Lag (2023:499) med instruktion för Riksdagens ombudsmän (JO)

Grundläggande bestämmelser och organisation

Ombudsmännen

1 § Riksdagen väljer enligt 13 kap. 6 § regeringsformen en 
eller flera ombudsmän (justitieombudsmän), som ska utöva 
tillsyn över tillämpningen av lagar och andra föreskrifter i 
offentlig verksamhet i enlighet med den instruktion som 
riksdagen beslutar.

2 § Riksdagens ombudsmän ska enligt 13 kap. 2 § 
riksdagsordningen vara fyra, en chefsjustitieombudsman och tre 
justitieombudsmän. Riksdagen får dessutom välja en eller flera 
ställföreträdande ombudsmän.

Chefsjustitieombudsmannen

3 § Chefsjustitieombudsmannen är enligt 13 kap. 2 § 
riksdagsordningen administrativ chef. 
Chefsjustitieombudsmannen ansvarar i det avseendet inför 
riksdagen för verksamheten och ska se till att den bedrivs 
effektivt och enligt gällande rätt, att den redovisas på ett 
tillförlitligt och rättvisande sätt samt att Riksdagens 
ombudsmän hushållar väl med statens medel.

4 § Efter samråd med övriga ombudsmän ska 
chefsjustitieombudsmannen

1. i en arbetsordning besluta om verksamhetens organisation 
och om ansvarsområden för var och en av ombudsmännen,

2. besluta om verksamhetsplan,

3. besluta om årsredovisning, och 

4. besluta om förslag till anslag på statens budget för 
Riksdagens ombudsmän.

5 § När chefsjustitieombudsmannen inte är i tjänst ska den av 
de andra ombudsmännen som har varit ombudsman längst tid 
tjänstgöra i hans eller hennes ställe, om inte 
chefsjustitieombudsmannen beslutar annat.

Ställföreträdande ombudsmans tjänstgöring

6 § Chefsjustitieombudsmannen beslutar om en ställföreträdande 
ombudsmans tjänstgöring som ombudsman. En ställföreträdande 
ombudsman får tas i anspråk för tjänstgöring om någon 
ombudsman inte är i tjänst. En ställföreträdande ombudsman får 
också tas i anspråk för tjänstgöring under en period då en 
ombudsman har avslutat sitt uppdrag och en ny ombudsman ännu 
inte har tillträtt, eller om det av något annat särskilt skäl 
finns behov av en ställföreträdande ombudsman.

Ombudsmannaexpeditionen

7 § Det ska finnas en expedition för verksamheten 
(ombudsmannaexpeditionen). Där ska en kanslichef vara anställd 
liksom den övriga personal som chefsjustitieombudsmannen 
bestämmer.

Kanslichefen ska under chefsjustitieombudsmannen leda arbetet 
inom ombudsmannaexpeditionen.

8 § Chefsjustitieombudsmannen beslutar om råd och anvisningar 
för arbetet inom ombudsmannaexpeditionen.

Samråd med konstitutionsutskottet

9 § Chefsjustitieombudsmannen ska samråda med 
konstitutionsutskottet i organisationsfrågor av större vikt.

10 § En ombudsman får enligt tilläggsbestämmelse 13.2.1 i 
riksdagsordningen ta initiativ till samråd med 
konstitutionsutskottet om arbetsordningen eller i andra frågor 
av organisatorisk art. Av bestämmelsen följer att sådant 
samråd får hållas även på initiativ av utskottet.

Uppdrag

Utgångspunkter för uppdraget

11 § Ombudsmännen har i den omfattning som anges i 14-16 §§ 
tillsyn över att de som utövar offentlig verksamhet följer 
lagar och andra författningar samt i övrigt fullgör sina 
åligganden.

12 § Ombudsmännen ska särskilt se till att de som står under 
ombudsmännens tillsyn följer regeringsformens föreskrifter om 
saklighet och opartiskhet och att det inte görs intrång i 
enskildas grundläggande fri- och rättigheter i den offentliga 
verksamheten.

Vid tillsyn över kommunala myndigheter ska ombudsmännen beakta 
de former i vilka den kommunala självstyrelsen utövas.

