OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
All the Right Reasons

All the Right Reasons (בעברית: כל הסיבות הנכונות) הוא אלבום האולפן החמישי של ניקלבק, להקת הרוק-פוסט גראנג' הקנדית. האלבום יצא לאור ב-4 באוקטובר 2005, והוא הראשון שבו משתתף מתופף "3 דורז דאון" לשעבר, דניאל אדייר, שהחליף את המתופף הקודם של הלהקה- רייאן ויקדל. את כל המילים לשירים כתב סולן ניקלבק צ'אד קרוגר.

האלבום מכר כ-325,000 עותקים בשבוע הראשון, והיה בעשרת הגדולים ברשימת השבועון של הבילבורד האמריקאי. הוא גם שהה ארבעה שבועות במקום הראשון במצעד האלבומים הקנדי. האלבום מכר כ-7 מיליון עותקים בכל רחבי העולם (מתוכם כ-5 מיליון רק בארצות הברית). באוקטובר 2008 הוכרז כי האלבום מכר מעל ל-8 מיליון עותקים בארצות הברית בלבד.

ב-21 בנובמבר 2006 זכה בפרס "אלבום הפופ-רוק הטוב ביותר" בטקס פרסי המוזיקה האמריקאים, ובדצמבר של אותה שנה קיבל בארצות הברית את הפלטינה החמישית שלו.

== הסינגלים שיצאו מהאלבום ==
* Photograph - אחד השירים הכי מצליחים של הלהקה. רשם מיליון הורדות דיגיטליות אחרי 28 שבועות.
* Animals - הופץ רק לרדיו בארצות הברית ואוסטרליה.
* Far Away - בלדה. ועל פי חברי הלהקה זהו "שיר האהבה היחיד שלנו".
* Savin' Me - הופץ בארצות הברית בפברואר 2006.
* Rockstar - הופץ רק בארצות הברית באוגוסט 2006.
* If Everyone Cared - הופץ באוסטרליה באוקטובר 2006.
* Side Of A Bullet - אינו סינגל רשמי של הלהקה אך זכה להשמעות ברדיו בארצות הברית.

== רשימת השירים באלבום ==
# Follow You Home – 4:20
# Fight for All the Wrong Reasons – 3:44
# Photograph – 4:18
# Animals – 3:06
# Savin' Me – 3:39
# Far Away – 3:58
# Next Contestant – 3:34
# Side of a Bullet – 3:00
# If Everyone Cared – 3:38
# Someone That You're With – 4:01
# Rockstar – 4:15

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי 2005
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי רוק אלטרנטיבי
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון בניו זילנד
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הקנדי
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד 200
קטגוריה:אלבומים זוכי פרס המוזיקה האמריקאית
קטגוריה:זוכי פרס המוזיקה של בילבורד: אלבומים
קטגוריה:אלבומי פלטינה כפולה ומעלה בממלכה המאוחדת
קטגוריה:אלבומי יהלום בארצות הברית
קלרה ח'ורי

מימין לשמאל: [[מכרם ח'ורי וקלרה ח'ורי, השמאלי ביותר ערן ריקליס, בצילומי הסרט "הכלה הסורית" (צילם יוני המנחם)]]
קלרה ח'ורי (בערבית: كلارا خوري; נולדה ב-29 בדצמבר 1976) היא שחקנית ערבייה-ישראלית. זוכת "פרס האקדמיה לטלוויזיה".

==ביוגרפיה==
ח'ורי נולדה בחיפה למשפחה ערבית-נוצרית. היא בתו של השחקן מכרם ח'ורי ואחותו הגדולה של השחקן ג'מיל ח'ורי. היא גדלה והתחנכה בעיר הולדתה.

למדה משחק ב"בית צבי".

הופיעה בהצגות ב"תיאטרון הבימה", ב"תיאטרון הקאמרי" ובתיאטרון אנסמבל הרצליה, בו שיחקה בתפקיד הראשי של אנטיגונה, במחזה "אנטיגונה", פרי עטו של ז'אן אנוי, בבימויו של גדליה בסר שעלה ב-2002. כמו כן השתתפה בהפקה של "מרכז פרס לשלום" ו-"NYU".

בשנת 2002, שיחקה בסרט הקולנוע "החתונה של רנא"; של הבמאי האני אבו אסעד על תפקידה זכתה בפרס "השחקנית הטובה ביותר" ב"פסטיבל מרקש" שנערך בעיר מרקש, מרוקו.

בשנת 2004 שיחקה בסרט הקולנוע "הכלה הסורית", של הבמאי ערן ריקליס. בסרט גילמה ח'ורי את מונא, כלה דרוזית מהיישוב הדרוזי מג'דל שמס שברמת הגולן, המיועדת להינשא לדרוזי תושב סוריה; כאשר תעבור את הגבול בין ישראל לסוריה, לא תוכל לשוב עוד לכפרה ולחיק משפחתה. בסרט גילם אביה, מכרם ח'ורי, את תפקיד אבי הכלה. באותה שנה שיחקה בסרטו של אבי מוסל "מכתוב" בסרט גילמה את מאחה, לצד יוסף סוויד ואיילת זורר.

בשנת 2006 שיחקה בסרט הקולנוע "מחילות" של הבמאי אודי אלוני, ושיחקה בסרט "חיי אהבה" של הבמאית הגרמניה מריה שרדר.

בשנת 2007 שיחקה ח'ורי בסדרת הטלוויזיה, "פרשת השבוע", לצידם של מנשה נוי, קרן מור, רונית אלקבץ ואחרים, ששודרה בהוט 3.

משנת 2007 שחקה ח'ורי בתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה הקומית, "עבודה ערבית", של סייד קשוע, בתור בושרה, אשתו המסורתית והגאה של העיתונאי הליברלי והרכרוכי, אמג'ד עליאן (נורמן עיסא). שם היא שחקה גם לצד מריאנו אידלמן, מירה עווד ואחרים. הסדרה שודרה במסגרת שידורי קשת בערוץ 2 למשך 4 עונות עד 2013.

בשנת 2008 שיחקה ח'ורי בסדרת הדרמה עטורת השבחים של הבמאי אורי ברבש, "כוונות טובות", לצידם של אורנה פיטוסי, נתי רביץ וצחי גראד, ששודרה בערוץ 2. באותה שנה שיחקה בסדרה הקומית "פאפאדיזי" ששודרה בערוץ 2, ויצר, כתב, וביים אורי ששון.

בשנת 2009 השתתפה בתוכנית הטלוויזיה "טינופת", ששודרה ב"הוט 3". ושיחקה במיני-סדרה של חיים בוזגלו "לחיות מחדש", שם גילמה את ליילה, לצד שמיל בן ארי, לירון לבו וריימונד אמסלם.

בשנת 2012 הופיעה בתפקיד ראשי בסרטו של יהונתן סגל, "אודם" העוסק בנערה פלסטינית המתגוררת בלונדון.

בנוסף ב-2012 היא שיחקה בשני פרקים בסדרה האמריקאית "הומלנד" בתור פתימה עלי.

בנוסף, שיחקה בסרט הדרמה "הירושה" שכתבה וביימה היאם עבאס.

בשנת 2020 שיחקה את אחת הדמויות הראשיות בסדרה הבריטית "בגדאד סנטרל" בערוץ 4, את דמותה של פרופסור זוביידה ראשיד.

ח'ורי היא חברת המועצה הציבורית של ארגון "בצלם".

קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערביות נוצריות ישראליות
קטגוריה:ערבים נוצרים ישראלים
קטגוריה:בוגרות בית צבי
קטגוריה:בוגרי בית צבי
קטגוריה:זוכי פרס האקדמיה לטלוויזיה: שחקנים
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:שחקניות ערביות ישראליות
קטגוריה:שחקניות ישראליות
קטגוריה:שחקנים ערבים ישראלים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:זוכות פרס האקדמיה לטלוויזיה: שחקנית
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1976
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1976
קטגוריה:חיפה: אישים
מכנה משותף

במתמטיקה מכנה משותף של שני שברים הוא מספר שלם ושונה מ-0 המתחלק בשני המכנים ללא שארית. הכפלת המונה והמכנה בכל שבר באותו מספר שלם (כך שערך השבר אינו משתנה) מאפשרת להביא את שניהם לצורה שבה יש להם אותו מכנה, וכך לבצע בקלות פעולות של חיבור וחיסור. המכנה המשותף החיובי הקטן ביותר הוא הכפולה המשותפת המינימלית של המכנים, וכל מכנה משותף אחר הוא כפולה של זה בקבוע שלם. המושג ניתן להכללה לכל קבוצה סופית של שברים.

