PierreMesure/open-sfs huggingface dataset:
Förordning (1973:272) om kastrering av vissa djur

Förordning om kastrering av vissa djur

1 § Den som inte är veterinär får kastrera handjur av nötkreatur och
får, om djuret inte uppnått en ålder av två månader, handjur av svin,
om djuret inte uppnått en ålder av sex veckor, och handjur av ren
oavsett djurets ålder.

Den som inte är veterinär får även kastrera katter, möss, råttor och
andra smågnagare som används eller är avsedda att användas för sådana
ändamål som avses i 12§ första stycket lagen (1944:219) om djurskydd.
Förordning (1980:1129).

2 § Kastrering som avses i 1§ första stycket får ske endast under
förutsättning att åtgärden är ett nödvändigt led i husdjursskötseln.
Förordning (1980:1129).

3 § Kastrering som avses i 1 § får företagas endast om därvid användes
instrument av typ som lantbruksstyrelsen godkänt.

4 § Lantbruksstyrelsen får medge undantag från förbudet att kastrera
hund enligt 9 § första stycket lagen (1944:219) om djuskydd, om
synnerliga skäl föreligger. Kungörelse (1974:351).

5 § Ytterligare föreskrifter för tillämpningen av denna kungörelse
meddelas av lantbruksstyrelsen. Kungörelse (1974:351).
Lag (1973:278) om avdrag vid inkomsttaxeringen för bidrag till Stiftelsen Bostadskooperationens garantifond, m.m.

1 § Bidrag, som lämnas till Stiftelsen Bostadskooperationens
garantifond, utgör avdragsgill kostnad vid beräkning enligt
kommunalskattelagen (1928:370) och lagen (1947:576) om statlig
inkomstskatt av nettointäkt av den förvärvskälla som utgör givarens
huvudsakliga verksamhet. Vad nu sagts gäller icke bidrag, som lämnas
av sådan bostadsförening eller sådant bostadsaktiebolag som avses i 2
§ 7 mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt.

Skattskyldig, som vill erhålla avdrag enligt första stycket, skall vid
självdeklaration foga intyg från stiftelsen om bidragsbeloppets
storlek. Lag (1984:1068).

2 § Stiftelsen är icke skyldig att erlägga skatt för inkomst och
förmögenhet såvitt angår förvaltningen av medel, som avses i 1 § eller
kungörelsen (1972:760) om lån avseende kostnader för outhyrda
lägenheter.

3 § Medel, som utbetalas från stiftelsen för att täcka kostnader för
outhyrda lägenheter, skall hos mottagaren upptagas som skattepliktig
intäkt för det beskattningsår då medlen kommit honom till godo.
Bidrag, som lämnas till sådan bostadsförening eller sådant
bostadsaktiebolag som avses i 2 § 7 mom. lagen (1947:576) om statlig
inkomstskatt, utgör dock inte skattepliktig intäkt. Lag (1984:1068).

Övergångsbestämmelser

1992:1595

Enligt riksdagens beslut föreskrivs att lagen (1973:278) om avdrag vid
inkomsttaxeringen för bidrag till Stiftelsen Bostadskooperationens
garantifond, m. m. skall upphöra att gälla vid utgången av år 1993. Den
upphävda lagen tillämpas dock alltjämt vid 1994 och tidigare års
taxeringar.

Utbetalas från stiftelsen sådana medel som avses i 3 § i den upphävda
lagen utgör dessa skattepliktig intäkt hos mottagaren om mottagaren inte
är en sådan bostadsförening eller sådant bostadsaktiebolag som avses i 2
§ 7 mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt.
Kungörelse (1973:429) om tullfrihet för margarin 

1 § Tull enligt tulltaxan (1977:975) skall icke utgå vid import av
margarin, ej innehållande smör, ur tulltaxenr 15.13, från länder
anslutna till konventionen angående upprättandet av Europeiska
frihandelssammanslutningen eller associationsöverenskommelse sluten i
enlighet med konventionens bestämmelser (EFTA-länder) intill en
kvantitet om 7200 ton per år. När tull icke utgår skall särskild
fettvaruavgift tagas ut i enlighet med lagen (1967:340) om prisreglering
på jordbrukets område. Förordning (1977:1084).

2 § Närmare föreskrifter för tillämpningen av denna kungörelse meddelas
av statens jordbruksnämnd.
Lag (1973:431) om utredning angående brott  mot utländsk tullag 

1 § I den mån det påkallas av överenskommelse mellan Sverige
och främmande stat om ömsesidigt bistånd för att förhindra,
utreda och beivra brott mot tullag, får regeringen föreskriva
att genom svensk tullmyndighet bistånd skall lämnas behörig
myndighet i den främmande staten med utredning rörande brott
mot tullag i den staten. Vid sådan utredning och vid bistånd
enligt förordning (EG) nr 515/97 av den 13 mars 1997 om
ömsesidigt bistånd mellan medlemsstaternas administrativa
myndigheter och om samarbete mellan de förra och kommissionen
för att säkerställa en korrekt tillämpning av tull- och
jordbrukslagstiftningen skall 2-4 §§ gälla.

Med tullag förstås i denna lag sådana bestämmelser i lag eller
annan författning om införsel, utförsel eller transitering, som
avser tullar eller andra allmänna avgifter eller rör förbud,
inskränkningar eller kontrollåtgärder beträffande varu- eller
valutatrafiken. Lag (1998:207).

2 § Bestämmelserna i 1, 4-9, 13 och 16 §§ lagen (1990:314) om
ömsesidig handräckning i skatteärenden, bestämmelserna om
förundersökning och tvångsmedel i lagen (2000:1225) om straff
för smuggling, bestämmelserna i 23, 27 och 28 kap.
rättegångsbalken samt bestämmelserna i 5 kap. 1 § lagen
(2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål äger
motsvarande tillämpning. Bestämmelse, vars tillämpning
förutsätter att misstanke föreligger mot någon, får dock ej
tillämpas. Tvångsmedel får ej användas i syfte att möjliggöra
förverkande av egendom. Vad som i ovan nämnda bestämmelser i
lagen (1990:314) om ömsesidig handräckning i skatteärenden sägs
om Riksskatteverket skall härvid i stället avse Tullverket.
Lag (2000:1238).

3 § Vid tillämpning av bestämmelse om tvångsmedel skall fängelse
motsvaras av frihetsstraff enligt den andra statens lag.

Beslag får läggas på skriftligt meddelande mellan närstående, som avses
i 36 kap. 3 § rättegångsbalken, endast när fråga är om brott för vilket
ej är föreskrivet lindrigare straff än frihetsstraff i lägst två år.

