דמוקרטיה לא ליברלית

[[ויקטור אורבן (ימין) וולדימיר פוטין (שמאל) בשנת 2015. שניהם נחשבים למנהיגים אוטוריטרים ב"דמוקרטיות לא ליברליות".<ref name=":1">[https://www.cidob.org/en/articulos/monografias/illiberals/illiberal_democracy_in_hungary_the_social_background_and_practical_steps_of_building_an_illiberal_state Illiberal Democracy in Hungary: The Social Background and Practical Steps of Building an Illiberal State]</ref><ref name=":2"></ref>]]
דמוקרטיה לא ליברלית או דמוקרטיה א-ליברלית (באנגלית: Illiberal democracy) הוא מונח המתאר משטר סמכותני שבו נערכות בחירות, אולם לאזרחים במדינה אין חירויות אזרחיות בסיסיות, שלא כמו ב"דמוקרטיה מהותית".<ref name=":3" /><ref></ref> 

המונח הופיע בספר שפורסם ב 1995 "Towards illiberal democracy in pacific asia"<ref></ref>, ספר שטען כי בניגוד לחזון "קץ ההיסטוריה" האופטימי של פרנסיס פוקויאמה.<ref name=":3" /> האזור של דרום ומזרח אסיה אינו מתכנס לדמוקרטיה ליברלית בסגנון המערב אלא קיבל תפנית לא ליברלית. הפילוסוף הפוליטי דניאל א' בל תרם לספר פרק על הקונפוציאניזם כמציע גישה אלטרנטיבית, לא ליברלית, לדמוקרטיה. המונח דמוקרטיה לא ליברלית זכה בהמשך לפופולריות בעקבות מאמר מאת פריד זקריה משנת 1997, כמונח ביקורתי לתיאור תופעת היחלשות ההגנה על זכויות אדם בסיסיות במדינות שבעבר נחשבו דמוקרטיות.<ref></ref> 

ישנן מדינות רבות שאינן ניתנות לסיווג ברור בין מדינות "חופשיות" ל"לא חופשיות", ונמצאות על הטווח בין דמוקרטיה לבין אנטי-דמוקרטיה. ישנם תאורטיקנים הטוענים כי דמוקרטיה לא ליברלית היא לא דמוקרטית מיסודה ולכן מעדיפים מונחים כגון "אוטוריטריזם", "אוטוקרטיה אלקטורלית", "סמכותנות אלקטורלית", "סמכותנות תחרותית",<ref>2010. Levitsky, Steven. Competitive Authoritarianism: Hybrid Regimes after the Cold War. (with Lucan A. Way). New York: Cambridge University Press. .</ref> "לֶגָלִיזְם סמכותני",<ref>"[https://edisciplinas.usp.br/pluginfile.php/5580869/mod_resource/content/1/Scheppele%20-%20Autocratic%20Legalism.pdf Autocratic Legalism]" כשם מאמרה של קים ליין שפלי, שהפך לבסיס הספר רודנות בחסות החוק, 2018</ref> או "סמכותנות רכה". בדומה לכך, ההיסטוריון הישראלי יעקב טלמון טבע כבר בשנות החמישים את המונח "דמוקרטיה טוטליטרית" לתיאור מדינות שהן בעלות הליכים דמוקרטיים, אך מונעות פלורליזם.

שליטי דמוקרטיות לא ליברליות עשויים להתעלם או לעקוף מגבלות חוקתיות בכוחם, ולהוביל הלכה למעשה ל"הפיכה עצמית". מנהיגם אלו גם נוטים להתעלם מרצון המיעוט, מה שהופך את הדמוקרטיה לבלתי ליברלית. בחירות בדמוקרטיה לא ליברלית לעיתים קרובות עוברות מניפולציה כלשהי, ומשמשות כדי להכשיר את השליטים, ולא כדי לבחור את המנהיגים וקובעי המדיניות במדינה בפועל. מדינה בעלת סממנים דמוקרטיים לכאורה הפוגעת בשוויון בין האזרחים ובזכויות האדם קרויה דמוקרטיה חלולה.

== ביקורת ==
הפילוסוף הגרמני יאן-ורנר מולר, מומחה למשטרים דמוקרטיים מאוניברסיטת פרינסטון, טוען כי דמוקרטיה לא ליברלית היא בגדר סתירה וכי לא תיתכן דמוקרטיה מודרנית שתגביל את "חופש הדיבור וההתאספות, את הפלורליזם בתקשורת או את ההגנה על מיעוטים".<ref name=":3">יאן-ורנר מולר, "[https://hazmanhazeh.org.il/illiberal-democracy/ דמוקרטיה לא-ליברלית? אין דבר כזה]", תרגום: יניב פרקש, באתר הזמן הזה, נובמבר 2018</ref> מולר כותב כי בעוד המונח שימש במקור כלי לביקורת, פוליטיקאים פופוליסטים אימצו אותו כמייצג אידאולוגיה לגיטימית לכאורה.