== דוגמה ==
המכנה המשותף המינימלי של <math>\ \frac{2}{15}</math> ו- <math>\ \frac{3}{10}</math> הוא 30. אפשר לכתוב <math>\ \frac{2}{15} = \frac{4}{30}</math> ו- <math>\ \frac{3}{10} = \frac{9}{30}</math>, ולכן <math>\ \frac{3}{10} - \frac{2}{15} = \frac{9}{30} - \frac{4}{30} = \frac{9-4}{30} = \frac{5}{30} = \frac{1}{6}</math>.

לצורך ביצוע פעולת חיבור או חיסור אין צורך במכנה המשותף המינימלי דווקא, וכל מכנה משותף – מספר המתחלק בשני המכנים – יתאים. כך מתקבלת הנוסחה הכללית לחיבור שברים: <math>\ \frac{a}{b}+\frac{c}{d} = \frac{ad}{bd}+\frac{bc}{bd} = \frac{ad+bc}{bd}</math>, גם אם bd אינו המכנה המשותף המינימלי של b ו-d (כמו בדוגמה הקודמת, שבה <math>\ bd = 10 \cdot 15 = 150</math>).

== בחוגים אחרים ==
בכל תחום שלמות אפשר להביא קבוצה סופית של שברים לידי מכנה משותף (למשל על ידי הכפלת כל המכנים זה בזה). מאידך, המכנה המשותף המינימלי (כזה המחלק כל מכנה משותף אחר) מוגדר היטב רק בתחומי שלמות מיוחדים, כגון תחומי פריקות יחידה (ובפרט גם תחומים ראשיים).

==ראו גם==
* כפולה משותפת מינימלית
* מחלק משותף מקסימלי

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:שברים
+44

(פלוס 44) היא להקה שהוקמה בפברואר 2005 על ידי שניים מחברי להקת "בלינק-182" לאחר שזאת הכריזה על "הפסקה בלתי מוגבלת בזמן". הרעיון להקמתה עלה בעת שבלינק-182 שהו בסיבוב ההופעות האחרון שלהם בבריטניה ושמה לקוח מקידומת החיוג הבינלאומית של המדינה. סגנון הלהקה הוא רוק.

בלהקה ארבעה חברים:
* מארק הופוס (הבסיסט/סולן של בלינק-182)
* טראוויס בארקר (המתופף של בלינק-182)
* שיין גלאגר
* קרייג פיירבאו

בנובמבר 2006 הוציאה הלהקה את אלבומה הראשון, "When Your Heart Stops Beating", שהגיע למקום העשירי במצעד מכירות האלבומים האמריקני באותו שבוע. הסינגל הראשון מתוך הדיסק היה "When Your Heart Stops Beating" בארצות הברית ואילו באירופה היה "Lycanthrope". הסינגל השני, "Baby Come On", יצא ב-17 בפברואר 2007.
בקיץ 2007, יצאה הלהקה לסיבוב הופעות אשר נקרא "Honda Civic Tour" עם הלהקות פול אאוט בוי, דה אקדמי איז..., קוברה סטארשיפ ופול וול.
<br />ב-23 באוקטובר 2007, הודיע הופוס באתר הרשמי שלו, www.himynameismark.com, כי הלהקה חתמה חוזה עם חברת התקליטים Interscope Records, כדי להתחיל לעבוד על האלבום השני.

== גרסאות כיסוי ==
הלהקה ביצעה גרסאות כיסוי בהופעות החיות שלה. השירים שנוגנו בהופעות הם "Christmas Vacation" של הדיסנדנטס, ו"The Metro" של ברלין.בנוסף לזאת, למרות הצהרותיהם של מארק הופוס וטראוויס בארקר שלא יבצעו שירים של להקתם הקודמת בלינק-182 בהופעות של 44+, בוצעו, לשמחתם של מעריצי הלהקה שרובם היו מעריצי בלינק-182, שלושה מלהיטיה של הלהקה: "What's My Age Again?", "The Rock Show" ו-"Dammit" בהופעות שנכללו בסבב ההופעות "Honda Civic Tour"

הלהקה הקליטה שני קאברים (גרסאות כיסוי) לשירים:
* Guten Tag, של להקת Wir Sind Helden הגרמנית שבוצע במסגרת פרויקט של שירות הורדת המדיה של חברת אפל, iTunes.<br />הפרויקט נקרא iTunes Foreign exchange ובמסגרתו להקות מרחבי העולם מקליטות שירים אחת של השנייה, השיר שלהקת Wir Sind Helden תקליט הוא "When Your Heart Stops Beating".
* I am One של להקת הסמאשינג פאמפקינס האמריקאית הוקלט במסגרת הקלטת דיסק מחווה ללהקה המצליחה, את השיר ניתן לשמוע בעמוד ה[http://www.myspace.com/plus44 Myspace] של 44+.

== דיסקוגרפיה ==
*When You Heart Stops Beating - 14 בנובמבר 2006 Interscope Records

== קישורים חיצוניים ==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:להקות רוק אמריקאיות
קטגוריה:להקות פופ פאנק
קטגוריה:רביעיות מוזיקליות
קטגוריה:אמני אינטרסקופ רקורדס
פנינה דבורין

פנינה דבורין (נולדה ב-9 בספטמבר 1946) היא משפטנית ישראלית.

== ביוגרפיה ==
את שירותה בצה"ל עשתה בחיל השלישות. לאחר השחרור מהצבא הייתה דיילת בחברת התעופה אל על, ובמקביל למדה משפטים בבית הספר הגבוה למשפט וכלכלה. התמחתה במשרד עורכי דין פרטי ובפרקליטות מחוז המרכז, ומשמשת כעורכת דין משנת 1971. סיימה לימודי תואר שני במשפטים באוניברסיטת תל אביב.

במשך כעשרים שנה שירתה בפרקליטות המדינה כתובעת וכסגנית בכירה לפרקליט מחוז המרכז. היא התפרסמה כתובעת במספר משפטים מפורסמים: פרשת שוחד במשרד הביטחון, הרשעת הרצל אביטן ברצח ובשוד, הרשעת חוה יערי ואביבה גרנות ברצח מלה מלבסקי, פרשת כנופיית מע"צ, הרשעת דוד בלאס בהונאת כספים מהתק"ם ועוד תיקים רבים.

לאחר שלא מונתה לתפקיד פרקליטת מחוז תל אביב עליו התמודדה, פרשה דבורין בשנת 1989 מהפרקליטות והחלה לעבוד כסניגורית בתחום הפלילי בשוק הפרטי. היא ייצגה אנשי עסקים רבים שהואשמו בפלילים, בהם עופר נמרודי האחים משה ואריה ויינברג, שהואשמו במסגרת משפט דרעי ועופר גלזר, בעלה של שרי אריסון. התמודדה על תפקיד של שופטת בבית המשפט המחוזי בתל אביב אך לא זכתה בתפקיד.

בשנים 2004-2002 הנחתה את התוכנית "החוליה החלשה" בערוץ 10.

כיהנה כדירקטורית בבנק הפועלים מ-2006 ומכהנת כדירקטורית בחברת נתיבי גז לישראל.

ב-2018 החלה לשחק בהצגה "של מי החיים האלה" בתיאטרון חיפה כשהיא מוקרנת על המסך.

פנינה דבורין הייתה נשואה לזוהר דבורין, שעבד כמנהל חברה. היא התאלמנה ממנו ב-2020. בנה גיא הוא איש עסקים ומנכ"ל "שיכון ובינוי יזמות נדל"ן חו"ל" ובתה היא השחקנית דנה דבורין, כוכבת ערוץ הילדים לשעבר.