Beslag består en månad från den dag det verkställdes, om ej rätten
bestämmer annat.

4 § Laga domstol i frågor som rör förundersökning och tvångsmedel är
rätten i den ort där utredningen påbörjades.

5 § Om det påkallas av överenskommelse som avses i 1 § får regeringen
föreskriva, att med brott mot tullag skall jämställas sådan överträdelse
av tullag för vilken påföljd kan ådömas av administrativ myndighet, om
dennas beslut kan underkastas prövning av domstol. Lag (1994:1555)

6 § Bestämmelserna i 1--5 §§ gäller också vid överenskommelse med
mellanfolklig organisation. Lag (1992:1364).
Kungörelse (1973:519) om utlandsmyndighets  medverkan vid översändande av sjömäns och  vissa andra arbetstagares lönemedel från utlandet till Sverige 

1 § Sjöman eller annan arbetstagare på svenskt fartyg som enligt 55 §
sjömanslagen (1973:282) vill anlita svensk utlandsmyndighet för att
sända lönemedel till Sverige skall till myndigheten uppge personnummer
eller annat identitetsnummer samt sitt och mottagarens namn med
adresser. Han skall vidare uppvisa sjöfartsbok, pass eller annan
legitimationshandling, som i särskild ordning godtagits att gälla som
pass. Jämställd med arbetstagare som här avses är den som medtages
omborg på svenskt fartyg enligt 346 § sjölagen (1891 nr 35 s. 1).

Svensk sjöman samt utländsk sjöman som är bosatt i Sverige har rätt
att på motsvarande sätt anlita svensk utlandsmyndighet för att sända
lönemedel som han förvärvat genom fartygsarbete på utländskt fartyg.
Vad nu sagts gäller också annan arbetstagare som utfört fartygsarbete
på sådant fartyg om han är svensk medborgare eller bosatt i Sverige.

På begäran av myndigheten skall sökanden bekräfta att försändelsen
avser lönemedel.

2 § Utlandsmyndighet som mottagit medel enligt 1 § sänder dem
till Utrikesdepartementet i den ordning Regeringskansliet
föreskriver. Medlen tillställes mottagaren genom
departementets försorg. Förordning (1997:10).
Kungörelse (1973:521) om ersättning i vissa  fall då sjömän medtages på svenskt fartyg 

1 § Befälhavare på svenskt fartyg är skyldig att på fartyget medtaga
sjömän som avses i 346 § sjölagen (1891 nr 35 s. 1) i den mån lämpliga
egna sovplatser kan beredas dem och under förutsättning att de
ombordvarandes bekvämlighet eller förmåner ej lider oskäligt intrång
därigenom.

Kan betryggande säkerhetsåtgärder ej skäligen vidtagas, är
befälhavaren ej skyldig medtaga sjöman som på grund av sjukdom kan
utgöra fara för ombordvarandes liv och hälsa.

2 § Medtages sjöman i särskilt för passagerare avsett utrymme, för
vars begagnande fastställd taxa finnes, är fartygets redare berättigad
till ersättning med det belopp som anges i taxan eller det lägre
belopp varom överenskommelse kan ha träffats.

3 § Medtages sjöman i annat utrymme än som avses i 2 § utgår, om ej
lägre pris avtalats, ersättning till fartygets redare i ett för allt
för dygn med

1. aderton kronor för person som tillhör fartygs- eller maskinbefälet
för radiotelegrafist och föreståndare för intendenturavdelning samt
för sådan person som avses i 1 § andra stycket sjömanslagen (1973:282)
om denne är att jämställa med befäl och

2. med tolv kronor för annan person.

Ersättning utgår från och med det dygn då den som skall medtagas
inställer sig ombord till och med det dygn då han lämnar fartyget. För
dygn, under vilket han utför arbete för redarens eller befälhavarens
räkning, utgår icke ersättning.

När skäl föranleder därtill, får i första stycket angivna belopp ökas
med högst hälften.

4 § Har någon, som enligt denna kungörelse medtagits på fartyg,
uppsåtligen eller av oaktsamhet under resan tillfogat fartygets ägare
skada kan denne genom beslut av chefen för utrikesdepartementet
tillerkännas ersättning för skadan av statsmedel efter vad som prövas
skäligt dock icke med högre belopp än 4 000 kronor.

5 § Ansökan om utfående av ersättning enligt 3 eller 4 § skall göras
hos utrikesdepartementet samt åtföljas av de handlingar redaren önskar
åberopa för att styrka sitt krav.

6 § Vägrar fartygsbefälhavare att på sitt fartyg medtaga sjöman, när
han anmodas därtill av svensk utlandsmyndighet, skall han på
myndighetens begäran lämna skriftlig uppgift om de skäl på vilka han
grundar sin vägran.
Kungörelse (1973:53) om kupongskatt  för person som är bosatt i Arabrepubliken  Egypten (f.d. provinsen Egypten i Förenade Arabrepubliken), m.m. 

Kupongskatt för person som är bosatt i Arabrepubliken Egypten

1 § Är enligt kungörelsen (1959:22) om tillämpning av ett mellan
Sverige och Förenade Arabrepubliken den 29 juli 1958 ingånget avtal
för undvikande av dubbelbeskattning och förhindrande av skatteflykt
beträffande inkomst- och förmögenhetsskatter utdelning på aktie i
svenskt aktiebolag befriad från kupongskatt, iakttages befrielsen vid
utbetalning av utdelningen. Därvid gäller bestämmelserna i 2 §.

Utbetalas utdelning som avses i första stycket till någon som innehar
aktien under sådana förhållanden att annan därigenom obehörigen
beredes förmån vid taxering till inkomstskatt eller vinner befrielse
från kupongskatt eller är det i annat fall icke uppenbart att
utdelningen är befriad från kupongskatt, innehålles sådan skatt med
belopp enligt 5 § kupongskatteförordningen (1970:624).

2 § Beträffande utdelning i avstämningsbolag tillämpas bestämmelserna
i kupongskattekungörelsen (1971:49).

I fråga om utdelning i annat aktiebolag än avstämningsbolag skall
utbetalaren tillse, att uppgifter enligt 14 § kuponskatteförordningen
(1970:624) lämnas jämte intyg av egyptisk myndighet eller bank i
Egypten att den utdelningsberättigade har hemvist i Egypten.

3 § Kupongskatt som innehållits enligt 1 § andra stycket skall
restitueras, om utdelningen enligt kungörelsen 1959:22 är befriad från
sådan skatt.

4 § Ansökan om restitution prövas av riksskatteverket.

