeklarationer och andra uppgifter ej blir
tillgängliga för obehöriga. Deklarationerna skall därför förvaras på
betryggande sätt, då de ej används för arbetet med fastighetstaxeringen.

Det ankommer på skattemyndigheten och ordföranden i
fastighetstaxeringsnämnden att i fråga som avses i första stycket, om
det behövs, lämna instruktioner för underlydande personal eller eljest
anlitade biträden och för de ledamöter som granskar deklarationer och
andra uppgifter. Förordning (1990:1270).

3 § Ordföranden skall se till att protokoll förs vid varje sammanträde.
Han får uppdra åt annan ledamot av fastighetstaxeringsnämnden eller åt
föredragande tjänsteman att handha protokollföringen.

I protokollet skall följande särskilt antecknas:

1. Vilka ledamöter och suppleanter som har varit närvarande.

2. Om konsulent för fastighetstaxering, tjänsteman som har utsetts av
statens lantmäteriverk att biträda arbetsgrupp enligt 19 kap. 2 §
fastighetstaxeringslagen (1979:1152), sakkunnig eller av
skattemyndigheten särskilt beordrad tjänsteman har varit närvarande.

3. Vem som har varit föredragande i nämnden.

4. I vilka särskilda fall person, som har angetts vid punkt 1 eller 2,
på grund av jäv inte har deltagit i behandlingen av ärende.

5. I vilka fall besiktning enligt 18 kap. 8 eller 29 § eller personlig
inställelse enligt 20 kap. 5 § fastighetstaxeringslagen har ägt rum.

6. I vilka fall skiljaktig mening har anförts och yttrande med särskild
mening har avgetts.

I protokollet för det första sammanträdet skall antecknas huruvida
föreskriften i 1 kap. 2 § fastighetstaxeringslagen har iakttagits.

Protokollet skall justeras av två ledamöter. Förordning (1990:1270).

4 § Anser fastighetstaxeringsnämndens ordförande att nämnden ej iakttar
vad i 1 kap. 2 § fastighetstaxeringslagen (1979:1152) stadgas, åligger
det honom att genast anmärka detta. Sådan anmärkning och nämndens
yttrande i anledning av anmärkningen skall tas in i protokollet. Utdrag
av protokollet skall ofördröjligen tillställas skattemyndigheten.
Förordning (1990:1270).

5 § har upphävts genom förordning (1987:881).

6 § Fastighetstaxeringsnämnds beslut om fastighetstaxering samt beslut
om uppdelning av taxeringsvärde enligt 20 kap. 15 §
fastighetstaxeringslagen (1979:1152) skall liksom annan uppgift som
skall längdföras anges på fastighetsdeklarationen eller
fastighetstaxeringsavin utom i fall som anges nedan. Har beslutet
fattats vid sammanträde med fastighetstaxeringsnämnden, skall dagen för
beslutet anges. Fastighetstaxeringsnämndens beslut över de fastigheter
om vilka beslut fattats om taxering utan avvikelse från någon av
fastighetsägaren lämnad uppgift och för vilka någon
fastighetstaxeringsavi inte har upprättats, skall anges i en
beslutsförteckning. Beslutsförteckningen skall innehålla uppgifter
enligt de föreskrifter som riksskatteverket meddelar.

Ordföranden skall underrätta skattemyndigheten om nämndens beslut enligt
första stycket genom att översända deklarationen, avin och
beslutsförteckningen till myndigheten. Deklarationen, avin och
beslutsförteckningen utgör underlag för längdföringen och, i
förekommande fall tillsammans med bilaga, för övriga uppgifter som skall
registreras. Underrättelse till skattemyndighet om skiljaktig mening och
avgivet yttrande om särskild mening skall ske genom översändande av
utdrag ur nämndens protokoll. Förordning (1990:1270).

7 § Senast den 15 juni under taxeringsåret skall ordföranden ha
tillställt skattemyndigheten samtliga deklarationer, avier och
beslutsförteckningen. Förordning (1990:1270).

8 § Skattemyndigheten skall framställa handling för underrättelse till
ägare om fastighetstaxeringsnämnds beslut om fastighetstaxering enligt
20 kap. 11 § fastighetstaxeringslagen (1979:1152) (blankett för
underrättelse om beslut) och för underrättelse om beslut enligt 20 kap.
16 § fastighetstaxeringslagen (blankett för underrättelse om omprövat
beslut) vid de tidpunkter och i den ordning i övrigt som
riksskatteverket föreskriver.

