Förordning (1955:470) angående  omreglering av vissa ersättningar  av statsmedel i anledning av  olycksfall i arbete m.m. 

1 § Ersättning, som av statsmedel utgår jämlikt någon av de  
författningar, vilka angivas i 2 §, skall, i den mån ej nedan  
annorlunda stadgas, omregleras enligt de grunder, som angivas i lagen 
den 17 juni 1955 (nr 469) angående omreglering av vissa  ersättningar 
enligt lagen den 17 juni 1916 (nr 235) om försäkring för olycksfall i 
arbete m.m. Vad nu sagts skall ock gälla ersättning, som efter Konungens 
förordnande utgives enligt grunderna i någon av de i 2 § avsedda 
författningarna. Innebär förordnandet avvikelse från grunderna i sådan 
författning, skall motsvarande avvikelse göras vid omreglering enligt 
denna  förordning. 

Kostnad, som föranledes av tillämpningen av denna förordning,  bestrides 
av statsmedel. 

2 § De författningar, som avses i 1 §, äro: 

lagen den 17 juni 1916 (nr 235) om försäkring för olycksfall i arbete; 

förordningen den 1 juni 1923 (nr 138) angående ersättning av statsmedel 
för skada till följd av olycksfall, som förorsakats av 
krigsförhållandena under 1914-1919 års världskrig; 

förordningen den 18 juni 1927 (nr 234) om ersättning i anledning  av 
kroppsskada, ådragen under militärtjänstgöring; 

lagen den 14 juni 1929 (nr 131) om försäkring för vissa yrkessjukdomar; 

lagen den 11 juni 1937 (nr 348) om krigsförsäkring för ombord å fartyg 
tjänstgörande personer; 

förordningen den 24 mars 1938 (nr 102) om olycksfalls- och  
yrkessjukdomsersättning åt tvångsarbetare m.fl.; 

förordningen den 24 mars 1938 (nr 103) om olycksfalls- och  
yrkessjukdomsersättning åt fångar m.fl.; 

förordningen den 13 april 1940 (nr 213) om ersättning av  statsmedel i 
vissa fall för skada till följd av olycksfall, som  förorsakats av 
krigsåtgärd; 

förordningen den 28 juni 1941 (nr 593) om ersättning i anledning av 
kroppsskada, ådragen under hemvärnstjänstgöring; 

förordningen den 28 juni 1941 (nr 595) om ersättning i anledning av 
kroppsskada, ådragen under tjänstgöring i civilförsvaret; 

förordningen den 21 april 1943 (nr 183) om ersättning i vissa fall i 
anledning av kroppsskada, ådragen under fullgörande av tjänsteplikt; 

kungörelsen den 30 juni 1947 (nr 344) om ersättning i anledning av 
kroppsskada, ådragen under verksamhet vid brandsläckning m.m.; samt 
militärersättningsförordningen den 2 juni 1950 (nr 261). 

3 § Bestämmelserna i denna förordning äga icke tillämpning å ersättning 
jämlikt militärersättningsförordningen den 2 juni 1950 (nr 261), såframt 
fråga är om skada, som inträffat efter utgången av år 1954, eller å 
ersättning, som utgives med tillämpning av förordningen den 2 juni 1950 
(nr 262) angående omreglering av vissa ersättningar i anledning av 
kroppsskada, ådragen under militärtjänstgöring, och ej heller å sådant i  
övergångsbestämmelserna till förordningen den 21 april 1943 (nr 183) 
avsett fall, där ersättningen endast delvis utgår av statsmedel. 

4 § Vid omreglering av ersättning jämlikt förordningen den 1 juni 1923 
(nr 138) skall skadan anses hava inträffat år 1923 och den skadades 
årliga arbetsförtjänst anses uppgå till tvåtusenfyrahundra kronor. 

5 § Vid omreglering av ersättning jämlikt förordningarna den 24 mars 
1938 (nr 102 och 103) skall gälla, att den årliga arbetsförtjänst efter 
vilken ersättningen beräknas, såvitt avser  skada som inträffat under 
åren 1941-1948, skall anses hava utgjort högst tvåtusenfyrahundrasjuttio 
kronor. Förordning  (1958:103). 


6 § Omregleringen skall icke föranleda ändring av livräntetillägg enligt 
förordningen den 17 maj 1940 (nr 333) om särskild ersättning i vissa 
fall för skada till följd av olycksfall vid flygning. 

7 § Är den skadade berättigad jämväl till livränta, som avses i lagen 
den 17 juni 1955 (nr 469), skall omreglering av livränta, varå denna 
förordning äger tillämpning, ske så, att livräntornas sammanlagda 
årsbelopp motsvarar vad som skulle hava tillkommit den skadade, därest 
de skilda livräntorna skolat omregleras  enligt nämnda lag. 

Utgick den andra livräntan enligt lagen den 5 juli 1901 (nr 39)  
angående ersättning för skada till följd av olycksfall i arbete  eller 
enligt förordningen den 2 juni 1950 (nr 262), skall omreglering av 
livränta, varå denna förordning äger tillämpning, ske så, att 
livräntornas sammanlagda årsbelopp motsvarar vad som skulle hava 
tillkommit den skadade, därest de skilda livräntorna i förra fallet 
utgått enligt sagda lag och i senare fallet omreglerats enligt 
förenämnda förordning den 2 juni 1950. 

8 § Åtnjuter den, som uppbär livränta varå denna förordning äger  
tillämpning, pension av statsmedel vilken ej utgör understöd i  
anledning av skadan, är han skyldig att, i den mån Konungen förordnar 
därom, vidkännas avdrag å den omreglerade livräntan. 

Utöver vad ovan stadgats skall i fråga om ersättning, vilken  
omreglerats enligt denna förordning, i tillämpliga delar gälla vad som 
finnes föreskrivet beträffande ersättningen.