5 § Ansökan om restitution göres skriftligen av den
utdelningsberättigade. Ansökningshandlingen skall ha kommit in till
riksskatteverket före utgången av femte kalenderåret efter
utdelningstillfället. Vid ansökningshandlingen fogas intyg eller annan
utredning om den erlagda kupongskatten och utredning om de
omständigheter sökanden åberopar för befrielse från kupongskatten.

6 § Talan mot riksskatteverkets beslut i ärende om restitution föres i
den ordning som anges i 29 § kupongskatteförordningen (1970:624).

Statlig inkomstskatt på utdelning från svensk ekonomisk förening
till person som är bosatt i Arabrepubliken Egypten

7 § Ansökan om befrielse från statlig inkomstskatt på utdelning på
andel i svensk ekonomisk förening enligt art. 5 i avtalet göres
skriftligen av den utdelningsberättigade. Ansökan göres hos den
taxeringsnämnd som har att fastställa den utdelningsberättigades
taxering till statlig inkomstskatt för det år då utdelningen tages
till beskattning eller, om taxeringsnämndens arbete beträffande
taxeringen detta år avslutats, hos den domstol som har att upptaga
besvär över nämnda taxering. Ansökan göres dock senast före utgången
av tredje kalenderåret efter det då utdelningen blev tillgänglig för
lyftning.

I samband med ansökningen skall den utdelningsberättigade ge in intyg
om hemvist enligt 2 § andra stycket.

8 § Talan mot beslut i ärende som avses i 7 § föres i den ordning som
anges i taxeringslagen (1956:623) och förvaltningsprocesslagen
(1971:291). (Jämför 1974:733 ö.b.)
Kungörelse (1973:562) om överenskommelse mellan Sverige och Italien om skattebefrielse beträffande arv och gåva till förmån för stat och kulturinstitut

Kungl. Maj:t har funnit gott förordna, att en med stöd av 71 § 2 mom.  
lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt genom skriftväxling den 17 
april 1973 träffad överenskommelse, vars innehåll framgår av bilagorna 1 
och 2 till denna kungörelse, mellan svenska regeringen och italienska 
regeringen om skattebefrielse beträffande arv och gåva till förmån för 
stat och kulturinstitut skall lända till efterrättelse för Sveriges 
del. (Jämför 1974:857 ö.b.) 

Övergångsbestämmelser 

1973:562 

Denna kungörelse träder i kraft en vecka efter den dag, då kungörelsen 
enligt därå meddelad uppgift utkommit från trycket i Svensk  
författningssamling. 

Kungörelsen tillämpas på förmögenhetsdispositioner som vidtagits den 2 
maj 1973 eller senare samt på förmögenhetsdispositioner som vidtagits  
före nämnda dag i de fall då arvsskatt eller gåvoskatt i anledning av  
dispositionen icke erlagts dessförinnan.
Kungörelse (1973:563) om tillämpning av protokoll mellan Sverige och Sovjetunionen angående ömsesidig skattebefrielse för sjöfartsföretag 

Kungl. Maj:t har, med stöd av 72 § 3 mom. kommunalskattelagen
(1928:370), 20 § 3 mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt och  20
§ 3 mom. lagen (1947:577) om statlig förmögenhetsskatt, funnit gott
förordna, att ett den 5 april 1973 av Sverige och Sovjetunionen
undertecknat protokoll, vars lydelse framgår av bilaga till denna
kungörelse, angående ömsesidig skattebefrielse för sjöfartsföretag
skall lända till efterrättelse för Sveriges del. (Jämför 1974:770 ö.b.
och 1974:859 ö.b.)

Övergångsbestämmelser

1995:1339

Författningen skall dock fortfarande tillämpas

a) på inkomst som förvärvas före den 1 januari året efter det då
lagen träder i kraft, samt

b) beträffande skatt på förmögenhet, på skatt som påförs vid
taxering året efter det då lagen träder i kraft eller vid
tidigare års taxering.

1997:919

1. Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

2. Denna lag skall tillämpas

a) beträffande källskatter, på inkomst som betalas eller
krediteras den 1 januari året efter det år då lagen träder i
kraft eller senare, och

b) beträffande andra skatter, på beskattningsår som börjar den
1 januari året efter det år då lagen träder i kraft eller
senare.

3. Följande författningar skall inte längre tillämpas såvitt
avser förhållandet mellan Sverige och Kazakstan, nämligen

- lagen (1982:708) om dubbelbeskattningsavtal mellan Sverige
och Sovjetunionen,

- kungörelsen (1971:130) om tillämpning av protokoll mellan
Sverige och Sovjetunionen angående ömsesidig skattebefrielse
för luftfartsföretag och deras anställda,

- kungörelsen (1973:563) om tillämpning av protokoll mellan
Sverige och Sovjetunionen angående ömsesidig skattebefrielse
för sjöfartsföretag.

De angivna författningarna skall dock fortfarande tillämpas

a) beträffande källskatter, på inkomst som betalas eller
krediteras före den 1 januari året efter det år då lagen träder
i kraft,

b) beträffande andra skatter på inkomst, på beskattningsår som
börjar före den 1 januari året efter det år då lagen träder i
kraft, samt

c) beträffande skatt på förmögenhet, på skatt som påförs vid
taxeringen året efter det år då lagen träder i kraft eller vid
tidigare års taxering.
Förordning (1973:568) om vissa uppgifter från rörelseidkare

1 § Den som inom landet driver rörelse är skyldig att på anmodan av 
statens industriverk lämna de uppgifter som fordras för verkets 
utredande verksamhet, nämligen om 

1. produktion av varor och tillhandahållande av tjänster, 

2. produktionsförmåga, 

3. förbrukning av varor och anlitande av tjänster, 

4. lön och sysselsättning m.m. beträffande anställda, 

5. lager- och förrådshållning, 

6. beställningar, köp, försäljningar och leveranser beträffande varor 
och tjänster, 

7. investeringar, 

8. priser som behövs för pristals- och volymberäkningar. 

Rörelseidkare är dessutom skyldig att lämna sådana uppgifter om sin 
rörelse som fordras för utredning om näringslivets struktur såsom i 
fråga om intäkter, kostnader och vinster, omsättning, tillgångar och 
skulder. 

Uppgift skall avse viss period eller viss tidpunkt. 

2 § Uppgift skall lämnas till statens industriverk eller till annan 
myndighet som verket bestämmer efter samråd med myndigheten. Uppgift 
skall lämnas inom tid som verket föreskriver. 

3 § Verket skall tillse att uppgiftsskyldig eller den, som har att 
medverka vid uppgifternas insamlande eller på annat sätt, icke betungas 
onödigt. 