Blanketterna skall vara utformade enligt fastställda formulär.
Förordning (1990:1270).

9 § Skattemyndigheten skall svara för att underrättelse som avses i 20
kap. 14 och 18 §§ fastighetstaxeringslagen (1979:1152) överensstämmer
med fastighetstaxeringsnämndens beslut. Myndigheten skall även svara för
att underrättelsen sänds till dels den som vid taxeringsårets ingång har
varit ägare av den fastighet beslutet avser, dels den som därefter har
blivit registrerad som ägare av fastigheten. Förordning (1990:1270).

10 § Fastighetstaxeringsnämndens ordförande skall till kommunstyrelserna
sända utdrag av protokoll eller sammanställning, som utvisar dels vid
vilka sammanträden av kommunen valda ledamöter eller suppleanter har
varit närvarande, dels övriga uppgifter som behövs för att bestämma
dagtraktamente. I fråga om ledamöter, som har valts av
landstingskommunens förvaltningsutskott, skall motsvarande uppgifter
tillställas förvaltningsutskottet.

11 § Senast den 30 september under taxeringsåret skall
fastighetstaxeringsnämndens ordförande till skattemyndigheten sända
fastighetsdeklarationerna och fastighetstaxeringsavierna.

Senast den 5 oktober under taxeringsåret skall ordföranden sända
nämndens protokoll och övriga handlingar till skattemyndigheten om
skattemyndigheten inte föreskriver annat. Förordning (1990:1270).

6 kap. Längdföring m.m.

1 § Skattemyndigheten skall svara för längdföringen inom länet.

I fastighetslängd skall redovisas beslut om fastighetstaxering enligt 20
kap. 12 § första stycket 1--3 fastighetstaxeringslagen (1979:1152).
Vidare skall enligt riksskatteverkets närmare föreskrifter grunderna för
beslutet enligt punkterna 4--7 i nyssnämnda lagrum och andra uppgifter
om fastigheten för taxeringen föras in i fastighetslängden. Motsvarande
skall gälla i fråga om redovisningen i stomme till fastighetslängd.

Har taxeringsenhet åsatts taxeringsvärde understigande 1 000 kronor
skall värdet inte föras in i fastighetslängden eller stomme till sådan
längd. Däri skall dock utmärkas att värdet understiger nämnda belopp.
Förordning (1990:1270).

2 § Stomme till fastighetslängd för registrering av beslut enligt 20
kap. 11 § fastighetstaxeringslagen (1979:1152) skall framställas med
ledning av fastighetstaxeringsnämndens anteckningar på
fastighetsdeklaration och fastighetstaxeringsavi eller sådan
beslutsförteckning som avses i 5 kap. 6 §.

Skattemyndigheten skall registrera de fastighetsdeklarationer och
fastighetstaxeringsavier som föranleder registrering i fastighetslängd
eller stomme till sådan längd. Före registreringen skall
skattemyndigheten kontrollera att fastighetstaxeringsnämndens beslut har
redovisats fullständigt och tydligt. Förordning (1990:1270).

3 § Skattemyndigheten skall framställa stomme till fastighetslängd
senast den 10 augusti under taxeringsåret. Stomme till fastighetslängd
skall upprättas för varje församling. I stommen skall utmärkas inom
vilket fastighetstaxeringsdistrikt varje taxeringsenhet taxerats.
Fastigheterna skall redovisas i stommen enligt riksskatteverkets
föreskrifter.

Stomme till fastighetslängden skall förvaras hos skattemyndigheten under
två år efter taxeringsåret. Förordning (1990:1270).

4 § Skattemyndigheten skall med tillämpning av 2 och 3 §§ framställa
förslag till fastighetslängd i två exemplar för beslut enligt 20 kap.
16 § fastighetstaxeringslagen (1979:1152) senast den 15 oktober under
taxeringsåret.

Sedan beslut slutligen har registrerats och längdförts skall
fastighetstaxeringsavin förvaras tillsammans med deklarationen.
Förordning (1990:1270).

5 § Skattemyndigheten skall senast den 25 oktober under taxeringsåret ha
färdigställt och underskrivit ett av de förslag till fastighetslängd som
avses i 4 §. Detta utgör därefter fastighetslängd för taxeringsåret.

