אבא
אַבָּא
# כינויו של האב בפי ילדיו.
#:* "אבא, איפה אימא?".
# תואר כבוד או חיבה לכמה מחכמי המשנה.
# שם פרטי לזכר. 
#:* אבא אבן היה שר החוץ בממשלת גולדה מאיר.
=גיזרון=
* עפ"י הכלל בו בארמית אל"ף המופיעה בסוף מילה משמשת כה"א הידיעה בעברית. למשל: ארעא = הארץ, אורייתא = התורה, סייפא = הסוף, לפיכך במקורה שימשה תיבת "אבא" בהוראת: האב . במקורה המילה היא בעלת בי"ת רפה (ava); דיגוש הבי"ת חל במהלך תקופת בית שני, כפי הנראה באנלוגיה לדגש במילה אִמָּא.<ref>י' קוטשר, מלים ותולדותיהן, ירושלים תשכ"א, עמ' 2-1.</ref>. תהליך דומה עברה המילה סבא (=הסב) שבמקורה בארמית היא בבי"ת רפה ובמלרע.<ref>ראו למשל [http://hebrew-academy.huji.ac.il/sheelot_teshuvot/MivharTeshuvot/Pages/24031001.aspx בקישור זה] באתר האקדמיה ללשון העברית</ref>
* בשפות רבות המילה דומה, כגון: בבא, פפא, פטר (בפ"ה רפה), פּה, יאבּה. מקורו כפי הנראה בקלות ביטוי הצליל פּ' או בּ' אצל תינוקות, על ידי הצמדת השפתיים והוצאת קול באופן הגורם לפתיחת השפתיים. דומה לכך השם 'אמא', שבשפות זרות מבוטא: אם, מה, ממה, מאטר, מאמי ונובעת כנראה מצליל דומה של הצמדת השפתיים והוצאת הקול מהאף.<ref>רומן יעקבסון (1962) "למה מאמה ופאפה? כתבים נבחרים במחקרים פונולוגיים, כרך א', הוצאת מוטון בעיר האג. עמודים 538-545 (אנגלית)</ref>
*על הקידומת "אבא" לשמו של אדם נכתב בתלמוד: . רש"י מפרש שם: "אבא פלוני אמא פלונית - לא בבניהם קאמר אלא בשאר בני אדם כעין שאנו קורין עכשיו מר פלוני מרת פלונית כך היו רגילין לומר אבא פלוני ואמא פלונית".
*באסקית בהגיית אבא aba בהוראת אבא
=נגזרות=
* אבאל'ה <ref>בדרך כלל קריאת המילה "אבאלה" היא ביטוי לפחד. מקור השם של מילה זו וביטויה כך החל בעיר ירושלים בתחילת שנות התשעים של המאה העשרים,קריאת המילה הושמע בעיקר כתחנונים להשם בקרב הזרם האורתודוקסי.</ref>
* באבוה
=מידע נוסף=
* לפי כללי האקדמיה ללשון העברית, מילים ארמיות ממין נקבה נכתבות בעברית בה"א בסופן (למשל: דוגמה, סדנה). מכלל זה יוצאות המילים: סבתא, סבא, אמא, אבא. 
*שאילת המילים מהארמית בתבנית זו מקשה על הטייתן ברבים. [http://hebrew-academy.huji.ac.il/sheelot_teshuvot/MivharTeshuvot/Pages/13061001.aspx האקדמיה מעדיפה] חזרה לצורת העברית בצורת הרבים: אבות, אמהות, סבים, סבות.
*באופן דומה, הוספת ה"א הידיעה למילה ארמית מיודעת אינה תקינה. למשל, "אבא" היא מילה מיודעת, ו"האבא" היא יידוע כפול (ראו למשל: בחוברת "[https://hebrew-academy.org.il/2017/04/30/%D7%90%D6%B7%D7%9C-%D7%AA%D6%BC%D6%B9%D7%90%D7%9E%D6%B7%D7%A8-%D7%90%D6%B1%D7%9E%D6%B9%D7%A8/ אַל תֹּאמַר - אֱמֹר. השגיאות השגורות בדבור]" של ועד הלשון העברית, ירושלים תרע"א). צורת הידוע בעברית היא "האב", "האם", "הסב", "הַסָּבָה".