13 § Ombudsmännen ska verka för att brister i lagstiftningen 
avhjälps. Om en ombudsman i sin tillsynsverksamhet finner 
anledning att väcka fråga om en författningsändring eller 
någon annan åtgärd från statens sida, får han eller hon göra 
en framställning i ämnet till riksdagen, enligt 
tilläggsbestämmelse 9.17.5 i riksdagsordningen, eller till 
regeringen.

Tillsynskrets

14 § Under ombudsmännens tillsyn står, om inget annat anges i 
15 §,

1. statliga och kommunala myndigheter,

2. tjänstemän och andra befattningshavare vid statliga och 
kommunala myndigheter,

3. andra som har en tjänst eller ett uppdrag som innebär 
myndighetsutövning, såvitt avser den verksamhet som utgör 
myndighetsutövning, och

4. tjänstemän och uppdragstagare i statliga affärsverk, när de 
fullgör uppdrag för verkens räkning i sådana aktiebolag där 
staten genom verken utövar ett bestämmande inflytande.

Med befattningshavare avses i denna lag en person som står 
under ombudsmännens tillsyn, om inget annat framgår av 
sammanhanget. 


15 § Ombudsmännens tillsyn omfattar inte

1. riksdagens ledamöter,

2. riksdagsstyrelsen, Valprövningsnämnden, Riksdagens 
överklagandenämnd eller riksdagsdirektören,

3. riksbanksfullmäktige samt ledamöter av Riksbankens 
direktion utom när dessa deltar i utövandet av Riksbankens 
beslutanderätt enligt lagen (1992:1602) om valuta- och 
kreditreglering,

4. regeringen eller statsråd,

5. justitiekanslern, eller

6. ledamöter av beslutande kommunala församlingar.

16 § Ombudsmännen står inte under tillsyn av varandra.

Tillsynsverksamhet

17 § Ombudsmännens tillsyn bedrivs genom prövning av klagomål 
från allmänheten samt genom inspektioner och andra 
undersökningar, som ombudsmännen finner påkallade. 


18 § Ombudsmännen ska fullgöra de uppgifter som ett nationellt 
besöksorgan har enligt det fakultativa protokollet den 18 
december 2002 till Förenta nationernas konvention mot tortyr 
och annan grym, omänsklig eller förnedrande behandling eller 
bestraffning.

Internationell verksamhet

19 § Ombudsmännen får genom internationell samverkan och 
informationsinsatser verka för spridning av 
ombudsmannainstitutet som modell och får även i övrigt 
medverka i internationella erfarenhetsutbyten.

Uppgifter

Uttalanden

20 § En ombudsman får genom beslut i ett ärende uttala sig om 
huruvida en åtgärd av någon som står under ombudsmännens 
tillsyn strider mot en lag eller någon annan författning eller 
annars är felaktig eller olämplig. En ombudsman får även göra 
uttalanden för att främja en enhetlig och ändamålsenlig 
rättstillämpning.

Förundersökning och åtal

21 § En ombudsman får som särskild åklagare väcka åtal mot en 
befattningshavare som genom att åsidosätta vad som åligger 
honom eller henne i tjänsten eller uppdraget har begått en 
annan brottslig gärning än tryckfrihetsbrott eller 
yttrandefrihetsbrott.

Om en ombudsman inleder en förundersökning eller väcker åtal 
tillämpas vad som föreskrivs i lag om förundersökning och åtal 
samt om allmän åklagares befogenheter i övrigt i fråga om 
brott under allmänt åtal.

Utöver vad som föreskrivs i lag får en ombudsman lägga ned en 
förundersökning eller underlåta att väcka åtal om han eller 
hon bedömer att det finns skäl för det.

I mål som har väckts vid en tingsrätt bör talan fullföljas 
till Högsta domstolen endast om det finns synnerliga skäl.

Disciplinära åtgärder

22 § Om en befattningshavare genom att åsidosätta vad som 
åligger honom eller henne i tjänsten eller uppdraget har gjort 
sig skyldig till fel som kan beivras genom ett disciplinärt 
förfarande, får en ombudsman göra en anmälan till den som har 
befogenhet att besluta om disciplinpåföljd.

