Förordning (1978:724) om tillämpning av avtal mellan Sverige, Danmark, Finland, Island och Norge om handräckning i skatteärenden

1 § I fråga om tillämpningen av det avtal och den överenskommelse som
i förordningen (1978:723) om avtal mellan Sverige, Danmark,
Finland, Island och Norge om handräckning i skatteärenden skall
följande gälla.

Handräckning i annat nordiskt land i svenskt skatteärende

Allmänna bestämmelser

2 § Svensk myndighet kan på sätt föreskrivs i denna förordning få
handräckning i annat nordiskt land för delgivning av handlingar i
svenskt skatteärende, för utredning i sådant ärende samt för
indrivning av svensk skatt.

Ansökan om handräckning får göras endast under förutsättning att mot
svarande handräckningsåtgärd kan vidtas här i riket i likartat
skatteärende på begäran av myndighet i den stat till vilken
framställning om handräckning riktas.

3 § Med svensk skatt avses i denna förordning i förhållandet till

a) samtliga övriga nordiska länder:

1. den statliga inkomstskatten,

2. kupongskatten,

3. sjömansskatten,

4. den statliga förmögenhetsskatten,

5. bevillningsavgiften för vissa offentliga föreställningar,

6. ersättningsskatten,

7. utskiftningsskatten,

8. den kommunala inkomstskatten,

9. gåvoskatten samt

10. de skatter och avgifter som anges under punkterna 3 A e, 3 B e
och 3 C e i överenskommelsen;

1. arvsskatten samt

2. skatter, som utgår efter samma grunder som de under punkt a 1-8
samt 1 av förevarande punkt angivna skatterna;

1. skogsvårdsavgiften,

2. arvsskatten samt

3. skatter och avgifter, som utgår efter samma grunder som de under
punkt a 1-8 samt 1 och 2 av förevarande punkt angivna skatterna och
avgifterna;

skatter, som utgår efter samma grunder som de under punkt a 1-8
angivna skatterna;

1. skogsvårdsavgiften,

2. arvsskatten samt

3. skatter och avgifter, som utgår efter samma grunder som de under
punkt a 1-8 samt 1 och 2 av förevarande punkt angivna skatterna och
avgifterna.

b) Danmark, dessutom:

c) Finland, dessutom:

d) Island, dessutom:

e) Norge, dessutom:

4 § Vad i denna förordning sägs om svensk skatt gäller även

a) ränta och avgift på svensk skatt samt restavgift eller annan avgift
som utgår på grund av försummad inbetalning eller redovisning av
skatt,

b) skattetillägg eller förseningsavgift enligt taxeringslagen
(1956:623) eller lagen (1968:430) om mervärdeskatt samt avgiftstillägg
eller förseningsavgift enligt lagen (1959:552) om uppbörd av vissa
avgifter enligt lagen om allmän försäkring, m.m.,

c) vite, som har ådömts enligt 124 § taxeringslagen, 83 §
uppbördslagen (1953:272), 69 § lagen om mervärdeskatt, 67 § lagen
(1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt och 35 § lagen om uppbörd av
vissa avgifter enligt lagen om allmän försäkring, m.m., samt

d) ersättning för sådan statsverkets kostnad vid indrivning av svensk
skatt som ej har samband med rättegångsförfarande vid annan domstol än
förvaltningsdomstol.

Med svenskt skatteärende förstås i denna förordning ärende angående
svensk skatt eller offentlig avgift på vilken denna förordning äger
tillämpning.

Med svensk myndighet förstås i denna förordning svensk statlig eller
kommunal myndighet, den som på grund av allmän tjänst tar befattning
med svenskt skatteärende samt ordförande i nämnd som handlägger sådant
ärende.

Vad i denna förordning sägs om Danmark eller Norge tillämpas inte
beträffande Färöarna och Grönland respektive Svalbard, Jan Mayen och
de norska besittningarna utom Europa.

Delgivning i annat nordiskt land av handling i svenskt
skatteärende

5 § Svensk myndighet, som önskar delgivning i annat nordiskt land av
handling i svenskt skatteärende, skall ansöka hos riksskatteverket om
handräckning för sådan delgivning. Ansökningen bör innehålla uppgift
om mottagarens namn, personnummer eller organisationsnummer, adress
och hemortskommun samt om handlingens innehåll.