På det återstående förslaget till fastighetslängd skall
skattemyndigheten färdigställa en avskrift av fastighetslängden och
senast den 25 oktober under taxeringsåret bestyrka dess riktighet.
Förordning (1990:1270).

6 § Skattemyndigheten skall omedelbart tillställa kommunstyrelsen i
varje kommun var sin avskrift av fastighetslängden för att enligt 20
kap. 22 § fastighetstaxeringslagen (1979:1152) offentligen framläggas på
tid och plats som skattemyndigheten låter kungöra i ortstidning.
Förordning (1990:1270).

7 § Skattemyndigheten för med hjälp av automatisk databehandling
register över fastigheterna i länet. Förordning (1991:783).

8 § Avgift tas ut för att skattemyndigheten efter särskild begäran
lämnar ut utd rag ur fastighetslängd eller stomme till fastighetslängd
eller annat bevis om taxering avseende taxeringsenhet. För avgiftens
storlek m. m. gäller i tillämpliga delar bestämmelserna i 20--24 §§
avgiftsförordningen (1992:191), varvid avgift tas ut enligt avgiftsklass
A för varje år och taxeringsenhet som avses med handlingen. Förordning
(1992:696).

7 kap. Rättelseförfarandet

1 § Diarium skall föras över ärenden om rättelse enligt 20 kap. 23 §
fastighetstaxeringslagen (1979:1152). Av beslut i ärendet skall framgå
grunden för beslutet och, om detta innebär rättelse av taxering, taxe
ringen efter rättelsen. Beslut om rättelse skall antecknas i
fastighetslängden och i den deklaration som den rättade taxeringen
avser.

2 § Underrättelse till fastighetens ägare om beslutad rättelse skall
innehålla erinran om att talan mot beslutet om rättelse förs genom
besvär över den taxering som avses med rättelsebeslutet samt upplysning
om vad som skall iakttas vid anförande av besvär över taxeringen.
Underrättelsen skall vidare innehålla upplysning om skattemyndighetens
skyldighet att ändra inkomst- och förmögenhetstaxeringen enligt 4 kap.
13 § andra stycket taxeringslagen (1990:324) och om myndighetens
skyldighet att vidta åtgärd enligt 28 kap. 12 § fastighetstaxeringslagen
(1979:1152).

Meddelande om rättelse som skattemyndighet beslutat skall inom två
veckor tillställas kommunstyrelsen. Förordning (1990:1270).

3 § Finner skattemyndighet att framställning om rättelse av taxering bör
handläggas av länsrätten, skall myndigheten överlämna ärendet till
rätten för att av denna prövas som besvär över
fastighetstaxeringsnämndens beslut. Fastighetsägaren skall underrättas
om att ärendet överlämnats. Förordning (1990:1270).

4 § har upphävts genom förordning (1990:1270).

8 kap. Förvaltningsdomstolarnas verksamhet

1 § Förvaltningsdomstol skall sända avskrifter av beslut, varigenom
fastighetstaxering har tillkommit eller ändrats till, förutom klaganden,
den som äger fastigheten, den kommun där fastigheten är belägen,
skattemyndigheten i det län där fastigheten är belägen och, där
fastighetens ägare vid ingången av taxeringsåret hade sin hemortskommun
i annat län, skattemyndigheten i det länet.

Vid sändande av avskrifter av beslut skall underrättelse ske om
skattemyndighetens skyldighet att ändra inkomst- och
förmögenhetstaxeringen enligt 4 kap. 13 § andra stycket taxeringslagen
(1990:324) och myndighetens skyldighet att vidta åtgärd enligt 28 kap.
12 § fastighetstaxeringslagen (1979:1152). Förordning (1990:1270).

2 § Skattemyndigheten skall snarast överlämna underrättelse

om förvaltningsdomstols beslut till fastighetstaxeringsnämnden.
Förordning (1990:1270).

3 § har upphävts genom förordning (1990:1270).

4 § Länsstyrelsen skall i fastighetslängden föra in de ändringar eller
tillägg i fastighetstaxering som förvaltningsdomstol har beslutat.
Därvid skall dagen för domstolens beslut och målets dagboksnummer
antecknas. Anteckning skall ske om varje i fastighetslängden redovisad
uppgift som har ändrats. Skattemyndigheten skall ombesörja motsvarande
anteckningar i avskrift av fastighetslängd, som förvaras hos
myndigheten. Förordning (1990:1270).

