שבט
שֵׁבֶט
# מקל, ענף, שוט.
# קבוצה של בני אדם (או חיות), בדרך כלל עם קשר דם וטריטוריה; קבוצת אנשים המתייחסת לאב קדום אחד.
=גיזרון=
*אכדית: שָבִּטֻ (𒉺𒅁𒁉𒂅, šabbiṭu) . סורית: שבטא (ܫܒܛܐ‎) .קופטית, וארמנית-קדומה: שְׁבּוֹט. (ϣⲃⲱⲧ,šbōt) במשמעות שרביט,מקל,מטה,לום. ערבית: שִיבְּט ([https://en.wiktionary.org/wiki/%D8%B3%D8%A8%D8%B7#Arabic سِبْط]) בהוראת שבט מבני-ישראל,נכד-הנביא,נכד,מטה.

*טגרנית: שֶבּט (ስባጥ) -דגן נדוש ,או דגן לאחר עיבודו. נגזרת של אותה מילה היא - (ዘበጠ) במשמעות "לחבוט" .מהארי: שבּוֹט (sebōṭ) - להכניע. געז ואמהרית : זבּטָא או זפטא (ዘበጠ) - להכות.
*מצרית: שָבְּדְטְ shabṭ-t ;וב"פאפירוס סלייר": <hiero>SA-A-b-d:xt</hiero>
=מידע נוסף=
* זה מכבר הראו החוקרים, כי בלשון העברית המקראית, המונח 'שַבּט' shabṭ-t מהווה מקבילה סמנטית לתיבת 'מוּסַר', וכי ישנה הקבלה בין 'מוסר' והפועל 'יסר'.
* המונח shabṭ-t יחד עם "מוסר" במשמעות מורחבת - הלקאה בשבט. מן הפאפירוסים מתחוור כי בטוי שגור היה במצרית קדומה : "אתה הכית על גבי, מוסרך נכנס לתוך אוזני" . נהוג לתאר את השתלשלות המשמעות באמצעות מטונימיה כפולה: השבט (הַמַּטֶּה) מסמל את סמכות המנהיג, והמנהיג מסמל את הקבוצה המונהגת. תהליך דומה חל במילה מַטֶּה. והיו שקישרו בין השמות 'מטה' ו'שבט' כדוגמת י. גרינץ שמעריך במאמר "מונחים קדומים בתורת כהנים" כי " תיבת 'שבט' משמשת בהוראת 'תת קבוצה היושבת בין קיבוץ של אנשים' ז"א 'שבט' בהוראת יחידה נפרדת בתוך שאר העם המסומל בעזרת שרביטו של ראש השבט, ואותו שרביט מקביל אל השם 'מטֶה' . חוקרת המקרא עתליה ברנר מקשה על הסבר זה, בטענה שאין במקרא חוליה מקשרת של תהליך זה בה מופיעים המילים "שֵׁבֶט" "מַטֶּה" במשמעות המנהיג עצמו. בהמשך המאמר נמסרים מקורות בהם מופיעה תיבת "שבט" בהוראת "מנהיג" , וכן (). לטענתה, שלב ביניים כזה אינו נדרש עבור המילה "מַטֶּה", מהיותה נרדפת גמורה של המילה "שֵׁבֶט".
* סמוך לגבול סוריה טורקיה באתר תל חלף נמצאה קערת השבעה ובה מופיעה בארמית המילה "שבט" ציטוט: "גם על שבט זה נרגל לא יגזור מגיפה. ומקערת השבעת - שדים אחרת, בשפה בבלית יהודית ובמשמעות מגיפה -"ומעבדי בישי שידי שבטי פלגי פגעי ירורי רוח- בישתא" .
=נגזרות=
* שבטי(2)
* כוכב שביט
=צירופים=
* שבט הבקורת
* דָּן אוֹתוֹ לַשֵּׁבֶט
* זקני השבט
* חושך שבטו שונא בנו
* מושך בשבט סופר
* עשרת השבטים
* שבטי ישראל
* מי לחסד ומי לשבט
=תרגום=
* אנגלית: ‏(1), ‏(2)
* ערבית: (2)
=סימוכין=
"מונחים קדומים בתורת כהנים" מאת יהושע מאיר גרינץ, לשוננו מ (תשל"ו), עמ' 12.

 "על מטה ושבט וסיווגן הסמנטי" מאת עתליה ברנר, לשוננו מד (תש"ם), עמ' 100-108.
שָׁבַט
# הכה במקל חבט
#:* השובט והמדקדק
=גיזרון=
פועל גזור מן שם העצם דלעיל
=ראו גם=
*נִפֵּץ
*חבט
שִׁבֵּט
# העתיק רצף גנטי
=גיזרון=
* – שֵׁבֶט, נצר, זמורה.
=נגזרות=
*שִׁבּוּט
*שֻׁבַּט
**מְשֻׁבָּט
שְׁבָט
# החודש החמישי בלוח השנה העברי, בשנה המתחילה בחודש תשרי, כנהוג מימי בית שני, והחודש האחד־עשר בשנה המתחילה בחודש ניסן, שהיה נהוג בימי בית ראשון. מגיע אחרי טבת, ולפני אדר. מקביל לחודשים ינואר ופברואר.
=גיזרון=
* 𒌚𒀾 - החודש השביעי, מילולית: חודש החיטה . מקבילות בשפות שמיות נוספות - סורית: (שְׁבַט), ערבית: .
=צירופים=
* ט"ו בשבט
=קישורים חיצוניים=
קטגוריה:חודשים
=סמוכין=
קטגוריה:מילים שאולות מהשפה האכדית
קטגוריה:מילים שאולות מהשפה המצרית
=גיזרון=
*אכדית: שָבִּטֻ (𒉺𒅁𒁉𒂅, šabbiṭu) . סורית: שבטא (ܫܒܛܐ‎) .קופטית, וארמנית-קדומה: שְׁבּוֹט. (ϣⲃⲱⲧ,šbōt) במשמעות שרביט,מקל,מטה,לום. ערבית: שִיבְּט ([https://en.wiktionary.org/wiki/%D8%B3%D8%A8%D8%B7#Arabic سِبْط]) בהוראת שבט מבני-ישראל,נכד-הנביא,נכד,מטה.