דבורין ובעלה התגוררו במשך שנים בבית פרטי בתל ברוך. ב-2010 עברו להתגורר ברמת אביב.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מנחות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:בוגרות בית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה
קטגוריה:בוגרי בית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה
קטגוריה:עובדות פרקליטות המדינה
קטגוריה:עובדי פרקליטות המדינה
קטגוריה:עורכות דין פליליות ישראליות
קטגוריה:עורכי דין פליליים ישראלים
פנינה
קטגוריה:עובדי בנק הפועלים
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:דיילות אל על
קטגוריה:דיילי אל על
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1946
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1946
קטגוריה:בנקאיות ישראליות
דרו קארי

דרו קארי, 2006
דרו אליסון קארי (באנגלית: Drew Allison Carey; נולד ב-23 במאי 1958) הוא שחקן, קומיקאי, סטנדאפיסט ומנחה טלוויזיה אמריקאי מצליח.

קארי מאופיין בהומור בוטה. הוא התחיל את דרכו במופעי סטנד-אפ בלוס אנג'לס ובהמשך כיכב בסדרת הטלוויזיה המופע של דרו קארי. הסדרה שודרה במשך 9 עונות מ-1995 ועד 2004 ברשת ABC וזכתה להצלחה רבה, אך ירדה אחרי העונה התשיעית בגלל נתוני מדרוג נמוכים וביקורות קשות.

קארי היה אחד הכותבים של תוכנית האלתורים בהנחייתו "של מי השורה הזאת בכלל?". התוכנית שודרה במשך 4 עונות מ-2001 עד 2005. בנוסף, הופיע בהופעת אורח במשפחת סימפסון, עונה 19 פרק 20.

קארי ידוע גם כחובב ספורט וכאוהד מושבע של קבוצות הספורט של עיר הולדתו קליבלנד ושל מדינת אוהיו בכלל. כמו כן הוא ידוע כחובב כדורגל מושבע, אוהד של נבחרת ארצות הברית בכדורגל אותה ליווה במספר מונדיאלים, ושל קבוצת ברצלונה. הוא אחד מבעליה של קבוצת הכדורגל סיאטל סאונדרס.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:קומיקאים אמריקאים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:מנחי טלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:צלמים אמריקאים
קטגוריה:בודהיסטים
קטגוריה:בעלי קבוצות כדורגל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של קנט
קטגוריה:משתתפי הזמר במסכה (תוכנית טלוויזיה אמריקאית)
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: טלוויזיה
קטגוריה:מתחרי רוקדים עם כוכבים (ארצות הברית)
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1958
אסואן

אַסְוָאן (בערבית أسوان; בערבית מצרית: اسوان) היא העיר הדרומית ביותר במצרים ובירת המחוז הנושא את אותו שם. לפי אומדן רשמי מתאריך 1 ביולי 2023 אוכלוסיית העיר מנתה 401,890 בני אדם.

אסואן שימשה במשך שנים "שער לאפריקה", והייתה עיר שוק משגשגת בצומת נתיבי השיירות העתיק. בעבר שכן חיל משמר בשם סונט באסואן. בעבר היה ליד העיר אשד הנילוס הצפוני ביותר אך מאז שנות ה-60 של המאה ה-20 תפס את מקומו סכר אסואן. מבחינה גאוגרפית, אסואן נמצאת על חוג הסרטן עובדה שעזרה לארטוסתנס למדוד את היקף כדור הארץ.

העיר שנקראה בעבר בארמית "סון" וביוונית "סונון" נזכרת גם בתנ"ך: "מִמִּגְדֹּל סְוֵנֵה וְעַד גְּבוּל כּוּשׁ". ובמקום נוסף: "הִנֵּה אֵלֶּה מֵרָחוֹק יָבֹאוּ וְהִנֵּה אֵלֶּה מִצָּפוֹן וּמִיָּם וְאֵלֶּה מֵאֶרֶץ סִינִים". מקובל לזהות את העיר העתיקה בתל שמצפון לעיר של ימינו.

האי יב, שלו מורשת יהודית עתיקה (מקדש יב, מכתבי יב), כלול בתחום העיר.

==היסטוריה==
העיר יושבה בימי קדם ושימשה כעיר הגבול הדרומית של מצרים. שמה של העיר נגזר משמה של אלה במיתולוגיה המצרית, עם שם דומה. בימי מצרים העתיקה שימשה העיר כמרכז הלאומי של מחצבות אבן. עם התפתחותה של העיר כמרכז מסחר, החל גם תהליך של העצמת אסואן כמרכז צבאי.

סופרים רבים מן העת העתיקה ציינו את העיר בכתביהם. בין סופרים אלו ניתן למנות את סטראבון, סטפנוס מביזנטיון, תלמי, הרודוטוס, ויטרוביוס ופליניוס הזקן.

==אקלים==
בקרבתה ל, אסואן היא אחד המקומות המאוכלסים היבשים ביותר בעולם.
גשם נדיר מאוד באסואן ועשוי שלא להתרחש במשך עשרות שנים, ולכן ניתן למצוא בתים ללא גג כלל. כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא פחות ממילימטר, והיא יורדת בדרך כלל בחודש מאי.

עם תחילת עונת הגשמים באתיופיה ביוני, הנילוס מתרחב ובאוגוסט הוא מגיע לרמתו הגבוהה ביותר וממלא את האגם שבסכר אסואן. עם הפסקת הגשמים באמצע ספטמבר באתיופיה, יורד הנילוס וחוזר לרמתו הרגילה.

הטמפרטורה הממוצעת המרבית באסוואן היא 34 מעלות צלזיוס בחודש יולי, אך זה לא נדיר גם להגיע מדי פעם לטמפרטורה של 45 מעלות צלזיוס. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא כ-26 מעלות צלזיוס. חרף החום הכבד האקלים הוא נסבל עקב היובש השורר באזור.

==ראו גם==
*סכר אסואן
*אגם נאצר
*מקדשי אבו סימבל
*נוביה

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מצרים: ערים
קטגוריה:מצרים: תיירות
קטגוריה:מצרים הרומית: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:מחוזות מצרים: ערי בירה
צפיפות מטען

צפיפות המטען הקווית, המשטחית או הנפחית היא גודל פיזיקלי המציין את כמות המטען החשמלי ליחידת אורך, שטח או נפח, בהתאמה. במערכת היחידות הבינלאומית SI צפיפות המטען נמדדת ביחידות של קולון למטר (C/m), למטר רבוע (C/m<sup>2</sup>) או למטר מעוקב (C/m<sup>3</sup>), בהתאמה. צפיפות המטען כמו כל צפיפות יכולה להיות תלויה במיקום. מאחר שקיימים מטענים חיוביים ושליליים, גם צפיפות המטען יכולה לקבל ערכים חיוביים, שליליים או אפס. יש להבדיל צפיפות זו מצפיפות נושאי המטען.

==צפיפות מטען קלאסית==
===מטען רציף===
האינטגרל של צפיפות המטען <math>\lambda_q(\mathbf r)</math>, <math>\sigma_q(\mathbf r)</math>, <math>\rho_q(\mathbf r)</math> על פני קו <math>l</math>, משטח <math>S</math> או נפח <math>V</math> שווה לסך המטען <math>Q</math> באותו אזור. בהתאמה:

<math>Q=\int\limits_L \lambda_q(\mathbf r) dl</math>, <math>Q=\iint\limits_S \sigma_q(\mathbf r) dS</math>, <math>Q=\iiint\limits_V \rho_q(\mathbf r) dV</math>

===צפיפות מטען אחידה===
במקרה המיוחד בו צפיפות המטען מפולגת באופן הומוגני, כלומר בלתי תלויה במיקום ושווה ל-<math>\rho_{q,0}</math>, המשוואה מצטמצמת ל- <math>Q=V\cdot \rho_{q,0}</math>, במקרה של צפיפות מטען נפחית. במקרים של צפיפות מטען משטחית או קווית מתקבלות תוצאות דומות בהתאמה.