Om myndigheten finner anledning anta, att delgivning kommer att kunna
ske endast genom handlingens överlämnande i särskild ordning, får
myndigheten begära att delgivning sker i sådan särskild ordning som
kan vara föreskriven enligt lagstiftningen i den stat där delgivningen
skall äga rum.

Utredning i annat nordiskt land i svenskt skatteärende

6 § Svensk myndighet kan begära handräckning i annat nordiskt land för
införskaffande av deklarationer eller andra uppgifter som är
erforderliga i svenskt skatteärende.

Svensk myndighet kan vidare i skatteärende av väsentlig betydelse för
beskattning i Sverige begära att företrädare för myndigheten får
närvara vid utredning i skatteärende i annat nordiskt land.

7 § Ansökan enligt 6 § görs hos riksskatteverket.

Ansökan som avses i 6 § första stycket bör innehålla uppgift om namn,
personnummer eller organisationsnummer, adress och hemortskommun
beträffande den person saken gäller. Av ansökningen bör vidare framgå
att ärendet rör svensk skatt.

Ansökan enligt 6 § andra stycket bör innehålla en kort redogörelse för
det svenska skatteärendet och skälen för ansökningen.

Indrivning i annat nordiskt land av svensk skatt

8 § Svensk myndighet kan begära handräckning i annat nordiskt land för
indrivning av sådan svensk skatt som anges i 3 och 4 §§ i förhållande
till detta land. Ansökan om handräckning för sådan ränta och avgift
som avses i punkt 1 b av överenskommelsen får dock göras endast i
särskild framställning. Ansökan kan avse handräckning för indrivning
inte blott hos skattskyldig utan även hos arbetsgivare eller annan som
enligt svensk lagstiftning är ansvarig för skatt.

Ansökan om handräckning enligt första stycket får dock göras endast,

a) om beslutet i skatteärendet är verkställbart i Sverige,

b) om skatten inte kan indrivas i Sverige utan väsentliga svårigheter,
samt

c) om det sammanlagda betalningsanspråket gentemot den
betalningsskyldige - däri ej inräknat belopp som avses i 4 § första
stycket a) och b) - uppgår till minst 350 svenska kronor.

9 § Ansökan enligt 8 § första stycket ställs till riksskatteverket och
inges till länsskattemyndigheten. Ansökningen skall innehålla
utredning om att de i 8 § angivna förutsättningarna för handräckning
föreligger. I ansökningen anges vidare:

a) beträffande betalningsskyldig fysisk person: namn, yrke eller
titel, bostadsadress, födelsedata och hemortskommun samt, om möjligt,
arbetsplats och vistelseort i den stat där indrivning skall ske;

b) beträffande betalningsskyldig juridisk person: juridisk karaktär
samt namn och adress;

c) betalningsanspråkets art och belopp, däri inbegripet upplupen
ränta, den tid anspråket avser samt den tidpunkt då anspråket helt
eller delvis preskriberas enligt svensk lagstiftning;

d) grund för beräkning av sådan ränta eller avgift som avses i 4 §
första stycket a) och b);

e) i förekommande fall ort i den stat i vilken indrivning skall ske,
där egendom som tillhör den betalningsskyldige finns; samt

f) annan omständighet som kan underlätta eller påskynda indrivning av
fordringen.

Till ansökningshandlingen fogas, i huvudskrift eller avskrift, det
beslut på vilket anspråket grundas eller utdrag av restlängd eller
annan handling av vilket grunden för anspråket framgår.

Länsskattemyndighet, som har mottagit ansökan enligt första stycket,
skall med eget yttrande snarast översända ansökningshandlingarna till
riksskatteverket. Förordning (1986:1365).

10 § Önskar svensk myndighet, som har gjort ansökan enligt 9 § första
stycket, anföra ytterligare något i ärendet eller förete utredning
eller bevisning, inges handlingarna i fråga till
länsskattemyndigheten, som snarast möjligt översänder dem med eget
yttrande till riksskatteverket.

