Åklagarförordning (1996:205) 

Inledande bestämmelser

1 § Grundläggande bestämmelser om åklagarväsendet finns i
rättegångsbalken. Ytterligare bestämmelser finns i förordningen
(1989:847) med instruktion för Riksåklagaren och i förordningen
(1997:898) med instruktion för Ekobrottsmyndigheten. Förordning
(2001:995).

2 § Landet är indelat i åklagarregioner med en
åklagarmyndighet i varje region enligt följande uppställning.

Åklagarregionens omfattning     	Åklagarmyndighet, kansliort

Stockholms län och Gotlands län		Åklagarmyndigheten i Stockholm,
					Stockholm

Uppsala län, Värmlands län, 		Åklagarmyndigheten i Västerås,
Örebro län, Västmanlands län, 		Västerås
Dalarnas län och Gävleborgs län

Södermanlands län, Östergötlands län, 	Åklagarmyndigheten i Linköping,
Jönköpings län, Kronobergs län och 	Linköping
Kalmar län

Blekinge län och Skåne län		Åklagarmyndigheten i Malmö,
					Malmö

Hallands län och Västra Götalands län	Åklagarmyndigheten i Göteborg,
					Göteborg

Västernorrlands län, Jämtlands län, 	Åklagarmyndigheten i Umeå, Umeå
Västerbottens län och Norrbottens län

Dessutom finns Ekobrottsmyndigheten, som är en åklagarmyndighet
för bekämpning av ekonomisk brottslighet. Förordning
(2001:995).

3 § I varje åklagarregion finns det antal åklagarkammare som
Riksåklagaren bestämmer. Riksåklagaren bestämmer också om
åklagarkamrarnas lokalisering. Innan sådana beslut fattas skall
samråd ske med Rikspolisstyrelsen och Domstolsverket.
Förordning (2001:995).

Åklagarmyndigheterna

4 § En överåklagare är chef för en åklagarmyndighet i en
åklagarregion. Ett förordnande att vara chef för en sådan
myndighet beslutas av regeringen för viss tid, dock högst sex
år åt gången. En överåklagare som inte är förordnad att vara
myndighetschef skall tjänstgöra vid Riksåklagaren eller vid den
åklagarmyndighet som Riksåklagaren bestämmer.

Det finns chefsåklagare och kammaråklagare samt andra anställda
vid en åklagarmyndighet. Där får också finnas vice
överåklagare, vice chefsåklagare, assistentåklagare samt
åklagaraspiranter och extra åklagare.

Myndighetschefens ställföreträdare är en vice överåklagare
eller, om det inte finns en sådan åklagare vid myndigheten, en
chef för en åklagarkammare. Förordning (2001:995).

5 § Åklagarmyndighetens chef biträds för samråd i viktiga
frågor av en ledningsgrupp vid myndigheten. Den består av
myndighetschefen och dennes ställföreträdare samt cheferna för
åklagarkamrarna. Andra anställda vid myndigheten får också ingå
i gruppen. Förordning (2001:995).

6 § Åklagarmyndigheten förordnar en chefsåklagare vid
myndigheten att tjänstgöra vid och vara chef för en
åklagarkammare. Förordning (2001:995).

7 § Vid åklagarkamrarna handläggs de mål som inte av särskilda
skäl bör handläggas av överåklagare eller vice överåklagare.
Förordning (2001:995).

Verksförordningens tillämpning

8 § Följande bestämmelser i verksförordningen (1995:1322) skall
tillämpas på åklagarmyndigheterna:

3 § om myndighetens ledning,

6-8 §§ om myndighetschefens ansvar och uppgifter,

23 § om myndighetschefens ställföreträdare,

29 § om inhämtande av uppgifter och utövande av tillsyn, och

31 § om myndighetens beslut.

Arbetsordning m.m.

9 § Varje åklagarmyndighet beslutar sin arbetsordning, av
vilken skall framgå grunderna för fördelningen av mål och
ärenden.

Av arbetsordningen för en åklagarmyndighet skall också framgå
grunderna för fördelningen av mål och ärenden mellan
åklagarkamrarna.

En åklagarkammares arbetsordning beslutas av åklagarmyndigheten
efter förslag av åklagarkammarens chef. Förordning (2001:995).

10 § Administrativa ärenden avgörs av åklagarmyndigheten, om
inte Riksåklagaren bestämmer annat.