9 kap. Särskilda föreskrifter

1 § Förekommer anledning till misstanke om brott enligt 18 kap. 41 §
fastighetstaxeringslagen (1979:1152), skall skattemyndigheten göra
anmälan därom till åklagaren.

Fastighetstaxeringsnämndens ordförande skall på sätt riksskatteverket
närmare föreskriver underrätta skattemyndigheten om förhållanden av
betydelse för myndighetens anmälningsskyldighet enligt första stycket.
Förordning (1990:1270).

1 a § Den som vill anföra besvär över fastighetstaxeringsnämnds eller
länsrätts beslut är berättigad att av vederbörande myndighet eller
tjänsteman kostnadsfritt erhålla erforderligt utdrag av fastighetslängd
samt av nämndens eller rättens protokoll. Avgift utgår inte heller för
andra protokollsutdrag och expeditioner, som bör utfärdas till följd av
fastighetstaxeringsnämnds eller länsrätts beslut. Förordning (1980:283).

2 § Skattemyndigheten skall till statistiska centralbyrån senast den 31
oktober under taxeringsåret sända de uppgifter ur fastighetslängden som
behövs för sammanställning av utfallet av den allmänna
fastighetstaxeringen. Förordning (1990:1270).

3 § Statistiska centralbyrån skall upprätta preliminära
sammanställningar av utfallet av den allmänna fastighetstaxeringen och
överlämna sammanställningarna till chefen för finansdepartementet och
till riksrevisionsverket senast den 30 december under taxeringsåret.

Statistiska centralbyrån skall upprätta och publicera redogörelser över
utfallet av den allmänna fastighetstaxeringen. Förordning (1985:872).

4 § Den lokala skattemyndigheten skall i fastighetslängden föra in de
ändringar eller tillägg i fastighetstaxering som förvaltningsdomstol har
beslutat. Därvid skall dagen för domstolens beslut och målets
dagboksnummer antecknas. Anteckning skall ske om varje i
fastighetslängden redovisad uppgift som har ändrats. Förordning
(1981:198).

5 § Riksskatteverket skall meddela de ytterligare
verkställighetsföreskrifter som behövs till bestämmelserna i
fastighetstaxeringslagen (1979:1152). Föreskrifter om indelning i
värdeområden för småhus och tomtmark inom ett län skall dock meddelas av
skattemyndigheten. Förordning (1990:1270).

6 § Riksskatteverket skall meddela de ytterligare
verkställighetsföreskrifter som behövs till bestämmelserna i
fastighetstaxeringslagen (1979:1152). lokala skattemyndigheten.

Avd. 3. Förfarandet m.m. vid särskild fastighetstaxering

10 kap. Organisationen vid särskild fastighetstaxering

1 § Skattemyndigheten skall besluta om indelning i särskilda
fastighetstaxeringsdistrikt senast den 30 november året före det år då
särskild fastighetstaxering äger rum.

Skattemyndigheten skall skyndsamt underrätta kommunstyrelserna och
landstingskommunens förvaltningsutskott om beslutet. Förordning
(1990:1270).

2 § Skattemyndighets förordnande av ordförande och ytterligare ledamot i
särskild fastighetstaxeringsnämnd skall ske senast den 30 november året
före det år då särskild fastighetstaxering äger rum.

Val av övriga ledamöter i särskild fastighetstaxeringsnämnd och
suppleanter för dem skall förrättas före utgången av december månad
samma år. Förordning (1990:1270).

3 § Skattemyndigheten skall senast den 30 november året före det år då
särskild fastighetstaxering äger rum upprätta förteckning med följande
uppgifter.

1. Indelningen i särskilda fastighetstaxeringsdistrikt.

2. De personer, som skattemyndigheten har utsett till ordförande och
ledamöter i de särskilda fastighetstaxeringsnämnderna samt deras
postadresser.

3. De personer, som skattemyndigheten har utsett till konsulenter för
särskild fastighetstaxering samt deras adresser och verksamhetsområden.

4. Myndighet, som biträder särskild fastighetstaxeringsnämnd, dess
postadress och telefonnummer.

5. De organ, som skall välja ledamöter i särskild
fastighetstaxeringsnämnd samt när val skall förrättas av skilda organ,
hur många ledamöter som skall utses av vart och ett av dem. Förordning
(1990:1270).

4 § Bestämmelserna i 2 kap. 3-5 §§ skall gälla även i fråga om särskild
fastighetstaxering. Förodning (1981:1121).