===מטען בדיד===
אם המטען באזור מסוים מכיל <math>N</math> נושאי מטען נקודתיים כמו אלקטרונים, ניתן לבטא את צפיפות המטען בעזרת פונקציית הדלתא של דיראק. לדוגמה, צפיפות המטען הנפחית:
:<math>\rho_q(\mathbf r) =\sum_{i=1}^N q_i\cdot \delta(\mathbf r - \mathbf r_i) </math>
כאשר <math>q_i</math> הוא המטען ו-<math>\mathbf r_i</math> הוא המיקום של נושא המטען ה-<math>i</math>. גם כאן במקרים של צפיפות מטען משטחית או קווית מתקבלות תוצאות דומות.

==צפיפות מטען קוונטית==
במכניקת הקוונטים, צפיפות מטען קשורה לפונקציית גל <math>\psi(\mathbf r)</math> דרך המשוואה: <math>\rho_q(\mathbf r) = q\cdot|\psi(\mathbf r)|^2 </math>

כאשר פונקציית הגל מנורמלת על ידי: <math>Q= q\cdot \int |\psi(\mathbf r)|^2 \, d\mathbf r </math>

==יישום==
צפיפות המטען מופיעה בחוק גאוס ובמשוואת הרציפות לזרם חשמלי. 

==ראו גם ==
* מטען מרחבי
*פונקציית צפיפות

קטגוריה:גדלים חשמליים

es:Carga eléctrica#Densidad de carga eléctrica
גיל אל-עמי

גיל אל-עמי (נולד בשנת 1958) הוא המייסד והעורך הראשי של הירחון "מסע אחר".

==ביוגרפיה==
אל-עמי נולד בתל אביב, ולמד גאוגרפיה באוניברסיטת תל אביב. 

בשנת 1987 הוא יסד את המגזין מסע אחר, יחד עם טל קלם. בשנים הראשונות יצא לאור אחת לחודשים, ושווק כ״כתב־עת לתרמילאים", במשך הזמן הרחיב המגזין את נושאי הסיקור והחל לפעול תחת הסיסמה "מגזין חובק עולם". בשנת 1992 פרש טל קלם מניהול ומעריכת המגזין.

בתחילת שנות ה-2000 היה "מסע אחר" הירחון הנפוץ בישראל. במקביל הרחיב את תחומי פעילותו והשיק את ירחון הילדים "מסע צעיר", הירחונים "מטיילים" ו"מסע ישראלי", בית ספר לצילום וכן את אתר הנסיעות "מסע אחר ברשת". בשנת 1999, ניסה המגזין אף להשיק ערוץ טלוויזיה בשם "מסע אחר" שיעסוק בתיירות, נופש ופנאי, בשיתוף חברת פריים פלוס תקשורת של היזם רועי רביב, והמפיק שוקי פרידמן. הערוץ חתם על הסכמים לרכישת תוכן מערוצי טלוויזה באירופה וארצות הברית, ועל הסכם השקעה עם אולפני הבירה ירושלים, אך לבסוף לא הושק.

בפברואר 2007 השיק את אתר האינטרנט "מסע אחר אונליין" בהשקעה של 2.5 מיליון שקל. שנה אחר כך מכר את המגזין המודפס למו"ל SBC. מאז ממשיך אל-עמי לנהל את האתר "מסע אחר אונליין".

==קישורים חיצוניים==
[https://www.masa.co.il מסע אחר אונליין]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון קוגל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1958
התזמורת הסימפונית הגרמנית

התזמורת הסימפונית הגרמנית (בגרמנית: Deutsches Symphonie-Orchester Berlin) היא תזמורת שמקום מושבה הקבוע בברלין, גרמניה. התזמורת נוסדה בשנת 1946 על ידי כוחות הכיבוש האמריקאים בשם RIAS-Symphonie-Orchester (ראשי תיבות ל"רדיו המגזר האמריקאי"), או בשמה האחר, "התזמורת הסימפונית של המגזר האמריקאי". 

המנצח הראשי הראשון היה פרנץ פריצ'אי. בשנת 1956 שונה שמה של התזמורת לתזמורת הסימפונית של רדיו ברלין. בשנת 1993 אימצה לה התזמורת את שמה הנוכחי.

==מנצחים ראשיים==
* רובין טיקיאטי (2017 - ממשיך) 
* טוגאן סוחייב (2010 - 2012, מנצח ראשי בתואר) (2012 - 2017 מנצח ראשי ומנהל אמנותי בפועל) 
* אינגו מצמאכר (2007 - 2010)
* (2000 - 2006)
* ולדימיר אשכנזי (1989 - 1999)
* ריקרדו שאיי (1982 - 1989)
* לורין מאזל (1964 - 1975)
* פרנץ פריצ'אי (1948 - 1954, 1959 - 1963)
*

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:תזמורות סימפוניות
קטגוריה:ברלין: תרבות
קטגוריה:תזמורות גרמניות
גביע טקסקו

גביע טקסקו (אנגלית: Texaco Cup) היה תחרות כדורגל בין מועדונים מהממלכה המאוחדת ואירלנד אשר לא העפילו לתחרויות האירופאיות. המועדונים האירים פרשו מן התחרות בעונת 1973–74 והתחרו בגביע טקסקו נפרד בשנים 1974 ו-1975. התחרות מומנה על ידי ענקית הנפט האמריקאית טקסקו, אשר הפעילה באותו זמן תחנות שרות ברחבי הממלכה המאוחדת. לאחר הפסקת המימון מצדה של טקסקו הפך המפעל לגביע האנגלו סקוטי.

==זוכות==
משחקי הגמר שוחקו בשני משחקים פרט לעונת 74–1973, התוצאה המובאת היא של סיכום שני המשחקים.

{| class="wikitable" border="0"
! שנה
! זוכה
! תוצאה
! סגנית
|-
| 1971
| וולבס
| 2-3
| הארטס
|-
| 1972
| דרבי קאונטי
| 1-2
| איירדריאוניאנס
|-
| 1973
| איפסוויץ' טאון
| 2-4
| נוריץ' סיטי
|-
| 1974
| ניוקאסל יונייטד
| 1-2
| ברנלי
|-
| 1974 אירלנד
| פורטאדאון
| 3-5
| בוהמיאנס
|-
| 1975
| ניוקאסל יונייטד
| 1-3
| סאות'המפטון
|-
| 1975 אירלנד
| ווטרפורד
| 0-1
| לינפילד
|}

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.rsssf.com/tablest/texaco.html גביע טקסקו] באתר RSSSF

טקסטו
קטגוריה:תחרויות כדורגל לא פעילות
אינגו מצמאכר

אינגו מצמאכר (גרמנית: Ingo Metzmacher; נולד ב-10 בנובמבר 1957 בהאנובר) הוא מנצח גרמני. אביו, רודולף מצמאכר, היה צ'לן. את השכלתו המוזיקלית רכש בהאנובר, זלצבורג וקלן, בפסנתר, תאוריה של המוזיקה וניצוח. הוא הצטרף לאנסמבל המודרני בשנת 1981 כפסנתרן ההרכב והיה למנצחו בשנת 1986.

הופעתו הראשונה כמנצח תזמורת הייתה בשנת 1987, על האופרה נישואי פיגארו. משנת 1997 עד 2005 כיהן כמנהל מוזיקלי ראשי של עיריית המבורג, תפקיד שכלל את האופרה הממלכתית של המבורג והפילהרמונית של המבורג. בשנת 2004 התמנה למנצח ראשי של האופרה ההולנדית. בין השנים 2007 - 2010 היה המנצח הראשי של התזמורת הסימפונית הגרמנית בברלין.

מצמאכר ניצח על הקלטות אחדות ל-EMI קלאסיקס, ליצירות הבאות:

* אלבן ברג: ווצק
* בנג'מין בריטן: סרנדה לטנור, קרן יער וכלי מיתר (יאן בוסטרידג', טנור; מארי לואיז נוינקר, קרן)
* מכלול הסימפוניות של קרל אמדאוס הרטמן
* הנס ורנר הנצה: סימפוניה מס' 9
* לואיג'י נונו: "פרומטאו"
* ריכרד שטראוס: קונצ'רטי לקרן (מארי לואיז נוינקר, סולנית)

הקלטותיו לחברות אחרות הן:
* הנס ורנר הנצה: רקויאם (סוני קלאסיקס)
* ג'ון קייג': שישה-עשר מחולות לסולן ולהקה של 3, RCA

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מנצחים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1957
הגביע האנגלו-סקוטי

הגביע האנגלו-סקוטי הייתה תחרות כדורגל בה השתתפו קבוצות מאנגליה וסקוטלנד אשר לא העפילו לתחרויות האירופאיות באותה השנה. התחרות נערכה בחודשי הקיץ במשך מספר שנים במהלך שנות ה-70. התחרות החלה את דרכה בשנת 1975 כהמשכו של גביע טקסקו עם מבנה דומה, אך עם קבוצות מאנגליה וסקוטלנד בלבד.