En åklagarmyndighet får förordna chefen för en åklagarkammare
att besluta i en sådan hänskjuten fråga som avses i 15 kap. 6 §
sekretesslagen (1980:100). Andra administrativa ärenden får
avgöras av en annan tjänsteman än myndighetens chef enligt
bestämmelse i arbetsordning eller särskilt beslut.

Uppgifter och behörighetsregler

11 § De allmänna åklagarna är skyldiga att ta emot uppdrag att
väcka och utföra åtal som har beslutats av justitiekanslern
eller av en justitieombudsman samt att i övrigt lämna det
biträde som de begär. Förordning (2001:995).

12 § Åklagare som är anställda vid en åklagarmyndighet i en
åklagarregion får utföra åklagaruppgifter i hela regionen.
Åklagare vid Ekobrottsmyndigheten får i den utsträckning som
följer av dess instruktion utföra sådana uppgifter i hela
landet. Detsamma gäller efter beslut av Riksåklagaren för
åklagare som är anställda vid Åklagarmyndigheten i Stockholm.

Riksåklagaren får efter samråd med cheferna för berörda
åklagarmyndigheter besluta att en åklagare som är anställd vid
en åklagarmyndighet skall utföra åklagaruppgifter vid en annan
åklagarmyndighet.

En överåklagare som är chef för en åklagarmyndighet får
förordna extra åklagare att utföra åklagaruppgifter som skall
utföras av åklagare vid myndigheten. Förordning (2002:696).

13 § Endast överåklagare, vice överåklagare, chefsåklagare och
vice chefsåklagare får

1. besluta om åtalsunderlåtelse enligt 20 kap. 7 § andra
stycket rättegångsbalken och om återkallelse av sådan
åtalsunderlåtelse,

2. besluta att inte inleda eller att lägga ned en
förundersökning i sådana fall som avses i 23 kap. 4 a § första
stycket 1 rättegångsbalken, och

3. utföra åklagarens uppgifter i fråga om bevistalan.
Förordning (2001:995).

14 § Endast överåklagare, vice överåklagare, chefsåklagare och
vice chefsåklagare får handlägga frågor om ansvar för brott som
anställd inom polisväsendet misstänks ha begått i samband med
arbetet. I fråga om trafikbrott gäller detta endast sådana
brott som avses i 1 § andra stycket eller 3-5 §§ lagen
(1951:649) om straff för vissa trafikbrott.

I fall som avses i första stycket får dock andra åklagare vidta
sådana åtgärder som inte utan olägenhet kan skjutas upp.
Förordning (2001:995).

15 § Assistentåklagare får utföra de åklagaruppgifter som skall
utföras av kammaråklagare, om inte Riksåklagaren eller den
åklagarmyndighet som Riksåklagaren bestämmer beslutar annat.
Assistentåklagare får dock inte tilldelas arbetsuppgifter som
kräver särskild erfarenhet. De får inte heller tilldelas
arbetsuppgifter i större omfattning än som är förenligt med den
utbildning som de genomgår. Förordning (2001:995).

16 § Åklagarmyndigheten delar in åklagarna för jour- eller
beredskapstjänstgöring enligt grunder som Riksåklagaren
bestämmer.

Assistentåklagare får inte delas in för sådan tjänstgöring.
Förordning (2001:995).

17 § Chefen för en åklagarmyndighet får förordna arbetstagare
som inte är åklagare men som har vunnit tillräcklig erfarenhet
att på eget ansvar

1. rekvirera registerutdrag och personbevis,

2. efter beslut av åklagare i varje särskilt fall hämta in
yttranden som krävs i ärenden som rör åtalsunderlåtelse,

3. underteckna och expediera underrättelser och meddelanden,

4. fullgöra åklagarens eller åklagarmyndighetens
underrättelseskyldighet med undantag för underrättelser enligt

- 18 § lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga
lagöverträdare,

- 1 § förordningen (1994:1763) med särskilda bestämmelser om
unga lagöverträdare, och

- 3 och 4 §§ förordningen (1964:740) med föreskrifter för
åklagare i vissa brottmål,

5. hämta in sådana upplysningar som avses i 3 och 5 §§
förordningen (1994:1763) med särskilda bestämmelser om unga
lagöverträdare,

6. efter beslut av åklagare i varje särskilt fall hämta in
yttrande som avses i 1 § lagen (1991:2041) om särskild
personutredning i brottmål, m.m.,

7. underteckna och expediera kallelser och förelägganden, och

8. utföra andra arbetsuppgifter vid handläggningen av mål eller
ärenden som inte enligt lag eller annan författning måste
utföras av åklagare.

