Strålskyddsförordning (2018:506)

1 kap. Förordningens innehåll

1 § Denna förordning är indelad i följande kapitel:

– 1 kap. Förordningens innehåll,

– 2 kap. Dosgränser,

– 3 kap. Optimering,

– 4 kap. Andra bestämmelser om skydd mot strålning, 

– 5 kap. Tillstånd och anmälan,

– 6 kap. Dokumentation, information och samtycke,

– 7 kap. Andra bestämmelser om undantag och dispenser,

– 8 kap. Tillsyn,

– 9 kap. Straff, överklagande och verkställighet.

2 § Förordningen är meddelad med stöd av 

– 2 kap. 5 § strålskyddslagen (2018:396) i fråga om 5 kap. 
15 § och 7 kap. 1 och 3 §§, 

– 2 kap. 6 § strålskyddslagen i fråga om 5 kap. 22 § och 
7 kap. 4 §,

– 3 kap. 4 § strålskyddslagen i fråga om 4 kap. 9 § 1, 

– 3 kap. 7 § strålskyddslagen i fråga om 3 kap. 1–12 §§, 

– 3 kap. 8 § strålskyddslagen i fråga om 2 kap. 1–13 §§, 

– 3 kap. 17 § strålskyddslagen i fråga om 4 kap. 9 § 2 och 3, 
6 kap. 1–5 och 8 §§ och 8 kap. 9 §,

– 4 kap. 2 § strålskyddslagen i fråga om 7 kap. 2 § 1,

– 4 kap. 6 § strålskyddslagen i fråga om 7 kap. 2 § 2, 

– 4 kap. 16 § strålskyddslagen i fråga om 4 kap. 9 § 4, 

– 5 kap. 8 § strålskyddslagen i fråga om 4 kap. 9 § 5, 5 kap. 
28 och 29 §§ och 6 kap. 3–6 §§,

– 5 kap. 9 § strålskyddslagen i fråga om 4 kap. 9 § 6, 5 kap. 
28 och 29 §§ och 6 kap. 6 §,

– 6 kap. 6 § strålskyddslagen i fråga om 5 kap. 3 och 5 §§, 

– 6 kap. 7 § strålskyddslagen i fråga om 5 kap. 7 §, 

– 6 kap. 8 § strålskyddslagen i fråga om 5 kap. 4 och 6 §§, 

– 6 kap. 12 § strålskyddslagen i fråga om 5 kap. 17 och 
18 §§, 

– 6 kap. 17 § strålskyddslagen i fråga om 5 kap. 23–25 §§, 

– 7 kap. 8 § strålskyddslagen i fråga om 8 kap. 11 §, 

– 7 kap. 9 § strålskyddslagen i fråga om 5 kap. 8–14 §§, 

– 7 kap. 11 § strålskyddslagen i fråga om 4 kap. 10 §, 

– 8 kap. 2 § strålskyddslagen i fråga om 8 kap. 2 § 3 och 
8 kap. 4 §,

– 8 kap. 3 § strålskyddslagen i fråga om 8 kap. 3 §,

– 8 kap. 13 § strålskyddslagen i fråga om 8 kap. 10 och 
12 §§, 

– 8 kap. 14 § strålskyddslagen i fråga om 8 kap. 13 och 
15 §§, 

– 10 kap. 4 § strålskyddslagen i fråga om 8 kap. 14 §, 

– 8 kap. 11 § regeringsformen i fråga om 6 kap. 7 § och 
9 kap. 3 §, och

– 8 kap. 7 § regeringsformen i fråga om övriga 
bestämmelser.

Ordförklaringar

3 § Ord och uttryck som används i denna förordning har 
samma innebörd som i strålskyddslagen (2018:396).

4 § I denna förordning avses med kärnämne och kärnavfall 
detsamma som i 2 § 2 och 3 lagen (1984:3) om kärnteknisk 
verksamhet.

5 § I denna förordning avses med

dosgräns: värde för stråldos som inte får överskridas för en 
enskild person under en bestämd tidsperiod,

dosrestriktion: värde för stråldos för optimering av 
strålskyddet, 

referensnivå: värde för stråldos eller 
aktivitetskoncentration för optimering av strålskyddet, och

byggnadsmaterial: byggprodukt som är avsedd att utgöra en 
permanent del av en byggnad. 

5 a § I denna förordning avses med herrelös strålkälla en 
strålkälla

1. som är ett radioaktivt material eller en anordning som 
innehåller ett radioaktivt ämne,

2. vars hantering utgör en tillståndspliktig verksamhet med 
joniserande strålning, och

3. som inte står under tillsynsmyndighetens kontroll, eftersom 
myndigheten inte känner till strålkällan eller känner till den 
men inte vet var den finns. Förordning (2024:1010).

6 § I denna förordning avses med stark laserpekare en 
bärbar teknisk anordning som

1. kan alstra icke-joniserande elektromagnetisk strålning 
inom våglängdsområdet 180 nanometer till 1 millimeter, 
huvudsakligen genom processen stimulerad emission, 

2. är batteridriven eller försedd med annan egen 
strömförsörjning, 

3. är konstruerad för användning vid en märkspänning som är 
lägre än 50 volt för växelström eller lägre än 75 volt för 
likström, 

4. är avsedd att hållas i handen och riktas mot något på 
avstånd, och 

5. har de strålningsegenskaper som uppfyller kriterierna för 
laserklass 3R, 3B eller 4 enligt svensk standard SS EN 
60825-1, utgåva 4, 2007.

Arbetstagare

7 § Det som i denna förordning sägs om arbetstagare gäller 
även den som hos en arbetsgivare eller uppdragsgivare

1. står till förfogande för att utföra eller utför arbete som 
inhyrd arbetskraft,

2. är lärling, praktikant eller studerande, eller

3. har tilldelats särskilda uppgifter vid en radiologisk 
nödsituation och därför kan komma att exponeras för 
joniserande strålning.

2 kap. Dosgränser

Dosgränser vid verksamhet med joniserande strålning

1 § För en enskild person i allmänheten får den 
sammanlagda årliga stråldosen från verksamheter med 
joniserande strålning inte överskrida

1. en effektiv dos på 1 millisievert,

2. en ekvivalent dos på 15 millisievert till ögats lins, 
eller

3. en ekvivalent dos på 50 millisievert till huden som ett 
medelvärde över 1 kvadratcentimeter oavsett hur stor yta som 
exponeras.

