OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
גראמער

גראמער הוא כינוי לאדם החורז חרוזים ("גראמען" ביידיש). ה"גראמער" בדרך כלל עוסק בשירה בחתונות או אירועים אחרים, אך ישנם העוסקים בתחום זה גם בהוצאת תקליטים.

את החרוזים מכין בדרך כלל הגראמער בעצמו, ולעיתים, כאשר הוא אינו מוכשר לכך, הוא יבקש מחברו או מאדם העוסק בכך להכין לו חרוזים, לפעמים תמורת תשלום.

מקצוע זה מכונה גם "בדחנות", על שם שבעבר, מקצוע הגראמער היה חלק ממקצוע הבדחן שהיה נוהג לומר את דבריו בחרוזים.

== בדחנות בחתונות==
בחלק רחב מהציבור החסידי מקובל כי לפני החופה יש מסיבת קבלת פנים בה מעוררים את החתן לתשובה על כל עוונותיו, באמצעות ניגון שירי התעוררות ורגש. באותו מעמד מזמינים גראמער החורז חרוזים לפני החתן ובהם הוא משלב דברי התעוררות לתשובה, באמצעות משלים, סיפורי חסידים ודברי חכמים.

לאחר החתונה, במעמד המצווה טאנץ, מקובל כי אבי החתן ואבי הכלה אוחזים בגַרְטְל שבו אוחזת הכלה ורוקדים - כל אחד בנפרד, וכן סב החתן והכלה ובני משפחותיהם. לפני כל ריקוד כזה הגראמער אומר דברי בדחנות, ויש הנוהגים שבהם הוא מדבר גם על שבחיו של העומד לרקוד, אם זה אבי החתן או הכלה העומד לרקוד, ועל שבחי החתן והכלה. לפעמים הוא ישלב גם דברי התעוררות, ודברי הספד על אחד מקרובי המשפחה שנפטר בשנה האחרונה.

בקהילות רבות, כמו בחסידות באבוב, נהוג עוד כי בפורים עומד הגראמער על שולחן האדמו"ר וחורז את חרוזיו.

==תקליטים==
ישנם גם תקליטים רבים של "גראמען", בכולם או בחלקם. המפורסמים שבהם הם סדרת ניגוניו וחרוזיו של יום-טוב עהרליך, סדרת "לחיים אידן" של יוסף משה כהנא, סדרת קלטות מאת יונתן שוורץ. בנוסף בולטים בתחום אייזיק האניג, מיכאל שניצלר, ישראל אדלר וליפא שמלצר, העוסק במקצועו כגראמער, ומשלב את חרוזיו באלבומים שהוא מוציא לאור ובאלבומים של זמרים אחרים הקונים ממנו את חרוזיו.

בדרך כלל תקליטים אלו אינם מחדשים שירים, אלא משתמשים בשירים מפורסמים, אך לעיתים גם מלחינים שירים חדשים לצורך תקליטים אלו.

== ראו גם ==
* בדחן
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מקצועות
קטגוריה:דמויות בפולקלור היהודי
קטגוריה:יהדות חרדית
קטגוריה:נישואים ביהדות
קטגוריה:חסידות
קטגוריה:מוזיקה חסידית
צ'ארלי רוז

צ'ארלס פיט "צ'ארלי" רוז, הבן (באנגלית: Charles Peete "Charlie" Rose, Jr; נולד ב-5 בינואר 1942) הוא עיתונאי ומנחה טלוויזיה אמריקאי. משנת 1991 ועד 2017 הנחה את תוכנית הראיונות "צ'ארלי רוז" ברשת PBS, בתוכנית הוא ראיין שחקנים, אנשי ציבור, מעצבי דעות ורבים ממנהיגי העולם. הוא היה כתב בתוכנית 60 דקות II מאז תחילתה בשנת 1999 ועד לשנת 2005, לאחר מכן מגיש בתוכנית 60 דקות ומגיש את תוכנית הבוקר "CBS This Morning". בנובמבר 2017 פוטר מ-CBS ותוכניתו ב-PBS בוטלה, לאחר חשיפה בוושינגטון פוסט שהטריד מינית לאורך השנים 8 נשים.

== ראשית חייו ==
רוז נולד בהנדרסון, קרוליינה הצפונית שבארצות הברית. בן יחיד למרגרט פרייזר וצ'ארלס פיט רוז, בעלי חוות טבק וחנות מכולת. בתיכון היה שחקן כדורסל והתקבל לאוניברסיטת דיוק במטרה ללמוד לתואר קדם רפואה. הוא התקבל למשרת מתמחה אצל הסנטור הדמוקרטי בנג'מין אווט ג'ורדן וכך החל להתעניין בנושאים פוליטיים. הוא סיים את הלימודים בשנת 1964 עם תואר בהיסטוריה. בשנת 1968 סיים באוניברסיטת דיוק תואר במשפטים. כמו כן הוא למד בבית הספר לעסקים באוניברסיטת ניו יורק. את אשתו מרי פגש כשלמד בדויק.

== קריירה ==
אשתו החלה לעבוד ב-BBC ורוז החל לקבל עבודות ברשת כפרילנס. בשנת 1972 הוא קיבל עבודה כמגיש במהדורה השבועית של רשת WPIX-TV.

בשנת 1974 הוא קיבל עבודה כמפיק של התוכנית של ביל מויירס ברשת PBS. הוא החל לשמש גם כמראיין בתוכנית של מויירס והוא זכה להצלחה. הוא קיבל תפקיד ברשת KXAS-TV בטקסס כמנהל תוכניות, וגם קיבל רצועה ראיונות יומית בלילה, אשר הייתה הבסיס לתוכנית הראיונות "צ'ארלי רוז".

רוז עבד בין השנים 1984 ל-1990 כמגיש ברשת החדשות של CBS בתוכנית News Nightwatch, תוכנית החדשות הלילית הראשונה של הרשת. בשנת 1990 פרש מ-CBS כדי להגיש תוכנית ברשת פוקס, אולם כעבור שישה שבועות עזב את התוכנית מכוון שלא היה מרוצה מסגנונה. בשנת 1991 הוא החל להגיש בתוכנית ברשת PBS בינואר 1993 החלה להיות משודרת בסינדיקציה ארצית. בשנת 1994 עבר לרשת Bloomberg.

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:עיתונאים אמריקאים
קטגוריה:סגל CBS
קטגוריה:זוכי פרס וינסנט סקאלי
קטגוריה:חברי ועד השלישייה
קטגוריה:אמריקאים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1942
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת דיוק
ירושלים גאה להציג

ירושלים גאה להציג הוא סרט דוקומנטרי ישראלי שבוים על ידי ניצן גלעדי ומתאר את המחלוקת והמאבק לקראת אירועי הגאווה העולמיים (WorldPride) כחלק ממחאה של זכויות להט"ב בישראל, אשר תוכננו להתרחש ב-6 עד ה-12 באוגוסט 2006 בירושלים. הסרט מציג אירועים אלו מנקודת מבטם של להט"בים אל מול יהודים אורתודוקסים, נוצרים אוונגליסטים ומוסלמים שמרנים, שלטענתם, מחללים את העיר הקדושה. הקרנת הבכורה של הסרט התרחשה בפסטיבל הסרטים היהודי של סן פרנסיסקו ב-29 ביולי 2008.

הסרט השתתף במעל ל-40 פסטיבלים ברחבי העולם וזכה בשישה פרסים בינלאומיים. מבין מועמדויות והשתתפויות אלו, זכה הסרט בין היתר בפרס הבאנף בקטגוריית הסרטים החברתיים-הומוניטריים בקנדה ובמקום הראשון בפסטיבל הקולנוע הגאה OUTFest בלוס אנג'לס.

==רקע ==
בשנת 2005, במהלך האספה השנתית של ארגון אינטרפרייד שנערכה בקנדה בהשתתפות נציגים ממדינות העולם השונות, התקבלה הצעתו של ארגון הבית הפתוח לארח את אירועי הגאווה העולמיים בירושלים, זאת לאחר דחייתם בעקבות אירועי תוכנית ההתנתקות שאירעה שנה קודם לכן. אירועים אלה, תוכננו להתרחש ב-10 באוגוסט 2006 במטרה להביע מחאה בינלאומית לזכויות הלהט"ב.

==מהלך הסרט==
בתחילת הסרט מסוקרים ההכנות לקראת אירועי הגאווה הלאומיים בירושלים, לצד ועדה של נציגי שלוש הדתות המונותאיסטיות (יהדות, נצרות ואסלאם) נגד המפגן שתכננו הלהט"ב. הרב יהודה לוין שנבחר לנציג איגוד הרבנים של אמריקה פועל במשך תקופת ההכנות לביטול נחרץ של מצעד הגאווה: .

מנגד, מבהירה יושבת ראש ארגון הבית הפתוח, נועה סתת, שקהילת הלהט"ב הבינלאומית תתכנס בירושלים כדי להעלות על נס את זהותם ולהציג חזון דתי שונה ממה שהם מקדמים. במהלך הסרט מתואר המשך המאבק בעיקר מצד הדתיים לבטל אירועים אלו הכוללים כרזות והפגנות שנאה. לקראת מסיבת עיתונאים לפתיחת אירועי הגאווה הלאומיים, פרצה מלחמת לבנון השנייה אשר גרמה בלית ברירה לדחות את מועד המצעד עד לתום המלחמה. ארגון הבית הפתוח קיים מאמצים כשבוע לאחר תום המלחמה לקבוע תאריך מחודש לקיום אירועי הגאווה שלבסוף אושר על ידי משטרת ישראל. במהלך השבוע שלפני קיום המצעד המחודש התרחשו פוגרומי מחאה והתראות על פיגועים מצד הקהילה הדתית בירושלים אשר גרמו להחלטה משותפת בין הבית הפתוח למשטרה לביטול המצעד וקיום אירוע חלופי באצטדיון סגור בשכונת גבעת רם.