4 § Närmare föreskrifter och anvisningar för tillämpningen av denna 
förordning mededlas av verket. Innan verket meddelar föreskrifter eller 
anvisningar som innebär ej endast obetydliga förändringar i vad som 
förut tillämpats, bör verket samråda med organisation eller annan som 
kan anses företräda de uppgiftsskyldiga. Förordning (1980:829). 

5 § Den som underlåter att fullgöra sin uppgiftsskyldighet eller 
uppsåtligen eller av oaktsamhet lämnar oriktig uppgift döms, om 
gärningen inte är belagd med straff i brottsbalken, till penningböter. 
Allmänt åtal får väckas endast efter anmälan av verket. Lag (1991:301).

6 § har upphört att gälla genom förordning (1980:829).
Kungörelse (1973:593) om överförande av vissa uppgifter från Kommerskollegium till Statens industriverk

1 § Vad regeringen i författning eller särskilda beslut föreskrivit om
Kommerskollegium skall i fråga om industri och hantverk i stället avse
Statens industriverk utom när det gäller uppgifter som företrädesvis
gäller utrikes handel. Förordning (1983:550).

2 § Vad regeringen i förordning eller särskilt beslut har
föreskrivit om Kommerskollegium skall i fråga om förvaltning av
statens gruvegendom eller upplåtelse av sådan egendom i stället
avse Närings- och teknikutvecklingsverket och såvitt avser
mineralhantering Sveriges geologiska undersökning. Förordning
(1993:691).
Förordning (1973:630) om handläggningen av vissa handräckningsärenden

1 § Ärenden som rör tillämpningen av bestämmelser om
handräckning i skatte- och avgiftsärenden i avtal mellan Sverige
och främmande stat prövas av riksskatteverket, om avtalet
medger detta och annat inte följer av andra eller tredje stycket.

En överenskommelse med annan stat som behövs för att
genomföra bestämmelser i avtal eller som avser tolkning eller
tillämpning av avtalet ingås av regeringen. Riksskatteverket får
dock ingå överenskommelse om sådant samarbete med andra
länders skattemyndigheter som gäller endast det inbördes
förhållandet mellan de myndigheter som berörs av
överenskommelsen.

Anser riksskatteverket att en framställning om handräckning
bör avböjas på den grund att den strider mot svenskt allmänt
intresse eller att ett ärende annars är av särskild betydelse eller
beskaffenhet, skall riksskatteverket med eget yttrande
överlämna ärendet till regeringen. Förordning (1984:844).

2 § Om annat ej föreskrives i avtal eller tillämpningsföreskrifter
till dessa, skall beträffande indrivning i skatteärende som avses i 1
§ i tillämpliga delar gälla vad som i lag eller annan författning
föreskrives om indrivning, däri även inbegripet uttagande genom
införsel, av svensk skatt eller avgift av motsvarande slag.

3 § Riksskatteverkets beslut enligt denna förordning får inte
överklagas. Förordning (1984:844).
Förordning (1973:633) om placering av vissa R-tjänster i lönegrad m.m. för beräkning av pensionslön 

1 § För beräkning av pensionslön skall tjänst, för vilken
avlöningsavtal för statliga tjänstemän med R-tjänster (AST-R) gäller,
placeras i lönegrad eller lönetariffklass enligt föreskrifterna i
denna kungörelse.

Statens arbetsgivarverk beslutar om tjänsts placering i lönegrad eller
lönetariffklass. Förordning (1981:122).

2 § Tjänsts placering i lönegrad eller lönetariffklass grundas på
jämförelselönen enligt 6 § 3 mom. AST-R, om ej annat följer av 3 §.

Skall uppflyttning i lönegrupp ske efter viss anställningstid eller
visst antal år i yrket eller vid viss ålder, grundas placeringen i
lönegrad eller lönetariffklass på jämförelselönen för den högsta
lönegrupp till vilken sådan uppflyttning skall ske.

Är beloppet av månadslönen i viss lönegrupp eller för viss
personalgrupp beroende av anställningstidens längd, grundas
placeringen i lönegrad eller lönetariffklass på jämförelselönen för
den högsta månadslönen. Förordning (1981:122).

3 § Utgår för visst område lönetillägg beräknat för månad, skall, när
statens arbetsgivarverk föreskriver det, jämförelselönen anses utgöra
månadslönen höjd med dels beloppet av sådant lönetillägg, dels det
procenttal som gälelr för lönetillägg beräknade för arbetad timme.
Förordning (1981:122).

4 § Tjänst placeras i den lönegrad på löneplan F eller
lönetariffklass på löneplan T i vilken månadslönen närmast svarar mot
den jämförelselön som skall tillämpas. Förordning (1981:122).

5 § Tjänsts placering i lönegrad eller lönetariffklass ses över
kalenderårsvis.

Tjänst nedflyttas i lönegrad eller lönetariffklass först från och med
det kalenderår då förutsättningar därför föreligger för tredje året i
följd. Förordning (1981:122).

6 § Omplaceras tjänsteman utan egen önskan eller eget förvållande till
annan lönegrupp eller motsvarande och medför omplaceringen
nedflyttning i lönegrad eller lönetariffklass, behandlas han i fråga
om pensionslön som om han fortfarande tillhörde samma lönegrupp eller
motsvarande som närmast före omplaceringen. Förordning (1981:122).

Övergångsbestämmelser

1987:73

De upphävda författningarna gäller fortfarande i fråga om rätt till
pensionsförmån som uppkommit före utgången av april 1987. Detsamma
gäller i fråga om rätt till familjepensionsförmån efter den som har en
sådan rätt.
Cirkulär (1973:643) till statsmyndigheterna  om föreningsverksamhet i myndighets lokaler m.m. 

Det är angeläget att myndigheterna på olika sätt stöder den
föreningsverksamhet som förekommer vid myndigheterna. Detta kan ske
genom att myndighet upplåter lokaler för sammanträden eller andra
föreningssammankomster. Förening kan även anvisas plats i myndighetens
lokaler, där föreningen får hålla text- eller bildmateriel, som anknyter
till dess verksamhet, tillgänglig för myndighetens personal. Medgivande
att använda myndighets lokaler som nyss sagts bör lämnas i den mån så
kan ske med hänsyn till arbets- och lokalförhållandena inom myndigheten.

I fråga om förening som bedriver politisk verksamhet tillämpas detta
cirkulär, om föreningen består av enbart arbetstagare hos myndigheten
och har lämnat uppgift till denna om styrelseledamöternas namn. Med
text- eller bildmateriel avses därvid även valmateriel såsom flyglad,
valkuvert och valsedlar.
Lag (1973:650) om medling mellan  samlevande 

1 § Medling enligt denna lag har till ändamål att utjämna
motsättningar mellan man och kvinna som sammanlever eller har
sammanlevt.