2 § För arbetstagare som har fyllt 18 år och sysselsätts i 
verksamhet med joniserande strålning får den sammanlagda 
årliga stråldosen inte överskrida

1. en effektiv dos på 20 millisievert,

2. en ekvivalent dos på 20 millisievert till ögats lins,

3. en ekvivalent dos på 500 millisievert till extremiteter, 
eller

4. en ekvivalent dos på 500 millisievert till huden som ett 
medelvärde över 1 kvadratcentimeter oavsett hur stor yta som 
exponeras.

3 § För lärlingar, praktikanter och studerande som har 
fyllt 16 år men inte 18 år och som i en verksamhet med 
joniserande strålning som en del av sin utbildning fysiskt 
hanterar radioaktivt material eller tekniska anordningar som 
innehåller ett radioaktivt ämne eller kan alstra joniserande 
strålning, får den årliga stråldosen inte överskrida 

1. en effektiv dos på 6 millisievert, 

2. en ekvivalent dos på 15 millisievert till ögats lins, 

3. en ekvivalent dos på 150 millisievert till extremiteter, 
eller 

4. en ekvivalent dos på 150 millisievert till huden som ett 
medelvärde över 1 kvadratcentimeter oavsett hur stor yta som 
exponeras. 

4 § För arbetstagare som inte har fyllt 18 år och inte 
omfattas av 3 § men sysselsätts i en verksamhet med 
joniserande strålning får den sammanlagda årliga stråldosen 
inte överskrida dosgränserna i 1 §.

5 § Dosgränserna i 2 § gäller även för den som utför 
arbete i egen verksamhet med joniserande strålning.

Radiologiska nödsituationer

6 § Dosgränserna i 1–5 §§ gäller inte i en radiologisk 
nödsituation.

7 § Så långt som det är möjligt ska dosgränserna i 2 § 
inte överskridas för arbetstagare som tilldelats särskilda 
uppgifter i en radiologisk nödsituation.

8 § I en radiologisk nödsituation får personer i 
allmänheten inte tilldelas uppgifter som kan leda till 
stråldoser som överskrider dosgränserna i 2 §.

Undantag från dosgränserna

9 § Dosgränserna i detta kapitel gäller inte medicinsk 
exponering.

10 § Strålsäkerhetsmyndigheten får meddela föreskrifter om 
undantag från 1 § för människor som utan medicinskt syfte 
avbildas i en verksamhet som har tillstånd för medicinsk 
exponering.

Dispenser

11 § Strålsäkerhetsmyndigheten får i det enskilda fallet 
ge dispens från 1 § för människor som utan medicinskt syfte 
avbildas i en verksamhet som har tillstånd för medicinsk 
exponering.

12 § Strålsäkerhetsmyndigheten får i det enskilda fallet 
ge dispens från 2 § för arbetstagare som har fyllt 18 år.

Ytterligare föreskrifter om dosgränser

13 § Strålsäkerhetsmyndigheten får meddela ytterligare 
föreskrifter om dosgränser.

3 kap. Optimering

Dosrestriktioner

1 § Den som bedriver en verksamhet med joniserande 
strålning ska bestämma dosrestriktioner dels för arbetstagare 
i verksamheten, dels för personer i allmänheten som kan komma 
att exponeras för strålning från verksamheten. Det gäller 
dock bara om det behövs från strålskyddssynpunkt.

2 § Den som är ansvarig för en verksamhet där det används 
en metod för medicinsk exponering med joniserande strålning 
ska bestämma dosrestriktioner för personer som utanför sin 
yrkesutövning hjälper och stöder en patient och är medvetna 
om exponeringen. Det gäller dock bara om det behövs från 
strålskyddssynpunkt.

3 § I ärenden om etikprövning av medicinsk, biomedicinsk eller 
odontologisk forskning som innebär exponering med joniserande 
strålning ska Etikprövningsmyndigheten fastställa 
dosrestriktioner för forskningspersoner som inte förväntas få 
någon direkt medicinsk fördel av exponeringen. 

I ärenden om etisk granskning av kliniska prövningar eller 
prestandastudier som innebär exponering med joniserande 
strålning ska Etikprövningsmyndigheten i sitt yttrande enligt 
3 § lagen (2018:1091) med kompletterande bestämmelser om etisk 
granskning till EU:s förordning om kliniska prövningar av 
humanläkemedel eller enligt 4 § lagen (2021:603) med 
kompletterande bestämmelser om etisk granskning till EU:s 
förordningar om medicintekniska produkter föreslå 
dosrestriktioner för forskningspersoner som inte förväntas få 
någon direkt medicinsk fördel av exponeringen. 
Läkemedelsverket ska fastställa dosrestriktioner för dessa 
forskningspersoner.

I det fall Etikprövningsmyndigheten fattar beslut enligt 5 § 
lagen med kompletterande bestämmelser om etisk granskning till 
EU:s förordningar om medicintekniska produkter ska myndigheten 
fastställa dosrestriktioner för forskningspersoner som inte 
förväntas få någon direkt medicinsk fördel av exponeringen.
Förordning (2022:403).

4 § En dosrestriktion ska avse stråldosen för en enskild 
person och bestämmas som effektiv dos eller ekvivalent dos 
under en bestämd tidsperiod eller för en viss åtgärd.

5 § För personer i allmänheten får en dosrestriktion 
angiven i effektiv dos inte fastställas till en nivå som 
överskrider 0,1 millisievert per år och per verksamhet med 
joniserande strålning.

Referensnivåer för radon

6 § Referensnivån för radon är 200 becquerel per 
kubikmeter luft inomhus i bostäder, lokaler som allmänheten 
har tillträde till och på arbetsplatser, uttryckt som årlig 
genomsnittlig aktivitetskoncentration.

Referensnivå för gammastrålning från byggnadsmaterial

7 § Referensnivån för extern exponering för gammastrålning 
från byggnadsmaterial är 1 millisievert årlig effektiv dos 
till personer som vistas i byggnaden.

Referensnivåer i samband med radiologiska nödsituationer

8 § Referensnivån för exponering av personer i allmänheten 
i en radiologisk nödsituation är 

1. för händelser på ett kärnkraftverk som inte beaktats i 
kärnkraftsreaktorns konstruktion 100 millisievert årlig 
effektiv dos, och

2. för andra händelser 20 millisievert årlig effektiv dos.

