Förordning (1992:289) om särskild personutredning i brottmål, m.m.

Beslut om yttrande

1 § Yttrande enligt 1 § lagen (1991:2041) om särskild 
personutredning i brottmål, m.m. ska inhämtas från 
Kriminalvården genom det frivårdskontor inom vars 
verksamhetsområde den misstänkte är bosatt eller annars 
uppehåller sig.

I beslutet om att inhämta yttrande ska ändamålet med yttrandet 
anges, om inte detta framgår på annat sätt. I beslutet ska det 
anges inom vilken tid yttrandet ska lämnas. Om yttrandet ska 
lämnas inom kortare tid än en månad ska samråd ske med 
Kriminalvården. Samråd behöver inte ske i varje enskilt fall 
om annat bestämts efter samverkan mellan Kriminalvården och 
den myndighet som begärt yttrandet.

Den misstänkte ska underrättas om beslutet. Har beslutet 
fattats av rätten ska även åklagaren underrättas.
Förordning (2022:1506).

Yttrande och utredning

2 § Kriminalvårdens yttrande och den utredning som behövs för 
yttrandet ska anpassas efter rättens behov av beslutsunderlag 
i varje enskilt fall.

Finns det någon annan personutredning om den misstänkte ska 
Kriminalvården underrätta rätten om detta, om myndigheten 
bedömer den utredningen som tillräcklig. I sådana fall 
beslutar rätten om utredningen ska fullföljas eller begränsas. 
Det som nu sagts gäller i stället undersökningsledaren eller 
åklagaren om yttrandet har begärts av undersökningsledaren 
eller åklagaren. Förordning (2022:1506).

3 § Utredningen skall utföras så att den misstänkte eller hans 
anhöriga inte i onödan tillfogas lidande eller annat men.

4 § Om Kriminalvården under personutredningen finner anledning 
att anta att den misstänkte lider av en psykisk störning, ska 
myndigheten genast underrätta rätten om detta, om inte rätten 
redan har beslutat om läkarintyg enligt 7 § lagen (1991:2041) 
om särskild personutredning i brottmål, m.m. eller om 
rättspsykiatrisk undersökning. Om yttrandet har begärts av 
undersökningsledaren eller åklagaren ska i stället 
undersökningsledaren eller åklagaren underrättas.
Förordning (2022:1506).

5 § Om skyddstillsyn kan komma i fråga, skall utredningen även
avse behovet av övervakning och innehållet i övervakningen i
det enskilda fallet.

Om Kriminalvården finner att den misstänkte har behov av
övervakning, skall myndigheten i sitt yttrande föreslå en
övervakare. Den misstänkte skall få tillfälle att yttra sig över
valet av övervakare och om möjligt även sammanträffa med den som
föreslås som övervakare. Förordning (2005:1011).

6 § Om det finns behov av särskilda föreskrifter enligt 
26 kap. 16 §, 27 kap. 2 a §, 28 kap. 2 a eller 6 b § brotts-
balken, ska dessa förberedas i sam-verkan med den misstänkte 
och andra som berörs. 

Förslag till en sådan behandlingsplan som avses i 28 kap. 
6 b § brottsbalken ska utredas och upprättas av Kriminalvården 
genom det frivårdskontor inom vars verksamhetsområde den miss-
tänkte är bosatt eller annars uppehåller sig. Förslaget ska 
alltid utformas i samverkan med socialtjänsten och den som ska 
svara för behandlingen. Det ska innehålla en utredning om den 
misstänktes missbruk och andra förhållanden av betydelse för 
behovet av vård eller annan behandling. Förslaget ska fogas 
till yttrandet som bilaga. Det ska framgå om den misstänkte 
har godkänt planen. 

Om Kriminalvården i yttrandet föreslår skyddstillsyn eller 
villkorlig dom med samhällstjänst som påföljd för den miss-
tänkte, ska det framgå om den misstänkte är villig att följa 
en sådan föreskrift. Förordning (2020:289).

6 a § Om Kriminalvården under personutredningen anser att det 
finns förutsättningar enligt lagen (2015:650) om erkännande 
och verkställighet av frivårdspåföljder inom Europiska 
unionen att sända över en svensk dom på frivårdspåföljd till 
en medlemsstat i Europeiska unionen för verkställighet av 
påföljden i den staten, ska Kriminalvården redogöra för det i 
sitt yttrande. Förordning (2015:653).

7 § Yttrandet skall lämnas i tre exemplar till rätten, eller om
åklagaren har begärt yttrandet, till denne.

Har rätten begärt yttrandet skall rätten genast sända en kopia av
yttrandet till åklagaren och den misstänkte. Har åklagaren begärt
yttrandet skall åklagaren genast sända en kopia av detta till den
misstänkte och, i samband med att talan väcks, ge in yttrandet till
rätten. Förordning (1994:1770).

8 § Om rätten begär det, ska Kriminalvården komplettera 
yttrandet. Har yttrandet begärts av undersökningsledaren eller 
åklagaren, ska Kriminalvården komplettera yttrandet även när 
undersökningsledaren eller åklagaren begär det.
Förordning (2022:1506).

Förtroendeman

9 § Om Kriminalvården avser att föreslå skyddstillsyn som
påföljd, bör företrädesvis den som föreslås som övervakare
förordnas till sådan förtroendeman som avses i 4 § lagen
(1991:2041) om särskild personutredning i brottmål, m.m.
Förordning (2005:1011).