Finner länsskattemyndigheten efter anmälan av den myndighet som har
gjort ansökningen om handräckning eller av annan anledning, att den
betalningsskyldige bör försättas i konkurs i den stat där
handräckningen skall ske, gör länsskattemyndigheten särskild
framställning till riksskatteverket om att sådan åtgärd vidtas.
Motsvarande gäller om länsskattemyndigheten anser att rättegång bör
anhängiggöras vid annan domstol än förvaltningsdomstol i denna stat
eller att annan åtgärd, som för sin giltighet kräver medverkan av
sådan domstol, bör vidtas. Förordning (1986:1365).

11 § Om, innan ärende om handräckning för indrivning enligt denna
förordning har avslutats, rätten att ta ut svensk skatt helt eller
delvis har upphört på grund av nedsättning eller undanröjande av
taxering, betalning direkt till svensk myndighet, avkortning eller av
annan anledning, skall den myndighet som har begärt handräckningen
snarast möjligt anmäla det inträffade till länsskattemyndigheten.
Sådan anmälan skall även ske om anstånd med betalning av skatten har
medgivits. Har länsskattemyndigheten översänt ansökningshandlingarna
enligt 9 § sista stycket, vidarebefordrar länsskattemyndigheten
omedelbart anmälningen till riksskatteverket. Förordning (1986:1365).

12 § Svensk skatt, som har uttagits genom handräckning i annat nor
diskt land, anses i förhållande till den betalningsskyldige ha kommit
behörig svensk myndighet till handa vid tiden för uttagandet.

Skatt, som inbetalas på riksbankens konto, tillgodoförs genom bankens
försorg den svenska myndighet som har begärt handräckningen.

Har myndighet i annat nordiskt land vid överförande av medlen gjort
avdrag för kostnader, skall det avdragna beloppet påföras den svenska
myndigheten.

Särskild bestämmelse

13 § Vid handräckning enligt denna förordning har myndighet i annat
nordiskt land rätt till ersättning för kostnader i samband med
rättegångsförfarande vid annan domstol än förvaltningsdomstol eller
vid konkursförfarande i sådant land. Har myndigheten inte gjort avdrag
för sådana kostnader vid redovisning av uttagen svensk skatt, betalas
ersättning för kostnaderna från anslag som har anvisats för ändamålet.
Har sådant avdrag gjorts, förs avdragsbeloppet av från nämnda anslag.

Handräckning i Sverige åt myndighet i annat nordiskt land i
skatteärende

Allmänna bestämmelser

14 § På begäran av myndighet i annat nordiskt land skall i enlighet
med bestämmelserna i denna förordning handräckning lämnas här i riket
för delgivning av handlingar i ärende angående skatt i sådant land,
för utredning i sådant ärende och för indrivning av sådan skatt.

15 § Med skatt i annat nordiskt land avses i denna förordning skatt
och offentlig avgift i respektive Danmark, Finland, Island och Norge
på vilken avtalet den 9 november 1972 mellan Sverige, Danmark,
Finland, Island och Norge om handräckning i skatteärenden äger
tillämpning.

Vad i denna förordning sägs om sådan skatt gäller även
dröjsmålsräntor, restavgifter och andra avgifter, indrivningskostnader
samt viten, allt i den omfattning som anges i punkt 2 i
överenskommelsen.

16 § Riksskatteverket förordnar om handräckning, som avses i 14 §, i
varje särskilt fall. Sker handräckningen inte genom riksskatteverkets
försorg, uppdrar verket åt vederbörande länsskattemyndighet att
ombesörja handräckningen.

Föranleder handräckningen talan inför svensk domstol eller myndighet,
äger riksskatteverket eller länsskattemyndigheten mottaga stämning
samt själv eller genom ombud tala och svara inför sådan domstol eller
myndighet.

Avser begäran om handräckning framställning att företrädare för
myndighet i annat nordiskt land skall få närvara vid utredning i
svenskt skatteärende, förordnar riksskatteverket sådan företrädare och
underrättar i förekommande fall vederbörande länsskattemyndighet om
detta. Förordning (1986:1365).