מבנה התחרות נשאר דומה לאורך שש שנות קיומה. שישה-עשר מועדונים בריטים התחרו בארבעה בתים של ארבע קבוצות, כאשר המנצחת בכל בית העפילה לשלב רבע הגמר. בשנים הראשונות היו המועדונים ברובם מהליגה הבכירה. כל אחת מן הקבוצות בבית שיחקה מול כל אחת מהקבוצות האחרות כאשר ניצחון זיכה בשתי נקודות, תיקו בנקודה אחת והפסד לא זיכה בנקודות כלל. נקודת בונוס הייתה נוספת לקבוצה שהבקיעה שלושה שערים או יותר במשחק אחד.

מן הצד הסקוטי היו משחקות 8 קבוצות בשיטת נוק אאוט בשיטת בית וחוץ, כאשר המנצחת בין כל צמד קבוצות עלתה לשלב רבע הגמר. ברבעי הגמר היו מוגרלות הקבוצות הסקוטיות מול הקבוצות האנגליות, כאשר שתי קבוצות מאותה המדינה לא יכלו להיפגש. משלב זה המשיכה התחרות בשיטת נוק אאוט, כאשר בכל שלב (כולל משחק הגמר) נערכו שני משחקים.

מארגני התחרות ניסו לשמור על רמתה הגבוהה של התחרות, וכך בעונת 1976/1977 נפסלה ניוקאסל יונייטד מהתחרות מכיוון ששיתפה הרכב משני במשחק רבע הגמר הראשון מול אייר יונייטד. במהלך השנים, עם זאת, הקבוצות האנגליות היו מליגות נמוכות יותר וב-1981 החליטו הקבוצות הסקוטיות לפרוש מן התחרות כאשר הקהל איבד את העניין בה. התחרות נמשכה עם מועדונים אנגלים בלבד תחת השם "פרס בית הפוטבול ליג" (באנגלית Football League Group Trophy).

בעונת 1987/1988 היה ניסיון להחיות את התחרות כ"גביע האתגר האנגלו-סקוטי", אך לאחר מספר צופים נמוך במשחק הראשון בין קובנטרי סיטי לסנט מירן הוחלט לבטל את התחרות - משחק הגומלין לא שוחק מעולם.

==הזוכות בתחרות==

{| class="wikitable" border="0"
! עונה
! הזוכה
! תוצאה
! הסגנית
|-
| 1975–1976
| מידלסברו
| 1 - 0
| פולהאם
|-
| 1976–1977
| נוטינגהאם פורסט
| 5 - 1
| לייטון אוריינט
|-
| 1977–1978
| בריסטול סיטי
| 3 - 2
| סנט מירן
|-
| 1978–1979
| ברנלי
| 4 - 1
| אולדהם אתלטיק
|-
| 1979–1980
| סנט מירן
| 5 - 1
| בריסטול סיטי
|-
| 1980–1981
| צ'סטרפילד
| 2 - 1
| נוטס קאונטי
|}

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.rsssf.com/tablest/texaco.html הגביע האנגלו-סקוטי] באתר RSSSF

אנגלו-סקוטי
קטגוריה:תחרויות כדורגל לא פעילות
פרס בית הפוטבול ליג

פרס בית הפוטבול ליג (באנגלית Football League Group Trophy) הייתה תחרות כדורגל אנגלית שנערכה בעונות 1981-1982 ו-1982-1983. אף על פי שלא הוגדרה כך באופן רשמי, הייתה למעשה מילוי זמני לאחר ביטול הגביע האנגלו-סקוטי ובטרם הקמת "פרס הפוטבול ליג". הזוכות בפרס זה לא הוכרו באופן רשמי כזוכות בפרס הפוטבול ליג הנוכחי, בה מתחרות קבוצות מהדרג השלישי והרביעי באנגליה.

בתחרות זו השתתפו 32 קבוצות בסך הכל, כאשר מרביתן מהליגות השלישית והרביעית, אך השתתפו גם קבוצות מהליגות הראשונה והשנייה.
השלב הראשון נערך בשיטת ליגה בשמונה בתים של ארבע קבוצות כל אחד. מנצחות הבתים עלו לשלב רבע הגמר, וממנו ועד הגמר נערכה התחרות בשיטת גביע.
משחק הגמר התקיים במגרשה של אחת הקבוצות ולא באצטדיון נייטרלי כנהוג בכל שאר תחרויות הגביע באנגליה.

==משחקי הגמר==

{| class="wikitable" border="0"
! עונה
! מנצחת
! תוצאה
! סגנית
|-
| 1981/1982
| גרימסבי טאון
| 3 - 2
| וימבלדון
|-
| 1982/1983
| מילוול
| 3 - 2
| לינקולן סיטי
|}

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.rsssf.com/tablest/texaco.html פרס בית הפוטבול ליג] באתר RSSSF

פרס בית הפוטבול ליג
קטגוריה:תחרויות כדורגל לא פעילות
קרל אמדאוס הרטמן

קרל אמדאוס הרטמן (בגרמנית: Karl Amadeus Hartmann; 2 באוגוסט 1905, מינכן – 5 בדצמבר 1963, מינכן) היה מלחין גרמני. יש הרואים בו את גדול הסימפוניקאים הגרמנים במאה ה-20.

== ביוגרפיה ==
הרטמן למד באקדמיה של מינכן בשנות ה-20. הוא עזב כליל, מרצונו החופשי, את חיי המוזיקה בגרמניה במשך התקופה הנאצית, בלי לעזוב את גרמניה ואף אסר לנגן שם את יצירותיו. השלטון הנאצי גינה יצירה מוקדמת שלו, "מיזררה" (1933-1934), שבוצעה לראשונה בפראג ב-1935); אולם המוזיקה שלו נוגנה ופרסומו המשיך וגדל בארצות שמחוץ לגרמניה. בראשית שנות ה-30 החל בקשר של מדריך-בן חסות עם הרמן שרכן, שנמשך עד סוף חייו, ובתקופת המלחמה היה לתלמידו של אנטון וברן.

אחרי מלחמת העולם השנייה, הרטמן סיים מספר יצירות איכותיות, מהן ידועות ביותר שמונה סימפוניות. המוכרת ביותר היא אולי הראשונה, המוכתרת בשם "ניסיון ליצור רקוויאם" (Versuch eines Requiems). ראשיתה של יצירה זו בשנת 1936 כקנטטה לאלט סולו ותזמורת, מבוססת פחות או יותר על כמה שירים נבחרים של וולט ויטמן. תוך זמן קצר נודעה בשם "חיינו: קטע סימפוני" (Unser Leben: Symphonisches Fragment) וכוונה כאמירה על מצבם העגום של אמנים ובעלי השקפות ליברליות בראשית המשטר הנאצי. אחרי תבוסת הרייך השלישי במלחמת העולם השנייה, התבררה לאשורה זהות קורבנותיו האמיתיים של המשטר ושם הקנטטה שונה ל-"קטע סימפוני: ניסיון ליצור רקוויאם" בכוונה לחלוק כבוד למיליוני הנספים בשואה. הרטמן עיבד את היצירה בשנים 1954-1955 לסימפוניה הראשונה שלו ולבסוף פרסם אותה בשנת 1956.

סגנונו של הרטמן לקטני. ביצירותיו המוקדמות ניכרת בבירור השפעתם של מאהלר ואנטון ברוקנר, כמו גם הניב הקונטרפונקטי של מקס רגר. בהמשך אימץ אי-אילו תכונות סגנון של המלחינים הנאו-קלאסיים כדוגמת פאול הינדמית וסטרווינסקי בתקופתו הביניים ביצירתו. אף כי למד אצל וברן והבין את שנברג, השפעתו של ברג בולטת ביצירתו יותר מאלה של שני החברים האחרים באסכולה הווינאית השנייה.