11 kap. Särskild fastighetsdeklaration

1 § Skattemyndigheten skall i god tid före den 15 februari under
taxeringsåret i ortstidning låta införa kungörelse, som skall innehålla
följande:

1. Möjligheten att vid den förestående särskilda fastighetstaxeringen
begära ny taxering enligt 16 kap. 2--5 §§ fastighetstaxeringslagen
(1979:1152) genom att lämna särskild fastighetsdeklaration eller inkomma
med framställning enligt 16 kap. 4 och 5 §§ samma lag.

2. Underrättelse om var blanketter till särskild fastighetsdeklaration
och övriga uppgifter tillhandahålls.

3. Upplysning om tid och plats för avlämnande av särskilda
fastighetsdeklarationer och framställningar om ny taxering.

4. Underrättelse om att den som önskar närmare upplysningar om rätten
att begära ny taxering får vända sig till skattemyndigheten. Förordning
(1990:1270).

2 § Bestämmelserna i 3 kap. 2-6 §§ skall äga motsvarande tillämpning vid
särskild fastighetstaxering.

3 § Med avvikelse från vad i 26 kap. 3 § fastighetstaxeringslagen
(1979:1152) och 18 kap. 16 § samma lag är föreskrivet angående
förstörande av deklarationer och andra handlingar som lämnats till
ledning för särskild fastighetstaxering eller upprättats eller för
granskning omhändertagits av en myndighet vid taxeringskontroll skall
gälla, att sådana handlingar skall förstöras samtidigt med motsvarande
handlingar från den allmänna fastighetstaxering som närmast föregått den
särskilda fastighetstaxeringen, om inte regeringen förordnat att
handlingarna skall bevaras för framtiden. Detsamma skall gälla angående
sådan fastighetstaxeringsavi som avses i 12 kap. 8 § och som enligt 14
kap. 4 § skall förvaras tillsammans med deklarationen. Förordning
(1981:1121).

12 kap. Förberedande åtgärder

1 § Skattemyndigheten skall senast den 15 januari under taxeringsåret
till särskild fastighetstaxeringsnämnd överlämna de anvisningar som vid
den föregående allmänna fastighetstaxeringen och vid därefter följande
särskilda fastighetstaxeringar lämnats av riksskatteverket och
skattemyndighet och som haft avseende på förhållandena i distriktet.
Förordning (1990:1270).

2 § Skattemyndigheten får kalla ordföranden och högst två andra
ledamöter från varje särskild fastighetstaxeringsnämnd att på lämplig
ort sammanträda för överläggningar rörande taxeringsarbetet. Till
sammanträdet får skattemyndigheten kalla även andra sakkunniga för
lämnande av upplysningar. Förordning (1990:1270).

3 § Statens lantmäteriverk skall i den utsträckning riksskatteverket i
samråd med lantmäteriverket bestämmer lämna erforderligt biträde under
förberedelsearbetet med särskild fastighetstaxering. Förordning
(1981:1121).

4 § Riksskatteverket skall senast den 10 januari under taxeringsåret
fastställa och till skattemyndigheterna överlämna de ytterligare
anvisningar om riktvärden för andra byggnadstyper än småhus och för
andra ägoslag än tomtmark som behövs för årets taxering förutom dem som
har beslutats för den närmast föregående allmänna fastighetstaxeringen
eller för därefter följande särskilda fastighetstaxeringar.

Detsamma skall gälla i fråga om organisatoriska anvisningar och
anvisningar om grunderna för taxeringen och värdesättningen. Förordning
(1990:1270).

5 § Skattemyndigheten skall senast den 10 januari under taxeringsåret
fastställa de ytterligare anvisningar om riktvärden för småhus och
tomtmark som behövs för årets taxering förutom dem som har beslutats för
den närmast föregående allmänna fastighetstaxeringen eller för därefter
följande särskilda fastighetstaxeringar. Förordning (1990:1270).

6 § De ytterligare anvisningar, som avses i 4 och 5 §§ skall genom
skattemyndighetens försorg skyndsamt tillställas ordförandena i de
särskilda fastighetstaxeringsnämnderna, konsulenterna för
fastighetstaxering och statens lantmäteriverk. Förordning (1990:1270).