שלמה אבינרי כתב במאמר משנת 2018 כי:

==דוגמאות המזוהות עם דמוקרטיות לא ליברליות==

* אלבניה מאז 1997
* רוסיה מאז 2000 תחת ולדימיר פוטין (גם תחת דמיטרי מדבדב)<ref name=":2" />
* הונגריה מאז 2010 תחת ויקטור אורבן<ref name=":1" /><ref name=":0" />
* טורקיה מאז 2014 תחת רג'פ טאיפ ארדואן
* הפיליפינים מאז 2016 תחת רודריגו דוטרטה ופרדיננד מרקוס ג'וניור
* הודו מאז 2014 תחת נרנדרה מודי

=== מדינות שהיו בעבר דמוקרטיות לא-ליברליות ===
* פולין 2023-2015 תחת ביאטה שידלו ומטאוש מורבייצקי
* מונטנגרו תחת מילו ג'וקאנוביץ' 2006–2023
* הרפובליקה הדומיניקנית 1979–1980 ו-1984–1999
* פרו 1980–1991 ו-2001–2004
* ארגנטינה 1983, 1990–2000, 2001
* בוליביה 1983–2004
* אקוודור 1985–1987, 1991–1995, 2001–2004
* ונצואלה 1989–1998
* ברזיל 1990–2004
* בוסניה והרצגובינה תחת אלייה איזטבגוביץ' 1990–1995
* בולגריה עד 2001
* מקדוניה הצפונית 1991–2006
* אוקראינה תחת ליאוניד קרבצ'וק וליאוניד קוצ'מה 1991–2004, 2006
* רומניה תחת יון איליסקו 1992–1995
* קרואטיה תחת פרניו טוג'מן 1992–1999
* סרביה תחת סלובודן מילושביץ' 1993–2002
* סלובקיה תחת ולדימיר מצ'יאר 1993 ו-1996–1997
* גואטמלה 1996–2004
*

== ראו גם ==
* דמוקרטיה חלולה
* דמוקרטיה אלקטורלית
* דמוקרטיה ליברלית
* דמוקרטיה טוטליטרית
* משטר סמכותני

==לקריאה נוספת==
* קים ליין שפלי, רודנות בחסות החוק, מאנגלית: מיטל שרון, הוצאת תלם, תשפ"ג 2023

<div class="mw-content-ltr">
* Bell, Daniel; Brown, David, and Jayasuriya, Kanishka (1995). Towards Illiberal Democracy in Pacific Asia, St. Martin's Press, .
*
*
* Thomas, Nicholas (1999). Democracy Denied: Identity, Civil Society, and Illiberal Democracy in Hong Kong, Ashgate, .
* Welsh, Jennifer (2016). "Chapter 4: The Return of Cold War". The Return of History: Conflict, Migration, and Geopolitics in the Twenty-First Century. House of Anansi Press. .
* Zakaria, Fareed (2007). The Future of Freedom: Illiberal Democracy at Home and Abroad, W. W. Norton & Company, .
* Mounk, Yascha (2018) The People vs. Democracy: Why Our Freedom Is in Danger and How to Save It. Harvard University Press
</div>

==קישורים חיצוניים==
* יאן-ורנר מולר, "[https://hazmanhazeh.org.il/illiberal-democracy/ דמוקרטיה לא-ליברלית? אין דבר כזה]", תרגום: יניב פרקש, באתר הזמן הזה, נובמבר 2018
* 
* אורן נהרי, [https://theliberal.co.il/%D7%93%D7%9E%D7%95%D7%A7%D7%A8%D7%98%D7%99%D7%95%D7%AA-%D7%A0%D7%95%D7%A4%D7%9C%D7%95%D7%AA-%D7%9E%D7%94%D7%A8-%D7%9E%D7%90%D7%AA-%D7%90%D7%95%D7%A8%D7%9F-%D7%A0%D7%94%D7%A8%D7%99/ דמוקרטיות נופלות מהר | כתבה ראשונה בסדרה: המקרה של הדמוקרטיות פולין והונגריה] באתר ליברל, 15 באוקטובר 2021
* אפרים פודוקסיק, 
<div class="mw-content-ltr">
* Fareed Zakaria, [https://www.jstor.org/stable/pdf/20048274.pdf?refreqid=excelsior%3A21f89204d26ddb61f4b389e7680653a0&ab_segments=&origin=&initiator= The Rise of Illiberal Democracy], Foreign Affairs Vol. 76, No. 6 (Nov. - Dec., 1997)
* Yascha Mounk, 
* Michael Sandel, 
</div>

== ביאורים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:דמוקרטיה
קטגוריה:ליברליזם
קטגוריה:שיטות ממשל
קטגוריה:מדע המדינה