=הערות שוליים=
קטגוריה:משפחה
קטגוריה:שמות
קטגוריה:מילים שאולות מהשפה הארמית
קטגוריה:זכר ונקבה בלתי נגזרים זה מזה
=גיזרון=
* עפ"י הכלל בו בארמית אל"ף המופיעה בסוף מילה משמשת כה"א הידיעה בעברית. למשל: ארעא = הארץ, אורייתא = התורה, סייפא = הסוף, לפיכך במקורה שימשה תיבת "אבא" בהוראת: האב . במקורה המילה היא בעלת בי"ת רפה (ava); דיגוש הבי"ת חל במהלך תקופת בית שני, כפי הנראה באנלוגיה לדגש במילה אִמָּא.<ref>י' קוטשר, מלים ותולדותיהן, ירושלים תשכ"א, עמ' 2-1.</ref>. תהליך דומה עברה המילה סבא (=הסב) שבמקורה בארמית היא בבי"ת רפה ובמלרע.<ref>ראו למשל [http://hebrew-academy.huji.ac.il/sheelot_teshuvot/MivharTeshuvot/Pages/24031001.aspx בקישור זה] באתר האקדמיה ללשון העברית</ref>
* בשפות רבות המילה דומה, כגון: בבא, פפא, פטר (בפ"ה רפה), פּה, יאבּה. מקורו כפי הנראה בקלות ביטוי הצליל פּ' או בּ' אצל תינוקות, על ידי הצמדת השפתיים והוצאת קול באופן הגורם לפתיחת השפתיים. דומה לכך השם 'אמא', שבשפות זרות מבוטא: אם, מה, ממה, מאטר, מאמי ונובעת כנראה מצליל דומה של הצמדת השפתיים והוצאת הקול מהאף.<ref>רומן יעקבסון (1962) "למה מאמה ופאפה? כתבים נבחרים במחקרים פונולוגיים, כרך א', הוצאת מוטון בעיר האג. עמודים 538-545 (אנגלית)</ref>
*על הקידומת "אבא" לשמו של אדם נכתב בתלמוד: . רש"י מפרש שם: "אבא פלוני אמא פלונית - לא בבניהם קאמר אלא בשאר בני אדם כעין שאנו קורין עכשיו מר פלוני מרת פלונית כך היו רגילין לומר אבא פלוני ואמא פלונית".
*באסקית בהגיית אבא aba בהוראת אבא
=נגזרות=
* אבאל'ה <ref>בדרך כלל קריאת המילה "אבאלה" היא ביטוי לפחד. מקור השם של מילה זו וביטויה כך החל בעיר ירושלים בתחילת שנות התשעים של המאה העשרים,קריאת המילה הושמע בעיקר כתחנונים להשם בקרב הזרם האורתודוקסי.</ref>
* באבוה
=מידע נוסף=
* לפי כללי האקדמיה ללשון העברית, מילים ארמיות ממין נקבה נכתבות בעברית בה"א בסופן (למשל: דוגמה, סדנה). מכלל זה יוצאות המילים: סבתא, סבא, אמא, אבא. 
*שאילת המילים מהארמית בתבנית זו מקשה על הטייתן ברבים. [http://hebrew-academy.huji.ac.il/sheelot_teshuvot/MivharTeshuvot/Pages/13061001.aspx האקדמיה מעדיפה] חזרה לצורת העברית בצורת הרבים: אבות, אמהות, סבים, סבות.
*באופן דומה, הוספת ה"א הידיעה למילה ארמית מיודעת אינה תקינה. למשל, "אבא" היא מילה מיודעת, ו"האבא" היא יידוע כפול (ראו למשל: בחוברת "[https://hebrew-academy.org.il/2017/04/30/%D7%90%D6%B7%D7%9C-%D7%AA%D6%BC%D6%B9%D7%90%D7%9E%D6%B7%D7%A8-%D7%90%D6%B1%D7%9E%D6%B9%D7%A8/ אַל תֹּאמַר - אֱמֹר. השגיאות השגורות בדבור]" של ועד הלשון העברית, ירושלים תרע"א). צורת הידוע בעברית היא "האב", "האם", "הסב", "הַסָּבָה".
=הערות שוליים=
קטגוריה:משפחה
קטגוריה:שמות
קטגוריה:מילים שאולות מהשפה הארמית
קטגוריה:זכר ונקבה בלתי נגזרים זה מזה