שמם
שָׁמֵם {{משני|א}}
# הָיָה חֲסַר כָּל תֹּכֶן וְרֵיקָנִי, הָיָה שׁוֹמֵם וְעָזוּב.
# הֻכָּה בֶּהָלָה וְתִמָּהוֹן, הָיָה נִדְהָם וּמִשְׁתּוֹמֵם.
=גיזרון=
*פועל שכיח למדי במקרא. קרוב לו השורש יש"ם היחידאי שגם עניינו היות שומם והרוס<ref>פעם אחת בתנ"ך: , וכמו כן ראו ישימון.</ref>. מקבילה לו גם בארמית- שְׁמַם במובן זה.
* מצרית קדומה - שְׁמֲם [https://simondschweitzer.github.io/aed/154890.html šmm] בהוראת להיות חם, לוהט.
=נגזרות=
*שממה
*שממה
*שיממון
=צירופים=
*שומו שמים
*שממה עליו נפשו
*שמם לבו
=מילים נרדפות=
*נבהל (2)
*נבעת (2)
*בֹּשׁ (2)
*השתומם (2)
*נדהם (2)
=מידע נוסף=
*תן דעתך שלפועל זה מערכת נטייה מורכבת ומסועפת עד מאוד (וכאן מדובר בבניין קל); הוא אוצר בו שלוש צורות עתיד: יִשֹּׁם וגם יֵשַׁם וגם יָשֹׁם, צורת העבר שלו היא כשל פועלי מצב רבים בעברית-על דרך משקל "קָטֵל"-דוגמת זָקֵן, צָמֵא, לָמֵד, ולא על דרכם של פועלי הכפולים כפי שרווח בלשון המקרא, ואפילו בצורת הבינוני לפועל קיימים שני מופעים: האחד כבעבר "שָׁמֵם" והשני לפי מרבית פועלי השלמים "שׁוֹמֵם".
=ראו גם=
*שומם
*נשם
*השם
=הערות שוליים=
<references />
שָׁמֵם {{משני|ב}}
# שׁוֹמֵם; מֻפְקָר וּבִלְתִּי נוֹשָׁב.
=מילים נרדפות=
*מֻפְקָר
*נטוש
*עזוב
*ריק
=ראו גם=
*שומם
*הפקר
*נטישה
שִׁמֵּם
# מִי שֶׁאֲחַזוֹ שִׁגָּעוֹן, שֶׁנִּשְׁתַּבְּשָׁה עָלָיו דַּעְתּוֹ.
=גיזרון=
*אברהם אבן שושן טוען כי המילה נוצרה מכיווץ של "שעמם"<ref>אב"ש, "המילון החדש", הוצאת "קריית ספר", 1988.</ref>, ואמנם השעמום גורם הרבה לאיבוד השפיות. 
*מופיע כשם תואר , בספר עזרא בצורה: "משומם", וזאת לאחר שנודע לעזרא הסופר על דבר נישואי התערובת שפשה בעם -
=מילים נרדפות=
*משוגע
*מטורף
*מטורלל
*התחייזר
=מידע נוסף=
*המילה מופיעה (במובאה לעיל) כחלק מרצף של בעלי מום. הדגש שהופיע במ"ם בצורת היחיד נשמט לאחר השווא- כנראה בהשפעת הניקוד המקראי- בו אחרי שווא יש נטייה להרפות האותיות שהיו דגושות בצורת היחיד הנפרד, דוגמת: (קראו על כך עוד כאן-[http://hebrew-academy.huji.ac.il/hahlatot/GrammarDecisions/IneneNikkudShonim/Pages/ch2D115.aspx]). האקדמיה ללשון העברית גורסת אמנם את היוותרות הדגש, כפי שרווח בלשון הדיבור דוגמת "טִפְּשָׁה", אך אין לראות במנקד לפי דרך המקרא (בהישמט הדגש) כטועה.
=הערות שוליים=
<references />
=גיזרון=
*פועל שכיח למדי במקרא. קרוב לו השורש יש"ם היחידאי שגם עניינו היות שומם והרוס<ref>פעם אחת בתנ"ך: , וכמו כן ראו ישימון.</ref>. מקבילה לו גם בארמית- שְׁמַם במובן זה.
* מצרית קדומה - שְׁמֲם [https://simondschweitzer.github.io/aed/154890.html šmm] בהוראת להיות חם, לוהט.
=נגזרות=
*שממה
*שממה
*שיממון
=צירופים=
*שומו שמים
*שממה עליו נפשו
*שמם לבו
=מילים נרדפות=
*נבהל (2)
*נבעת (2)
*בֹּשׁ (2)
*השתומם (2)
*נדהם (2)
=מידע נוסף=
*תן דעתך שלפועל זה מערכת נטייה מורכבת ומסועפת עד מאוד (וכאן מדובר בבניין קל); הוא אוצר בו שלוש צורות עתיד: יִשֹּׁם וגם יֵשַׁם וגם יָשֹׁם, צורת העבר שלו היא כשל פועלי מצב רבים בעברית-על דרך משקל "קָטֵל"-דוגמת זָקֵן, צָמֵא, לָמֵד, ולא על דרכם של פועלי הכפולים כפי שרווח בלשון המקרא, ואפילו בצורת הבינוני לפועל קיימים שני מופעים: האחד כבעבר "שָׁמֵם" והשני לפי מרבית פועלי השלמים "שׁוֹמֵם".
=ראו גם=
*שומם
*נשם
*השם
=הערות שוליים=
<references />
שָׁמֵם {{משני|ב}}
# שׁוֹמֵם; מֻפְקָר וּבִלְתִּי נוֹשָׁב.
=מילים נרדפות=
*מֻפְקָר
*נטוש
*עזוב
*ריק
=ראו גם=
*שומם
*הפקר
*נטישה
שִׁמֵּם
# מִי שֶׁאֲחַזוֹ שִׁגָּעוֹן, שֶׁנִּשְׁתַּבְּשָׁה עָלָיו דַּעְתּוֹ.
=גיזרון=
*אברהם אבן שושן טוען כי המילה נוצרה מכיווץ של "שעמם"<ref>אב"ש, "המילון החדש", הוצאת "קריית ספר", 1988.</ref>, ואמנם השעמום גורם הרבה לאיבוד השפיות. 
*מופיע כשם תואר , בספר עזרא בצורה: "משומם", וזאת לאחר שנודע לעזרא הסופר על דבר נישואי התערובת שפשה בעם -
=מילים נרדפות=
*משוגע
*מטורף
*מטורלל
*התחייזר
=מידע נוסף=
*המילה מופיעה (במובאה לעיל) כחלק מרצף של בעלי מום. הדגש שהופיע במ"ם בצורת היחיד נשמט לאחר השווא- כנראה בהשפעת הניקוד המקראי- בו אחרי שווא יש נטייה להרפות האותיות שהיו דגושות בצורת היחיד הנפרד, דוגמת: (קראו על כך עוד כאן-[http://hebrew-academy.huji.ac.il/hahlatot/GrammarDecisions/IneneNikkudShonim/Pages/ch2D115.aspx]). האקדמיה ללשון העברית גורסת אמנם את היוותרות הדגש, כפי שרווח בלשון הדיבור דוגמת "טִפְּשָׁה", אך אין לראות במנקד לפי דרך המקרא (בהישמט הדגש) כטועה.
=הערות שוליים=
<references />