7 § Skattemyndigheten skall, vid de tidpunkter och i den ordning i
övrigt som riksskatteverket föreskriver, framställa och tillhandahålla
förteckning över samtliga fastigheter inom länet som skall tas upp i
fastighetslängden (fastighetsförteckning). Förordning (1990:1270).

8 § Skattemyndigheten skall framställa handling på vilken
fastighetstaxeringsnämndens beslut skall antecknas
(fastighetstaxeringsavi). Avin skall också användas som
registreringsunderlag för uppgift som skall införas i fastighetslängden.
Förordning (1990:1270).

9 § Skattemyndigheten skall skyndsamt till nämnden lämna över särskilda
fastighetsdeklarationer och framställningar om ny taxering med därtill
hörande handlingar och fastighetstaxeringsavier. Detsamma gäller
handlingar som rör fastigheter för vilka deklarationer inte har inkommit
jämte därtill hörande fastighetstaxeringsavier, om sådana har
framställts, samt ansökningar om fördelning av taxeringsvärde enligt 28
kap. 1 § fastighetstaxeringslagen (1979:1152). Förordning (1981:1121).
Förordning (1990:1270).

10 § Bestämmelserna i 4 kap. 14-16 §§ skall gälla även vid särskild
fastighetstaxering. Förordning (1981:1121).

13 kap. De särskilda fastighetstaxeringsnämndernas verksamhet m.m.

1 § Arbetet med den särskilda fastighetstaxeringen skall börja så snart
det kan ske.

Vid den särskilda fastighetstaxeringsnämndens första sammanträde skall
ordföranden redogöra för de föreskrifter och anvisningar som tillämpats
vid föregående allmänna fastighetstaxering eller vid därefter verkställd
särskild fastighetstaxering. Förordning (1981:1121).

2 § Ordföranden skall se till att protokoll förs vid varje sammanträde.
Han får uppdra åt annan ledamot av den särskilda
fastighetstaxeringsnämnden eller åt föredragande tjänsteman att handha
protokollföringen.

I protokollet skall följande särskilt antecknas:

1. Vilka ledamöter och suppleanter som har varit närvarande.

2. Om konsulent för fastighetstaxering, sakkunnig eller av
skattemyndigheten särskilt beordrad tjänsteman har varit närvarande.

3. Vem som har varit föredragande i nämnden.

4. I vilka särskilda fall person, som har angetts vid punkt 1 eller 2,
på grund av jäv inte har deltagit i behandlingen av ärende.

5. I vilka fall besiktning enligt 26 kap. 3 § eller ägares personliga
inställelse enligt 28 kap. 1 § fastighetstaxeringslagen (1979:1152) har
ägt rum.

6. I vilka fall skiljaktig mening har anförts och yttrande med särskild
mening har avgetts.

I protokollet för det första sammanträdet skall antecknas huruvida
föreskriften i 1 kap. 2 § fastighetstaxeringslagen har iakttagits.

Protokollet skall justeras av två ledamöter. Förordning (1990:1270).

3 § Särskild fastighetstaxeringsnämnds beslut att åsätta fastighet ny
taxering, att inte åsätta fastighet ny taxering i det fall särskild
fastighetsdeklaration har lämnats eller framställning om ny taxering har
gjorts samt nämnds beslut om uppdelning av taxeringsvärde enligt 28 kap.
1 § fastighetstaxeringslagen (1979:1152) skall liksom annan uppgift som
skall längdföras anges på fastighetsdeklarationen eller
fastighetstaxeringsavin. Har beslutet fattats vid sammanträde med
nämnden, skall dagen för beslutet anges.

Ordföranden skall underrätta skattemyndigheten om nämndens beslut enligt
första stycket genom att översända deklarationen och avin till
myndigheten. Deklarationen och avin utgör registreringsunderlag för
längdföringen och för övriga uppgifter som skall registreras.
Underrättelse till skattemyndighet om skiljaktig mening och avgivet
yttrande om särskild mening skall ske genom översändande av utdrag ur
nämndens protokoll. Förordning (1990:1270).

4 § Senast den 15 juni under taxeringsåret skall ordföranden ha
tillställt skattemyndigheten samtliga deklarationer, framställningar och
avier. Förordning (1990:1270).

5 § Skattemyndigheten skall framställa handling för underrättelse till
ägare om särskild fastighetstaxeringsnämnds beslut enligt 28 kap. 2 §
fastighetstaxeringslagen (1979:1152) om ny taxering av fastighet
(blankett för underrättelse om beslut) och för underrättelse om beslut
enligt 28 kap. 5 § fastighetstaxeringslagen (blankett för underrättelse
om omprövat beslut) vid de tidpunkter och i den ordning i övrigt som
riksskatteverket föreskriver.