Delgivning av handling i ärende angående skatt i annat nordiskt
land

17 § Om ej annat följer av riksskatteverkets förordnande enligt 16 §
skall handling i ärende angående skatt i annat nordiskt land delges i
enlighet med bestämmelserna i delgivningslagen (1970:428) och
delgivningskungörelsen (1970:467).

18 § När delgivningsärendet har slutförts meddelar
länsskattemyndighet, som har anmodats ombesörja delgivningen, detta
snarast till riksskatteverket och översänder i förekommande fall
delgivningsbevis. Länsskattemyndigheten avger samtidigt intyg om
tidpunkt och sätt för delgivningen, om detta ej framgår av
delgivningsbevis, samt återställer handlingarna i ärendet.

Har hinder mött för delgivningen, lämnas uppgift om hindrets
beskaffenhet och om övriga omständigheter, som kan vara av betydelse
för delgivningsärendets vidare behandling. Förordning (1986:1365).

Utredning i Sverige i ärende angående skatt i annat nordiskt land

19 § Om ej annat följer av riksskatteverkets förordnande enligt 16 §,
skall deklarationer eller andra uppgifter i ärende angående skatt i
annat nordiskt land införskaffas på samma sätt som i fråga om ett
motsvarande svenskt skatteärende. Det tillkommer dock riksskatteverket
eller länsskattemyndigheten att för infordrande av uppgift meddela
vitesföreläggande eller anlita annat tvångsmedel i den mån det behövs
och sådan åtgärd får vidtas enligt lagstiftningen i Sverige i
motsvarande ärende angående närmast jämförlig svensk skatt eller
avgift. Förordning (1986:1365).

20 § När handräckningsärendet har slutförts skall länsskattemyndighet,
som har anmodats ombesörja handräckningen, förfara i tillämpliga delar
på sätt föreskrivs i 18 § för där avsett fall. Förordning
(1986:1365).

21 § I fråga om tillhandahållande av uppgifter enligt artikel 12
första och fjärde styckena i avtalet och punkt 6 i överenskommelsen
gäller särskilda bestämmelser.

22 § Finner svensk myndighet vid utredning i svenskt skatteärende
uppgifter som kan antas beröra ärende angående skatt i annat nordiskt
land, skall myndigheten snarast anmäla detta till riksskatteverket.

Indrivning i Sverige av skatt i annat nordiskt land

23 § Skatt i annat nordiskt land, som enligt riksskatteverkets
förordnande skall tas ut här i riket, skall, om inte annat framgår av
denna förordning eller anges i förordnandet, indrivas i den ordning
som gäller i fråga om indrivning av svensk skatt och med iakttagande
av de regler om preskription för uttagande av skatt som enligt svensk
lagstiftning gäller beträffande svensk skatt av motsvarande slag.
Införsel enligt införsellagen (1968:621) får ske vid indrivning i
Sverige av skatt i annat nordiskt land och av restavgift enligt 25 §,
om införsel får äga rum för svensk skatt av motsvarande slag.

24 § Länsskattemyndighet, som har fått uppdrag enligt 16 § att
ombesörja handräckning för indrivning av skatt i annat nordiskt land,
ålägger vederbörande kronofogdemyndighet att indriva skatten i fråga.

Innan annan åtgärd vidtas, anmanar kronofogdemyndigheten den
betalningsskyldige att fullgöra sin betalningsskyldighet inom viss
angiven tid, minst tio och högst tjugo dagar, efter det att anmaningen
har utfärdats.

Anmaning enligt föregående stycke behöver inte göras, om den
betalningsskyldige vistas utom riket eller på okänd ort och ej har
känt ombud inom riket eller om annars särskilda skäl att underlåta
anmaning föreligger. Förordning (1986:1365).

25 § Efterkommer betalningsskyldig inte anmaning enligt 24 § andra
stycket eller föreligger fall som avses i 24 § tredje stycket, utgår
restavgift enligt de grunder som anges i 58 § 1 mom. första stycket
uppbördslagen (1953:272). Därvid äger 58 § 2 mom. samma lag
motsvarande tillämpning.