הרטמן היה לאישיות חשובה אחרי מלחמת העולם השנייה כמארגן סדרת הקונצרטים "מוזיקה ויוה" במינכן, גרמניה. הוא יצר את הסדרה כדי לחדש את היכרותה של החברה הגרמנית עם היצירות המודרניות, שהשמעתן נאסרה בכפוף למדיניות האסתטיקה של המפלגה הנאציונל-סוציאליסטית.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מלחינים גרמנים
קטגוריה:מוזיקה של המאה ה-20

קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1905
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1963
הרמן שרכן

הרמן שרכן (גרמנית: Hermann Scherchen; 21 ביוני 1891 – 12 ביוני 1966) היה מנצח גרמני.

==ביוגרפיה==
שרכן נולד בברלין וניצח בריגה מ-1914 עד 1916 ובקניגסברג מ-1928 עד 1933. אז עזב את גרמניה במחאה נגד המשטר הנאצי ועבד בשווייץ.

אחרי הופעת הבכורה שלו עם "פיירו הסהרורי" של שנברג, עשה לו שם כמומחה למלחיני המאה ה-20 כמו ריכרד שטראוס, וברן, ברג ווארז וקידם את יצירותיהם של מלחיני התקופה הצעירים יותר, ביניהם יאניס קסנאקיס ולואיג'י נונו.

פרסומו העיקרי של שרכן בא לו, קרוב לוודאי, מן העיבוד התזמורתי (וההקלטה) ל"אמנות הפוגה" של יוהאן סבסטיאן באך. הישג אחר שלו הוא ההקלטה, בשנת 1958, של סימפוניית ארואיקה, הסימפוניה השלישית של בטהובן, לחברת וסטמינסטר (הוצאה מחדש על תקליטור), ובה הביצוע המהיר ביותר, שהוקלט (נכון ל-2006), של הפרק הראשון והקרוב ביותר לציון המטרונום של בטהובן. ספרו משנת 1953, 
Lehrbuch des Dirigierens (מחקר בניצוח) הוא ספר לימוד סטנדרטי. הרפרטואר המוקלט שלו היה עצום בהיקפו, החל בויולדי וכלה בריינהולד גליאר.

הרמן שרכן מת בפירנצה והשאיר אחריו מספר ילדים, ביניהם וולף שרכן. הקשר בן שש השנים של וולף עם בנג'מין בריטן החל כשהיה בן 13. ג'ון ברידקט מתאר את חילופי המכתבים הנלהבים בין המלחין המפורסם לנער ב"ילדי בריטן". 

אשתו מרים שרכן מנהלת את חברת ההקלטות, טאהרה", המפיקה הקלטות היסטוריות של מנצחים מפורסמים על גבי תקליטורים, ביניהן הקלטות של שרכן עצמו.

==ציטוט==
* "מוזיקה לא צריך להבין. צריך להקשיב לה."

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מנצחים גרמנים
קטגוריה:מוזיקאים שעזבו את גרמניה הנאצית
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1891
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1966
לשכת שמאי מקרקעין בישראל

לשכת שמאי מקרקעין בישראל היא עמותה רשומה שמטרותיה הן ארגון וייצוג שמאי המקרקעין בהתאם לחוק שמאי המקרקעין, העלאת קרנו של המקצוע, ייצוג שמאי המקרקעין בפני הרשויות השונות, קביעה ושמירה על כללי האתיקה המקצועית, פרסום גילויי דעת, טיפול בשינויי חקיקה הקשורים במקצוע, טיפוח הקשר בין חברי לשכה וייזום פעילות רווחה, קיום ספריות, מועדונים, סמינריונים, כינוסים והשתלמויות, ייזום של פעילות לאקדמיזציה של מקצוע שמאות המקרקעין, הפקה של ספרות מקצועית, עיתונות, ביטאונים ועבודות מדעיות מקצועיות.

בינואר 2019 התקבלה הלשכה כחברה ב IVSC, מועצת השמאות הבינלאומית.

==ראו גם==
* מועצת שמאי המקרקעין

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:ישראל: שמאות מקרקעין
שמאי מקרקעין
צייטלין (בית ספר)

בית ספר תיכון עירוני תורני ב'-ג' צייטלין, הקרוי על שם הלל צייטלין, הוא בית ספר ממלכתי דתי על יסודי לבנים ולבנות בתל אביב.

בית הספר מונה קרוב ל-1,000 תלמידים, בכיתות ז' עד י"ב. בית הספר שוכן ברחוב צייטלין במרכז תל אביב ומגיעים אליו תלמידים מתל אביב ומאזור גוש דן. בין מגמות הלימוד בבית הספר נמנות מגמת קולנוע, תקשורת, פיזיקה, כימיה, ביולוגיה, מחשבים, פסיכולוגיה ומשפטים.

==היסטוריה==
בית ספר נוסד בשנת 1950 בקריית מאיר, כ"תיכון עירוני ב' דתי לבנים", ו"תיכון עירוני ג' דתי לבנות", שמוקמו במתחם אחד עם חצר משותפת. זאת, על בסיס בית הספר מוריה שהוקם בשנות השלושים, ברחוב טשרניחובסקי 49, בבית הבאר של משפחת חינאווי.

בשנות ה-50 שונה שם הרחוב שבו שוכן בית הספר לרחוב צייטלין (עד אז הרחוב היה המשך של רחוב פרישמן) ושם בית הספר שונה בהתאמה ל"תיכון צייטלין".

מנהלו הראשון של בית הספר היה הרב ד"ר דוד אוקס. מנהלו השני של בית הספר היה ד"ר דב אברון בשנים 1957–1982 שישם את תוכנית האינטגרציה בחינוך שיזם יגאל אלון ויסד את המגמה התורנית. בין השנים 1985–2000 ניהל אותו ד"ר אביעזר וייס שייסד את מגמת חוק ומשפט.

גילה פינקלשטיין, בוגרת בית הספר, ומורה לאנגלית בו, ניהלה את בית הספר במשך שנתיים, 2001–2003. בתקופת כהונתה פרסם "ידיעות אחרונות" מאמר פרי עטו של יוסי יהושע ובו טענות על אפליה לכאורה בבית הספר, בין תלמידים ממוצא אשכנזי (רובם מצפון תל אביב) לבין תלמידים ממוצא מזרחי (רובם מדרום תל אביב). לאחר בדיקה של משרד החינוך נקבע כי לא הייתה נהוגה בבית הספר מדיניות של אפליה על רקע עדתי. עם זאת, בשנת 2011 כתבה תלמידה לשעבר על אירועים שונים בהם חוותה אפליה בבית הספר, וגם מנהל בית הספר תיאר את השינויים שחלו בו עקב אותו מאמר.

בשנת 2011 נפתח בתיכון מסלול מופ"ת ללימודי מדעים, פיזיקה ותרבות, ובשנת 2014 נפתח בתיכון מסלול "צופי"ה", מסלול דתי־ליברלי, על פי מודל תיכון פלך הירושלמי, מסלול שבוטל ב-2018.

מנהל בית הספר בשנים 2014–2018 היה שמעון אש שפוטר באפריל 2018. בעקבות מחאת ההורים והשבתת בית הספר, מנהל בית הספר הוחזר עד סיום השנה. בשנה שלאחר מכן מונתה למנהלת ריקי אילוז.

בין בוגרי בית הספר נמנים: ב. מיכאל (בריזון), רוני בר-און, פרופסור יונתן הלוי, יעקב עמידרור, אלי סדן, אביגדור פלדמן (לא סיים), אליקים רובינשטיין, יצחק עמית, נשיא מדינת ישראל יצחק הרצוג, סמדר שיר, שלמה ינאי.

