Utlandsreseförordning (1991:1754) 

Tillämpningsområde m. m.

1 § I denna förordning finns föreskrifter om ersättningar vid utrikes
tjänsteresor och förrättningar i anställning vid en myndighet under
regeringen.

Förordningen tillämpas också på uppdrag som lämnats av regeringen eller
en myndighet under regeringen.

2 § I denna förordning avses med

- myndighet: den myndighet som beslutar om ersättning och
traktamente m.m. till resenären,

- dag: tiden på dygnet mellan klockan 6.00 och 24.00,

- natt: tiden på dygnet mellan klockan 0.00 och 6.00,

- tjänsteställe: detsamma som i 12 kap. 8 och 9 §§
inkomstskattelagen (1999:1229),

- vanliga verksamhetsorten: detsamma som i 12 kap. 7 §
inkomstskattelagen,

- stationeringsort utomlands: den ort utomlands där en
tjänsteman skall vara placerad enligt ett anställningsbeslut
eller ett beslut om förflyttning,

- utrikes förrättning: tjänstgöring eller uppdrag som fullgörs
utom Sverige på någon annan ort än den vanliga verksamhetsorten
eller stationeringsorten utomlands,

- utrikes tjänsteresa: en resa som är direkt föranledd av en
utrikes förrättning eller en resa som den som är stationerad
utomlands företar till eller från Sverige för statens räkning.
Förordning (2000:928).

Allmänna bestämmelser om ersättning

3 § Myndigheterna får föreskriva eller för särskilda fall besluta att
ersättning inte skall betalas eller betalas med lägre belopp än som
följer av denna förordning, om det finns skäl för det.

Sådana föreskrifter eller beslut får bara tillämpas för tiden efter det
att föreskrifterna meddelats eller resenären fått del av beslutet, om
det inte finns särskilda skäl för något annat.

4 § Ersättning för resekostnader och traktamente beräknas med hänsyn till
det faktiska färdsättet och den faktiska bortovaron från tjänstestället
eller bostaden eller någon annan plats där en tjänsteresa påbörjas eller
avslutas.

Förmånerna får inte beräknas för längre färdväg eller bortovaro än som
föranleds av förrättningen, om det inte finns särskilda skäl för något
annat.

Ersättning för resekostnader

5 § Ersättning för resekostnader betalas för utlägg för resa på det sätt
som har bestämts när resan beordrades eller har godkänts i efterhand.

Ersättning för resa med första klass flyg bör medges bara om myndigheten
efter prövning i varje särskilt fall anser att det finns synnerliga skäl
för sådan resa.

6 § Vid resor i tjänsten med egen bil betalas ersättning med
högst det belopp som anges i 12 kap. 5 § inkomstskattelagen
(1999:1229). Förordning (2000:928).

7 § Ersättning för resor inom förrättningsorten till och från platsen
för förrättningen eller sådana resor i övrigt som står i direkt samband
med förrättningen betalas enligt myndighetens bestämmande. Hänsyn bör
därvid tas till lokala kommunikationsförhållanden.

8 § Ersättning betalas för transport och tillfällig förvaring av resgods.
Ersättning betalas också för andra nödvändiga utgifter som för resgodsför-
säkring, visering och kursförlust.

Utgifter som avses i första stycket skall vara styrkta, i den mån myndigheten
inte bestämmer något annat.

Traktamente

9 § Vid en utrikes förrättning och tjänsteresa som är förenad
med övernattning utomlands utanför den vanliga
verksamhetsorten, eller stationeringsorten utomlands, betalas
traktamente för dag enligt bestämmelserna i 12 kap. 6-12 och
14-17 §§ inkomstskattelagen (1999:1229). Traktamente betalas
med det normalbelopp som Skatteverket rekommenderar för
kalenderåret för det land eller område där resenären vistas, om
inte något annat följer av 14 eller 15 § eller av föreskrifter
eller beslut som meddelats med stöd av 3 § första stycket.
Förordning (2003:955).

10 § Vistas resenären under samma dag i flera länder, betalas traktamente
med beloppet för det land där resenären vistas den längsta tiden.

Om resenären vistas största delen av tjänsteresetiden i Sverige, betalas
traktamente för den dagen enligt bestämmelserna i kollektivavtal som gäller
för statstjänstemän i allmänhet.

11 § När det gäller att avgöra i vilket land som en resenär har uppehållit
sig den längsta tiden av en och samma dag, skall tiden för färd med båt eller
flygplan från hamnen eller flygplatsen i ett land till hamnen eller flyg-
platsen i ett annat land inte räknas in i vistelsen i något av länderna.
Detsamma gäller i fråga om tid för mellanlandning för tankning eller liknande
eller för byte till eller från inrikes flyg.

Uppehåll för övernattning under resan likställs med förrättning på
övernattningsorten.

12 § Vid en resa mellan orter som inte har samma tid beräknas vistelsetiden
med utgångspunkt i den lokala tiden för respektive ort.