9 § I en radiologisk nödsituation där det inte är möjligt 
att underskrida de dosgränser som anges i 2 kap. 2 § får den 
som ansvarar för räddningsarbetet fastställa referensnivåer 
för den exponering som arbetstagare utsätts för. 
Referensnivåerna får 

1. inte överskrida en effektiv dos på 100 millisievert, 
eller

2. överskrida en effektiv dos på 100 millisievert men inte 
500 millisievert, om det behövs för att rädda liv, förhindra 
allvarliga strålningsrelaterade hälsoeffekter eller förhindra 
att katastrofartade förhållanden uppstår. 

Föreskrifter om undantag

10 § Strålsäkerhetsmyndigheten får meddela föreskrifter om 
undantag från bestämmelserna om dosrestriktioner och 
referensnivåer.

Föreskrifterna får inte avse undantag som kan antas medföra 
en oacceptabel risk för att människor eller miljön utsätts 
för skadlig verkan av strålning.

Dispenser 

11 § Strålsäkerhetsmyndigheten får i det enskilda fallet 
ge dispens från bestämmelserna om dosrestriktioner och 
referensnivåer.

En dispens får inte innebära en oacceptabel risk för att 
människor eller miljön utsätts för skadlig verkan av 
strålning.

Ytterligare föreskrifter om optimering

12 § Strålsäkerhetsmyndigheten får meddela ytterligare 
föreskrifter om dosrestriktioner, referensnivåer och annan 
optimering.

Föreskrifter som avser en omgivning med joniserande strålning 
som uppstår till följd av en radiologisk nödsituation får 
inte innebära referensnivåer för exponering av personer i 
allmänheten som överskrider en årlig effektiv dos på 20 
millisievert. Innan Strålsäkerhetsmyndigheten meddelar sådana 
föreskrifter ska myndigheten ge berörda myndigheter tillfälle 
att yttra sig. 

Utvärdering av diagnostiska referensnivåer

13 § Strålsäkerhetsmyndigheten ska vart femte år utvärdera 
diagnostiska referensnivåer som fastställts enligt 
föreskrifter meddelade med stöd av 12 §.

4 kap. Andra bestämmelser om skydd mot strålning

Strålsäkerhetsmyndighetens uppgifter som behörig myndighet

1 § Strålsäkerhetsmyndigheten är behörig myndighet och ska 
utföra de uppgifter som den behöriga myndigheten har enligt

- rådets direktiv 2013/59/Euratom av den 5 december 2013 om 
fastställande av grundläggande säkerhetsnormer för skydd mot 
de faror som uppstår till följd av exponering för joniserande 
strålning och om upphävande av direktiven 89/618/Euratom, 
90/641/Euratom, 96/29/Euratom, 97/43/Euratom och 
2003/122/Euratom, i den ursprungliga lydelsen, och

- Internationella atomenergiorganets uppförandekod (Code of 
Conduct on the Safety and Security of Radioactive Sources, 
IAEA/CODEOC/2004). Förordning (2024:1010).

Råd och information om herrelösa strålkällor

1 a § Strålsäkerhetsmyndigheten ska till ledningen vid 
anläggningar, där det är sannolikt att en herrelös strålkälla 
påträffas eller att det förekommer metallprodukter som har 
kontaminerats med radioaktiva ämnen, vid behov ge råd och 
information när det gäller

1. risken för kontakt med en strålkälla,

2. utbildning till anställda om

a) joniserande strålning, och

b) hur strålkällor kan upptäckas och åtgärder vid upptäckt, 
och

3. system för att upptäcka herrelösa strålkällor och 
kontamination med radioaktiva ämnen. Förordning (2024:1010).

Kartläggning av verksamheter som hanterar naturligt 
förekommande radioaktivt material 

2 § Strålsäkerhetsmyndigheten ska kartlägga de 
verksamheter som hanterar naturligt förekommande radioaktivt 
material och som medför exponering av arbetstagare eller 
enskilda personer ur allmänheten och som inte kan förbises 
från strålskyddssynpunkt.

Undersökning av patientdoser i olika patientgrupper 

3 § Strålsäkerhetsmyndigheten ska vart femte år undersöka 
hur de uppskattade patientdoserna från medicinsk exponering i 
diagnostiskt och interventionellt radiologiskt syfte har 
fördelats mellan olika patientgrupper. 

Utvärdering av verksamheter med joniserande strålning

4 § Strålsäkerhetsmyndigheten ska vart femte år utvärdera 
verksamheter med joniserande strålning som har tillstånd och 
som medför exponering av enskilda personer i allmänheten och 
uppskatta doser som sådana personer utsätts för. 

Nationellt miljöövervakningsprogram

5 § Strålsäkerhetsmyndigheten ska se till att det finns 
ett nationellt miljöövervakningsprogram för joniserande 
strålning och hålla det aktuellt. 

Utvärdering och strategier för omgivningar med joniserande 
strålning

6 § Strålsäkerhetsmyndigheten ska 

1. vidta åtgärder för att identifiera och utvärdera en 
omgivning med joniserande strålning enligt artikel 100 i 
rådets direktiv 2013/59/Euratom, och

2. fastställa strategier för omgivningar med joniserande 
strålning som inte avser föroreningsskador och andra 
miljöskador som avses i 10 kap. miljöbalken orsakade av 
radioaktiva ämnen eller kan härledas till en radiologisk 
nödsituation och föreslå ansvarsfördelning för genomförandet 
av sådana strategier enligt artiklarna 101 och 102 i rådets 
direktiv 2013/59/Euratom. 

Nationell handlingsplan för hantering av riskerna med radon

7 § Strålsäkerhetsmyndigheten ska se till att det finns en 
nationell handlingsplan för hantering av de långsiktiga 
riskerna med radon på arbetsplatser, i lokaler som 
allmänheten har tillträde till och i bostäder. 
Handlingsplanen ska tas fram i samarbete med berörda 
myndigheter och hållas aktuell. 

Samordning av statliga myndigheters arbete med radon

8 § Strålsäkerhetsmyndigheten ska samordna statliga 
myndigheters arbete med radon. Samordningen ska ske med 
utgångspunkt i den nationella handlingsplanen för radon.

