חרבן
חֻרְבָּן
[[תבליט בשער טיטוס ברומא, בו נראים השבויים היהודים נושאים את מנורת המקדש לאחר חורבן בית המקדש השני. תבליט זה הפך לסמלו של החורבן בעיני רבים.]]
"חורבן בית המקדש", מאת פרנצ'סקו האייז
# הרס, השמדה.
#:* במלחמת העולם השנייה עבר רובה של אירופה חורבן מלא, וערים שלמות נמחקו.
=גיזרון=
* המקור הראשון בידינו למילה נמצא במשנה: . המילה השתרשה בלשון התלמוד ומאוחר יותר בלשון הרבנים בימי הביניים.
=מובאות נוספות=
* "ותשעה באב, חמישה דברים אירעו בו: נגזר על ישראל במדבר שלא ייכנסו לארץ; וחרב הבית בראשונה ובשנייה; ונלכדה עיר גדולה ובית תור היה שמה והיו בה אלפים ורבבות מישראל (ביתר בזמן מרד בר כוכבא) והיה להם מלך גדול ודימו כל ישראל וגדולי החכמים שהוא המלך המשיח, ונפל ביד גויים ונהרגו כולם, והייתה צרה גדולה כמו חורבן המקדש; ובו ביום המוכן לפורענות, חרש טורנוסרופוס הרשע ממלכי אדום את ההיכל ואת סביביו, לקיים "צִיּוֹן שָׂדֶה תֵחָרֵשׁ" (ירמיהו כו,יח; מיכה ג,יב)." (רמב"ם, משנה תורה, תענית, ה, ג)
= צירופים =
* חרבן הבית
* אה"ח
* אגדות החורבן
=מילים נרדפות=
* אבחה
* הרס
חִרְבֵּן
# פלט צואה, עשה צרכיו.
#:* אני לא מאמין!!! הגור שאספנו אתמול חרבן לי על כל הניירות שהיו לי על השולחן!!
#:* "חַרבן לאט, חרבן בנחת, ודמיין שהמפקד מתחת" (כתובת נפוצה בבתי שימוש בצבא)
# הרס, קלקל.
#:* אבי חרבן כל סיכוי של הקבוצה לנצח במשחק.
=גיזרון=
* ע"פ חֶרְבּוֹן. נהוג לקשור אותה למילה חֻרְבָּן; רוביק רוזנטל ב"מילון הסלנג המקיף" רואה כאן השפעה של המילה הפלסטינית המדוברת (חַ'רְבַּאן) שמשמעותה "פגום, מקולקל", ואף היא גזורה מן השורש המקביל לח־ר־ב <small>א</small> העברי. על כל פנים, המשמעות של "כישלון", "קלקול" וכדומה נחשבת בדרך כלל כמשמעות היסודית של חרבון ונגזרותיה, שממנה התפתחה המשמעות התניינית של הטלת צואה. בניגוד לסברה זו, בר-אדון<ref>אהרן בר-אדון, לשונם המדוברת של הילדים בישראל (דיסרטציה), ירושלים תשי"ט, כרך ב, עמ' 294.</ref> טוען כי השימוש במילה חרבון החל כהלצה של תלמידים במחזור הראשון של גימנסיה "הרצליה" (ראשית המאה ה-20), שהשתמשו בצירוף המקראי "חרבוני קיץ" ככינוי ציורי לגללי הבהמות המוטלים ברחובות. בהתאם לכך, המשמעות היסודית היא דווקא זו של הטלת צואה, והדמיון בצליל למילה הערבית חַ'רַא איננו מקרי כלל וכלל.
=מילים נרדפות=
* הסך רגלים (1)
* חריין (1)
* קלקל (2)
=ראו גם=
* חרא
* מחורבן
* שיט
= הערות שוליים =
<references/>
=גיזרון=
* המקור הראשון בידינו למילה נמצא במשנה: . המילה השתרשה בלשון התלמוד ומאוחר יותר בלשון הרבנים בימי הביניים.
=מובאות נוספות=
* "ותשעה באב, חמישה דברים אירעו בו: נגזר על ישראל במדבר שלא ייכנסו לארץ; וחרב הבית בראשונה ובשנייה; ונלכדה עיר גדולה ובית תור היה שמה והיו בה אלפים ורבבות מישראל (ביתר בזמן מרד בר כוכבא) והיה להם מלך גדול ודימו כל ישראל וגדולי החכמים שהוא המלך המשיח, ונפל ביד גויים ונהרגו כולם, והייתה צרה גדולה כמו חורבן המקדש; ובו ביום המוכן לפורענות, חרש טורנוסרופוס הרשע ממלכי אדום את ההיכל ואת סביביו, לקיים "צִיּוֹן שָׂדֶה תֵחָרֵשׁ" (ירמיהו כו,יח; מיכה ג,יב)." (רמב"ם, משנה תורה, תענית, ה, ג)
= צירופים =
* חרבן הבית
* אה"ח
* אגדות החורבן
=מילים נרדפות=
* אבחה
* הרס
חִרְבֵּן
# פלט צואה, עשה צרכיו.
#:* אני לא מאמין!!! הגור שאספנו אתמול חרבן לי על כל הניירות שהיו לי על השולחן!!
#:* "חַרבן לאט, חרבן בנחת, ודמיין שהמפקד מתחת" (כתובת נפוצה בבתי שימוש בצבא)
# הרס, קלקל.
#:* אבי חרבן כל סיכוי של הקבוצה לנצח במשחק.
=גיזרון=
* ע"פ חֶרְבּוֹן. נהוג לקשור אותה למילה חֻרְבָּן; רוביק רוזנטל ב"מילון הסלנג המקיף" רואה כאן השפעה של המילה הפלסטינית המדוברת (חַ'רְבַּאן) שמשמעותה "פגום, מקולקל", ואף היא גזורה מן השורש המקביל לח־ר־ב <small>א</small> העברי. על כל פנים, המשמעות של "כישלון", "קלקול" וכדומה נחשבת בדרך כלל כמשמעות היסודית של חרבון ונגזרותיה, שממנה התפתחה המשמעות התניינית של הטלת צואה. בניגוד לסברה זו, בר-אדון<ref>אהרן בר-אדון, לשונם המדוברת של הילדים בישראל (דיסרטציה), ירושלים תשי"ט, כרך ב, עמ' 294.</ref> טוען כי השימוש במילה חרבון החל כהלצה של תלמידים במחזור הראשון של גימנסיה "הרצליה" (ראשית המאה ה-20), שהשתמשו בצירוף המקראי "חרבוני קיץ" ככינוי ציורי לגללי הבהמות המוטלים ברחובות. בהתאם לכך, המשמעות היסודית היא דווקא זו של הטלת צואה, והדמיון בצליל למילה הערבית חַ'רַא איננו מקרי כלל וכלל.
=מילים נרדפות=
* הסך רגלים (1)
* חריין (1)
* קלקל (2)
=ראו גם=
* חרא
* מחורבן
* שיט
= הערות שוליים =
<references/>