Blanketterna skall vara utformade enligt fastställda formulär.
Förordning (1990:1270).

6 § Skattemyndigheten skall svara för att underrättelse som avses i 28
kap. 4 och 7 §§ fastighetstaxeringslagen (1979:1152) överensstämmer med
den särskilda fastighetstaxeringsnämndens beslut. Förordning
(1990:1270).

7 § Senast den 30 september under taxeringsåret skall den särskilda
fastighetstaxeringsnämndens ordförande till skattemyndigheten slutligen
sända fastighetsdeklarationerna och fastighetstaxeringsavierna. Under
året före det år då allmän fastighetstaxering äger rum, skall dock
handlingarna överlämnas senast den 15 september.

Senast den 5 oktober under taxeringsåret skall ordföranden sända
nämndens protokoll och övriga handlingar till skattemyndigheten om
skattemyndigheten inte föreskriver annat. Förordning (1990:1270).

8 § Bestämmelserna i 5 kap. 1, 2, 4 och 10 §§ skall gälla även vid
särskild fastighetstaxering. Förordning (1987:881).

14 kap. Längdföring m.m.

1 § Skattemyndigheten skall svara för längdföringen inom länet.

I fastighetslängd skall redovisas den särskilda
fastighetstaxeringsnämndens beslut om fastighetstaxering. Därvid skall
bestämmelserna i 6 kap. 1 § andra stycket tillämpas.

Nämndens beslut om byggnad som avses i 28 kap. 9 § andra stycket
fastighetstaxeringslagen (1979:1152) skall dock inte föras in i
fastighetslängd.

Har taxeringsenhet åsatts taxeringsvärde understigande 1 000 kronor
skall värdet inte föras in i fastighetslängden. Däri skall dock utmärkas
att värdet understiger nämnda belopp. Förordning (1990:1270).

2 § Skattemyndigheten skall fortlöpande lämna taxeringsnämnd, som har
att taxera ägare av fastighet till statlig inkomst- och
förmögenhetsskatt, skriftlig uppgift om ny taxering som åsatts
fastigheten enligt 16 kap. 2-5 §§ fastighetstaxeringslagen (1979:1152).
Förordning (1990:1270).

3 § Fastighetslängd skall framställas med ledning av
fastighetstaxeringsnämndens anteckningar på fastighetsdeklaration och
fastighetaxeringsavi.

Skattemyndigheten skall registrera de fastighetsdeklarationer och
fastighetstaxeringsavier som föranleder registrering i fastighetslängd.
Före registreringen skall skattemyndigheten kontrollera att
fastighetstaxeringsnämndens beslut har redovisats fullständigt och
tydligt. Förordning (1990:1270).

4 § Skattemyndigheten skall med tillämpning av 3 § framställa förslag
till fastighetslängd i två exemplar senast den 15 oktober under
taxeringsåret.

Sedan beslut har registrerats och längdförts skall
fastighetstaxeringsavin förvaras tillsammans med deklarationen.
Förordning (1990:1270).

5 § Skattemyndigheten skall senast den 25 oktober under taxeringsåret ha
färdigställt och underskrivit ett av de förslag till fastighetslängd som
avses i 4 §. Detta utgör därefter fastighetslängd för taxeringsåret.

På det återstående förslaget till fastighetslängd skall
skattemyndigheten färdigställa en avskrift av fastighetslängden och
senast den 25 oktober under taxeringsåret bestyrka dess riktighet.
Förordning (1990:1270).

6 § Skattemyndigheten skall omedelbart tillställa kommunstyrelsen i
varje kommun var sin avskrift av fastighetslängden. Förordning
(1990:1270).

7 § Bestämmelserna i 6 kap. 7 och 8 §§ skall gälla även vid särskild
fastighetstaxering. Förordning (1992:696).

15 kap. Rättelseförfarandet

1 § Bestämmelserna i 7 kap. 1-3 §§ skall gälla även i fråga om sådan
rättelse som avses i 28 kap. 10 § fastighetstaxeringslagen (1979:1152).
Förordning (1981:1121).

2 § har upphävts genom förordning (1990:1270).