==משתתפים==
* סער נתנאל - חבר מועצת עיריית ירושלים המנסה לקדם את חופש הביטוי של ההומוסקסואליות בירושלים בפני ראש העיר, אורי לופוליאנסקי ללא הצלחה.
* נועה סתת - פעילה חברתית יושבת ראש ארגון הבית הפתוח הפועלת למען קיום אירועי הגאווה.
* אדם דוד רוסו - הומוסקסואל אשר נדקר במצעד הגאווה בירושלים ב-2005.
* מינה פנטון - חברת מועצת ירושלים הפעילה לביטול קיום אירועי הגאווה וההומוסקסואליות בפרט.
* יהודה לוין - נציג איגוד הרבנים של אמריקה הפועל לביטול אירועי הגאווה בירושלים ובישראל בכלל.
* בודי - דראג קווין הומוסקסואל ערבי תושב רמאללה. נאלץ לעזוב את שטחי ישראל מאחר שהחמאס איים להפכו לשהיד עקב נטיותיו המיניות.
* חגי אלעד - מנכ"ל הבית הפתוח.
* גיל נוה (בתור מלכת הדראג גלינה פור דה ברה) - אמן דראג המופיע במועדון "השושן 4" ומנחה את עצרת הגאווה המתקיימת בסופו של הסרט.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.mako.co.il/mako-vod-mako/movies/VOD-ea168971e229a11004.htm "ירושלים גאה להציג"] לצפייה מלאה באתר mako .

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 2008
קטגוריה:סרטי להט"ב ישראליים
קטגוריה:סרטים תיעודיים ישראליים
קטגוריה:סרטי יהדות
קטגוריה:ירושלים בקולנוע
קטגוריה:סרטי להט"ב תיעודיים
קטגוריה:סרטים הומוסקסואליים
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2008
יצחק קרונזון

יצחק קְרוֹנְזוֹן (Itzhak Kronzon); (14 בספטמבר 1939, חיפה - 18 במאי 2021, ניו יורק) היה רופא אמריקאי ישראלי, פרופסור קליני מן המניין לקרדיולוגיה באוניברסיטת ניו יורק (NYU), מנהל מעבדת הקרדיולוגיה הלא-פולשנית הלב במרכז הרפואי של האוניברסיטה ומומחה לתחום ההדמיה הלא-פולשנית. בנוסף, כותב ספרי סיפורים קצרים וטורים לעיתונים.

== ביוגרפיה ==
נולד בחיפה בשנת 1939 לליזה ולזלמן קרונזון, שעלו לארץ ישראל מליטא כחמש שנים קודם לכן והשתקעו בעיר. למד בתיכון הריאלי בחיפה. לאחר מכן למד רפואה במסגרת העתודה האקדמית, וסיים את לימודיו באוניברסיטה העברית בשנת 1966. את הסטאז' עשה בבתי חולים בתל אביב. הוא התגייס לצה"ל ושירת כרופא מוטס בצנחנים. במהלך שירותו הצבאי השתלם ברפואה פנימית ובקרדיולוגיה בהדסה.

בשנת 1971 עבר קרונזון לארצות הברית, ושם עבד בבית החולים אלברט איינשטיין ברובע הברונקס, שבו התמחה בצנתור של העורקים הכליליים אצל ד"ר אפרים גלסמן. אחר כך עבר לבית החולים של אוניברסיטת ניו יורק, שם הוא טיפל, לימד וחקר.

באמצע שנות ה-70 פתח קרונזון את מעבדת הצנתורים בבית החולים איכילוב. הוא החדיר את תחום האקוקרדיוגרפיה לבתי החולים בישראל ולימד באוניברסיטת תל אביב.

בשנות השמונים עזר בהקמת המרכז רפואי לניתוחי לב בניו דלהי שבהודו והיה לחבר מועצת המנהלים של המרכז.

קרונזון פרסם כ-500 מאמרים מקצועיים ושישה ספרי הדרכה ולימוד עם רופאים אחרים. ביוני 2010 קיבל פרס מפעל חיים מטעם האגודה האמריקאית לאקו-קרדיוגרפיה.

במשך השנים עסק קרונזון בכתיבה לצד הרפואה. הוא כתב מדור ב"דבר השבוע", שנקרא 'זיכרונותיו של רופא' וכן ב"דבר" ובמוסף "7 ימים" של ידיעות אחרונות. ספרו "אמא, שמש ומולדת" הוא אסופת סיפורים משעשעים העוסקים בילדותו בשכונת הדר הכרמל בחיפה בשנות החמישים והשישים.

בשנת 2024 עלה בתיאטרון באר שבע, מחזה המבוסס על הספר "אמא, שמש ומולדת" בעל אותו שם.

==חיים אישיים==
קרונזון היה נשוי לזיווה (נולדה ב-1939), ציירת, ואב לשלושה. כשביקר בישראל התגורר בתל אביב ובקיסריה. נפטר במאי 2021

== מספריו ==
* אמא, שמש ומולדת: סיפורים / יצחק קרונזון, רישומים: דני קרמן, תל אביב: שבא, 1985.
* מי מקבל את בלגיה?: סיפורים / יצחק קרונזון, תל אביב: עם עובד, תשנ"א-1991.
* צנתור הלב, פרולוג, 1996.
* מסע ארוך אל תוך הלב / יצחק קרונזון, תל אביב: עם עובד, תשס"ז-2007.
* כי מנגד תראה: מבחר סיפורים / יצחק קרונזון; אחרית דבר מאת דן מירון, תל אביב: עם עובד, תשע"א-2010.
<div style="direction: ltr;">
* Itzhak Kronzon and Paul A. Tunick, Challenging Cases in Echocardiography, Philadelphia, PA: Lippincott Williams & Wilkins, 2005.
</div>

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* יצחק קרונזון, [https://blr.med.nyu.edu/files/blr/u7/Kalvarija.pdf In Kalvarija Father Died] (מעברית: איריס קָרֵב (קרונזון)), Bellevue Literary Review (כתב עת ספרותי שמוציא ה-NYU Langone Medical Center), עמ' 70–75
* 
* [http://www.med.nyu.edu/people/kronzi01.html דף אישי] באתר אוניברסיטת ניו יורק
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קרדיולוגים ישראלים
קטגוריה:רופאים אמריקאים
קטגוריה:יהודים אמריקאים
קטגוריה:סגל המרכז הרפואי תל אביב ע"ש סוראסקי
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:בוגרי בית הספר הריאלי
קטגוריה:בוגרי העתודה האקדמית
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור לרפואה מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:קיסריה: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1939
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2021
ג'אמפסטייל

ריקוד ג'אמפסטייל
ג'אמפסטייל (באנגלית: Jumpstyle) הוא סוג של מוזיקה אלקטרונית קצבית שהתפתחה מהארדסטייל, ז'אנר של הארד דאנס. הגורם המבליט ז'אנר זה הוא הריקוד המיוחד המשויך אליו.

זהו ז'אנר יחסית חדש שמקורו בבלגיה<ref></ref>, והוא התפשט ברחבי אירופה ואף בישראל.

==מפיקי ותקליטני ג'אמפסטייל בולטים==
* DJ Coone
* DJ Greg C
* DJ Ruthless
* Vorwerk (DJ)|Vorwerk
* DJ Furax
* Doctor Bass
* Dark-E
* Darkraver
* Patrick Jumpen

==הריקוד==
אל המוזיקה מתלווה ריקוד. מוזיקת ג'אמפסטייל בנויה לריקוד זה בלבד, לעומת זאת את הריקוד אפשר לרקוד לרקע מוזיקת הארדסטייל הנמצאת בשימוש על ידי רוב רקדני הג'אמפסטייל.
בין התנועות שהופיעו אצל הרקדנים (בדרך כלל תוך תזוזה מעגלית):
* בעיטת הרגליים קדימה ואחורה עם קצב הביט של השיר.
* הטיית המותניים לכיוון ההפוך בו הרגל נמצאת (דוגמה: אם רגל ימין נבעטת קדימה, יש להטות את הגוף אחורה)
* הרמת אחת מהרגליים לגובה גבוה מהרגיל כדי לציין שבירה בקצב.
* קפיצה עם שתי הרגליים והנחתתם בחוזקה על האדמה במהירות גבוהה.
* פישוק הרגליים תוך כדי קפיצה.

== סגנונות ==
לריקוד כמה סגנונות, ולמרות השוני הרב ביניהם, כל אותם סגנונות נמצאים תחת הקטגוריה "ג'אמפסטייל".
בתיאורים הבאים ימצאו הצעות לביצוע הסיגנונות השונים, אך אין הסיגנונות מוגבלים לאותם תיאורים.
* אולד סקול (Oldskool) - זו הצורה הכי הפשוטה של הריקוד שכמעט כל הרקדנים המתחילים יתחילו איתה. הסגנון מורכב מחמישה צעדי בסיס, וסט של טריקים אחדים.
* הארדג'אמפ (Hardjump) - זהו סגנון יותר מורכב הבנוי משישה צעדי בסיס ויותר קשה ללמידה. סגנון זה יותר פופולרי בקרב הרקדנים, ובדרך כלל נלמד לאחר האולדסקול. אף על פי שאפשר לבצע את אותם טריקים גם באולדסקול וגם בהארדג'אמפ, טריקים יותר מתקדמים בדרך כלל באים בשילוב עם ההארדג'אמפ. כמו כן סגנון זה מבוצע עם יותר כוח כי לעומת האולדסקול, בו בועטים באוויר, בהארדג'אמפ רוקעים באדמה.
* סיידג'אמפ (Sidejump) - זהו אחד מתוך שני סגנונות מתקדמים יותר של הריקוד. לסגנון שני מאפיינים עיקריים: האחד, בסיס המורכב מארבעה צעדים, והשני, סט טריקים רחב יותר המתבסס בעיקר על סיבובי רגל (הטריק נקרא באנגלית Wheel) מה שהופך את מראה הריקוד לחלק יותר.
* אוונסטייל (Ownstyle) - זה סגנון הפריסטייל(Freestyle) של הג'אמפסטייל. זהו הסגנון המתקדם השני של הריקוד. הייחודיות של סגנון זה היא שהוא מתבסס בעיקר על טריקים מכל הסוגים (לכן נקרא הוא נקרא Freestyle - הסגנון החופשי) ולא על צעדי הבסיס כמו שאר הסיגנונות.