Om det, när det gäller den som är legitimerad eller annars 
behörig att utöva ett yrke inom hälso- och sjukvården, 
tandvården, detaljhandeln med läkemedel eller inom djurens 
hälso- och sjukvård, finns skäl att besluta om återkallelse av 
legitimationen eller behörigheten, får en ombudsman göra en 
anmälan om detta till den som har befogenhet att besluta i 
frågan. Motsvarande anmälan får göras i fråga om begränsning 
av en sådan legitimerad yrkesutövares behörighet, om 
yrkesutövaren har missbrukat sin behörighet på något annat 
sätt.

Om det, när det gäller den som är legitimerad yrkesutövare 
inom hälso- och sjukvården, tandvården, detaljhandeln med 
läkemedel eller djurens hälso- och sjukvård, finns skäl att 
föreskriva prövotid, får en ombudsman göra en anmälan om detta 
till den som har befogenhet att besluta i frågan.

23 § Om en ombudsman anser att det är påkallat att en 
befattningshavare avskedas eller avstängs från sin tjänst på 
grund av en brottslig gärning eller en grov eller upprepad 
tjänsteförseelse, får ombudsmannen göra en anmälan om det till 
den som har befogenhet att besluta om åtgärden.

24 § När en ombudsman har gjort en anmälan i ett sådant ärende 
som avses i 22 eller 23 § ska ombudsmannen i ärendet få 
tillfälle att komplettera sin utredning, att yttra sig över 
annan utredning som har förts till ärendet och att närvara om 
det hålls ett muntligt förhör.

Första stycket gäller inte ärenden om avstängning.

25 § Om en myndighet har meddelat ett beslut mot en 
befattningshavare i ett ärende om tillämpningen av särskilda 
bestämmelser för tjänstemän i lag eller annan författning om 
disciplinansvar eller om avskedande eller avstängning från 
tjänsten på grund av brottslig gärning eller tjänsteförseelse, 
får en ombudsman föra talan vid domstol om ändring i beslutet. 
Detsamma gäller i fråga om en myndighets beslut i ett ärende 
om disciplinansvar mot den som tillhör hälso- och 
sjukvårdspersonalen eller djurhälsopersonalen eller är 
krigsman eller disciplinansvarig enligt lagen (1994:1811) om 
disciplinansvar inom totalförsvaret, m.m. och i fråga om en 
myndighets beslut i ett ärende om prövotid eller en sådan 
behörighetsfråga som avses i 22 §. Närmare bestämmelser om en 
sådan talan meddelas i lag eller annan författning.

Om en befattningshavare, enligt vad som är föreskrivet har 
sökt ändring vid domstol i ett beslut som avses i första 
stycket, och om beslutet har tillkommit efter en anmälan av en 
ombudsman, företräder ombudsmannen det allmänna som 
befattningshavarens motpart i tvisten. Detsamma gäller om 
ombudsmannen har sökt ändring i beslutet.

Vad som är föreskrivet om arbetsgivare i lag eller annan 
författning ska också tillämpas på en ombudsman i fråga om 
tvister som avses i denna paragraf. Bestämmelserna i 4 kap. 
7 § och 5 kap. 1 § första stycket lagen (1974:371) om 
rättegången i arbetstvister ska dock inte tillämpas i fråga om 
tvist i vilken en ombudsman för talan.

26 § Om det kan misstänkas att en befattningshavare som 
omfattas av bestämmelserna om disciplinansvar i lagen 
(1994:260) om offentlig anställning har gjort sig skyldig till 
en tjänsteförseelse som bör leda till en disciplinpåföljd, och 
om det kan befaras att han eller hon inte skriftligen kan 
underrättas enligt 17 § samma lag om vad som anförs mot honom 
eller henne inom två år från förseelsen, får en ombudsman 
utfärda motsvarande underrättelse.

Första stycket gäller även för den som omfattas av 
bestämmelser om disciplinansvar och om motsvarande 
underrättelse i någon annan författning.

Ingripande mot befattningshavare utan självständiga 
befogenheter

27 § En ombudsman bör inte ingripa mot en befattningshavare 
utan självständiga befogenheter, om det inte finns särskilda 
skäl för ett ingripande.