Medlare skall på lämpligt sätt göra sig underrättad om anledningen
till motsättningarna och, om fråga uppkommit att bryta samlevnaden,
rådgöra med parterna om möjligheterna att fortsätta den.

2 § För varje kommun skall utses minst två medlare. Om det är påkallat
av särskilda skäl, kan samme person förordnas till medlare för mer än
en kommun.

Medlare utses av länsstyrelsen för två kalenderår efter hörande av
kommunen. Är medlare ej lämplig för sitt uppdrag, skall han
entledigas. Avgår medlare före utgången av den tid för vilken han
blivit utsedd, skall annan förordnas för den återstående tiden. Lag
(1979:711).

3 § Medlare är skyldig att söka medla på begäran av mannen eller
kvinnan, om någon av dem är bosatt i den kommun för vilken medlaren
förordnats.

4 § Ersättning till medlare betalas av kommunen. Lag (1979:711).

5 § Medlare får ej obehörigen yppa vad han erfarit under medlingen.

Övergångsbestämmelser

1998:322

Den upphävda lagen tillämpas fortfarande i fråga om medling som har
inletts före utgången av september 1998.
Cirkulär (1973:667) till samtliga statsmyndigheter om upphandling av statliga  byggnads- och anläggningsarbeten till fast pris 

Gustaf Adolf etc. etc. Vår ynnest etc. Statliga byggnads- och  
anläggningsarbeten skall upphandlas till fast pris utan  
indexreglering. Om särskilda skäl föreligger får upphandling av sådana 
arbeten ske till rörligt pris. När tiden från anbudsdag till avtalad  
dag för färdigställande därvid ej överstiger två år får upphandling  
till rörligt pris endast ske efter samråd med riksrevisionsverket. 

I avtal om upphandling till fast pris får förbehåll göras om ändring  
av priset för kostnadsändring på grund av offentlig myndighets åtgärd  
eller för kostnadsändring som är förorsakad av krig eller annat  
krisförhållande med liknande effekt. Beslut om sådan ändring av priset 
får ske först efter samråd med riksrevisionsverket. 

Vid upphandling till fast pris får avtalas om ändring av priset på  
grund av onormala prisförändringar på i arbetet ingående material. 

Närmare föreskrifter för tillämpningen av dessa bestämmelser meddelas  
av riksrevisionsverket.
Statistiska centralbyråns kungörelse (1973:67) om procenttal för ändring av vissa underhållsbidrag 

Med stöd av Kungl. kungörelsen (1967:63) om fastställande av procenttal 
enligt 3 § andra stycket lagen den 16 december 1966 (nr 680) om ändring 
av vissa underhållsbidrag, m.m. förordnar statistiska centralbyrån 
beträffande underhållsbidrag som avses i nyss angivna lag att utgående 
bidragsbelopp skall höjas med tio procent fr.o.m. den 1 april 1973.

Bidrag, vars belopp efter ändringen slutar på öretal, skall enligt nyss 
nämnda lag utgå med närmast lägre krontal.
Kungörelse (1973:686) om registrering av svenska kommunala vapen

1 § Registrering av svenskt kommunalt vapen sker efter skriftlig 
anmälan av länsstyrelse i fråga om landskaps-, läns- eller häradsvapen 
och av kommun i fråga om annat kommunalt vapen. 

Anmälan göres hos patent- och registreringsverket 
(registreringsmyndigheten). 

2 § Till anmälningshandlingen ska bifogas

1. en beskrivning av vapnet, 

2. en färgbild av vapnet där sköldhöjden är 14 centimeter, i 
tre exemplar,

3. en bestyrkt kopia av beslut om att vapnet är antaget, 

4. ett yttrande av statens heraldiska nämnd, om ett sådant 
yttrande krävs enligt lagen (1970:498) om skydd för vapen och 
vissa andra officiella beteckningar. 

I samband med anmälan ska en avgift på 2 400 kronor betalas.
Förordning (2022:1865).

3 § Registreringsmyndigheten för diarium över inkomna anmälningar. 

4 § Det av registreringsmyndigheten förda registret skall innehålla 
1. anteckning om dagen för registreringen, 
2. beskrivning och bild av vapnet, 
3. uppgift om för vilken kommun eller motsvarande samfällighet vapnet 
registrerats. 

5 § När registrering skett efter anmälan, utfärdar 
registreringsmyndigheten bevis därom.


Övergångsbestämmelser

2022:1865

1. Denna förordning träder i kraft den 18 mars 2023. 

2. Äldre föreskrifter gäller för anmälningar som har getts in 
till registreringsmyndigheten före ikraftträdandet.
Kungörelse (1973:698) om försäkran  angående frihet från vissa äktenskapshinder 

Skriftlig försäkran som man och kvinna enligt 3 kap. 3 § 
giftermålsbalken har att avge i samband med hindersprövning skall 
vara avfattad enligt formulär som riksskatteverket fastställer. Om den 
som avger försäkran ej personligen avlämnar handlingen till 
pastorsämbetet, skall hans underskrift vara styrkt med vittnen. 

Blankett för försäkran tillhandahålles av pastorsämbetet.
Kungörelse (1973:699) om garanti för  obligationslån 

Kungl. Maj:t har funnit gott ge till känna, att Kungl. Maj:t /k/ dels  
/-k/ fastställt fullmäktiges i riksgäldskontoret beslut att utfärda nio  
obligationslån enligt följande uppställning, /k/ dels /-k/ meddelat  
garanti för dessa lån på sammanlagt nominellt åtta miljarder tjugo  
miljoner sexhundranittioåttatusen kronor. 

Obligationslån                                           Lånebelopp kr. 

Svenska statens 6 1/2 % obligationslån 1972--11--15 
lån nr 107                                               1 200 000 000  
Svenska statens 7 % obligationslån 1973--01--10 
lån nr 108                                                 700 000 000 
Svenska statens 6 1/2 % obligationslån 1973--03--18 
lån nr 109                                               1 600 000 000 
Svenska statens 6 1/4 % obligationslån 1973--05--20 
lån nr 110                                               1 514 000 000 
Svenska statens 7 % obligationslån 1973--04--11 
lån nr 111                                                 800 000 000 
Svenska statens 7 % obligationslån 1973--06--10 
lån nr 112                                                 800 000 000 
1972 års andra premieobligationslån                        300 000 000 
1972 års sparobligationslån                                556 698 000 
1973 års premieobligationslån                              550 000 000
Kungörelse (1973:702) med anledning av konung  Gustav VI Adolfs frånfälle 

Vi Carl Gustaf, Sveriges konung, ger till känna följande. 