== טורנירים וליגות ==
יש ליגות שונות המתקיימות ברחבי מדינות שונות בעולם וביניהן המוכרות ביותר הן הליגה הרוסית, הפולנית והאנגלית. השופטים הם יוזמי הליגה בדרך כלל, והמשתתפים מצלמים סרטון בו הם רוקדים ושולחים אותו לפורום האינטרנט של הליגה.

==ראו גם==
* מוזיקת טראנס
==קישורים חיצוניים==
* [http://www.fearfm.be/ FearFM] - תחנת רדיו אינטרנטית המשמיעה ג'אמפסטייל
* [https://web.archive.org/web/20101205010949/http://www.jumpstation.be/ Jump Station] - תחנת רדיו אינטרנטית המשמיעה ג'אמפסטייל
* [http://www.jumpstyleaddict.com/ Jumpstyle Addict] - פורום אירופאי המוקדש לג'אמפסטייל
* [http://www.jumperrecords.com/ Jumper Records] - חברת תקליטים של ג'אמפסטייל
* [http://youtube.com/results?search_query=Jumpstyle&search=Search/ חיפוש ב-YouTube עם מילת המפתח "Jumpstyle"] - סרטונים המכילים את הריקוד מופיעים באתר זה.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סגנונות מוזיקליים
ג'אמפסטייל
ג'ים קלי

ג'יימס מ. "ג'ים" "הדרקון" קלי (באנגלית: James M. "Jim" "the Dragon" Kelly; 5 במאי 1946 - 29 ביוני 2013) היה אתלט, שחקן ואמן לחימה אמריקני שהתבלט בשנות השבעים המוקדמות. הוא נודע במיוחד בשל הופעתו כוויליאמס בסרטו של ברוס לי "הדרקון".

==ביוגרפיה==
=== שנותיו הראשונות ===
קלי נולד בפריז, קנטקי. הוא החל את הקריירה האתלטית בבית הספר התיכון, שם התחרה בהצלחה בכדורסל, פוטבול, ואתלטיקה קלה. הוא למד באוניברסיטת לואיוויל, שם שיחק רוגבי, אולם עזב במהלך שנתו הראשונה על מנת ללמוד קראטה שורין-ריו. בנוסף לכך, הוא התאמן בקראטה אוקינאווה-טה בהדרכתו של שיהאן גורדון דוברסולה וזכה בהנטיגטון ביץ' קלאסיק (Huntington Beach Classic) וזקף לזכותו של מר דוברסולה את הפיכתו ללוחם ברמה עולמית. אחרי שניצח בתואר במשקל בינוני באליפות הקראטה הבינלאומית במשקל בינוני ב-1971 בלונג ביץ', הוא פתח בית ספר משלו לאמנויות לחימה. הוא לימד קראטה את השחקן Calvin Lockhart לקראת תפקידו במותחן Melinda, ולבסוף גילם את דמותו של מדריך אמנויות לחימה בסרט.

===קריירת המשחק שלו===
כשחקן, תפקידו הידוע ביותר של קלי הוא במשחק לצידו של ברוס בסרט "הדרקון". הופעה זו הובילה לתפקידי כוכב בסדרת סרטי אמנויות הלחימה מז'אנר הבלאקספלויטיישן, ביניהם מלינדה ו-Black Belt Jones. ברוב תפקידיו קלי גילם אמן לחימה אפרו-אמריקני, מה שהיווה אז חידוש. לאחר הופעתו בסרט משנת 1982 "One Down, Two to Go", הופיע קלי בסרטים רק לעיתים נדירות. משחקו בסרט "הדרקון" אמור היה במקור להינתן לשחקן Rockne Tarkington, שבאופן בלתי צפוי נשר ימים לפני הצילומים בהונג קונג. המפיק פרד ויינטראוב שמע על בית הספר לקראטה של ג'ים קלי במחוז קרנשו (Crenshaw) בלוס אנג'לס, והלך לשם על מנת לצפות בו, התרשם ובחר בו לתפקיד ויליאמס. תפקידו של קלי כויליאמס, מדריך קראטה עירוני ששוטרים לבנים מציקים לו, הרשים במאים וגברים אפרו-אמריקנים בשל התנהגותו קרת הרוח והתסרוקת האפריקאית הגדולה שלו. הוא השיג חוזה לשלושה סרטים עם חברת האחים וורנר ושיחק בסרט Three the Hard Way עם ג'ים בראון ופרד ויליאמסון, וב- Hot Potato סרט שבו הוא מציל את בתו של דיפלומט מהג'ונגלים של תאילנד. אחרי שחוזהו עם האחים וורנר הסתיים, הוא כיכב בסרטים דלי התקציב Black Samurai, Death Dimension ו- Tattoo Connection.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אמני לחימה אמריקאים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1946
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2013
מעלון

מעלון בכניסה לבניין ב[[המבורג]] 
מעלון הוא מעלית קטנה ופתוחה, המיועדת להרמה של אנשים עם לקות תנועה, כגון משתמשי כיסאות גלגלים והרמת אנשים שדוחפים עגלת תינוק או משא.

מקובל להשתמש במעלון כדי לעבור בין מפלסים שהפרש הגובה ביניהם קטן מקומה אחת, בין אם בתוך בניין ובין אם ממפלס הרחוב אל כלי רכב, במקומות בהם אין שטח רצפה מספיק כדי להתקין רמפה. המחסור בשטח רצפה עבור רמפה לכיסא גלגלים נובע מהעובדה שהמתלול המרבי לרמפה נגישה הוא שמונה מעלות.

אחת הסיבות לתקנה הדורשת שטח רב יותר עבור מקום חניה לנכים מאשר עבור ממקום חנייה רגיל היא הצורך לשמירת מקום לתפעול מעלון צד לרכב ואן המשרת משתמשי כיסאות גלגלים ממונעים.

==ממשק המשתמש==
ממשק המשתמש של טיפוס מקובל של מעלון כולל קטע רצפה, שעליו ניצב אדם בכיסא גלגלים או אדם הדוחף עגלה. סוג מעלון זה מכיל לרוב גם מעקה בטיחות.

טיפוס אחר מכיל ממשק משתמש בעל משטח קטן יותר, שמתחבר אל תחתית שלדת כיסא הגלגלים או העגלה. טיפוס שלישי כולל מושב, שעליו יושב אדם כבד הליכה; טיפוס זה אינו יכול לשאת כיסאות גלגלים ועגלות.

מתגי השליטה במעלון עשויים להיות בתחום המעלון עצמו - כפי שמקובל במעליות רגילות, מחוץ למעלון, או בשני המקומות גם יחד. מתגי בקרה המצויים בתוך המעלון מאפשרים שליטה במעלון על ידי המשתמש ומתגים המצויים מחוצה לו מאפשרים שליטה על ידי אדם המסייע לו או על ידי אדם בעל סמכות (כגון נהג אוטובוס). מעבר לזאת, ניתן לסדר לחלק מהמעלונים הפעלה אוטומטית בדומה למעלית שבת.

==דוגמאות==
<gallery>
קובץ:Wheelchair lift SF 7041.jpg|מעלון בכניסה לאוטובוס
קובץ:Beroun, U stadionu, zvedací plošina.jpg|מעלון מתקפל המורכב על מסילה בסמוך למעקה המדרגות. מעלונים המורכבים על מסילה בסמוך למעקה המדרגות מכונים "מדרגון".
קובץ:Treppenraupe.JPG|"זחליל" או "זחלילון" הוא סוג נפוץ של מעלון נייד. הוא מתניע על זחל בדומה לרכב קרבי משוריין.
קובץ:Wheelchair Elevator Outdoors.jpg|"אנכון" הוא מצב ביניים בין מעלית לבין מעלון, דהיינו, מעלית קטנה וחצי פתוחה המיועדת רק (או כמעט ורק) לבעלי לקות תנועה.
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.veredbitan.com/WD/shekel/shekel_mag8/VOL8_5.pdf הנגשה פיזית של בתי–ספר בישראל - תמונת מצב, אודי כתריאל, עניין של גישה, גיליון 8, עמ' 5-10, דצמבר 2008]

קטגוריה:טכנולוגיה תחבורתית
קטגוריה:מעליות
קטגוריה:פריטי טכנולוגיה מסייעת לניידות

קטגוריה:נגישות
קטגוריה:מכשירי חשמל
מזרקת הקסם של מונז'ואיק

מזרקת הקסם
מזרקת הקסם של מונז'ואיק או פונט מג'יקה (בספרדית וקטלנית: Font màgica de Montjuïc) היא מזרקה הנמצאת בראש שדרת אבנידה מריה כריסטינה בשכונת מונז'ואיק בברצלונה. המזרקה ממוקמת לרגלי הפלאו נסיונל וגבעת מונז'ואיק וקרוב לפלאסה דה אספניה.
== היסטוריה ==
המזרקה, כמו רוב המבנים המקיפים אותה, נבנתה לכבוד התערוכה העולמית של ברצלונה (1929). מזרקת הקסם תוכננה על ידי קרלס בויגאס, שתכנן מזרקות מוארות החל משנת 1922. המזרקה שוכנת כיום באתר בו היו ארבעת העמודים האיונים, שייצגו את תנועת הקטלניזם, והוסרו תחת שלטונו של ראש הממשלה הספרדי מיגל פרימו דה ריברה.

בויגאס הגיש את תכנונו למזרקה שנה לפני התערוכה העולמית, כאשר רבים חשבו שהתוכנית שאפתנית מדי ועם זמן מועט מדי לביצועה. בפרויקט ההקמה של המזרקה עבדו מעל ל-3,000 פועלים. המופע הראשון של המזרקה נערך יום לפני פתיחת התערוכה. המזרקה נפגעה קשות במהלך מלחמת האזרחים בספרד ורק בשנת 1955 שוקמה בפיקוחו של בויגאס. 