Avgift enligt första stycket utgår ej vid indrivning av vite eller
indrivningskostnad som avses i 15 § andra stycket.

26 § Vid indrivning i Sverige av skatt i annat nordiskt land får
åtgärd för att försätta betalningsskyldig i konkurs eller inleda
rättegångsförfarande vid annan svensk domstol än förvaltningsdomstol
vidtas endast efter bemyndigande av riksskatteverket. Motsvarande
bemyndigande erfordras för att anta ackordsförslag beträffande sådan
skatt.

Med fordran på skatt i annat nordiskt land följer ej förmånsrätt
enligt lagen (1971:1072) om förmånsberättigade skattefordringar m.m.

27 § Har betalningsskyldig avlidit, får vid indrivning i Sverige av
skatt i annat nordiskt land ej tas ut mer hos dödsboet efter honom
eller hos arvinge eller annan som förvärvat egendom på grund av
dödsfallet än vad som gäller i fråga om indrivning av närmast
jämförlig svensk skatt eller avgift.

28 § Dom eller slutligt beslut i mål, som har föranletts av
handräckningen, insänds ofördröjligen av länsskattemyndigheten till
riksskatteverket. Förordning (1986:1365).

29 § Gör betalningsskyldig invändning att förutsättningarna för hand
räckning helt eller delvis har bortfallit på grund av betalning,
nedsättning eller undanröjande av taxering eller avkortning eller av
annan anledning eller att anstånd med betalning av skatt har medgivits
och visar den betalningsskyldige sannolika skäl för invändningen,
lämnar länsskattemyndigheten, om invändningen har gjorts hos denna,
meddelande därom till riksskatteverket. Har invändningen gjorts hos
annan myndighet, lämnar myndigheten meddelande därom till
länsskattemyndigheten, som underrättar riksskatteverket. Förordning
(1986:1365).

30 § Medel, som har influtit på grund av handräckning enligt denna
förordning, insätts av kronofogdemyndigheten inom sex dagar från
mottagandet på konto som innehas i riksbanken av respektive Danmarks
Nationalbank, Finlands Bank, Islands Sedelbank eller Norges Bank. Vid
inbetalningen anges namn och adress på den indrivningsmyndighet i
respektive land som äger uppbära beloppet samt det ärende till vilket
beloppet är att hänföra.

Utan hinder av bestämmelserna i föregående stycke kan
kronofogdemyndigheten inom där angiven tid insätta influtet belopp på
postgirokonto för den indrivningsmyndighet i respektive land som har
begärt handräckningen.

31 § Har handräckning fullgjorts eller har hinder helt eller delvis
mött på grund av preskription enligt svensk lagstiftning eller av
annan anledning mot att ta ut skatten, lämnar kronofogdemyndigheten
snarast meddelande härom till länsskattemyndigheten och överlämnar
samtidigt handlingarna i ärendet.

Länsskattemyndigheten underrättar skyndsamt riksskatteverket om
utgången av handräckningsärende och översänder de handlingar som
länsskattemyndigheten har erhållit enligt föregående stycke. Har
hinder helt eller delvis mött mot att ta ut skatten, lämnas uppgift om
hindrets beskaffenhet och om övriga omständigheter, som kan vara av
betydelse för skatteärendets vidare behandling. Förordning
(1986:1365).

Särskilda bestämmelser

32 § Har handräckning för indrivning i Sverige av skatt i annat
nordiskt land föranlett konkursförfarande eller rättegång vid annan
svensk domstol än förvaltningsdomstol, förskotterar
länsskattemyndigheten, om så erfordras, statsverkets kostnad för
sådant förfarande eller sådan rättegång från anslag som har anvisats
för ändamålet.

Vid insättning av influtna medel enligt 30 § får avdrag göras för
kostnad som har förskotterats enligt första stycket. Har sådant avdrag
ej gjorts, görs framställning hos riksskatteverket om åtgärd för att
från den myndighet i annat nordiskt land som har begärt handräckning
få ersättning för kostnaden. Förordning (1986:1365).

33 § har upphört att gälla genom förordning (1980:1009).