Ett hårt slag har drabbat fosterlandet. Sveriges, Götes och Vendes 
Konung, Gustaf VI Adolf, har avlidit den 15 september 1973 kl. 20.35. 
Sveriges folk känner djup sorg över hans bortgång. 

En sällsynt andlig resning kännetecknade Gustaf VI Adolf både som 
människa och statsöverhuvud. Med okuvlig pliktuppfyllelse och levande 
förståelse för tidens strömningar har han med taktfull fasthet fyllt 
sin konungsliga gärning under en nära tjugotreårig regeringstid. 

Den betydelsefulla nyorienteringen av vårt samhälle, liksom Sveriges 
ökade gemenskap med omvärlden, har av Gustaf VI Adolf mötts med stor 
förståelse. Hans betydelsefulla kulturella insatser på en mängd 
områden har i hög grad gagnat vårt land. 

Gustaf VI Adolf har blivit en förebild för en konung i ett 
demokratiskt samhälle. Han har omfattats med vördnad och tillgivenhet 
av alla svenskar och hans gärningar har följts med beundran och 
tacksamhet. 

Det rum den hädangångne lämnat har Vi nu intagit. Sålunda har Vi 
enligt gällande grundlagar tillträtt rikets styrelse som Sveriges 
konung.
Kungörelse (1973:710) om  rättsmedicinsk obduktion 

1 § Beslut om rättsmedicinsk obduktion meddelas av domstol, 
länsstyrelse, allmän åklagare eller polismyndighet.

Beslut om rättsmedicinsk obduktion skall genast tillställas chefen för 
den avdelning inom rättsmedicinalverket där obduktionen enligt 2 § skall 
utföras. Vid beslutet skall fogas de protokoll och övriga handlingar som 
kan tjäna till ledning vid obduktionen. Förordning (1991:945).

2 § Rättsmedicinsk obduktion skall utföras på den rättsmedicinska 
avdelningen i det rättsläkardistrikt där den som meddelat beslutet 
finns. Om det finns särskilda skäl får obduktion göras på en annan 
rättsmedicinsk avdelning eller på någon annan plats inom distriktet än 
avdelningen. Förordning (1991:945).

3 § Rättsmedicinsk obduktion utförs av chefen för den rättsmedicinska 
avdelning där obduktionen skall göras eller av den läkare vid 
avdelningen som chefen bestämmer. Förordning (1991:945).

4 § Om en polismyndighet har beslutat om rättsmedicinsk obduktion eller 
om obduktionen av annat skäl är av betydelse för polismyndigheten, skall 
myndigheten underrättas om tid och plats för obduktionen. En sådan 
polismyndighet får också närvara vid obduktionen. Förordning (1991:945).

5 § Mot beslut om rättsmedicinsk obduktion får talan icke föras, i den 
mån ej annat följer av föreskrift i rättegångsbalken.

6 § Rättsmedicinalverket meddelar de föreskrifter som behövs om 
förfarandet vid rättsmedicinsk obduktion, om protokoll över 
förrättningen och om läkarens utlåtande över förrättningen. Förordning 
(1991:945).
CECA-kungörelse (1973:720) 

1 § CECA-lagen (1972:762) skall tillämpas för att säkerställa
genomförandet av, förutom bestämmelser som avses i 1 § första stycket
samma lag, bestämmelser med motsvarande innehåll i ett avtal den 16
december 1974 mellan Sverige och Finland. Kungörelse (1974:1003).

2 § Föreskrifter som avses i 2 § CECA-lagen (1972:762) meddelas av
kommerskollegium. Kollegiet får till Kungl. Maj:t hänskjuta ärende om
föreskrift av större vikt.

Kollegiet utövar även de befogenheter, som avses i 3 och 7 §§
CECA-lagen. Kungörelse (1974:1003).

3 § Ersättning jämlikt CECA-lagen (1972:762) utgår av allmänna medel
och bestämmes av kommerskollegium enligt de grunder, som gäller för
ersättning av allmänna medel till vittne. Kungörelse (1974:1003).
Kungörelse (1973:779) om beskattning av  motorfordon, som är infört i svensk exportvagnsförteckning 

1 § För personbil eller motorcykel, som är införd i svensk
exportvagnsförteckning (exportvagn) utgår icke skatt enligt
vägtrafikskattelagen (1973:601) för tid under vilken fordonet enligt
exportvagnskungörelsen (1964:39) får kvarstå i förteckningen. Förordning
(1978:129).

2 § Upphör rätten att bruka exportvagn med stöd av
exportvagnskungörelsen (1964:39), utgår skatt för fordonet i enlighet
med vägtrafikskattelagen (1973:601).

Upphör rätten enbart till följd av att exportvagnen använts i
yrkesmässig trafik eller uthyrts eller utlånats till annan än den som är
bosatt i utlandet och endast tillfälligt vistas här i riket, skall dock
i stället skatt erläggas med en krona för varje påbörjad dag under den
tid exportvagnen sålunda använts, uthyrts eller varit utlånad. För
sådant fall gäller i tillämpliga delar bestämmelserna i 5, 7 a och 8 b
§§ lagen (1976:338) om vägtrafikskatt på vissa fordon, som icke är
registrerade i riket. Förordning (1984:264).

3 § Skatt, som skall erläggas enligt 2 § andra stycket, fastställs
av tullmyndighet. Tullagen (1987:1065) gäller även i fråga om
skatten. Förordning (1987:1085).

4 § Närmare föreskrifter för tillämpningen av denna kungörelse meddelas
av generaltullstyrelsen.
Kungörelse (1973:780) om interimsskatt 

1 § Interimsskatt utgår till staten enligt bilaga till denna
kungörelse för fordon, för vilket utfärdats interimslicens enligt
kungörelsen (1973:766) om interimslicens för fordon.

2 § Skattskyldig är den för vilken interimslicensen gäller.

3 § Interimsskatt skall erläggas till tullmyndighet vid förtullningen
av fordonet. Tullagen (1973:670) gäller även i fråga om skatten.

I fråga om interimsskatt äger 5, 6, 8 och 11 §§ vägtrafikskattelagen
(1973:601) motsvarande tillämpning. Förordning (1987:1086).

Övergångsbestämmelser

1988:1068

1. kungörelsen (1973:779) om beskattning av motorfordon, som är infört i
svensk exportvagnsförteckning,

2. kungörelsen (1973:780) om interimsskatt,

3. kungörelsen (1973:784) om visst undantag från vägtrafikskatt,

4. kungörelsen (1973:785) om inbetalning av avgift för kilometerräknare
m. m.