בשנות השמונים נוספה מוזיקה יחד עם מופעי האור, והמזרקה יחד עם הפלאו נסיונל שוחזרו במלואם לקראת אולימפיאדת הקיץ שנערכה ב-1992 במונז'ואיק. ההופעות כוללות מוזיקה מסרטים, מוזיקה קלאסית ומודרנית כמו: הסנדק, שר הטבעות, גלדיאטור וכן את השיר ברצלונה של הזמר פרדי מרקיורי.

==גלריה==
<gallery widths="150px" heights="150px" perrow="4">
Font Màgica de Montjuïc 8 (2009-05-24).JPG
Font Màgica de Montjuïc 9 (2009-05-24).JPG
Font Màgica de Montjuïc 10 (2009-05-24).JPG
Font Màgica de Montjuïc.jpg
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* [http://w3.bcn.es/XMLServeis/XMLHomeLinkPl/0,4022,495525130_982436918_3,00.html מידע על המזרקה]

קטגוריה:ברצלונה: מבנים
קטגוריה:אירופה: מזרקות
קטגוריה:התערוכה העולמית של ברצלונה (1929)
פורד מודל T

פורד מודל T, שנת ייצור 1910
פורד מודל T (באנגלית: Ford Model T; באנגלית ידוע בכינויים Tin Lizzie, Flivver, או T) היא מכונית מבית פורד בסגנון מכונית עידן פליז שיוצרה בין השנים 1908–1927. תחילת יצור מודל T בשנת 1908 מהווה אבן דרך היסטורית בתעשיית הרכב העולמית. זהו דגם הרכב הראשון ששווק באופן המוני.

תחילה, הדגם נמכר במחיר של 900 דולר, אך הוא ירד עם השנים, עד שהגיע לכ-300 דולר בשנות הייצור האחרונות. עם הורדת המחיר, נפתח שוק הרכב אף לבני המעמד הבינוני בארצות הברית. המחיר הנמוך הושג הודות לכושר ההמצאה של הנרי פורד. פורד פיתח פס ייצור לרכב, והרכבת הרכב מחלקים זהים לכל המכוניות בדגם. המכונית הראשונה בייצור המוני ממודל T יוצרה ב-12 באוגוסט 1908 ועזבה את שטח המפעל בדטרויט ב-27 בספטמבר 1908.

מודל T הוא הדגם ה-19 של חברת פורד, אף שחלק מדגמים אלה היו בגדר אבטיפוס בלבד ולא שווקו לציבור. על דגם זה אמר הנרי פורד: "אני אבנה מכונית להמונים. היא תהיה גדולה דיה למשפחה, וקטנה דיה להפעילה ולטפל בה. היא תיבנה מן החומרים הטובים ביותר, על ידי האנשים הטובים ביותר שניתן להעסיק, ובהתאם לעיצובים הפשוטים ביותר שההנדסה המודרנית יכולה לתכנן. אבל מחירה יהיה כה נמוך עד שכל אדם המרוויח משכורת הוגנת יהיה מסוגל לרוכשה - ולהנות יחד עם משפחתו מברכת שעות של הנאה במרחבים הגדולים של אלוהים."

הדגם הוצע למכירה בצבע שחור בלבד. הלצה ידועה של פורד בהתייחסו לנושא היא: 

דגם הטנק "פורד 3 טון M1918" שיוצר על ידי פורד בשנת 1918 צויד ב-2 מנועים של "פורד מודל T".

דגם "פורד מודל T" יוצא לאוסטרליה, והתחרה עם המכונית האוסטרלית שישה אוסטרלים, שיוצרה משנת 1919. בסופו של דבר גרם דגם "פורד מודל T" להפסקת ייצורה בשנת 1925.

ב-18 בדצמבר 1999 נבחרה פורד מודל T למכונית המאה.

==ראו גם==
* פורד מודל TT
* פורד מודל K

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מכוניות
T
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1908
קטגוריה:מכוניות אמריקאיות
הטבע לא עושה קפיצות

הטבע לא עושה קפיצות (בלטינית: Natura non facit saltus) הוא עקרון בפילוסופיה של הטבע מימיו של אריסטו, ואולי אף קודם לכן. העיקרון שימש כאבן-בניין להגות הפילוסופית של חוקרים ומדענים רבים לאורך ההיסטוריה. הרעיון מופיע כאקסיומה בכתביהם של גוטפריד לייבניץ וניוטון, מפתחי החשבון האינפיניטסימלי, וכמו כן שימש את צ'ארלס דרווין כעקרון מנחה בניתוח הברירה הטבעית בספרו "מוצא המינים". ניסוח העיקרון כפי-שהוא לקוח מספרו של קארולוס ליניאוס Philosophia Botanica.

על-פי העיקרון, אובייקטים בטבע ותכונותיהם משתנים בצורה הדרגתית ורציפה ולא באופן פתאומי ובדיד. בהקשרו המתמטי מאפשר עיקרון זה להניח כי הפונקציות והמשוואות המתארות מערכת טבעית כלשהי הן רציפות וגזירות. ההנחה כי חוקי הטבע מצייתים לעיקרון זה שלטה למעשה בפילוסופיה של המדע מהעת העתיקה ועד לפיתוח תורת הקוונטים במאה ה-20.

בהקשר הביולוגי שימש העיקרון על ידי דרווין ואחרים ככתב הגנה על רעיון האבולוציה, לפיו המגוון הביולוגי בעולם התפתח בהדרגתיות ותוך שינויים מינוריים מאב ביולוגי יחיד, משותף תחת מנגנון הברירה הטבעית. בדומה לפיזיקה, גם הביולוגיה ויתרה על דבקות רעיונית בעקרון, וזאת עם פיתוחן של תורות אבולוציה ביולוגית מודרניות ומושג המוטציה. מאחר שמבנה ה-DNA הוא בדיד בבסיסו, נתפסים כיום השינויים הביולוגיים היסודיים כבדידים אף הם, על-אף שמדובר על סדרי גודל מזעריים בלבד.

"Natura non facit saltum" הוא הציטוט המופיע בראש ספרו של אלפרד מרשל 'עקרונות הכלכלה'. מרשל, שהעריץ את הרברט ספנסר ומשנתו, עשה שימוש בציטוט הן כדי להצהיר על תמיכתו בחשיבה האבולוציונית והן כדי להדגיש את חשיבות החשבון האינפיניטסימלי ככלי אנליטי לניתוח בעיות כלכליות.

==ניסוחים נוספים==
*Natura in operationibus suis non facit saltum – הטבע בפעולתו איננו מתקדם בקפיצות. ניסוח משנת 1613.
*Natura non saltum facit – בנוסח זה עשה לייבניץ שימוש.
*Die Natur macht keine Sprünge – תרגום נפוץ של האמרה לגרמנית.

לעיתים מופיע הביטוי בנטייה saltum במקום saltus וזאת, בשל הופעה שונה ופשוטה יותר מבחינה תחבירית של צורת הנייטרלי של שם-העצם הלטיני saltus (קפיצה) בלטינית של ימי הביניים.

==ראו גם==
*פונקציה רציפה
*מתמטיקה בדידה
*מינהור קוונטי
*קפיצה (ביולוגיה)

==הערות שוליים==
<div style="direction: ltr;">

</div>

קטגוריה:פילוסופיה של המדע
קטגוריה:מילים וביטויים בלטינית
משה פלאטו

משה פלאטו (בצרפתית: Moshé Flato; 17 בספטמבר 1937 - 24 בנובמבר 1998) היה פיזיקאי ומתמטיקאי ישראלי אשר לימד בצרפת. פלאטו היה פרופסור למתמטיקה באוניברסיטת דיז'ון בצרפת, והיה ממקימי האגודה הבינלאומית לפיזיקה מתמטית ומייסד כתב העת Letters in Mathematical Physics.

== אודות ==
נולד בתל אביב לאנה ושלמה, מהנדס. סיים את בחינות הבגרות בשנת 1955 במגמה ריאלית בהצטיינות והלך לעתודה הצבאית. הוא סיים תואר שני בהצטיינות יתרה מהאוניברסיטה העברית בפיזיקה ומתמטיקה. בין השנים 1960 ל-1961 שירת בחיל האוויר כקצין ואחר כך המשיך בשירותו בהמרכז למחקר גרעיני שורק. באותן שנים לימד מתמטיקה ופיזיקה באוניברסיטה העברית ובאוניברסיטת בר-אילן. בשנת 1965 סיים דוקטורט בפריז.

בשנת 1967 קיבל אזרחות צרפתית. ובשנת 1968 מונה לפרופסור למתמטיקה באוניברסיטת דיז'ון בצרפת. משנת 1971 ועד למותו היה יועץ לוועדה הבוחרת את הזוכה בפרס נובל לפיזיקה. נפטר בפריז בשנת 1998 והיה בן 61 במותו.

בשנת 1975 ייסד את כתב העת Letters in Mathematical Physics, אשר הפך לאחד מהמרכזיים בתחום הפיזיקה המתמטית.

תרומתו לפיזיקה המתמטית הייתה בתחומי תורת החבורות והמשוואות דיפרנציאליות חלקיות.

לזכרו מאורגנת מדי שנה סדרת הרצאות בנושא פיזיקה על שמו.

טרם שנפטר, פלאטו היה מנחה הדוקטורט של האחים בוגדנוב, הידועים מפרשת בוגדנוב ממלחמות המדע.