16 kap. Förvaltningsdomstolarnas verksamhet

1 § Bestämmelserna i 8 kap. 1-4 §§ skall gälla även vid särskild
fastighetstaxering. Förordning (1981:1121).

2 § Vid åtgärd enligt 28 kap. 12 § fastighetstaxeringslagen (1979:1152)
skall dagen för domstolens beslut och målets dagboksnummer eller dagen
för skattemyndighetens beslut och ärendets diarienummer antecknas.
Anteckning skall ske om varje i fastighetslängden redovisad uppgift som
har ändrats. Förordning (1990:1270).

17 kap. Särskilda föreskrifter

1 § Förekommer anledning till misstanke om brott som avses i 26 kap. 3 §
fastighetstaxeringslagen (1979:1152), skall skattemyndigheten göra
anmälan därom till åklagaren.

Bestämmelserna i 9 kap. 1 § andra och tredje styckena skall gälla även
vid särskild fastighetstaxering. Förordning (1990:1270).

2 § Skattemyndigheten skall till statistiska centralbyrån senast den 31
oktober under taxeringsåret sända de uppgifter som behövs för preliminär
sammanställning av utfallet av den särskilda fastighetstaxeringen.
Förordning (1990:1270).

3 § Statistiska centralbyrån skall upprätta preliminära
sammanställningar över utfallet av den särskilda fastighetstaxeringen
och överlämna sammanställningarna till chefen för finansdepartementet
och till riksrevisionsverket senast den 31 december under taxeringsåret.


Statistiska centralbyrån skall upprätta och publicera redogörelser över
utfallet av den särskilda fastighetstaxeringen. Förordning (1985:872).

4 § Bestämmelserna i 9 kap. 1 a, 4 och 5 §§ skall gälla även vid
särskild fastighetstaxering. Förordning (1981:1121).

Övergångsbestämmelser

1985:872

Denna förordning träder i kraft två veckor efter den dag då förordningen
enligt uppgift på den har utkommit från trycket i Svensk
författningssamling och tillämpas första gången vid allmän och särskild
fastighetstaxering år 1988. Bilagorna 1, 6 och 7 skall dock tillämpas
första gången vid särskild fastighetstaxering år 1986.

1986:970

Denna förordning träder i kraft dagen efter den dag då förordningen
enligt uppgift på den utkom från trycket i Svensk författningssamling
och tillämpas första gången vid allmän och särskild fastighetstaxering
år 1988.

1987:881

Denna förordning träder i kraft den 30 september 1987 och tillämpas
första gången vid allmän och särskild fastighetstaxering år 1988.

1988:1615

Denna förordning träder i kraft den 1 februari 1989 och tillämpas
första gången vid särskild fastighetstaxering år 1989.

1989:735

Denna förordning träder i kraft den 14 september 1989 och tillämpas
första gången vid allmän och särskild fastighetstaxering år 1990. De nya
bestämmelserna i 13 kap. 7 § skall dock tillämpas redan vid särskild
fastighetstaxering år 1989. Den äldre lydelsen av 1 kap. 2, 2 a, 5, 7
och 21 §§ skall fortfarande tillämpas vid särskild fastighetstaxering år
1989 av småhus samt, i förekommande fall, vid särskild
fastighetstaxering år 1990 och 1991 av småhus som ingår i
lantbruksenhet.

1990:4

Denna förordning träder i kraft den 1 februari 1990 och tillämpas första
gången vid särskild fastighetstaxering år 1990.

1990:1270

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1991. Äldre bestämmelser i
8 kap. 1 § andra stycket och 3 § gäller dock fortfarande i fråga om
beslut som rör inkomst- och förmögenhetstaxering 1990 eller tidigare.
Vad som sägs om lokal skattemyndighet gäller då skattemyndighet.

1991:5

Denna förordning träder i kraft den 1 februari 1991 och tillämpas
första gången vid särskild fastighetstaxering år 1991.

1991:1262

Denna förordning träder i kraft den 1 oktober 1991 och tillämpas
första gången vid allmän fastighetstaxering år 1992.

1991:1757

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1992 och tillämpas första
gången vid särskild fastighetstaxering år 1992.

1992:1128

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1993 och tillämpas första
gången vid särskild fastighetstaxering år 1993.

1993:1044

Denna förordning träder i kraft dagen efter den dag då den enligt
uppgift på den utkom från trycket i Svensk författningssamling och
tillämpas första gången vid allmän fastighetstaxering år 1994.