Kungörelsen (1973:780) om interimsskatt skall fortfarande gälla i fråga
om interimslicenser som meddelats före den 1 januari 1989.
Kungörelse (1973:784) om visst undantag från vägtrafikskatt 

Kungl. Maj:t förordnar följande.

Den som i bilregistret är antecknad som ägare av fordon, vilket är
registrerat som lättviktsmotorcykel enligt punkt 6 av
övergångsbestämmelserna till vägtrafikförordningen (1951:648), befrias
från skyldighet att erlägga skatt enligt vägtrafikskatteförordningen
(1973:601). Sådan befrielse gäller så länge fordonet är registrerat på
angivet sätt.
Kungörelse (1973:786) om inbetalning av  överlastavgift 

Skatteverket meddelar föreskrifter om inbetalning av
överlastavgift enligt lagen (1972:435) om överlastavgift.
Förordning (2003:914).
Cirkulär (1973:801) till hovrätterna och tingsrätterna om nämndemän i domsaga och i fastighetsdomstol  vid ändring i rikets judiciella indelning 

Ändras rikets judiciella indelning under period för vilken nämndeman 
i domsaga är vald skall nämndemannen intill pågående valperiods slut 
anses vald till nämndeman i domsaga som omfattar den kommun för vilken 
han är valbar till nämndeman. 

Nämndeman i fastighetsdomstol skall i fall som anges i första stycket 
intill pågående valperiods slut anses vara vald till nämndeman i 
fastighetsdomstol för domsaga som omfattar den kommun för vilken han 
är valbar till nämndeman.
Kungörelse (1973:810) om socialnämnds medverkan vid fastställande av faderskap, m.m.

1 § Myndigheten för familjerätt och föräldraskapsstöd 
fastställer formulär till protokoll som socialnämnden ska 
föra vid utredning av faderskap. Förordning (2017:293).

2 § Innan en påbörjad utredning om faderskap läggs ned skall
socialnämnden om möjligt inhämta moderns uppfattning i frågan.
Förordning (1981:758).

3 § Innan socialnämnden väcker talan om fastställande av 
faderskap, bör nämnden rådgöra med en person som är behörig 
att vara rättshjälpsbiträde enligt rättshjälpslagen 
(1996:1619). Förordning (2017:293).

4 § Har faderskap fastställts genom bekräftelse skall
socialnämnden anmäla detta hos Skatteverket.
Förordning (2003:915).

5 § Det som sägs i 1-4 §§ om faderskap gäller även 
föräldraskap enligt 1 kap. 9 § föräldrabalken. 
Förordning (2006:299).
Kungörelse (1973:863) om kristidsnämnder 

1 § Kristidsnämnd skall fullgöra de uppgifter, som åligger nämnden 
enligt författning eller som föreskrives av Kungl. Maj:t, central 
myndighet eller länsstyrelsen. Nämnden skall även vidtaga åtgärder i 
övrigt som är ägnade att lindra verkningarna av en kristid. 

2 § När 2 § lagen (1973:861) om lokal kristidsförvaltning äger 
tillämpning, åligger det kristidsnämnd särskilt 

1. att lämna sådant biträde åt det ekonomiska försvarets 
myndigheter, som kan behövas för att trygga ortens försörjning med 
livsmedel och andra viktiga förnödenheter, 

2. att övervaka föreskriven inventering av förråd av varor och 
förnödenheter samt att lämna allmänheten behövligt biträde vid 
inventeringen, 

3. att se till, att förnödenheter, som skall avlämnas till det 
allmänna, noggrant vårdas och i föreskriven myckenhet kommer det 
allmänna tillgodo, 

4. att medverka vid planläggning och verkställighet av undanförsel, 

5. att dela ut ransoneringskort och andra av myndigheter utfärdade 
inköpstillstånd till de personer, som är berättigade att erhålla dem, 
samt övervaka att föreskrifter i konsumtionsreglerande syfte noggrant 
efterleves, 

6. att i erforderlig utsträckning sprida upplysning om de krav 
kristiden ställer och om medel att undvika eller lindra rådande 
svårigheter. 

3 § Vederbörande centrala myndigheter meddelar, efter erforderligt 
samråd sinsemellan och med riksnämnden för kommunal beredskap, var och 
en för sitt verksamhetsområde de ytterligare föreskrifter som 
erfordras för tillämpningen av lagen (1973:861) om lokal 
kristidsförvaltning.
Cirkulär (1973:874) om Sveriges tillträde till europeiska konventionen den 7 juni 1968 om  avskaffande av legalisering av handlingar som utfärdas av diplomatiska eller konsulära tjänstemän 

Europeiska konventionen den 7 juni 1968 om avskaffande av legalisering
av handlingar som utfärdas av diplomatiska eller konsulära tjänstemän
träder för Sveriges del i kraft den 28 december 1973.

Konventionen föreskriver, att fördragsslutande stat skall undantaga
från legalisering handling, som i tjänsten upprättats av en
diplomatisk eller konsulär tjänsteman från en fördragsslutande stat
för att företes inför myndighet tillhörande annan fördragsslutande
stat. Detsamma skall gälla av diplomatisk eller konsulär tjänsteman
utfärdade officiella intyg samt namnbestyrkanden.

Med legalisering förstås i konventionen ett intygande av riktigheten
av namnunderskrift på en handling och den egenskap vari den som
undertecknat handlingen uppträtt samt, i förekommande fall, äktheten
av sigill eller stämpel som åsatts handlingen.

I händelse av tvist om äktheten av en handling som omfattas av
konventionen kan frågan härom underställas den fördragsslutande stat
från vilken handlingen härrör för uttalande. Ersättning för avgift
eller kostnad utgår icke för ett i anledning därav lämnat meddelande.
Utrikesdepartementet skall förmedla och mottaga framställningar som
här avses.

Konventionen har, förutom av Sverige, biträtts av följande stater:
Cypern, Frankrike, Italien, Liechtenstein, Nederländerna, Schweiz,
Storbritannien, Förbundsrepubliken Tyskland samt Österrike.
Kungörelse (1973:898) om Sveriges CECA-avtal 

Regeringen ger till känna att Sverige och Europeiska kol- och
stålgemenskapen (CECA) jämte dess medlemsstater med anledning av
Greklands anslutning till gemenskapen från och med den 1 januari 1981
slutit ett tilläggsprotokoll till CECA-avtalet.
Kungörelse (1973:948) om hindersprövning för vigsel inför svensk vigselförrättare utom riket

1 § Vill man och kvinna ingå äktenskap inför svensk viselförrättare
utom riket, gäller vad som sägs nedan om hindersprövningen.

2 § Har hindersprövning gjorts av Skatteverket eller hos myndighet
tillhörande Danmark, Finland, Island eller Norge, får vigsel
äga rum enligt vad som i allmänhet gäller för vigsel enligt
svensk lag. Förordning (2003:916).