אחותו היא אירית איזקסון.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.u-bourgogne.fr/monge/d.sternh/moshe/MosheLegacy.pdf A personal view on Mosh´e Flato’s scientific legacy], פרופסור דניאל שטרנהיימר.
<div style="direction: ltr;">
* [http://www.theophys.kth.se/~snell/moshe.html Memories of Moshé Flato, 1937 - 1998.], Håkan Snellman
* [http://www.mth.kcl.ac.uk/~streater/flato.html Moshe Flato, colourful mathematical physicist]
* [https://web.archive.org/web/20091215081317/http://www.u-bourgogne.fr/monge/cmf/ Conférence Moshé Flato 2000 ]
* [http://www2.u-bourgogne.fr/monge/d.sternh/moshe/MoshePubli.pdf רשימת הפרסומים המדעיים] של פלאטו
* [http://www2.u-bourgogne.fr/monge/d.sternh/moshe/FlatoRecollectionsLMP48.pdf Moshe¨ Flato ^ Personal Recollections]
* [http://www2.u-bourgogne.fr/monge/d.sternh/moshe/MosheMemoirs.pdf Mosh´e’s Memoirs]
</div>

קטגוריה:פיזיקאים יהודים צרפתים
קטגוריה:פיזיקאים ישראלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי העתודה האקדמית
קטגוריה:ישראלים שהיגרו לצרפת
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1937
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1998
מדליית מקס פלאנק

מדליית מקס פלאנק (בגרמנית: Max-Planck-Medaille) היא מדליה המוענקת בעבור הישגים יוצאי דופן בפיזיקה תאורטית. היא מוענקת מדי שנה, החל משנת 1929, על ידי ארגון הפיזיקאים הגדול בעולם, האגודה הפיזיקלית הגרמנית (DPG), והיא קרויה על שם הפיזיקאי הגרמני מקס פלאנק. לזוכה מוענקת מדליית זהב ותעודת קלף בכתב יד.

== זוכים ==

== קישורים חיצוניים ==

* 

מקס פלאנק
מקס פלאנק
מדליית אוסקר קליין

מדליית אוסקר קליין והרצאה על שם אוסקר קליין ניתנות באוניברסיטת סטוקהולם לפיזיקאי בעל הישגים יוצאי דופן, והיא קרויה על שמו של הפיזיקאי השוודי-יהודי אוסקר קליין. המדליה ניתנת בחסות האוניברסיטה וועדת פרס נובל באקדמיה המלכותית השוודית למדעים.

== זוכים ==
רשימת הזוכים נכון לשנת 2023:<ref>The Oskar Klein Centre, Research, [http://www.okc.albanova.se/research/memorial-lecture/earlier-lectures Previous Oskar Klein Memorial Lectures].</ref>
{|
|- style="vertical-align: top;"
|
* 1988: צ'ן נינג ינג
* 1989: סטיבן ויינברג
* 1990: הנס בתה
* 1991: אלן גות'
* 1992: ג'ון וילר
* 1993: צונג-דאו לי
* 1994: לא ניתנה
* 1995: נתן זייברג
* 1996: אלכסנדר פוליאקוב
* 1997: ג'ים פיבלס
* 1998: אדוארד ויטן
* 1999: ג'רארד ט'הופט
|
* 2000: דייוויד גרוס 
* 2001: אנדריי לינדה 
* 2002: מרטין ריס
* 2003: סטיבן הוקינג
* 2004: פייר ראמונד
* 2005: יוצ'רו נמבו
* 2006: ויאטיצלאב מוחנוב
* 2007: גבריאל ונציאנו
* 2008: הלן קווין
* 2009: פיטר היגס
* 2010: אלכסיי סטארובינסקי
|
* 2011: ג'וזף סילק
* 2012: חואן מאלדסנה
* 2013: פרנק וילצ'ק
* 2014: אנדרו סטורמינגר
* 2015: ראשיד סוניאב
* 2016: קיפ תורן
* 2017: שלדון גלאשו
* 2018: לאונרד ססקינד
* 2019: ליסה רנדל
* 2020: רוי קר
* 2022: איגור קלבנוב
* 2023: אלסנדרה בווננו
|}

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

אוסקר קליין
קטגוריה:פרסים שוודיים
קטגוריה:זוכי מדליית אוסקר קליין
מכתש קרחוני

מכתש קרחוני – הוא שקע עמוק ועגול בסלע שנוצר כתוצאה מפעילות סחיפה של מימי הפשרת קרחונים.

==התהוות==
שרטוט סכמטי של יצירת מכתש קרחוני
מים מהפשרת קרחון נוצרים בתחתית הקרחון (Subglacial - תַּת קַרְחוֹנִי) כתוצאה מפעילות גאותרמית (כפי שמתרחש למשל באיסלנד) או מהחיכוך של הקרחון הנע בפני הקרקע הסלעיים; או על פני הקרחון (Supraglacial) מהפשרה של שלג וקרח כתוצאה מהתחממות האוויר כאשר הקרחון זורם לאזורים נמוכים שהם חמים יותר מאשר במקום בו נוצר. המים שנוצרים על פני הקרחון זורמים על פניו בנקיקים שחתרו בו כשהם נושאים עימם סחופת של חצץ, אבנים ואפילו סלעים עד שהם מגיעים לבְּקִיעַ בקרחון (Crevasse) שנוצר כתוצאה משינוי מהירות הקרחון (למשל אם החלק הקדמי של הקרחון הגיע למדרון תלול יותר) ונשפכים דרכו לתחתית הקרחון, תופעה המכונה Moulin (מצרפתית טחנה) ובעברית "מַכְתֶּשֶׁת קַרְחוֹן". מים אלה מצטרפים למים שהיו בתחתית הקרחון על מנת ליצור שכבת מים שעליה הקרחון צף. שכבת מים זו מצויה בלחץ עצום של משקל הקרחון שמעליה, ולכן כאשר המים נתקלים במכשול נוצרת מאחוריו מערבולת שבה המים נעים במהירות של עד 200 קילומטרים לשעה. החצץ, האבנים והסלעים המצויים במים מסתחררים במערבולת. אם הם עשויים מחומר קשה יותר מהקרקעית הם שוחקים אותה תוך כדי יצירת מכתש עגול שהולך ומעמיק. תופעה זו של יצירת בור בקרקע סלעית כתוצאה ממערבולות קיימת גם בנהרות ובחופי הים והיא מכונה במקרה זה אמבטה. ההבדל הוא בגודל ובעומק. רק מים המצויים בלחץ של הקרחון מעליהם מסוגלים לשחוק את הסלע בעוצמה כזו. המכתש נחשף לאחר נסיגת הקרחונים, ולכן קיומם של מכתשים קרחוניים היא עדות לתחום אליו הגיעו קרחונים בעבר.

==אתרים ידועים==
מכתש קרחוני ב[[רובניימי בפינלנד]]
המקום הידוע ביותר בו ניתן לראות מכתשים קרחוניים הוא גן הקרחון (GletscherGarten) בלוצרן שבשווייץ, מקום בו יש 32 מכתשים קרחוניים. קוטרו של הגדול בהם הוא 8 מטרים ועומקו 9 מטרים. מקומות נוספים מצויים בגרמניה, בעיירה וילר אם אלגאו (Weiler im Allgäu) ובגן הסלעים של גומרן (Gommern) שבסקסוניה אנהלט; בנורווגיה, בשוודיה (שם הם מכונים jättegryta); בפינלנד (hiidenkirnu - ערוץ מחבצת החמאה) ובאי מוס (Moss) בארצות הברית.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גאומורפולוגיה
קטגוריה:גאולוגיה קרחונית
קטגוריה:שקעים
קטגוריה:מכתשים
ג'ורג'ינה ריזק

ג'ורג'ינה ריזק (בערבית: جورجينا رزق; נולדה ב-3 בינואר 1953. תעתיק מדויק: ג'ורג'ינא רזק) היא דוגמנית לבנונית, זוכת מיס יוניברס הלבנונית ראשונה והיחידה עד כה. הייתה אשתו השנייה של עלי חסן סלאמה, מראשי ארגון ספטמבר השחור.

== ביוגרפיה ==
ג'ורג'ינה ריזק נולדה בלבנון למשפחה נוצרית. אמה ילידת הונגריה ואביה נוצרי לבנוני. בשנת 1970 כשהיא בת 17 השתתפה בתחרות מלכת היופי של לבנון וזכתה במקום הראשון, ונשלחה מטעם מדינתה להתחרות בתחרות מיס עולם שם לא זכתה. בשנת 1971 השתתפה בתחרות מיס יוניברס שנערכה במיאמי, זכתה במקום הראשון ועוררה הערצה בלבנון ובעולם הערבי, ועניין רב בעולם.

בשנת 1976 נישאה לעלי חסן סלאמה ובשנת 1978 נולד בנם הראשון. אלה היו נישואיו השניים של סלאמה. מאשתו הראשונה זיינב נולדו לו 2 בנים. ב-1979 בעוד ריזק בהריון מתקדם חוסל סלאמה על ידי המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים באמצעות מכונית תופת.

כעבור מספר שנים נישאה ריזק לזמר הלבנוני וליד תופיק ונולדו לה שני ילדים נוספים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ילידות 1953
קטגוריה:לבנונים שנולדו ב-1953
קטגוריה:דוגמניות לבנוניות
קטגוריה:זוכות מיס לבנון
קטגוריה:זוכות מיס תבל
קטגוריה:משתתפות בתחרות מיס עולם 1970
קטגוריה:אנשי בוהמה
קטגוריה:מרונים
עדני דגן

דגן מתדרך את שחקניות מכבי בנות אשדוד
עדני דגן (נולד ב-12 בספטמבר 1962) הוא מאמן כדורסל ישראלי.

== ביוגרפיה ==
בתחילת שנות ה-80 אימן דגן במחלקות הנוער של הפועל תל אביב ושל מכבי פתח תקווה.

בעונת 1989/90 זכה דגן בתואר הראשון שלו עם קבוצת הכדורסל נשים של בני יהודה, לאחר ניצחון בגמר על קבוצת מכבי תל אביב 64-65. לקבוצה הייתה זו זכייה היסטורית בגביע המדינה.

שנה לאחר מכן, עבר דגן לאמן את קבוצת הכדורסל נשים של אליצור חולון, איתה זכה שלוש פעמים בדאבל (אליפות וגביע). 