Andra föreskrifter om skydd mot strålning

9 § Strålsäkerhetsmyndigheten får meddela föreskrifter 
om

1. berättigande av sådana verksamheter, metoder och 
åtgärder som medför att människor eller miljön exponeras för 
joniserande strålning, 

2. funktionskrav för tekniska anordningar som kan alstra 
joniserande strålning eller innehåller ett radioaktivt 
ämne,

3. krav på särskild kompetens för utförande av vissa 
arbetsuppgifter inom verksamhet med joniserande strålning,

4. skydd för arbetstagare mot risk för skador från 
joniserande strålning, 

5. förbud och andra försiktighetsmått till skydd för 
människors hälsa mot risk för skador från joniserande 
strålning, och

6. övervakning, utsläpp av radioaktiva ämnen, radioaktivt 
avfall, avveckling av verksamheter med joniserande strålning 
och andra försiktighetsmått till skydd för miljön mot risk 
för skadlig verkan av joniserande strålning. 

10 § Strålsäkerhetsmyndigheten får meddela föreskrifter om 
hur tekniska anordningar som kan alstra icke-joniserande 
strålning ska hanteras och andra försiktighetsmått i samband 
med hanteringen. 

5 kap. Tillstånd och anmälan

Prövningsmyndighet

1 § Strålsäkerhetsmyndigheten prövar frågor om tillstånd 
och villkor enligt strålskyddslagen (2018:396) och denna 
förordning.

2 § Strålsäkerhetsmyndigheten ska ta emot och pröva sådana 
ansökningar om transporttillstånd för radioaktivt avfall till 
eller genom Sverige som överlämnats av en behörig myndighet i 
ett annat land inom Europeiska atomenergigemenskapen enligt 
rådets direktiv 2006/117/Euratom av den 20 november 2006 om 
övervakning och kontroll av transporter av radioaktivt avfall 
och använt kärnbränsle. 

Strålsäkerhetsmyndigheten ska följa de tidsfrister som anges 
i artiklarna 8 och 9 i direktivet. Om myndigheten inte har 
svarat inom den tid som anges i artikel 9.1, ska myndigheten 
anses ha lämnat sitt medgivande till transporten.

Tillstånds- och anmälningsplikt för verksamheter med 
joniserande strålning

3 § Strålsäkerhetsmyndigheten får meddela föreskrifter om 
att tillståndsplikt för verksamhet med joniserande strålning 
ska ersättas med anmälningsplikt enligt 6 kap. 6 § 
strålskyddslagen (2018:396). 

4 § Strålsäkerhetsmyndigheten får meddela föreskrifter om 
skyldighet att anmäla 

1. förvärv, innehav, överlåtelse, upplåtelse, saluförande 
eller införsel till Sverige av tekniska anordningar som kan 
alstra joniserande strålning, och

2. hantering av komponenter som har väsentlig betydelse från 
strålskyddssynpunkt och är tillverkade för att ingå i 
tekniska anordningar som kan alstra joniserande strålning. 

Innan Strålsäkerhetsmyndigheten meddelar föreskrifter om 
skyldighet att anmäla införsel enligt första stycket 1, ska 
myndigheten ge Tullverket tillfälle att yttra sig.

5 § Strålsäkerhetsmyndigheten får i det enskilda fallet 
besluta att en verksamhet med joniserande strålning som är 
undantagen från tillstånds- eller anmälningsplikt enligt 
denna förordning eller föreskrifter som meddelats med stöd av 
förordningen inte får bedrivas utan tillstånd eller anmälan. 
Det gäller dock bara om det behövs från strålskyddssynpunkt.

Innehållet i ansökningar om tillstånd till verksamhet med 
joniserande strålning

5 a § En ansökan om tillstånd till verksamhet med joniserande 
strålning ska innehålla

1. en beskrivning av

a) verksamheten och de strålkällor som ingår samt syftet med 
att använda strålkällorna,

b) vilka arbetsmoment och händelser som vid normal användning 
kan medföra att människor eller miljön utsätts för strålning,

c) verksamhetens tillgång till en strålskyddsexpertfunktion, 
med tillhörande dokumentation, och

d) hur arbetstagare är kategoriindelade och hur det 
säkerställs att de har tillräcklig kompetens innan de påbörjar 
arbete med strålkällor,

2. en organisationsplan,

3. en beskrivning av verksamhetslokalerna som gör det möjligt 
att bedöma hur exponering för joniserande strålning kan 
begränsas och mätas,

4. en redogörelse för vilken person eller funktion som 
ansvarar för att strålskyddsrelaterade uppgifter utförs när 
det gäller

a) organisation och ledningssystem,

b) kompetens,

c) skyddet av arbetstagare och allmänheten,

d) lokaler och strålskyddsutrustning,

e) strålkällor, och

f) radioaktivt avfall, och

5. en redogörelse för hur strålkällor ska tas om hand när 
verksamheten upphör. Förordning (2024:1010).

Villkor i vissa tillstånd till verksamhet med joniserande 
strålning

5 b § Strålsäkerhetsmyndigheten ska förena ett tillstånd till 
en verksamhet med joniserande strålning, som innefattar en 
sluten strålkälla med hög aktivitet enligt artikel 4.41 och 
bilaga III i rådets direktiv 2013/59/Euratom, med villkor om

1. ansvar och organisation när det gäller strålskydd och 
säkerhet,

2. personalens kompetens,

3. prestanda för strålkällan, för strålkällans behållare och 
för tillhörande utrustning,

4. förfaranden i händelse av en radiologisk nödsituation,

5. de arbetsrutiner som ska följas,

6. underhåll av utrustning, strålkällor och behållare, och

7. hantering av uttjänta strålkällor. Förordning (2024:1010).

Skyldighet att anmäla herrelösa strålkällor

6 § Den som kommer i besittning av något som kan antas vara en 
herrelös strålkälla ska omgående anmäla detta till 
Strålsäkerhetsmyndigheten.

Om strålkällan, genom smältning eller någon annan metallurgisk 
process vid en anläggning för metallåtervinning, har eller kan 
misstänkas ha kontaminerat något annat material, ska anmälan 
innehålla uppgifter om detta. Förordning (2024:1010).

Tillstånds- eller anmälningsplikt för verksamheter som 
bedrivs i en omgivning med joniserande strålning

7 § Strålsäkerhetsmyndigheten får meddela föreskrifter om 
tillstånds- eller anmälningsplikt för verksamheter som på 
grund av att de bedrivs i en omgivning med joniserande 
strålning kan innebära en risk för skador på människors hälsa 
eller miljön.

Anmälningsplikt för kosmetiska solarier

8 § Strålsäkerhetsmyndigheten får meddela föreskrifter om 
att den som yrkesmässigt upplåter ett kosmetiskt solarium 
till solare ska ha anmält sin verksamhet till kommunen. 