Chefen för en åklagarmyndighet får förordna den som är chef
för en åklagarkammare att besluta om sådana förordnanden.
Förordning (2002:442).

Anställningar m.m.

Anställningar och utbildning

18 § Överåklagare och vice överåklagare anställs genom beslut
av regeringen efter anmälan av Riksåklagaren.

Chefsåklagare, vice chefsåklagare och kammaråklagare anställs
genom beslut av Riksåklagaren. Ekobrottsmyndigheten beslutar
dock om anställning av sådana åklagare vid myndigheten.
Bestämmelser om anställning av kammaråklagare i vissa fall
finns i 20 § andra stycket. Förordning (2004:109).

19 § Andra arbetstagare än de som anges i 18 § anställs av
respektive åklagarmyndighet.

Riksåklagaren beslutar om anställning för sådan tjänstgöring
som kan räknas till godo som notarietjänstgöring. Det finns
bestämmelser om sådan tjänstgöring i notarieförordningen
(1990:469). Förordning (2001:995).

20 § Utbildningen för åklagaraspiranter skall omfatta minst nio
och högst tolv månaders provtjänstgöring. Åklagarmyndigheten
beslutar vid provtjänstgöringens slut om åklagaraspiranten
skall anställas som assistentåklagare.

Utbildningen för assistentåklagare skall omfatta två års
tjänstgöring som sådan åklagare. Riksåklagaren beslutar vid
utbildningstidens slut om assistentåklagaren skall anställas
som kammaråklagare.

Riksåklagaren bestämmer närmare om utbildningen för
åklagaraspiranter och assistentåklagare. Förordning (2001:995).

21 § Den som efter juris kandidatexamen eller juristexamen har
förvärvat notariemeritering får antas till åklagaraspirant.

Med svensk juris kandidatexamen och juristexamen jämställs
fullbordad juristutbildning som till övervägande del har ägt
rum i Danmark, Finland, Island eller Norge. Om denna utbildning
är mer än ett år kortare än den svenska utbildningen, skall
sökanden genomgå en kompletteringsutbildning som avslutas med
ett kunskapsprov.

22 § Endast den som är eller har varit anställd som
kammaråklagare får anställas som chefsåklagare eller vice
chefsåklagare. Detsamma gäller vid anställning av
kammaråklagare i annat fall än som avses i 20 §. Förordning
(2001:995).

23 § Riksåklagaren får medge undantag från de behörighetskrav
som gäller för chefsåklagare, vice chefsåklagare,
kammaråklagare och assistentåklagare utom i fråga om kraven på
juris kandidatexamen eller juristexamen och notariemeritering.
Förordning (2001:995).

24 § Vid anställning av åklagaraspiranter eller
assistentåklagare behöver 6 och 7 §§ anställningsförordningen
(1994:373) inte tillämpas. Detsamma gäller vid anställning av
kammaråklagare i fall som avses i 20 §.

Upphörande av anställning

25 § Frågor som avses i 34 § lagen (1994:260) om offentlig
anställning prövas av Statens ansvarsnämnd också när det gäller
andra åklagare än de som anställs genom beslut av regeringen.
Anmälan till nämnden görs av Riksåklagaren.

Frågor som avses i första stycket prövas av Riksåklagaren när
det gäller den som är anställd för tjänstgöring som kan räknas
till godo som notarietjänstgöring och av den myndighet som
beslutar om anställningen när det gäller arbetstagare som inte
är åklagare. Förordning (2001:995).

26 § Frågor om upphörande av anställning i andra fall än som
avses i 25 § prövas av Riksåklagaren respektive
Ekobrottsmyndigheten när det gäller åklagare och i övriga fall
av den myndighet som beslutar om anställningen.
Förordning (2004:109).

27 § Om en åklagaraspirants anställning skall upphöra på grund
av omständigheter som hänför sig till aspiranten personligen,
gäller inte 30 § lagen (1982:80) om anställningsskydd.

Överklagande

28 § En åklagarmyndighets beslut i ett administrativt ärende
får överklagas hos Riksåklagaren, om inte något annat är
föreskrivet. Riksåklagarens beslut i ett sådant ärende får inte
överklagas.

29 § Ekobrottsmyndighetens beslut i ett anställningsärende
enligt 18 § får överklagas hos Riksåklagaren. Riksåklagarens
beslut i ett sådant överklagat anställningsärende får
överklagas hos regeringen. Förordning (2004:109).