בין השנים 1990-2004 הדריך עדני את מגמת הכדורסל בתיכון קריית שרת חולון, עימה זכה באליפויות לאורך השנים. הישג השיא היה בשנת 2000 כאשר זכה עם נבחרת הבנות זכתה באליפות העולם לבתי ספר תיכוניים שהתקיימה בירושלים. 

באמצע עונת 1997/98, החליף את מאיר קמינסקי בקבוצת הבוגרים של הפועל תל אביב. וירד עם הקבוצה בסיום העונה לליגה השנייה. בעונה שלאחר מכן, אימן עד אמצע העונה והוחלף על ידי יאיר שרון. 

בעונת 1998/1999 ובעונת 2002/03 אימן דגן את קבוצת הבוגרים של מכבי אשדוד. ולאחר מכן פרש מאימון למשך שלוש שנים. 

בעונת 2005/06 עבר דגן לאמן את קבוצת הבוגרים של אליצור נווה-דוד רמלה. בעונת 2008/09 הוא זכה בגביע המדינה עם קבוצת הכדורסל לנשים של מכבי רמת חן לאחר ניצחון על אלקטרה רמת השרון 71-72. בעונת 2010/11 החל לאמן את קבוצת מכבי בנות אשדוד, ובעונה שלאחר מכן זכה דגן ב"דאבל" היסטורי עם הקבוצה. בעונת 2012/13 זכה עם מכבי בנות אשדוד בגביע נוסף. בחודש יולי 2013 עזב את הקבוצה מסיבות אישיות.

ב-24 בדצמבר 2014 מונה למאמנה של א.ס. רמת השרון.

ב-8 בינואר 2017 מונה למאמנה של קבוצת עירוני רמת גן.

ב-15 במאי 2018 מונה דגן למאמן קבוצת הנשים של מכבי רעננה.

== תארים והישגים ==
בסך הכל זכה דגן ב-5 אליפויות וב-7 גביעי מדינה בקבוצות שונות בליגת העל בכדורסל נשים ובאליפות העולם לבתי ספר תיכוניים (ISF).

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מאמני כדורסל ישראלים
קטגוריה:מאמני הפועל תל אביב בכדורסל
קטגוריה:מאמני מכבי אשדוד בכדורסל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1962
הקטור רובינשטיין

הקטור רובינשטיין (1933, ארגנטינה - 2009, סטוקהולם) היה פיזיקאי ופרופסור באוניברסיטת אופסולה בשוודיה. מחקרו עסק בחלקיקים יסודיים ובקוסמולוגיה של היקום הצעיר. במעבדתו במכון ויצמן למדע ייסד גבריאל ונציאנו, תלמידו, את הבסיס לתורת המיתרים.

== אודות ==
רובינשטיין נולד בבואנוס איירס ובשנות ה-50 היגר לארצות הברית, שם סיים דוקטורט באוניברסיטת קולומביה. הוא עשה לימודי פוסט-דוקטורט בפריז ואחר כך לימד במכון ויצמן בישראל. במכון היה המדריך של פלוריאן שק, של מיגול וירסורו ושל גבריאל ונציאנו. במהלך הניסויים במעבדתו של הקטור הוכיחו קשרים באינטראקציות חזקות, שהובילו את ונציאנו לפתח מודל שלאחר מכן יהווה הבסיס לתורת המיתרים.

בעקבות אשתו שהייתה שוודית החל לקיים קשרים אקדמיים עם שוודיה בתחילת שנות ה-שנות ה--70 ובשנת 1984 עבר לשוודיה שם נהיה לפרופסור באוניברסיטת אופסולה.

בשנת 1997 היה ממייסדי כתב העת "Journal of High Energy Physics". מלבד פיזיקת חלקיקים, חקר רובינשטיין גם בנושאי קוסמולוגיה, במיוחד את התפקיד של שדות מגנטיים בתחילת היקום. בשנת 2000 יצא לפנסיה מהאוניברסיטה. היה עמית ליידי דייוויס באוניברסיטה העברית. נפטר בשנת 2009. באוגוסט 2010 נערך לזכרו [https://web.archive.org/web/20130701083727/http://copsosx03.physto.se/Hector-symposium/ סימפוזיון] בנושאי מחקרו במרכז המחקר אלבה-נובה בסטוקהולם.

היה נשוי להלן ואב לשלושה ילדים.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://cerncourier.com/cws/article/cern/40749 Hector Rubinstein 1933–2009]
* [https://web.archive.org/web/20100726234425/http://icecube.wisc.edu/news/2009/0814.php In Memoriam: Héctor Rubenstein]
* [http://www.tau.ac.il/~ronlif/colloquium/abstracts/rubinstein.html "The Universe as a Teenager"]

קטגוריה:פיזיקאים יהודים
קטגוריה:פיזיקאים שוודים
קטגוריה:סגל מכון ויצמן למדע: פיזיקה
קטגוריה:ילידי 1933
קטגוריה:שוודים שנפטרו ב-2009
ביאטריס סטרייט

ביאטריס וויטני סטרייט (באנגלית: Beatrice Whitney Straight; 2 באוגוסט 1914 – 7 באפריל 2001) הייתה שחקנית קולנוע ותיאטרון אמריקאית. זכתה בפרס הטוני ובפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1976 על תפקידה בסרט "רשת שידור"

==ביוגרפיה==
סטרייט נולדה בכפר אולדווסטבורי שבניו יורק. היא בתם של המוציא לאור ווילארד דיקרמן סטרייט ושל הפעילה החברתית דורת'י פאיין וויטני.
כשהייתה בת ארבע נפטר אביה בעת שירותו הצבאי במהלך מלחמת העולם הראשונה.
לאחר שאמה נישאה בשנית לנדבן בריטי, עברה סטרייט להתגורר באנגליה, שם למדה משחק והופיעה בהפקות תיאטרון חובבניות.

כאשר חזרה לארצות הברית החלה להופיע בברודוויי במחזות קלאסיים כגון: "הלילה השנים עשר", "מקבת'" ו"ציד המכשפות" עליו זכתה בפרס הטוני בשנת 1953.

בשנותיה הראשונות של הטלוויזיה האמריקאית הרבתה סטרייט לשחק בסדרות אנתולוגיה שונות.
בתחום הקולנוע החלה את דרכה במותחן "שיחה מאדם זר" ולאחר מכן בדרמה של פרד זינמן "סיפורה של נזירה", בה הופיעה בתור כריסטוף, אם המנזר השמרנית.

ב-1976, אחרי תקופה ארוכה שבה לא שיחקה, זכתה בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על תפקידה כלואיס שומאכר בסרטו של סידני לומט "רשת השידור"; תפקידה בסרט נמשך חמש דקות וארבעים שניות בלבד והיא הפכה לשחקנית זוכת פרס האוסקר על התפקיד הקצר ביותר בהיסטוריה.

סטרייט השתתפה בסרט האימה בהפקתו של סטיבן ספילברג "פולטרגייסט", בו גילמה את ד"ר לאש מאוניברסיטת קליפורניה באירווין המתמחה בתחום הפאראפסיכולוגיה; היא ועוד שני חוקרים מנסים לחקור בניין רדוף רוחות בפרברי קליפורניה, שנבנה על קבר אינדיאני עתיק.

תפקידים נוספים בהם השתתפה היו בדרמות: "ההבטחה", "נוסחא", "אהבת בוסר" של פרנקו זפירלי, ובסרט האימה של וס קרייבן "נשמה קרה".
סרטה האחרון של סטרייט היה "נבגדת", שיצא לאקרנים ב-1991, שם גילמה את אמה של האלמנה אדריאן סונדרס (גולדי הון).

סטרייט הייתה נשואה פעמיים, נישואיה הראשונים היו לפעיל השמאל והמפיק הצרפתי לואיס דוליבט; הם התגרשו ב-1949. זמן קצר לאחר מכן נישאה בשנית, לשחקן התיאטרון פיטר קוקסון, איתו גידלה שני בנים.

בשנותיה האחרונות סבלה ממחלת אלצהיימר. נפטרה בשנת 2001 בגיל 86 מדלקת ריאות בביתה שבלוס אנג'לס ולפי צוואתה גופתה נשרפה.

== פילמוגרפיה ==
* שיחה מאדם זר (1952)
* סיפורה של נזירה (1959)
* רשת שידור (1976)
* קו דם (1979)
* ההבטחה (1979)
* נוסחא (1980)
* אהבת בוסר (1981)
* פולטרגייסט (1982)
* שניים מסוג אחד (1983)
* נשמה קרה (1985)
* עוצמה (1986)
* נבגדת (1991)

=== טלוויזיה ===

* רוברט קנדי והזמנים שלו (1985)

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:זוכי אוסקר: שחקנית המשנה הטובה
קטגוריה:זוכי אוסקר: שחקן המשנה הטוב
קטגוריה:זוכי פרס טוני: שחקניות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון אמריקאיות
קטגוריה:בוגרי מכללת קורניש לאמנויות
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1914
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1914
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2001
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2001
סלבאט יולאייב אופה

הסמליל הישן של סלבאט יולאייב אופה
מועדון ההוקי קרח סלבאט יולאייב, אופה (בבשקירית: Салауат Юлаев; רוסית: Хоккейный клуб «Салава́т Юла́ев» Уфа) הוא מועדון הוקי קרח רוסי מהעיר אופה שהוקם ב-1961 ונקרא על שם המלחין והגיבור הלאומי של בשקיריה, סלבאט יולאייב.

ב-2011 הקבוצה זכתה באליפות ליגת ההוקי הקונטיננטלית. לקבוצה מתיחות גדולה מול אק בארס קאזאן מרפובליקת טטרסטן השכנה.

==היסטוריה==
הקבוצה הוקמה ב-1961 ושיחקה תחילה בליגות הנמוכות של האליפות הסובייטית. הקבוצה העפילה לראשונה לליגה הבכירה ב-1978 והיא שיחקה בליגה הבכירה 5 עונות (1979, 1981, 1983, 1986, 1986). בעונת 1986/1987 הקבוצה רשמה את תוצאת התיקו המרשימה ביותר כששיחקה מול טורפדו אוסט-קאמנוגורסק וסיימה בשוויון 10:10.