Åtgärder mot vissa befattningshavare

28 § En ombudsman har enligt föreskrifter i regeringsformen 
befogenhet att väcka åtal mot en ledamot av Högsta domstolen 
eller Högsta förvaltningsdomstolen, väcka talan om att skilja 
eller avstänga en sådan ledamot från anställningen och väcka 
talan om att en sådan ledamot ska vara skyldig att genomgå en 
läkarundersökning.

29 § En ombudsman är skyldig att väcka och utföra åtal som 
konstitutionsutskottet enligt 13 kap. 3 § regeringsformen har 
beslutat mot ett statsråd samt åtal som ett riksdagsutskott 
enligt vad som är föreskrivet har beslutat mot en 
befattningshavare hos riksdagen eller dess organ, dock inte 
åtal mot en annan ombudsman.

En ombudsman är även skyldig att biträda ett utskott med 
förundersökningen mot en befattningshavare enligt första 
stycket, och med en sådan särskild utredning av omständigheter 
som kan ligga till grund för att skilja en riksrevisor från 
uppdraget som avses i 13 kap. 7 § andra stycket 
riksdagsordningen.

Klagomål och handläggning av ärenden

Klagomål

30 § Klagomål bör framföras skriftligen. I anmälan bör anges 
den som klagomålet vänder sig mot, den åtgärd som klagomålet 
avser, tidpunkten för åtgärden samt anmälarens namn och 
adress. Anmälaren bör även bifoga sådana handlingar som kan ha 
betydelse för utredningen eller bedömningen av klagomålet.

Den som är berövad sin frihet får skicka försändelser till 
ombudsmännen utan hinder av de inskränkningar som gäller för 
honom eller henne i fråga om rätten att sända brev och andra 
handlingar.

Samråd om inspektioner och undersökningar

31 § En ombudsman ska samråda med chefsjustitieombudsmannen om 
inspektioner som han eller hon avser att genomföra. En 
ombudsman ska också samråda med chefsjustitieombudsmannen om 
andra undersökningar som han eller hon avser att genomföra, om 
det finns särskilda skäl för det.

Utredning

32 § En ombudsman bör inte ta upp förhållanden som ligger mer 
än två år tillbaka i tiden, om det inte finns särskilda skäl.

33 § En ombudsman ska vidta de utredningsåtgärder som han 
eller hon bedömer vara nödvändiga för att pröva klagomål och 
andra ärenden.

Omfördela ärenden

34 § Chefsjustitieombudsmannen får oberoende av vad som följer 
av arbetsordningen besluta att ett ärende ska, om det finns 
särskilda skäl, omfördelas till honom eller henne eller till 
någon av de andra ombudsmännen.

Överlämna ärenden

35 § Om ett ärende lämpligen kan utredas och prövas av någon 
annan myndighet än av en ombudsman och om myndigheten inte 
tidigare har prövat saken, får en ombudsman överlämna ärendet 
till denna myndighet för handläggning. Det är endast ärenden 
som har väckts genom klagomål som får överlämnas till 
Justitiekanslern och endast efter överenskommelse med 
Justitiekanslern.

Om ett klagomål avser en befattningshavare som är advokat och 
om frågan som har väckts genom klagomålet är sådan att den 
enligt 8 kap. 6 § första stycket rättegångsbalken kan prövas 
av något organ inom advokatsamfundet, får en ombudsman 
överlämna klagomålet till samfundet för handläggning.

En sådan särskild utredning av omständigheter som kan ligga 
till grund för att skilja en riksrevisor från uppdraget som 
avses i 13 kap. 7 § andra stycket riksdagsordningen får inte 
överlämnas enligt första stycket.

Förelägga och döma ut vite

36 § När en ombudsman enligt regeringsformens föreskrifter 
begär upplysningar och yttranden i andra ärenden än dem där 
han eller hon har beslutat att inleda en förundersökning, får 
ombudsmannen förelägga vite om högst 10 000 kronor. En 
ombudsman får döma ut försuttet vite.

Avgöra ärenden

37 § Ett ärende avgörs efter föredragning. Beslut att avvisa 
ett ärende eller avskriva ett ärende från handläggning kan 
dock fattas utan föredragning. En ombudsman kan också avgöra 
andra ärenden utan föredragning, om det finns särskilda skäl 
för det.