Tillstånds- och anmälningsplikt för starka laserpekare

9 § Det krävs tillstånd för att 

1. föra in starka laserpekare till Sverige, eller 

2. tillverka, förvärva, inneha, använda, överlåta eller 
upplåta starka laserpekare. 

Tillståndsplikten för starka laserpekare gäller inte 

1. medicintekniska produkter och andra produkter som avses i 
Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2017/745 av den 
5 april 2017 om medicintekniska produkter, om ändring av 
direktiv 2001/83/EG, förordning (EG) nr 178/2002 och 
förordning (EG) nr 1223/2009 och om upphävande av rådets 
direktiv 90/385/EEG och 93/42/EEG, eller 

2. medicintekniska produkter för in vitro-diagnostik som avses 
i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2017/746 av 
den 5 april 2017 om medicintekniska produkter för in vitro-
diagnostik och om upphävande av direktiv 98/79/EG och 
kommissionens beslut 2010/227/EU. Förordning (2022:403).

10 § Ett tillstånd enligt 9 § får endast gälla laserpekare 
som är utformade, klassificerade och märkta i enlighet med 
svensk standard SS EN 60825-1, utgåva 4, 2007 eller på annat 
sätt har en likvärdig säkerhet. Utrustning som levereras till 
en myndighet inom totalförsvaret för att användas i krig 
eller under krigsliknande förhållanden behöver dock inte 
följa den angivna standardens avsnitt 4.4 och 4.6–4.8.

11 § Ett tillstånd enligt 9 § för att föra in en 
laserpekare till Sverige, eller för att tillverka, förvärva, 
inneha eller använda en laserpekare, får endast ges till den 
som behöver laserpekaren för ett godtagbart ändamål och 
endast om det skäligen kan antas att laserpekaren inte kommer 
att missbrukas.

12 § Ett tillstånd enligt 9 § för att inom ramen för 
yrkesmässigt bedriven handel med laserpekare föra in 
laserpekare till Sverige, eller tillverka, förvärva, inneha, 
använda, överlåta eller upplåta laserpekare, får endast ges 
om den som bedriver verksamheten och den som har ett 
bestämmande inflytande över verksamheten är lämpliga att 
driva den med hänsyn till kunskap, laglydnad och övriga 
omständigheter.

13 § Ett tillstånd att överlåta eller upplåta starka 
laserpekare ska förenas med villkor att sådana laserpekare 
endast får överlåtas eller upplåtas till den som har 
tillstånd enligt 9 § för sitt förvärv eller sin användning.

Tillstånds- och anmälningsplikt för andra anordningar som kan 
alstra icke-joniserande strålning

14 § Strålsäkerhetsmyndigheten får meddela föreskrifter om 
att det krävs ett tillstånd eller en anmälan för att hantera 
andra tekniska anordningar än starka laserpekare som kan 
alstra icke-joniserande strålning. Föreskrifterna får endast 
avse tillstånds- eller anmälningsplikt som behövs från 
strålskyddssynpunkt.

Verksamheter där människor avbildas utan medicinskt syfte

15 § Tillståndsplikten enligt 6 kap. 1 § strålskyddslagen 
(2018:396) gäller inte för att utan medicinskt syfte avbilda 
en människa med en metod som medför exponering för joniserande 
strålning, om

1. avbildningen sker i en verksamhet som har tillstånd för 
medicinsk exponering, och

2. exponeringen sker med stöd av 28 kap. rättegångsbalken, 
lagen (2005:225) om rättsintyg med anledning av brott, 
utlänningslagen (2005:716) eller tullbefogenhetslagen 
(2024:710). Förordning (2024:777).

16 § Innan Strålsäkerhetsmyndigheten avgör ett ärende om 
tillstånd för en verksamhet med joniserande strålning där en 
människa avbildas utan medicinskt syfte, ska myndigheten ge 
berörda myndigheter tillfälle att yttra sig. 

Tillstånd för att slutförvara radioaktivt avfall utomlands 
eller för att slutförvara utländskt radioaktivt avfall i 
Sverige

17 § För att en internationell överenskommelse om 
slutförvaring som avses i 6 kap. 11 § 1 strålskyddslagen 
(2018:396) ska kunna godtas vid en tillståndsprövning krävs 
det att det land där slutförvaring ska ske

1. är medlem i Internationella atomenergiorganet och följer 
dess tillämpliga säkerhetsstandarder,

2. har undertecknat, ratificerat och följer

a) konventionen om säkerheten vid hantering av använt 
kärnbränsle och om säkerheten vid hantering av radioaktivt 
avfall (SÖ 1999:60),

b) konventionen om bistånd i händelse av kärnteknisk olycka 
eller ett nödläge med radioaktiva ämnen (SÖ 1992:81), och

c) konventionen om tidig information vid en kärnenergiolycka 
(SÖ 1987:3),

3. har undertecknat, ratificerat och följer

a) Wienkonventionen om civilrättsligt ansvar för atomskada av 
den 21 maj 1963,

b) Wienkonventionens ändringsprotokoll av den 29 september 
1997,

c) konventionen om supplerande ersättning för atomskada av 
den 12 september 1997, eller

d) Pariskonventionen om skadeståndsansvar på atomenergins 
område av den 29 juli 1960 (SÖ 1968:17) i dess lydelse enligt 
tilläggsprotokollet av den 28 januari 1964 och 
ändringsprotokollet av den 16 november 1982, och

4. följer 

a) Chicagokonventionen av den 7 december 1944 och dess 
tillägg,

b) Solaskonventionen av den 1 november 1974 och dess tillägg, 
och

c) andra internationella instrument avseende säkerhet vid 
transport av farligt gods.

18 § En internationell överenskommelse om slutförvaring 
som avses i 6 kap. 11 § 1 strålskyddslagen (2018:396) får 
godtas vid en tillståndsprövning endast om överenskommelsen 
kan anses lämplig med hänsyn till politiska, ekonomiska, 
sociala, etiska och vetenskapliga faktorer samt allmän 
säkerhet.