החל מ-1992 הקבוצה משתתפת קבועה באליפות הרוסית. ב-2008 הקבוצה זכתה לראשונה באליפות הליגה הרוסית. בעונת 2008/2009 הקבוצה סיימה במקום הראשון בליגה הסדירה, אך נכשלה בטורניר ליגת ההוקי הקונטיננטלית.

באפריל 2011, הקבוצה זכתה באליפות ליגת ההוקי הקונטיננטלית, אחרי שגברה על אטלנט מיטישצ'י ממחוז מוסקבה, אחרי 4:1 בסדרת הגמר. בגביע הפתיחה של עונת 2011/12, שוב הקבוצה גברה על אטלנט מיטישצ'י וזכתה בגביע "לוקומוטיב" אחרי ניצחון 3:5.
==הישגים==
*אליפות ברית המועצות בהוקי קרח: מקום 11 (3)
** 1981, 1986, 1987
*אלופת רוסיה בהוקי קרח: (1)
** 2008
*אליפות רוסיה בהוקי קרח: סגנית (3)
** 1995, 1996, 1997
* אלופת ליגת ההוקי הקונטיננטלית: (1)
** 2011
* האליפות הסדירה של ליגת ההוקי הקונטיננטלית: (2)
** 2009, 2010
* גביע שפנגלר: גמר 2007
* ליגת האלופות בהוקי קרח: חצי גמר 2009
* גביע היבשת: (1)
** 2010
* גביע הפתיחה על שם "לוקומוטיב" (1): 2011

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קבוצות KHL
קטגוריה:קבוצות הוקי קרח רוסיות
קטגוריה:אופה (עיר): ספורט
מעיין אלרואי

פלג המעיין עובר מתחת לגשר מסילת רכבת העמק ויוצר בריכה קטנה עם גישה נוחה
מעיין אלרואי הוא מעיין קטן הנובע בסמוך לקטע מקורי של מסילת רכבת העמק ולבתים הראשונים של השכונה אלרואי, השייכת לקריית טבעון.

== היסטוריה ==
המעיין שימש בין השנים 1952-1936 כמקור מי השתייה של היישוב אלרואי.

המעיין נובע לתוך בריכה מלאכותית, שנחפרה בשנות ה-60 ביוזמתו של זאב שורקי, יליד המושבה אלרואי, ואשר שמשה כמקור להשקיית פרדס הלימונים שגדל בחלקה הסמוכה של משפחתו.

מימי המעיין נובעים כל ימות השנה וזורמים אל אפיק נחל קישון הסמוך, המרוחק כ-120 מטר מערבה לנביעה לכוון הר הכרמל.

לאחרונה שוקם המעיין, הודות למאמצי הקרן הקיימת לישראל, רשות נחל הקישון והמועצה המקומית קריית טבעון וסביבו פותח פארק הכולל את סביבת המעיין, הבריכה ושביל הליכה החוצה את פלג המעיין ומגיע לנקודת מנוחה ותצפית על נחל קישון. במימי המעיין ובסביבתו מתפתחים מיני בעלי חיים וצמחי נחלים ייחודיים, כגון: צב ביצה מצוי, תות לבן, דולב מזרחי, צפצפה מכסיפה, פטל קדוש ועוד.

במשך השנים השתלט על מי הבריכה הצמח "אלף-העלה המימי", המשמש כצמח אקווריום, שהושלך לבריכה יחד עם דגי זהב. ההשתלטות שיבשה את המערכת האקולוגית של הנחל וסיכנה את הצומח הטבעי. בקיץ 2012, נעשה מבצע לסילוק הצמח ממי הבריכה.

תוואי רכבת העמק עבר בסמוך מאוד למעיין, על פני הגשר המשמש כיום את דרך העפר למעיין. כ־650 מ' מזרחית למעיין מצויה תחנת אלרואי, תחנה משופצת של רכבת העמק ובה תצוגת קרונות שונים של רכבת ישראל.

==תמונות==
<gallery>
Alroy spring 004.JPG|המעיין על רקע הכרמל
Alroy spring 015.JPG|עץ אקליפטוס גדל על גדות המעיין
Alroy spring 011.JPG|זרימת מימי המעיין אל עבר הקישון
Elroii049.jpg|תוואי רכבת העמק בסמוך למעיין
</gallery>

==ראו גם==
*פארק העמקים
*נחל קישון

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.inature.info/wiki/מעיין_אלרואי_ופארק_העמקים מעיין אלרואי ופארק העמקים] באתר טבע ונופים בישראל.
* תיאור המסלול ב[https://web.archive.org/web/20120804185518/http://nelech.co.il/Place/SpringInfo/76 מעיין אלרואי]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:עמק יזרעאל
אלרואי
אלרואי
קטגוריה:קריית טבעון
בני יהודה תל אביב (כדורסל נשים)

בני יהודה תל אביב היא קבוצת כדורסל נשים ישראלית המשחקת בליגה לאומית בכדורסל נשים. הקבוצה מתאמנת ומארחת בבית דני שבתל אביב.

==היסטוריה==
הקבוצה הוקמה בשנת 1976 והשתתפה בליגת העל בכדורסל נשים מאז שנת 1983.

בעונת 1989/1990, עם המאמן עדני דגן זכתה הקבוצה בגביע המדינה, וזאת לאחר ניצחון בגמר על קבוצת מכבי תל אביב 64-65 מסל ניצחון של שחקנית הקבוצה אלומה גורן 2 שניות לסיום. 
 
בסיום עונת 2008/2009 הודיעה הנהלת הקבוצה כי אין באפשרותם לבנות תקציב מתאים להמשך השתתפותם בליגה העל, והקבוצה הורדה לליגה הלאומית. בסיום עונה זו, זכתה הקבוצה בגביע האיגוד לאחר ניצחון כפול על קבוצת עירוני אעבלין.

לאגודה קבוצה נוספת בליגה שתפקידה לקדם שחקניות צעירות ולהכשיר אותן לבמה המרכזית הגדולה, כדי ליצור המשכיות בתוך האגודה. 
האגודה מפעילה מרכזים רבים לשחקניות צעירות ברוב בתי הספר בעיר תל אביב.

===שחקניות שגדלו במועדון===

* ראו גם: רשימת כדורסלניות הקבוצה בעלי ערך

== תארים==
*ליגת העל:
**סגנית (2): 1989/1990, 1998/1999

*גביע המדינה:
**זכייה (1): 1989/1990
**סגנית (3): 1988/1989, 1999/2000, 2001/2002

*גביע האיגוד:
**זכייה (1): 2008/2009

==הישגים אחרים==
* עונות בליגה הראשונה: 1993 - 1983, 2009 - 1995 
* חצאי גמר פלייאוף: 1988/1989, 1997/1998, 2001/2002, 2002/2003, 2004/2005, 2006/2007

==אישים במועדון==
מאמנים שצמחו במועדון: אלי רבי, עדני דגן, שיקי פלח, ירון עמרם, אודליה מדמון, ציון מזרחי

* מאמן: אריאל עצמון
* יו"ר: עדי כרמי 
* מנכ״ל: אהוד סולמי
* מזכיר: ילון ארדיטי
* ספונסר ראשי: ציון סימן טוב (ציונטרוניקס)

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קבוצות כדורסל נשים ישראליות
קטגוריה:שכונת התקווה
קטגוריה:בני יהודה תל אביב
מהירות על-קולית

מטוס של [[צי ארצות הברית מסוג F/A-18 סופר הורנט בטיסה טרנסונית.]]

מהירות על-קולית הוא מצב שבו עצם נע במהירות שעוברת את מהירות הקול (1 מאך). עבור עצמים הנעים באוויר יבש בטמפרטורה של 20 מעלות צלזיוס בגובה הים, מהירות זו היא בערך 343.2 מטרים לשנייה (או 1,235 קמ"ש). מהירות שגדולה פי חמישה ממהירות הקול (5 מאך) ומעלה בדרך כלל מכונה מהירות שגא קולית.

קול הוא תנודות הנעות בצורת גלים דחוסים בתוך תווך אלסטי. בגז, קול נע למרחק במהירויות שונות, בעיקר בתלות במסה המולקולרית והטמפרטורה של הגז, כאשר ללחץ יש השפעה מעטה. מאחר שטמפרטורת והרכב האוויר משתנים משמעותית בתלות בגובה, מספרי מאך למטוסים עשויים להשתנות למרות מהירות טיסה קבועה. במים אשר בטמפרטורת החדר, מהירות על-קולית מושגת במהירות של 1,440 מטרים לשנייה.

== ראו גם ==
* מהירות תת-קולית
* בום על-קולי
* התעבות סביב כלי טיס

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אווירודינמיקה
קטגוריה:הנדסה אווירונאוטית
קטגוריה:מהירות
קטגוריה:קול
מפרץ גואנברה

מפרץ גואנברה (בפורטוגזית: Baía de Guanabara) הוא מפרץ במדינת ריו דה ז'ניירו שבברזיל. המפרץ נפתח לאוקיינוס האטלנטי וגובל בערים ריו דה ז'ניירו (לכיוון דרום-מזרח) וניטרוי (לכיוון מערב). מפרץ גואנברה הוא המפרץ השני בגדלו בברזיל ועל שמו הייתה קרויה מדינת גואנברה, שהייתה קיימת בין השנים 1960 ל-1975.

העיר ריו דה ז'ניירו התפתחה תחילה סביב הנמל ששוכן בגדה המערבית של מפרץ גואנברה. בפתחו המערבי של המפרץ, מתנשא הר הסוכר, שהוא אחת מנקודות התיירות העיקריות של ריו דה ז'ניירו. בגדול מאייו, "אי המושל" (Ilha do Governador), שוכן שדה התעופה הבינלאומי של ריו דה ז'ניירו וב"אי הפונדאו" (Ilha do Fundão) נמצאת האוניברסיטה הפדרלית של ריו דה ז'ניירו. מאז 1974, מחבר גשר ריו-ניטרוי בין ריו דה ז'ניירו לניטרוי, כאשר הוא חוצה את מפרץ הגואנברה.