*טגרנית: שֶבּט (ስባጥ) -דגן נדוש ,או דגן לאחר עיבודו. נגזרת של אותה מילה היא - (ዘበጠ) במשמעות "לחבוט" .מהארי: שבּוֹט (sebōṭ) - להכניע. געז ואמהרית : זבּטָא או זפטא (ዘበጠ) - להכות.
*מצרית: שָבְּדְטְ shabṭ-t ;וב"פאפירוס סלייר": <hiero>SA-A-b-d:xt</hiero>
=מידע נוסף=
* זה מכבר הראו החוקרים, כי בלשון העברית המקראית, המונח 'שַבּט' shabṭ-t מהווה מקבילה סמנטית לתיבת 'מוּסַר', וכי ישנה הקבלה בין 'מוסר' והפועל 'יסר'.
* המונח shabṭ-t יחד עם "מוסר" במשמעות מורחבת - הלקאה בשבט. מן הפאפירוסים מתחוור כי בטוי שגור היה במצרית קדומה : "אתה הכית על גבי, מוסרך נכנס לתוך אוזני" . נהוג לתאר את השתלשלות המשמעות באמצעות מטונימיה כפולה: השבט (הַמַּטֶּה) מסמל את סמכות המנהיג, והמנהיג מסמל את הקבוצה המונהגת. תהליך דומה חל במילה מַטֶּה. והיו שקישרו בין השמות 'מטה' ו'שבט' כדוגמת י. גרינץ שמעריך במאמר "מונחים קדומים בתורת כהנים" כי " תיבת 'שבט' משמשת בהוראת 'תת קבוצה היושבת בין קיבוץ של אנשים' ז"א 'שבט' בהוראת יחידה נפרדת בתוך שאר העם המסומל בעזרת שרביטו של ראש השבט, ואותו שרביט מקביל אל השם 'מטֶה' . חוקרת המקרא עתליה ברנר מקשה על הסבר זה, בטענה שאין במקרא חוליה מקשרת של תהליך זה בה מופיעים המילים "שֵׁבֶט" "מַטֶּה" במשמעות המנהיג עצמו. בהמשך המאמר נמסרים מקורות בהם מופיעה תיבת "שבט" בהוראת "מנהיג" , וכן (). לטענתה, שלב ביניים כזה אינו נדרש עבור המילה "מַטֶּה", מהיותה נרדפת גמורה של המילה "שֵׁבֶט".
* סמוך לגבול סוריה טורקיה באתר תל חלף נמצאה קערת השבעה ובה מופיעה בארמית המילה "שבט" ציטוט: "גם על שבט זה נרגל לא יגזור מגיפה. ומקערת השבעת - שדים אחרת, בשפה בבלית יהודית ובמשמעות מגיפה -"ומעבדי בישי שידי שבטי פלגי פגעי ירורי רוח- בישתא" .
=נגזרות=
* שבטי(2)
* כוכב שביט
=צירופים=
* שבט הבקורת
* דָּן אוֹתוֹ לַשֵּׁבֶט
* זקני השבט
* חושך שבטו שונא בנו
* מושך בשבט סופר
* עשרת השבטים
* שבטי ישראל
* מי לחסד ומי לשבט
=תרגום=
* אנגלית: ‏(1), ‏(2)
* ערבית: (2)
=סימוכין=
"מונחים קדומים בתורת כהנים" מאת יהושע מאיר גרינץ, לשוננו מ (תשל"ו), עמ' 12.

 "על מטה ושבט וסיווגן הסמנטי" מאת עתליה ברנר, לשוננו מד (תש"ם), עמ' 100-108.
שָׁבַט
# הכה במקל חבט
#:* השובט והמדקדק
=גיזרון=
פועל גזור מן שם העצם דלעיל
=ראו גם=
*נִפֵּץ
*חבט
שִׁבֵּט
# העתיק רצף גנטי
=גיזרון=
* – שֵׁבֶט, נצר, זמורה.
=נגזרות=
*שִׁבּוּט
*שֻׁבַּט
**מְשֻׁבָּט
שְׁבָט
# החודש החמישי בלוח השנה העברי, בשנה המתחילה בחודש תשרי, כנהוג מימי בית שני, והחודש האחד־עשר בשנה המתחילה בחודש ניסן, שהיה נהוג בימי בית ראשון. מגיע אחרי טבת, ולפני אדר. מקביל לחודשים ינואר ופברואר.
=גיזרון=
* 𒌚𒀾 - החודש השביעי, מילולית: חודש החיטה . מקבילות בשפות שמיות נוספות - סורית: (שְׁבַט), ערבית: .
=צירופים=
* ט"ו בשבט
=קישורים חיצוניים=
קטגוריה:חודשים
=סמוכין=
קטגוריה:מילים שאולות מהשפה האכדית
קטגוריה:מילים שאולות מהשפה המצרית