19 § Innan en fråga om tillstånd till slutförvaring i ett 
land utanför Europeiska atomenergigemenskapen enligt 6 kap. 
2 § strålskyddslagen (2018:396) avgörs, ska 
Strålsäkerhetsmyndigheten vidta rimliga åtgärder för att 
försäkra sig om att

1. det land där slutförvaring ska ske har ingått ett avtal 
med Europeiska atomenergigemenskapen som omfattar kärnavfall, 
annat kärnämne som inte är avsett att användas på nytt och 
annat radioaktivt avfall,

2. det land där slutförvaring ska ske har ett program för 
hantering och slutförvaring av radioaktivt avfall med mål om 
en hög säkerhetsnivå som är likvärdiga med de mål som 
uppställs i rådets direktiv 2011/70/Euratom av den 19 juli 
2011 om inrättande av ett gemenskapsramverk för ansvarsfull 
och säker hantering av använt kärnbränsle och radioaktivt 
avfall, i den ursprungliga lydelsen, och

3. den anläggning där slutförvaring ska ske

a) omfattas av ett tillstånd att ta emot det radioaktiva 
avfall som är avsett att slutförvaras,

b) är i drift innan transporten av det radioaktiva avfallet 
från Sverige är beräknad att påbörjas, och

c) sköts i enlighet med kraven i det program som avses i 2.

20 § En ansökan om ett sådant tillstånd till slutförvaring 
utomlands som avses i 6 kap. 2 § 1 strålskyddslagen 
(2018:396) ska innehålla

1. uppgifter om hur det radioaktiva avfallet slutligt ska tas 
om hand, och

2. en skriftlig försäkran från det andra landet om att 
förutsättningarna i 17 § är uppfyllda och, om ansökan avser 
slutförvaring utanför Europeiska atomenergigemenskapen, att 
förutsättningarna i 19 § är uppfyllda.

21 § Om ett ärende om tillstånd för slutförvaring enligt 
6 kap. 2 § strålskyddslagen (2018:396) har principiell 
betydelse eller annars är av särskild vikt, ska 
Strålsäkerhetsmyndigheten med eget yttrande lämna över 
ärendet till regeringens prövning.

Undantag för främmande staters militära styrkor

22 § Tillståndsplikten enligt 6 kap. 1 § strålskyddslagen 
(2018:396) och 9 § gäller inte en främmande stats militära 
styrka som befinner sig i Sverige inom ramen för 
internationellt militärt samarbete eller internationell 
krishantering.

Miljökonsekvensbeskrivningar

23 § Strålsäkerhetsmyndigheten får meddela föreskrifter om 
att 6 kap. miljöbalken ska tillämpas i fråga om sådana 
ärenden om tillstånd som avses i strålskyddslagen 
(2018:396).

24 § Strålsäkerhetsmyndigheten får i det enskilda fallet 
besluta om att 6 kap. miljöbalken ska tillämpas i fråga om 
ärenden om tillstånd som avses i 6 kap. 1 och 2 §§ 
strålskyddslagen (2018:396) eller ärenden om villkor enligt 
6 kap. 22 § strålskyddslagen. 

25 § Om en miljökonsekvensbeskrivning ska tas fram enligt 
föreskrifter som avses i 23 § eller enligt beslut som avses i 
24 §, ska Strålsäkerhetsmyndigheten kungöra beskrivningen i 
ortstidning eller på annat sätt bereda den som kan beröras av 
verksamheten tillfälle att yttra sig. Kungörelsen ska även 
ske på en lämplig webbplats.

I kungörelsen ska det anges att skriftliga anmärkningar mot 
miljökonsekvensbeskrivningen får lämnas till 
Strålsäkerhetsmyndigheten inom en viss angiven tid.

Om ärendet avser villkor för en kärnteknisk verksamhet ska 
kungörelsen även omfatta den miljökonsekvensbeskrivning som 
har upprättats enligt förordningen (1984:14) om kärnteknisk 
verksamhet.

Handläggningen av ärenden som rör tjänster på den inre 
marknaden

26 § Om en tillståndsplikt som avses i 9 eller 14 § gäller 
utövandet av en tjänst enligt definitionen i 4 § lagen 
(2009:1079) om tjänster på den inre marknaden, ska 
Strålsäkerhetsmyndigheten besluta i tillståndsärendet inom 
fyra veckor efter det att en fullständig ansökan kom in till 
myndigheten. Tiden får förlängas om det är nödvändigt på 
grund av utredningen i ärendet. En förlängning får inte göras 
mer än en gång i ärendet och inte avse mer än två veckor 
utöver de ursprungliga fyra veckorna. Sökanden ska informeras 
om förlängningen och skälen för den innan den ursprungliga 
tidsfristen har gått ut. 

Bestämmelser om att ett mottagningsbevis ska skickas till 
sökanden när en fullständig ansökan har kommit in och om 
innehållet i ett sådant bevis finns i 8 § lagen om tjänster 
på den inre marknaden. 

Underrättelse till Europeiska kommissionen

27 § Om ett tillstånd till slutförvaring utanför 
Europeiska atomenergigemenskapen har getts enligt 6 kap. 2 § 
1 strålskyddslagen (2018:396), ska Strålsäkerhetsmyndigheten 
underrätta Europeiska kommissionen om innehållet i den 
internationella överenskommelse som avses i 6 kap. 11 § 1 
strålskyddslagen. Underrättelsen ska ske innan transporten av 
det radioaktiva avfallet från Sverige påbörjas.

Anmälan vid konkurs och dödsfall

28 § Om den som bedriver en verksamhet som har tillstånd 
eller är anmäld enligt strålskyddslagen (2018:396), denna 
förordning eller föreskrifter som meddelats med stöd av 
förordningen försätts i konkurs, ska konkursförvaltaren 
snarast och senast två månader efter konkursbeslutet anmäla 
konkursen till Strålsäkerhetsmyndigheten.

29 § Om den som bedriver en verksamhet som har tillstånd 
eller är anmäld enligt strålskyddslagen (2018:396), denna 
förordning eller föreskrifter som meddelats med stöd av 
förordningen avlider, ska den som har dödsboet i sin vård 
snarast men senast tre månader efter dödsfallet anmäla 
dödsfallet till Strålsäkerhetsmyndigheten.

Föreskrifter om tillståndsansökningar

30 § Strålsäkerhetsmyndigheten får meddela ytterligare 
föreskrifter om vad en ansökan om tillstånd enligt 
strålskyddslagen (2018:396) ska innehålla.
Förordning (2024:1010).

6 kap. Dokumentation, information och samtycke

Dokumentation om strålkällor

1 § Den som bedriver en verksamhet med joniserande 
strålning ska i den utsträckning som behövs från 
strålskyddssynpunkt föra register över eller på annat sätt 
dokumentera de strålkällor som ingår i verksamheten.