10 § Har Kriminalvården förordnat en förtroendeman, ska 
myndigheten genast underrätta rätten, undersökningsledaren 
eller åklagaren och den misstänkte om detta. Om talan inte har 
väckts behöver endast undersökningsledaren eller åklagaren och 
den misstänkte underrättas. Förordning (2022:1506).

11 § Om ett förordnande som förtroendeman upphör på grund av
bestämmelserna i 4 § andra stycket lagen (1991:2041) om
särskild personutredning i brottmål, m.m., skall rätten eller,
i de fall som avses i 4 § andra stycket 1 den lagen
förundersökningsledaren, genast underrätta Kriminalvården,
förtroendemannen och den misstänkte. Förordning (2005:1011).

Inställelse vid rätten

12 § Kriminalvården och den som av myndigheten förordnats som
särskild personutredare eller förtroendeman är skyldig att på
kallelse inställa sig vid rätten för att lämna upplysningar om
vad som har kommit fram under utredningen.
Förordning (2005:1011).

Läkarintyg

13 § Läkarintyg enligt 7 § lagen (1991:2041) om särskild personutredning
i brottmål, m. m. får avges av läkare vid rättspsykiatriska avdelningar
inom Rättsmedicinalverket eller sådana enheter hos sjukvårdshuvudmän som
i enlighet med avtal med staten har åtagit sig att svara för att
rättspsykiatriska undersökningar utförs (undersökningsenheter) samt av
läkare som enligt avtal med Rättsmedicinalverket har åtagit sig att
utfärda sådana intyg.

För varje undersökningsenhet finns ett upptagningsområde som fastställs
av Rättsmedicinalverket.

14 § När rätten meddelar beslut om att förordna en läkare att avge
läkarintyg som avses i 13 § skall den undersökningsenhet inom vars
upptagningsområde domstolen är belägen genast per telefon eller på något
liknande sätt underrättas om beslutet. Samma dag skall rätten sända
beslutet och övriga handlingar i målet, som behövs för undersökningen,
till den läkare som undersökningsenheten anvisar. Rätten skall också
underrätta åklagaren, den misstänkte och Rättsmedicinalverket om
beslutet.

15 § Läkarintyg skall lämnas till rätten i tre exemplar och i ett
exemplar till undersökningsenheten och till Rättsmedicinalverket.

Om det framgår av läkarintyget att den misstänkte behöver psykiatrisk
vård, skall undersökningsenheten skicka en kopia av läkarintyget till
chefsöverläkaren för den psykiatriska vården där den misstänkte är
bosatt eller, om den misstänkte saknar stadigvarande bostad i landet,
chefsöverläkaren inom det område där den misstänkte vistas.

Om den misstänkte är häktad och det framgår av läkarintyget att han är
sjuk, skall rätten sända en kopia av intyget till häktet.

15 a § Om Säkerhetspolisen i ett enskilt fall begär det, ska 
Rättsmedicinalverket lämna ut ett sådant läkarintyg som avses 
i 13 § och som behövs i verksamhet för personskydd för 

1. statschefen, tronföljaren, en annan medlem av kungahuset, 
en talman, en riksdagsledamot, statsministern, ett statsråd, 
en statssekreterare eller kabinettssekreteraren, 

2. en person vars personskydd Säkerhetspolisen ansvarar för i 
samband med statsbesök och liknande händelser, eller

3. en person som Säkerhetspolisen i ett enskilt fall har 
beslutat om personskydd för. Förordning (2020:1054).

Ersättningar

16 § En förtroendeman har rätt till ersättning enligt vad som gäller för
övervakare.

17 § Rättsmedicinalverket beslutar om ersättning för arbete och utlägg
till den läkare som har förordnats att avge läkarintyg enligt 7 § lagen
(1991:2041) om särskild personutredning i brottmål, m.m.

18 § Den som har kallats att inställa sig hos Kriminalvården
eller läkare enligt denna förordning har rätt till ersättning
och förskott för kostnader för resan, om det är uppenbart att
den som har kallats inte själv kan svara för kostnaderna.
Förskott får lämnas i form av färdbiljett.

Kriminalvården bestämmer om ersättning och förskott till den som
har kallats att inställa sig hos myndigheten. Ersättning och
förskott till den som har kallats att inställa sig hos en läkare
bestäms av rätten eller, om läkarintyget avser ett ärende om nåd,
av Regeringskansliet. Förordning (2005:1011).

19 § I fråga om ersättning till särskild personutredare och
förtroendeman för sådan inställelse som anges i 12 § gäller vad som är
föreskrivet om vittnen i förordningen (1982:805) om ersättning av
allmänna medel till vittnen, m.m. Ersättningen bestäms av rätten.

Bemyndiganden

20 § Har upphävts genom förordning (2005:1011).

21 § Kriminalvården och Rättsmedicinalverket får inom sina
verksamhetsområden meddela ytterligare föreskrifter om
tillämpningen av lagen (1991:2041) om särskild personutredning
i brottmål, m.m. Förordning (2005:1011).

Övergångsbestämmelser

1992:289

Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1992, då förordningen
(1964:567) om personundersökning i brottmål skall upphöra att gälla. I
fråga om förordnande om personundersökning och läkarundersökning som har
meddelats före ikraftträdandet skall bestämmelserna i den upphävda
förordningen fortfarande tillämpas.