3 § Hindersprövning får verkställas av svensk beskickning i främmande
stat eller av svenskt konsulat. Olönat konsulat får dock ej utan
regeringens uppdrag verkställa hindersprövning. Förordning
(1977:800).

4 § Vid hindersprövning enligt 3 § skall den som är folkbokförd i
Sverige förete ett utdrag över vad folkbokföringen utvisar
rörande hans behörighet att ingå äktenskap. Sådant utdrag behövs
dock ej, om dess anskaffande skulle medföra dröjsmål som innebär
allvarlig olägenhet för mannen och kvinnan.

I övrigt skall mannen och kvinnan fullgöra vad som enligt lag
åligger dem som vill erhålla hindersprövning.

Skatteverket fastställer formulär för utdrag som avses i första
stycket. Förordning (2003:196).

5 § Fullgör mannen och kvinnan vad som åligger dem enligt 4 § och
finner den som verkställer hindersprövningen ej hinder möta mot
äktenskapet, får vigsel ske inom fyra månader därefter.

6 § När vigsel får äga rum enligt vad som sagts i 5 §, skall den som
verkställt hindersprövningen på begäran av mannen och kvinnan utfärda
intyg därom. Annan får ej förrätta vigsel på grund av
hindersprövningen utan att sådant intyg företes. Känner
vigselförrättaren till äktenskapshinder som icke uppmärksammats vid
hindersprövningen, får vigsel ej ske.

7 § Har regeringen förordnat att äktenskap ej får ingås i strid mot
hinder vigsellandets lag, skall vigselförrättaren tillse, att sådant
hinder ej föreligger. Förordning (1977:800).

8 § I 22 a § förvaltningslagen (1986:223) finns bestämmelser
om överklagande hos allmän förvaltningsdomstol. Andra beslut än
beslut angående utfärdande av intyg enligt 6 § får dock inte
överklagas. Förordning (1998:1034).

Övergångsbestämmelser

1991:776

1. Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1991.

2. Äldre bestämmelser gäller i fråga om hindersprövning som har skett
före ikraftträdandet.

1995:202

Denna förordning träder i kraft den 1 april 1995. Beslut som
meddelats före ikraftträdandet överklagas enligt äldre bestämmelser.

2003:916

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 2004. Äldre
föreskrifter i 2 § gäller fortfarande för hindersprövning som
har skett före ikraftträdandet.
Kungörelse (1973:950) om utredning angående  frihet från äktenskapshinder enligt lagen i främmande stat 

1 § Vill någon ingå äktenskap inför svensk myndighet och skallhans
rätt att ingå äktenskap prövas enligt lagen i främmande stat, gäller
vad som sägs nedan.

2 § Vid hindersprövningenskall sökanden förete antingen

1. intyg av behörig myndighet i den främmande staten att hinder mot
äktenskap ej möter enligt dess lag, eller

2. a) intyg som utvisar vilka hinder som föreskrives i den främmande
statens lag,
   b) om sökanden varken är eller skall vara folkbokförd här i riket,
det intyg av utländsk myndighet om sin behörighet att ingå äktenskapet
som han kan anskaffa, samt
   c) om enligt den främmande statens lag gäller att myndighets
tillstånd, annans samtycke, läkarintyg, bodelning efter föregående
äktenskap, iakttagande av väntetid eller dylikt fordras för rätt att
ingå äktenskapet, bevis att sådant villkor är uppfyllt.

Intyg enligt 2 a) ovan skall vara utfärdat av behörig myndighet i den
främmande staten eller av utrikedepartementet.

Har intyg som enligt denna paragraf åberopas till styrkande av
hinderslöshet utfärdats av annan utländsk myndighet än här i riket
anställd diplomatisk eller konsulär tjänsteman, kan den som
verkställer hindersprövningen begära bevis om myndighetens behörighet.
Sådant bevis skall vara utfärdat av tjänsteman som nyss sagts eller av
svensk diplomatisk eller konsulär tjänsteman. Förordning (1991:777).

3 § Mannen och kvinnan skall vid hindersprövningen avge skriftlig
försäkran på heder och samvete att de ej är i rätt upp- och
nedstigande släktskap med varandra eller helsyskon.

Den som begär hindersprövning skall även skriftligen på heder och
samvete uppge, om han eller hon förut ingått äktenskapet blivit
upplöst, om detta ej framgår av folkbokföringen eller av tillgängliga
handlingar.

4 § Avgift tas ut för ansökan om intyg enligt 2 § som utfärdas av
utrikesdepartementet. För ansökningsavgiftens storlek m. m. gäller
bestämmelserna i 9--14 §§ avgiftsförordningen (1992:191), varvid
avgiftsklass 1 tillämpas. Förordning (1992:205).
Kungörelse (1973:964) med övergångsbestämmelser  till kungörelsen (1973:962) om ändring i statens allmänna tjänstepensionsreglemente (1959:287), m.m. 

1 § Punkten 1 k i 17 § SPR och punkten III c i bilagan till SPR 
tillämpas för tid från och med den 1 juli 1973, även om anställningen 
upphört före kungörelsens ikraftträdande.

2 § Beträffande anställningshavare som under år 1973 upphört att vara 
underkastad reglementet skall de nya bestämmelserna om tjänstelivränta 
och om samordning av statlig tjänstepensionsrätt med pensionsrätt på 
grund av icke-statlig tjänstepensionering tillämpas i stället för eljest 
gällande föreskrifter, under förutsättning att skriftlig anmälan härom 
göres senast den 31 december 1974 till den anställningsmyndighet 
(huvudman), hos vilken anställning senast innehafts.

3 § Vid tillämpning av föreskrifterna i 10 § 2 mom. sista stycket SPR 
minskas där angiven levnadsålder för anställningshavare som är född 
senast år 1926, med åtta enheter, och för anställningshavare som är född 
något av åren 1927-1933, med en enhet för varje år från och med det 
anställningshavaren är född till år 1934. Kungörelse (1974:635).

4 § Vid tillämpning av de nya bestämmelserna i 12 § 1 mom. tredje 
stycket SPR ökas i fråga om anställningshavare som är född före år 1914 
procenttalet tio med 2,25 enheter för varje år före 1914.

5 § De nya bestämmelserna i 10 § 2 mom. första stycke SPR skall ej 
medföra nedsättning av tjänstetidsfaktor för egenpension som 
pensionsmyndighet fastställt genom beslut senast den 31 december 1973.

1988:1159

Den upphävda författningen gäller fortfarande i fråga om rätt till 
pensionsförmån som uppkommit före utgången av december 1988.