==ראו גם==
* :קטגוריה:בוגרי בית הספר צייטלין

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:ציונות דתית: חינוך
קטגוריה:הצפון החדש: חינוך
קטגוריה:תל אביב-יפו: תיכונים
P-12

קרון האנטנה וקרון הפיקוד מוצבים על משאיות זיל
עמדת מפעיל מכ"ם P-12NP ("ספון רסט B")
P-12 (קוד דיווח נאט"ו: "ספון רסט"; "Spoon Rest") הוא מכ"ם גילוי אווירי מתוצרת ברית המועצות לטווח בינוני וגבוה.
== פעילות ==
המכ"ם הוא פיתוח של המכ"ם P-10 שקדם לו והוא נבדל ממנו בתדר השידור הגבוה יותר, בטווח הגילוי הגדול יותר, ביכולת מיתוג בין תדרים הגנה טובה יותר מפני לוחמה אלקטרונית והוכנס בו לראשונה מעגל אלקטרוני לסינון רעשים (MTI).
המכ"ם הוכנס לשירות בשנת 1956. בשנת 1958 הוכנס לשירות דגם משופר P-12M שבו אפשרות לשינוי תדר בטווח של 10 מגה הרץ. בשנת 1962 הוכנס לשירות הדגם P-12MP שבו שיפור בכווניות האלומות. בשנת 1970 הוכנס לשירות הדגם P-12NPP שבו אמצעים משופרים כנגד לוחמה אלקטרונית.
המכ"ם משמש כחלק ממערכת הגילוי של סוללת טילי קרקע-אוויר מסוג SA-2 ולפעמים משמש גם כמכ"ם גילוי המשתתף ביצירת התמונה האווירית הכוללת. סימן ההיכר העיקרי החיצוני של המכ"ם הוא שתי קומות של 12 אנטנות מסוג יאגי - 6 אנטנות בכל קומה. 

ה-P-18 הוא הגרסה המשופרת של המכ"ם שיוצרה עבור סוללות SA-2 מסוגים מתקדמים, בעיקר מדגם E. מבחינה חיצונית, היא נבדלת מהמכ"ם P-12 בארבע אנטנות יאגי שנוספו לה - שתיים נוספות בכל קומה.

המכ"ם P-12 נמכר לרוב מדינות ערב ולכל מדינות הגוש הקומוניסטי והיה המכ"ם גילוי האווירי הנפוץ ביותר בסוף שנות השישים ובתחילת שנות השבעים במדינות אלה. בלילה שבין 26 - 27 בדצמבר 1969, בתקופת מלחמת ההתשה, ביצע צה"ל פעולה נועזת להשתלטות על מוצב מכ"ם P-12 מצרי, שנקרא מבצע תרנגול 53, שבמהלכו הובא המכ"ם בשלמותו לישראל. לאחר הבאתו של המכ"ם הוא נבדק ביסודיות על ידי מומחים בישראל ולאחר מכן נמסר לבדיקת צבא ארצות הברית.

מכ"ם P-12 והדגם המשופר P-18 נפוצים ופועלים עד היום (ועשרות מהם פועלים במדינות העימות עם ישראל) וזאת על אף שהן נחשבות למיושנות מאוד. מאחר שהן משמשות כמכ"מ הגילוי למערכת הטילים SA-2 שהייתה למערכת טק"א הנפוצה ביותר.

== המאפיינים האלקטרונים של המכ"ם ==
{| class="wikitable" border="1"
! פרמטר אלקטרוני
!ערך
|-
|
|-
|תדר שידור RF
|150 - 170 מג"ה
|-
| קצב שידור מתקפים PRF
| 360 הרץ
|-
| משך מתקף PW
| 6 מיקרושנייה
|-
| רוחב אלומה
| 8 מעלות
|-
| זמן סיבוב אנטנה
| 6- 30 שניות
|-
|עוצמת שידור מקסימלית
|160- 250 קילו-וואט
|-
|עוצמת שידור ממוצעת
|עד 540 וואט
|}

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20071009090422/http://www.radartutorial.eu/19.kartei/karte906.en.html P-12 "ספון רסט B"], באתר Radar Principles
* [https://web.archive.org/web/20071005123958/http://www.radartutorial.eu/19.kartei/karte909.en.html P-18 "ספון רסט D"], באתר Radar Principles

קטגוריה:מכ"ם: מערכות קרקעיות
משפחת שניאורסון

ציור של רבי [[שניאור זלמן מלאדי אבי המשפחה]]
משפחת שניאורסון (ביידיש; שניאורסאהן) היא משפחה יהודית גדולה ומפורסמת, צאצאי הרב שניאור זלמן מלאדי מייסד חסידות חב"ד והאדמו"ר הראשון שלה, ששם המשפחה נקרא על שמו.

== ייחוס המשפחה ==
אבי המשפחה רבי שניאור זלמן מלאדי היה תלמיד של המגיד ממזריטש (יורש הבעש"ט) בתנועת החסידות, ותלמיד-חבר של רבי מנחם מנדל מוויטבסק. עם עלייתו של רבי מנחם מנדל ארצה, רבי שניאור זלמן ירשו כמנהיג החסידים בבלארוס ורוסיה רבתי, רבי שניאור זלמן התיידד עם הרבה רבנים אף על פי שהיו שהתנגדו לדרכו החסידית. ביתו דבורה לאה התחתנה עם תלמיד רבי מנחם מנדל מוויטבסק, רבי שלום שכנא שהוסיף מיוחסות למשפחה, ואף בנו שהפך בהמשך לאדמו"ר השלישי של חסידות חב"ד, הצמח צדק.

== מקור שם המשפחה ==

שניאורסון הוא שם משפחה יהודי שמקורו ביהדות אשכנז. שם המשפחה נקרא על שם אבי המשפחה רבי שניאור זלמן מלאדי. לאחר פטירתו נגזרה ברוסיה גזירת שמות המשפחה, שקבעה את החובה שלכל אחד יהיה שם משפחה, שם משפחתם של שלושת בניו של שניאור זלמן היה "שניאורי" (דובער שניאורי, משה שניאורי וחיים אברהם שניאורי) . ושם משפחת נכדו, האדמו"ר השלישי מחב"ד, רבי מנחם מנדל שניאורסון (הצמח צדק) נבחר לשניאורסון. בדור הבא, לאחר פטירת בני שניאור זלמן שינו רוב בני המשפחה את שמם לשניאורסון.

== בני המשפחה הידועים ==

== ראו גם ==
* איגוד צאצאי רבנו הזקן

==הערות שוליים==

==העץ המרכזי של המשפחה==

*
שניאורסון
סופר צללים

סוֹפֵר צְלָלִים הוא כינויו של אדם הנשכר לכתוב ספר או נאומים עבור אדם אחר, כשהקרדיט לכתיבת הספר אינו ניתן לו אלא למי שמשלם לו.

חלק מהאוטוביוגרפיות של ידוענים ופוליטיקאים נכתבו על ידי סופרי צללים אשר נשכרו לכתוב בעבורם את האוטוביוגרפיה שלהם, כאשר אין להם את הזמן או את כישרון הכתיבה הדרושים כדי לכתוב את הספר בעצמם.

ישנם מקרים שבהם משתמשים בשם של סופר מפורסם על מנת להביא להתייחסות יותר רצינית או פופולרית לספר שנכתב על ידי סופר צללים. תופעה כזאת ידועה עוד מהמאות הקודמות. אחת הדוגמאות הבולטות לכך היא הסדרה "שלושת המוסקטרים" של אלכסנדר דיומא, שנחשף כי נכתבה בחלקה על ידי סופרי צללים.

תרומתו של סופר הצללים יכולה לנוע מכתיבה של הספר כולו ללא כל עזרה מהאדם הרשום כמחבר הספר, עד שכתוב ועריכה של כתב יד שנכתב על ידי הסופר. כתיבה של הספר כולו יכולה להתבצע, למשל, לאחר מותו של האדם ששמו מתנוסס על הספר, בניסיון לנצל את פרסומו של הסופר לאחר מותו. למשל, לאחר מות ו. ס. אנדרוז מנהלי העזבון שלה שכרו סופר שיכתוב ספרים תחת שמה. במקרים אחרים, סופר צללים משמש לסיים עבודות שלא נגמרו על ידי הסופר.

הסופרות גלית אלדר ושירז אפיק שימשו כסופרות צללים של אנשים שונים שרצו להוציא רומנים או ספרי זכרונות.

את הסדרה השרביט והחרב כתבו עשרות סופרי צללים המשתמשים כולם בשם העט "אדם בליד".