==היסטוריה==
מפה צרפתית של מפרץ גואנברה מהמאה ה-16.
ב-1 בינואר 1502 הגיעה ספינתו של גספאר דה למוס לפתח מפרץ גואנברה, אך דה למוס סבר בטעות כי מדובר בשפכו של נהר רחב. משום כך, קרא לאזור "נהר של ינואר" (בפורטוגזית: "ריו דה ז'ניירו"). הטעות מונצחת עד היום בשם העיר שנוסדה מאוחר יותר. אולם, עם הזמן שמו של המפרץ שונה כששמו הנוכחי נגזר מהשם שנתנו לו שבטי האינדיאנים שחיו באזור במאה ה-16 - Iguaá-Mbara (בטופי-גוארני: iguaá = מפרץ, mbará = ים).

במשך למעלה מ-50 שנה מאז גילויו על ידי הפורטוגלים לא התיישבו אירופאיים באזור, עד שבשנת 1555 פלשו צרפתים תחת פיקודו של ניקולא וייגניון והקימו את היישוב צרפת האנטארקטית. הצרפתים התיישבו באחד מאיי המפרץ, שכיום נקרא אי וייגניון, שם נבנה מבצר בשם קוליני. כתגובה, בשנת 1560 תקף כוח פורטוגלי בפיקודו של מם דה סא את המבצר והרסו אותו, אולם הצרפתים נמלטו וגייסו את תמיכתם של האינדיאנים המקומיים. 

בשנת 1565 ייסד אחיינו של מם דה סא, אסטסיו דה סא, את העיר "São Sebastião do Rio de Janeiro" ("סאן סבסטיאן של נהר ינואר", המוכרת כריו דה ז'ניירו), אשר שימשה בסיס מבצעי לקרבות נגד הצרפתים. הגירוש הסופי של הצרפתים הושג בשנת 1567 בקרב בו נהרג אסטסיו דה סא.

לאחר ניצחון הפורטוגלים, נבנו בפתח המפרץ מספר מבצרים במטרה לבטח את האזור, ביניהם - המבצרים סאו ז'ואאו (1565), סנטה קרוז (1605) ווייגניון (1733).

==מאפיינים גאוגרפיים==
פתח מפרץ גואנברה, עם מראה [[הר הסוכר במרכז. לימין ברקע בולט הר קורקובדו.]]
מפרץ גואנברה הוא גראבן שנוצר בעידן הקנוזואיקון. פתחו הצר (1,600 מ') ועמוק (17 מ') מקנה תנאים אידיאלים לבניית נמל ולפיתוח אורבני. שטחו של המפרץ הוא 381 קמ"ר והוא קטן רק ממפרץ כל הקדושים שבבאהיה מבין מפרצי ברזיל.

במפרץ גואנברה מספר רב של איים, כאשר הגדול ביניהם הוא "אי המושל" עם שטח של 42 קמ"ר. בין האיים המשמעותיים של המפרץ נכללים גם "אי הפונדאו", "פקטה" (Ilha de Paquetá), "אי וייגניון" (Ilha de Villegagnon) ו"האי הפיסקלי" (A Ilha Fiscal).

==היבטים סביבתיים==
המערכת האקולוגית של מפרץ גואנברה עשירה וענפה, עם עשרות מינים בוטניים וזואולוגיים. פוקדים את המפרץ על מנת לאכול או להתרבות דולפינים, צבי ים, סרדינים, ודגים רבים.

מצד שני, מאות שנים של תהליך עיור משפיעים בצורה שלילית על איכות הסביבה של מפרץ גואנברה. אזורים המנגרובים הצטמצמו באופן משמעותי מאז גילוי המפרץ, דבר אשר לאורך זמן עלול להנמיך את עומקו. המפרץ סובל מזיהום כבד הנגרם משפכים ודליפות נפט.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20130105154419/http://www.rio.rj.gov.br/web/guest/exibeconteudo?article-id=87129 מידע על ריו דה ז'ניירו] באתר העירייה 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ריו דה ז'ניירו: גאוגרפיה
גואנברה
קטגוריה:מדינת ריו דה ז'ניירו: גאוגרפיה
חנות הספרים אוסקר ויילד

חנות הספרים אוסקר ויילד, 2007
חנות הספרים אוסקר ויילד (באנגלית: Oscar Wilde Bookshop) הייתה חנות ספרים אמריקאית, והראשונה המוקדשת כולה לסופרים הומואים ולסופרות לסביות. החנות הוקמה בשנת 1967 תחת השם "חנות הספרים לזכרו של אוסקר ויילד", ברחוב מרסר (Mercer) 291. בהמשך עברה החנות לרחוב כריסטופר שבגריניץ' וילג', מנהטן, ניו יורק. 

בשנת 2003 הייתה החנות בסכנת סגירה עקב קשיים כלכליים. דיקון מקבין, שהיה הבעלים של חנות דומה בשם "Lambda Rising", החליט לרכוש את "חנות הספרים אוסקר ויילד" על מנת למנוע מהמוסד הוותיק להיסגר. בשנת 2006 הוחלפו הבעלים של החנות, ובשנת 2009 היא נסגרה. 

==המאבק הלהט"בי==
את החנות הקים האקטיביסט למען זכויות להט"ב קרייג רודוול שהיה בן זוגו של הארווי מילק, ואחד האישים הבולטים בקהילה ההומו-לסבית של ניו יורק. הוא סייע, בין היתר, לארגן את מצעד הגאווה הראשון בעיר והשפעתו על המאבק לשוויון זכויות במדינה הייתה רבה. למרות המבחר הקטן יחסית של ספרים בשנותיה הראשונות של החנות והבעיות הכלכליות אשר פקדו את החנות במרוצת השנים, רודוול סירב למכור במקום מגזיני פורנוגרפיה והתמקד אך ורק ביצירות ספרות. 

החנות נחשבה לחזית המאבק של תנועת השחרור הלהט"בי למען זכויות להט"ב בארצות הברית. בתקופה בה הומואים ולסביות רבים השתמשו בשמות בדויים על מנת להימנע ממעצרים, פעל בחנות חדר אחורי ששימש לצורכי מפגש והתארגנות פוליטית ובו תוכננו מאבקים, פעולות ישירות והפגנות. כחלק מאופייה האקטיביסטי, הוציאה החנות ירחון תחת השם "HYMNAL" החל ממרץ 1968. במהלך השנים ספגה החנות גילויי הומופוביה כאשר חלונות המקום נופצו, התקבלו בה איומים לפיצוץ חבלני, וכתובות גרפיטי "להרוג את המתרוממים" רוססו על קירות החנות.

==ראו גם==

*מהומות ליל וייט
*מהומות סטונוול

==קישורים חיצוניים==
*[https://web.archive.org/web/20110202095710/http://oscarwildebooks.com/Home.html חנות הספרים אוסקר ויילד] - אתר הבית
*דייוויד לוויט, [http://www.nytimes.com/2005/07/17/books/review/17LEAVITT.html?_r=1 "Out of the Closet and Off the Shelf"], 15 ביולי 2005, הניו יורק טיימס 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ניו יורק: תרבות
קטגוריה:ספרות אמריקאית
קטגוריה:ספרות להט"ב
קטגוריה:להט"ב: היסטוריה
קטגוריה:רחוב כריסטופר
קטגוריה:אוסקר ויילד
קיצ'נר

קיצ'נר (באנגלית: Kitchener) היא עיר בדרום אונטריו, קנדה. העיר קיצ'נר משתרעת על שטח של 136.86 קמ"ר.

==היסטוריה==
מזמן ייסודה משנת 1854 ועד שנת 1916 שמה היה ברלין. אחוז נכבד מתושביה היו מהגרים מגרמניה, ואחרים היו בעיקר יוצאי בריטניה. בשנת 1912 קיבלה מעמד של עיר. לאחר מותו בטביעה של הוריישו קיצ'נר, שר המלחמה הבריטי, במלחמת העולם הראשונה, שונה שמה של העיר לשם הנוכחי, על שמו.

בעיר נולד וגדל ויליאם ליון מקנזי קינג שהיה ראש ממשלת קנדה בשנים שבין מלחמות העולם ובזמן מלחמת העולם השנייה.

בשנת 2004, חגגה העיר את יום השנה 150 שלה.

==אזור מטרופוליטני==
העיר מנתה 233,222 בשנת 2016, במיפקד האוכלוסין של קנדה. באזור המטרופולין, הכולל את הערים השכנות ווטרלו וקיימברידג', יש 523,894 אנשים, מה שהופך את האזור ל-10 בגודלו בקנדה והרביעי באונטריו. הערים קיצ'נר וווטרלו מכונות לעיתים קרובות "קיצ'נר-ווטרלו" (K-W), אם כי יש להן עיריות נפרדות. כולל קיימברידג', שלוש הערים ידועות בכינוי "שלוש הערים" (the tri-cities).

== מועצת העיר ==

מועצה העיר של קיצ'נר מורכבת מראש עיריית קיצ'נר ו-10 חברי מועצה הממונים על המחלקות השונות.

==אירועים ואתרים==
בעיר מתקיים מדי שנה בחודש אוקטובר, פסטיבל אוקטוברפסט הכולל הופעות מוזיקליות, שתיית בירה ואוכל. זהו הפסטיבל הגדול בעולם מסוגו, מחוץ ליבשת אירופה. הוא כולל מצעד רב משתתפים לאורך הרחוב הראשי המושך אליו כ-150 אלף מבקרים מדי שנה.

== ערים תאומות ==

* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20101009062458/http://www.downtownkitchener.ca/things/downtownlive/ אתר מרכז העיר קיצ'נר]
* 

"הדוד האנס" (סמל האוקטוברפסט) במצעד 2008

קטגוריה:אונטריו: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1854