2 § Strålsäkerhetsmyndigheten får meddela ytterligare 
föreskrifter om skyldighet att dokumentera strålkällor som 
ingår i en verksamhet med joniserande strålning.

Information och samtycke vid avbildning utan medicinskt 
syfte

3 § Den som utan medicinskt syfte avbildar en människa med 
en metod som medför exponering för joniserande strålning ska 
innan avbildningen se till att den som ska avbildas får den 
information som har betydelse från strålskyddssynpunkt. 
Avbildningen får ske endast om den som ska avbildas har 
samtyckt till exponeringen.

Första stycket gäller inte avbildning med stöd av 28 kap. 
rättegångsbalken eller lagen (2000:1225) om straff för 
smuggling.

4 § Strålsäkerhetsmyndigheten får meddela föreskrifter om 
undantag från 3 § första stycket.

Föreskrifterna får inte innebära en oacceptabel risk för att 
människor eller miljön utsätts för skadlig verkan av 
strålning.

5 § Strålsäkerhetsmyndigheten får i det enskilda fallet ge 
dispens från 3 § första stycket.

En dispens får inte innebära en oacceptabel risk för att 
människor eller miljön utsätts för skadlig verkan av 
strålning. 

Information om byggnadsmaterial som har betydelse från 
strålskyddssynpunkt

6 § Den som tillhandahåller ett byggnadsmaterial ska 
skaffa sig kunskap om aktivitetskoncentrationer och 
aktivitetsindex för de radionuklider som materialet 
innehåller och som behövs för att fullgöra skyldigheten att 
lämna uppgifter enligt 3 kap. 13 § strålskyddslagen 
(2018:396).

7 § Boverket får meddela föreskrifter om verkställigheten 
av 3 kap. 13 § strålskyddslagen (2018:396) avseende uppgifter 
om radionuklider i byggnadsmaterial.

Andra föreskrifter om skyldighet att lämna uppgifter

8 § Strålsäkerhetsmyndigheten får meddela föreskrifter om 
skyldighet att lämna uppgifter som har betydelse från 
strålskyddssynpunkt. 

Spridning av information av betydelse från 
strålskyddssynpunkt

9 § Strålsäkerhetsmyndigheten ska se till att viktiga 
lärdomar från inspektioner och rapporterade händelser och att 
information om andra förhållanden som har betydelse från 
strålskyddssynpunkt sprids till tillståndshavare, tillverkare 
och leverantörer av strålkällor samt andra berörda. 

7 kap. Andra bestämmelser om undantag och dispenser

Föreskrifter om undantag

1 § Strålsäkerhetsmyndigheten får meddela föreskrifter om 
undantag från strålskyddslagen (2018:396) eller denna 
förordning i fråga om 

1. radioaktivt material och tekniska anordningar som 
innehåller ett radioaktivt ämne eller som kan alstra 
strålning, 

2. material, byggnadsstrukturer och områden som kan ha 
förorenats av radioaktiva ämnen från en verksamhet med 
joniserande strålning men som från strålskyddssynpunkt inte 
behöver omfattas av lagens krav (friklassning), och

3. verksamheter som bedrivs och åtgärder som vidtas i en 
omgivning med joniserande strålning.

Undantag från 3 kap. 2 § strålskyddslagen får endast avse 
kravet att exponeringen ska vara berättigad i varje enskilt 
fall och endast avse avbildning utan medicinskt syfte med 
tekniska anordningar som sker i annan verksamhet än sådan som 
har tillstånd för medicinsk exponering.

2 § Strålsäkerhetsmyndigheten får meddela föreskrifter om 
undantag från 

1. förbudet i 4 kap. 1 § 1 strålskyddslagen (2018:396) för 
lärlingar, praktikanter eller studerande som i sin utbildning 
måste befatta sig med ett radioaktivt material eller med en 
teknisk anordning som innehåller ett radioaktivt ämne eller 
som kan alstra joniserande strålning, och

2. bestämmelserna om medicinsk kontroll i 4 kap. 3–5 §§ 
strålskyddslagen.

3 § Föreskrifter enligt 1 och 2 §§ får inte avse undantag 
som kan antas medföra en oacceptabel risk för att människor 
eller miljön utsätts för skadlig verkan av strålning.

4 § Försvarsmakten och Strålsäkerhetsmyndigheten får 
meddela föreskrifter om avvikelser från strålskyddslagen 
(2018:396) och denna förordning för totalförsvaret i den 
utsträckning det på grund av rådande särskilda förhållanden 
är nödvändigt för att stärka försvarsberedskapen. 

Innan Försvarsmakten meddelar sådana föreskrifter ska 
Försvarsmakten ge Strålsäkerhetsmyndigheten tillfälle att 
yttra sig.

Dispens

5 § Strålsäkerhetsmyndigheten får i det enskilda fallet ge 
dispens från 

1. strålskyddslagen (2018:396) och denna förordning i fråga 
om radioaktivt material och tekniska anordningar som 
innehåller ett radioaktivt ämne eller som kan alstra 
strålning, och

2. bestämmelserna om medicinsk kontroll i 4 kap. 3–5 §§ 
strålskyddslagen.

En dispens från 3 kap. 2 § strålskyddslagen får endast avse 
kravet att exponeringen ska vara berättigad i varje enskilt 
fall och endast avse avbildning utan medicinskt syfte med 
tekniska anordningar som sker i annan verksamhet än sådan som 
har tillstånd för medicinsk exponering.

6 § En dispens enligt 5 § får inte ges om den kan antas 
medföra en oacceptabel risk för att människor eller miljön 
utsätts för skadlig verkan av strålning.

8 kap. Tillsyn 

Tillsynsmyndigheter

1 § Strålsäkerhetsmyndigheten ska utöva tillsyn över att 
strålskyddslagen (2018:396), denna förordning och 
föreskrifter som meddelats med stöd av förordningen följs, om 
inte annat följer av 2 eller 3 §.