Återlämna handlingar

38 § En handling i ett ärende får återlämnas till den som har 
gett in handlingen om det är lämpligt med hänsyn till allmänna 
arkivsynpunkter. Den återlämnade handlingen får ersättas med 
en kopia eller, om en kopia inte kan framställas, med en 
anteckning eller annan dokumentation om handlingens innehåll.

Delegering

39 § En ombudsman får uppdra åt någon annan att leda en 
förundersökning som ombudsmannen har beslutat och att väcka 
och utföra åtal som ombudsmannen har beslutat, om inte 
åtgärden avser en ledamot av Högsta domstolen eller Högsta 
förvaltningsdomstolen.

Beslut att överklaga en dom eller ett beslut till högre rätt 
får inte fattas av någon annan än en ombudsman.

I fall som avses i 25 § får en ombudsman förordna en 
tjänsteman vid ombudsmannaexpeditionen att föra talan på 
ombudsmannens vägnar. 

40 § En ombudsman får delegera till en tjänsteman vid 
ombudsmannaexpeditionen att på ombudsmannens vägnar dels 
genomföra en inspektion, dels fatta beslut i ärenden som 
väckts genom klagomål. Ett sådant delegeringsbeslut får inte 
innefatta rätt att

1. göra en framställning enligt 13 §,

2. göra ett uttalande enligt 20 §,

3. vidta en åtgärd mot en befattningshavare enligt 21, 22 
eller 23 §,

4. överlämna ett ärende till en annan myndighet enligt 35 §, 
eller

5. fatta beslut i ett ärende som avgörs efter att ett 
skriftligt yttrande eller skriftliga upplysningar har 
inhämtats från en berörd myndighet eller tjänsteman.

En ombudsman får delegera till en tjänsteman vid 
ombudsmannaexpeditionen att vidta de handläggningsåtgärder som 
behövs i ärenden.

41 § Chefsjustitieombudsmannen får i arbetsordningen eller 
genom ett särskilt beslut delegera till kanslichefen eller 
någon annan tjänsteman vid ombudsmannaexpeditionen att besluta 
i andra administrativa frågor än de som regleras i 4 §, 6 §, 
7 § första stycket eller 34 §.

42 § Kanslichefen får delegera till en tjänsteman vid 
ombudsmannaexpeditionen att fatta beslut i kanslichefens 
ställe, om chefsjustitieombudsmannens delegeringsbeslut medger 
det.

Redogörelse till riksdagen

43 § Ombudsmännen ska senast den 15 mars varje år lämna en 
ämbetsberättelse för tiden 1 januari-31 december närmast 
föregående år till riksdagen. Berättelsen ska innehålla en 
redogörelse för de åtgärder som vidtagits med stöd av 13, 21-
23 eller 25 § samt för andra viktigare beslut som ombudsmännen 
har meddelat. Berättelsen ska även ge en översikt över 
verksamheten i övrigt.

44 § I samband med att ämbetsberättelsen lämnas till riksdagen 
ska konstitutionsutskottet få tillfälle att ta del av 
handlingar hos Riksdagens ombudsmän. 

Övriga bestämmelser

45 § Förvaltningslagen (2017:900) är inte tillämplig i 
ombudsmännens tillsynsverksamhet.

46 § Bestämmelser om internrevision och intern styrning och 
kontroll finns i lagen (2016:1091) om budget och 
ekonomiadministration för riksdagens myndigheter.

47 § Bestämmelser om överklagande av beslut som gäller 
tjänstetillsättning eller som annars rör en tjänsteman vid 
ombudsmannaexpeditionen finns i lagen (1989:186) om 
överklagande av administrativa beslut av Riksdagsförvaltningen 
och riksdagens myndigheter.


Övergångsbestämmelser

2023:499

1. Denna lag träder i kraft den 1 september 2023. 

2. Genom lagen upphävs lagen (1986:765) med instruktion för 
Riksdagens ombudsmän.

3. Den ämbetsberättelse som enligt 43 § ska lämnas till 
riksdagen senast den 15 mars 2024 ska även omfatta tiden 1 
juli-31 december 2022.