13 § Helt traktamente betalas för avresedagen om resan har påbörjats före
klockan 12.00 och för hemresedagen om resan avslutats efter klockan 19.00.
Om resan har påbörjats senare eller avslutats tidigare, betalas halvt
traktamente.

14 § Om måltider ingår i biljettpriset för resan eller i rumspriset vid
hotellvistelse eller om resenären annars på grund av tjänsten har tillhanda-
hållits någon måltid, skall traktamentet för den dagen minskas

-- med 15 procent, om resenären har tillhandahållits frukost,

-- med 35 procent, om resenären har tillhandahållits lunch eller middag,

-- med 85 procent, om resenären har tillhandahållits frukost, lunch och
middag.

Avdrag görs dock aldrig för måltid som tillhandahållits på allmänna
transportmedel, om måltiden obligatoriskt ingår i priset för resan. Avdrag
görs inte heller för annan måltid, om resenären av särskilda skäl inte kunnat
åtnjuta måltiden. Förordning (1992:1446).

15 § För den som är stationerad utomlands skall traktamentet enligt 9 §
minskas med 20 procent vid tjänsteresa eller förrättning inom det egna
stationeringslandet.

Ersättning för logikostnader

16 § Ersättning för logikostnader betalas för utgifter för hotellrum, i
den utsträckning myndigheten finner kostnaden skälig.

Serviceavgifter som inte har räknats in i hotellräkningen ersätts
med skäligt belopp. Förordning (1994:1534).

17 § Om en resenär delar hotellrum med någon person som inte har rätt
till ersättning för logikostnader, skall kostnaden för resenären anses
utgöra 75 procent av priset för ett dubbelrum.

18 § Om en resenär, i stället för att bo på hotell, hyr en annan bostad får
han ersättning för styrkta kostnader, dock högst med belopp motsvarande
normal hotellrumskostnad på orten för en person.

19 § Den som inte har haft några utgifter för eller inte styrker
logikostnader, får ersättning för hel natt med hälften av det
traktamente för dag som gäller för den plats där övernattning skett.

Sådan ersättning betalas inte när resenären tillbringat natten på tåg,
fartyg eller flygplan och inte heller då fritt logi tillhandahållits av
värdlandet, av en myndighet eller av ett trafikföretag eller
motsvarande. Förordning (1994:1534).

Förskott

20 § En resenär har rätt att få ett förskott för att betala utgifter i
samband med en utrikes tjänsteresa och förrättning.

Förskottet skall redovisas med reseräkning enligt 22--24 §§.

21 § Om förskottet är större än den ersättning som senare fastställs, skall
resenären betala tillbaka det överskjutande beloppet inom en månad efter det
att han fått avräkningsbesked.

Reseräkning

22 § En resenär skall lämna in reseräkning till myndigheten snarast och
senast tre månader efter det att resan eller förrättningen har avslutats,
om inte myndigheten föreskriver något annat.

Till reseräkningen skall fogas

-- biljettstam eller använd färdbiljett,

-- kvitto på logikostnader,

-- kvitto på utgifter för taxi och annat färdmedel, där så är möjligt,

-- kvitto på utgifter som anges i 8 §.

Utgifter för taxiresor skall specificeras och motiveras.

23 § Utgifter i utländsk valuta räknas om efter den växelkurs till vilken
den har köpts. För den som har betalat utgifter med kredit- eller betalkort
gäller den kurs som kortföretaget har tillämpat.

Växelkursen skall styrkas genom banknota eller på något annat sätt.

24 § Utöver vad som sägs i 22 och 23 §§ bestämmer myndigheten hur rese-
räkningen skall utformas och vilka uppgifter som den skall innehålla.

Överklagande

25 § Beslut om ersättning enligt denna förordning får inte
överklagas. Förordning (1998:1097).

Övergångsbestämmelser

1991:1754

1. Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1992.

2. Genom förordningen upphävs utlandsresereglementet (1953:666).

3. För utrikes tjänsteresor och förrättningar som har påbörjats före
ikraftträdandet skall äldre bestämmelser tillämpas. Traktamentsbeloppen
enligt bilaga 1 i förordningen skall även i sådana fall tillämpas från
och med den 1 januari 1992.

4. Om det i en lag eller en förordning som har beslutats av regeringen
hänvisas till en föreskrift som har ersatts genom en föreskrift i denna
förordning, skall i stället den nya föreskriften tillämpas.

1993:219

Denna förordning träder i kraft den 1 maj 1993. De nya bestämmelserna skall
dock tillämpas för tid från och med den 1 april 1993.

1995:226

Denna förordning träder i kraft den 1 april 1995. Beslut som har
meddelats före ikraftträdandet överklagas enligt äldre bestämmelser.

1998:1097

Denna förordning träder i kraft den 1 oktober 1998. Äldre
föreskrifter gäller fortfarande i fråga om överklagande av
beslut som har meddelats före ikraftträdandet.