2 § Tillsyn över att strålskyddslagen (2018:396), denna 
förordning och föreskrifter som meddelats med stöd av 
förordningen följs, ska utövas av

1. Arbetsmiljöverket i fråga om radon på arbetsplatser där 
radonhalten underskrider referensnivån för radon eller där 
åtgärder för att sänka radonhalten genomförs enligt 
arbetsmiljölagen (1977:1160), 

2. Boverket i fråga om uppgifter om radionuklider i 
byggnadsmaterial som ska lämnas enligt 3 kap. 13 § 
strålskyddslagen, 

3. den kommunala nämnd som ansvarar för miljö- och 
hälsoskyddsområdet i fråga om verksamheter med kosmetiska 
solarier inom kommunen och i fråga om radonhalten i bostäder 
och lokaler som allmänheten har tillträde till inom kommunen. 

Trots första stycket 1 och 3 ska försvarsinspektören för 
hälsa och miljö utöva tillsyn över verksamheter som 
Försvarsmakten, Försvarets materielverk, Fortifikationsverket 
eller Försvarets radioanstalt bedriver i en omgivning med 
joniserande strålning.

3 § Strålsäkerhetsmyndigheten får

1. efter åtagande av försvarsinspektören för hälsa och miljö, 
överlåta åt försvarsinspektören att i ett visst avseende 
utöva tillsyn över verksamheter som Försvarsmakten, 
Försvarets materielverk, Fortifikationsverket eller 
Försvarets radioanstalt bedriver, och

2. efter åtagande av en kommun överlåta åt den kommunala 
nämnd som ansvarar för miljö- och hälsoskyddsområdet att inom 
kommunen utöva tillsyn över andra verksamheter än sådana som 
Försvarsmakten, Försvarets materielverk, Fortifikationsverket 
eller Försvarets radioanstalt bedriver.

4 § Om det finns särskilda skäl, får 
Strålsäkerhetsmyndigheten i det enskilda fallet besluta att 
tillsynen av verksamheter med kosmetiska solarier ska utövas 
av Strålsäkerhetsmyndigheten i stället för av den kommunala 
nämnden. Innan ett sådant beslut fattas ska 
Strålsäkerhetsmyndigheten ge kommunen tillfälle att yttra 
sig.

Tillsynsmyndighetens skyldigheter

5 § Tillsynsmyndigheten ska på eget initiativ eller efter 
anmälan vidta de åtgärder som behövs för att i nödvändig 
utsträckning kontrollera att strålskyddslagen (2018:396), 
denna förordning och föreskrifter som meddelats med stöd av 
förordningen följs och för att åstadkomma rättelse.

6 § Tillsynsmyndigheten ska fortlöpande bedöma om de 
villkor för tillstånd som beslutats enligt strålskyddslagen 
(2018:396) är tillräckliga från strålskyddssynpunkt och vidta 
de åtgärder som behövs för att villkoren ska bli 
tillräckliga.

7 § Tillsynsmyndigheten ska anmäla överträdelser av 
strålskyddslagen (2018:396), denna förordning och 
föreskrifter som meddelats i anslutning till lagen och 
förordningen till Polismyndigheten, Säkerhetspolisen eller 
Åklagarmyndigheten, om det finns misstanke om brott. 

Tillsynsvägledning

8 § Strålsäkerhetsmyndigheten ska ge tillsynsvägledning 
till dem som utövar tillsyn.

Upplysningar till tillsynsmyndigheten

9 § Den som bedriver en verksamhet med joniserande 
strålning eller i en omgivning med joniserande strålning ska 
snarast lämna upplysningar till tillsynsmyndigheten om 
händelser och förhållanden i verksamheten som har betydelse 
från strålskyddssynpunkt. Om det finns misstanke om att en 
dosgräns har överskridits ska verksamhetsutövaren omgående 
rapportera detta till tillsynsmyndigheten.

Kontrollköp

10 § Strålsäkerhetsmyndigheten får meddela föreskrifter om 
hur kontrollköp enligt 8 kap. 5 § strålskyddslagen (2018:396) 
ska göras.

Egenkontroll

11 § Strålsäkerhetsmyndigheten får meddela föreskrifter om 
den egenkontroll som avses i 7 kap. 7 § 3 strålskyddslagen 
(2018:396).

Kostnader och avgifter för tillsynen

12 § Strålsäkerhetsmyndigheten får meddela föreskrifter om 
skyldighet för den vars verksamhet tillsynen avser att 
ersätta en tillsynsmyndighets kostnader för provtagning och 
undersökning av prov. 

13 § Strålsäkerhetsmyndigheten får meddela föreskrifter om 
avgifter för provning, kontroll och besiktning.

14 § En kommun får meddela föreskrifter om avgifter för 
den tillsyn som den kommunala nämnden utövar.

Ytterligare föreskrifter för att säkerställa att reglerna 
följs

15 § Strålsäkerhetsmyndigheten får meddela ytterligare 
föreskrifter om sådana mät- och skyddsutrustningar, 
provningar, besiktningar och kontroller som från 
strålskyddssynpunkt behövs för att säkerställa att 
strålskyddslagen (2018:396), denna förordning och 
föreskrifter som har meddelats med stöd av förordningen 
följs. 

9 kap. Straff, överklagande och verkställighet

1 § Bestämmelser om ansvar för överträdelser av denna 
förordning finns i strålskyddslagen (2018:396).

2 § Beslut enligt denna förordning som avser 
Försvarsmakten, Försvarets materielverk, Fortifikationsverket 
eller Försvarets radioanstalt får överklagas till 
regeringen.

I 40 § förvaltningslagen (2017:900) finns bestämmelser om 
överklagande till allmän förvaltningsdomstol. 
Strålsäkerhetsmyndighetens beslut om förlängd 
handläggningstid enligt 5 kap. 26 § första stycket får inte 
överklagas. Förordning (2018:517).

3 § Strålsäkerhetsmyndigheten får meddela föreskrifter om 
verkställigheten av 3 kap. 10–16 §§, 5 kap. 1–4 §§ och 7 kap. 
1 och 3–5 §§ strålskyddslagen (2018:396) och om 
verkställigheten av denna förordning.


Övergångsbestämmelser

2018:506

1. Denna förordning träder i kraft den 1 juni 2018.

2. Genom förordningen upphävs strålskyddsförordningen 
(1988:293) och förordningen (2007:193) om producentansvar för 
vissa radioaktiva produkter och herrelösa strålkällor.

3. Tillstånd, förelägganden, förbud och andra beslut i 
enskilda fall som har meddelats med stöd av den upphävda 
förordningen gäller fortfarande och ska anses beslutade med 
stöd av motsvarande bestämmelser i denna förordning eller 
föreskrifter som har meddelats med stöd av förordningen.