כפכף
כַּפְכַּף
# סנדל (או נעל פתוחה), ללא רצועה סביב הקרסול.
#:*מעכתי את הג'וק במכה אחת עם הכפכף.
#:*נעלתי את הכפכפים החדשים לבריכה.
=גיזרון=
* כנראה נוצר בלשון הדיבור כשיבוש הגייה של קבקב, עקב קרבת העיצורים "ב" רפה ו"פ" רפה. הקב הפכה ל"קף" ואח"כ ל"כף" לציון נעילת הכפכף על כף הרגל. הכפלה של כף, לציון נעילת הכפכף על כף הרגל. נמצא גם הכתיב קפקף, דומה לקבקב - נעל עץ, ובעקבותיהם, גם: שקפקף - כפכף שקוף.
* רבי עובדיה מברטנורא מביא פירוש למילה "כבכב" שבמשנה וטוען שיש האומרים: "כפכף", ומסביר כדלהלן: , כלומר, סוג של מכסה שסוגרים איתו בחוזקה את הסל.
=צירופים=
* כפכפי אצבע
=מידע נוסף=
ישנם כמה סוגי כפכפים, וההבדל המשמעותי ביותר הוא בצורה. ישנם שלושה סוגים נפוצים: כפכפי אצבע, כפכפים פתוחים וכפכפים סגורים. כפכפי האצבע הם ברובם בעלי סוליה ורצועה החוצצת בין הבוהן לאצבע, ומתפצלת לשני חלקים המתחברים לסוליה באמצע כף הרגל משני הצדדים. לעומתם, הכפכפים הפתוחים דומים בצורתם, אך רצועתם מעוצבת בצורה שונה מעט - היא מתחברת לסוליה בשני צדי כף הרגל במספר רצועות המשתנה מדגם לדגם. הכפכפים הסגורים שונים בעיצובם - הם פתוחים רק בצד האחורי של הכפכף כדי לאפשר הכנסה של כף הרגל לכפכף.
=ראו גם=
* סנדל
* נעל בית
* קבקב
* שקפקף
=קישורים חיצוניים=
*
*
*

קטגוריה:הנעלה
כִּפְכֵּף
# היכה מישהו (בכף יד פתוחה), הרביץ.
#:*הוא כפכף לו את הצורה.
=גיזרון=
# גזירת פועל משם-העצם כף. שימוש בסלנג לפעולת הכאה באמצעות כף היד (כַּפָה), או באמצעות כפכף, עברה גם לפעילות הכאה במובנה הרחב. הפועל לכפכף נוצר בשיטת דנומינציה (משם עצם), מהפקה של הבסיס ראשוני. באופן הדומה למצאת הפעלים לאיית (אות), לחייל (חיל), לסווג (סוג), למיין (מין).
=מילים נרדפות=
* כִלֵּע
* הכה 
* טפח
* סטר
=מידע נוסף=
יצחק אבינרי מביא בספרו יד הלשון (הוצאת יזראעל תל-אביב, תשכ"ה, עמודים 258-259), בערך כּפכּוף, שני תחדישים למילה, אשר לא נקלטו בשפה:
# חידוש של המתרגם ד"ר ע. בלומנטל בספר "ראייה בלא משקפיים" לפועל To Palm, אשר לקח את שם העצם המקביל ל"כף" באנגלית. 
#:* כפכף – כיסה את פניו (עינו) בכף ידו, הליט (או לאט) את פניו. 
# כפכף – מחא כפיים. על פי רפאל ויס (ב"לשוננו לעם" תמוז תשכ"ב).
=סימוכין=
# יצחק אבינרי, כּפכּוף פנת הלשון, ל' שבט תשי"ח, בתוך "יד הלשון עמודים 258-259, הוצאת יזראעל תל-אביב, תשכ"ה.
# יצחק אבינרי, כּפכּוף מרחשון תשכ"ג, בתוך "יד הלשון עמוד 259, הוצאת יזראעל תל-אביב, תשכ"ה.
=גיזרון=
* כנראה נוצר בלשון הדיבור כשיבוש הגייה של קבקב, עקב קרבת העיצורים "ב" רפה ו"פ" רפה. הקב הפכה ל"קף" ואח"כ ל"כף" לציון נעילת הכפכף על כף הרגל. הכפלה של כף, לציון נעילת הכפכף על כף הרגל. נמצא גם הכתיב קפקף, דומה לקבקב - נעל עץ, ובעקבותיהם, גם: שקפקף - כפכף שקוף.
* רבי עובדיה מברטנורא מביא פירוש למילה "כבכב" שבמשנה וטוען שיש האומרים: "כפכף", ומסביר כדלהלן: , כלומר, סוג של מכסה שסוגרים איתו בחוזקה את הסל.
=צירופים=
* כפכפי אצבע
=מידע נוסף=
ישנם כמה סוגי כפכפים, וההבדל המשמעותי ביותר הוא בצורה. ישנם שלושה סוגים נפוצים: כפכפי אצבע, כפכפים פתוחים וכפכפים סגורים. כפכפי האצבע הם ברובם בעלי סוליה ורצועה החוצצת בין הבוהן לאצבע, ומתפצלת לשני חלקים המתחברים לסוליה באמצע כף הרגל משני הצדדים. לעומתם, הכפכפים הפתוחים דומים בצורתם, אך רצועתם מעוצבת בצורה שונה מעט - היא מתחברת לסוליה בשני צדי כף הרגל במספר רצועות המשתנה מדגם לדגם. הכפכפים הסגורים שונים בעיצובם - הם פתוחים רק בצד האחורי של הכפכף כדי לאפשר הכנסה של כף הרגל לכפכף.
=ראו גם=
* סנדל
* נעל בית
* קבקב
* שקפקף
=קישורים חיצוניים=
*
*
*

קטגוריה:הנעלה
כִּפְכֵּף
# היכה מישהו (בכף יד פתוחה), הרביץ.
#:*הוא כפכף לו את הצורה.
=גיזרון=
# גזירת פועל משם-העצם כף. שימוש בסלנג לפעולת הכאה באמצעות כף היד (כַּפָה), או באמצעות כפכף, עברה גם לפעילות הכאה במובנה הרחב. הפועל לכפכף נוצר בשיטת דנומינציה (משם עצם), מהפקה של הבסיס ראשוני. באופן הדומה למצאת הפעלים לאיית (אות), לחייל (חיל), לסווג (סוג), למיין (מין).
=מילים נרדפות=
* כִלֵּע
* הכה 
* טפח
* סטר
=מידע נוסף=
יצחק אבינרי מביא בספרו יד הלשון (הוצאת יזראעל תל-אביב, תשכ"ה, עמודים 258-259), בערך כּפכּוף, שני תחדישים למילה, אשר לא נקלטו בשפה:
# חידוש של המתרגם ד"ר ע. בלומנטל בספר "ראייה בלא משקפיים" לפועל To Palm, אשר לקח את שם העצם המקביל ל"כף" באנגלית. 
#:* כפכף – כיסה את פניו (עינו) בכף ידו, הליט (או לאט) את פניו. 
# כפכף – מחא כפיים. על פי רפאל ויס (ב"לשוננו לעם" תמוז תשכ"ב).
=סימוכין=
# יצחק אבינרי, כּפכּוף פנת הלשון, ל' שבט תשי"ח, בתוך "יד הלשון עמודים 258-259, הוצאת יזראעל תל-אביב, תשכ"ה.
# יצחק אבינרי, כּפכּוף מרחשון תשכ"ג, בתוך "יד הלשון עמוד 259, הוצאת יזראעל תל-אביב, תשכ"ה.