העיתונאי דב גולדשטיין נודע כשותף לכתיבת אוטוביוגרפיות של כמה פוליטיקאים ישראלים ידועים:
* לך שמיים, לך ארץ (עם עזר ויצמן, 1974)
* פנקס שירות (עם יצחק רבין, 1979)
* רפול - סיפורו של חייל (עם רפאל איתן, 1985)
* ירושלים של טדי (עם טדי קולק, 1994)
* בן הארץ הזאת (עם שמואל תמיר, 2002)

== כנושא לכתיבה ספרותית ==
שני ספרים מפורסמים נכתבו על סופר הצללים כדמות ספרותית:
* הספר "סופר הצללים" של פיליפ רות משנת 1979
* הספר "סופר צללים" של רוברט האריס משנת 2007

==ראו גם==
*אוטוביוגרפיה
*סופר הצללים - סרט בבימויו של רומן פולנסקי (המבוסס על ספרו של האריס)

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מונחים ספרותיים
קטגוריה:נותני שירות
קטגוריה:מחלוקות במוזיקה
גשר זוהר

גֶּשֶׁר זוֹהַר הוא הגשר הנמוך בעולם ביחס לגובה פני הים, כ-370 מטרים מתחת לפני הים גובהו. הגשר נמצא בכביש 90 מעל נחל זוהר, סמוך לים המלח וסמוך ליישוב הקטן בישראל נווה זוהר. אורכו 120 מטר, גובהו 40 מטר מעל לנחל, והמפתח המקסימלי שלו 52 מטר<ref></ref>.

הגשר נבנה באזור בו עובר השבר הסורי אפריקני. אזור זה מועד לרעידות אדמה מה שחייב את בניית הגשר לפי תקנים מחמירים.

הגשר תוכנן על ידי המהנדס יצחק-צבי שטרן, החתום על גשרים ומבנים פורצי דרך רבים ברחבי הארץ, ביניהם גשרים לאורך כביש 1, כביש 6, כביש 431 ועוד.

בניית הגשר הושלמה בשנת 1997. היום, הגשר נחשב לשלישי בגודלו ובאורכו בארץ לאחר גשר הרכבת מעל עמק איילון וגשר עכברה.

==גלריה==
<gallery mode="packed" heights="160">
קובץ:Zohar-bridge.jpg
קובץ:מצפור מפעלי ים המלח.jpg
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

זוהר, גשר
זוהר, גשר
קטגוריה:נווה זוהר
קטגוריה:כביש 90
קטגוריה:מועצה אזורית תמר: תחבורה
Oneworld

וואן וורלד (באנגלית: Oneworld; בתרגום חופשי: "עולם אחד") היא ברית חברות תעופה שהוקמה על בסיס אמריקן איירליינס ב-1 בפברואר 1999, השלישית בגודלה בעולם (נכון ל-2005), לאחר סטאר אלייאנס ו-סקאיי טים. חברות הברית טסות ליותר מ-1,000 יעדים ברחבי העולם, ביותר מ-150 מדינות. לפי נתוני יולי 2010 הטיסו 11 חברות התעופה החברות בברית 335.5 מיליון נוסעים בשנה. צי המטוסים של חברות הברית מונה 2,470 מטוסים, ואלה מקיימים 9,366 טיסות ביום ל-871 יעדים ב-146 מדינות.

ואן וורלד הייתה לברית חברות התעופה הראשונה שהקימה הנהלה משותפת שמושבה בוונקובר, קנדה. בראש ההנהלה המשותפת עומד מנהל כללי, המדווח לוועד מנהלי חברות התעופה החברות בברית.

==עקרונות הברית ויתרונותיה==
* חיסכון בעלויות. (בשנת 2004 הייתה ואן וורלד היחידה מבין שלוש בריתות חברות התעופה העולמיות שהציגה רווח משותף נקי (1.5 מיליארד דולר).
* לקוחות מועדפים של חברות הברית נהנים מגישה לטרקליני האירוח של כל החברות בברית.
* לוחות הזמנים של חברות הברית משולבים באופן המבטיח מעבר נוח בין טיסות של חברות שונות בברית תוך שימוש בכרטיס טיסה בודד.
* תמחור מיוחד לכרטיסים סובבי עולם וכרטיסים יבשתיים או אזוריים המשלבים טיסות בחברות שונות של הברית, דבר המביא להוזלת עלות הנסיעה ביחס לרכישת כרטיסים נפרדים.
* לרבות מחברות התעופה החברות ב-Oneworld יש גם השתייכות לחברות תעופה המספקות שירות אזורי. ניתן לכלול טיסות בחברות תעופה אלה גם בברית, ולהקל על מטיילים עסקיים לטוס למקומות רבים נוספים.
* תיאום של תוכניות הנוסע המתמיד והנהגת שירות לקוחות ברמה דומה בחברות הברית לשם הבטחת רמות שירות אחידות.
* שותפות קוד בין חברות תעופה החברות בברית.

== חברות בברית ==
מטוס ג'אל בצביעה מיוחדת לרגל ההצטרפות לברית

=== חברות בברית ===
* אמריקן איירליינס – ארצות הברית (חברה מייסדת)
* בריטיש איירווייז – הממלכה המאוחדת (חברה מייסדת)
* קת'אי פסיפיק – הונג קונג (חברה מייסדת)
* פינאייר – פינלנד
* איבריה – ספרד
* קוואנטס – אוסטרליה (חברה מייסדת)
* ג'פאן איירליינס – יפן
* רויאל ג'ורדניאן – ירדן
* S7 איירליינס – רוסיה
* מלזיה איירליינס – מלזיה
* סרילנקן איירליינס – סרי לנקה
* קטר איירווייז – קטר
* אייר נוסטרום – ספרד
* BA סיטיפלייר – הממלכה המאוחדת
* קת'אי דראגון – הונג קונג
* קומאייר – דרום אפריקה
* גלובוס איירליינס – רוסיה
* איבריה אקספרס – ספרד
* J אייר – יפן
* JAL אקספרס – יפן
* ג'פאן טרנסאושן אייר – יפן
* ג'טקונקט – ניו זילנד
* OpenSkies – הממלכה המאוחדת
* קוואנטס לינק – אוסטרליה
* סאן אייר – הממלכה המאוחדת
* נורדי רז'יונל איירליינס – פינלנד
* אלסקה איירליינס – ארצות הברית

=== חברות לשעבר ===
* קנאדיאן – קנדה: נקנתה על ידי אייר קנדה, החברה בסטאר אלייאנס משנת 2000.
* אייר לינגוס - אירלנד: פרשה ב-1 באפריל 2007 עם הפיכתה לחברת תעופה במחיר נמוך (LCC).
* מקסיקנה - מקסיקו: פשטה את הרגל ב-28 באוגוסט 2010.
* מאלב, נתיבי אוויר הונגריים - הונגריה: פשטה את הרגל ונסגרה ב-3 בפברואר 2012.
* יו אס איירווייז - ארצות הברית: התאחדה עם אמריקן איירליינס בשנת 2013.
* אייר ברלין - גרמניה: הפסיקה את חברותה עם הפסקת פעילותה ב-28 באוקטובר 2017.
* ניקי – אוסטריה: הפסיקה את פעילותה וחברותה יחד עם חברת האם שלה, אייר ברלין ב-28 באוקטובר 2017.

== ראו גם ==
* סטאר אלייאנס
* סקאיי טים
* שותפות קוד
* ברית חברות תעופה

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:ברית חברות תעופה
דוד חשין

דוד חשין (נולד בשנת 1948) הוא משפטן ישראלי ונשיא בית המשפט המחוזי בירושלים לשעבר. כיהן כשופט בפועל בבית המשפט העליון.

==ביוגרפיה==
נולד בירושלים, בנו של הרב בנימין זאב חשין, שהיה מרבני חסידות ברסלב ומראשי ישיבת המקובלים שער השמים. למד בישיבת עץ חיים. בשנת 1967 התגייס לצה"ל. עם שחרורו מהצבא החל ללמוד במכינה הקדם אקדמאית לחיילים משוחררים וסיים את לימודיו ב-1972. למד באוניברסיטה העברית בירושלים וסיים את לימודיו בשנת 1977. לאחר מכן עבד מספר שנים כעורך דין בשוק הפרטי.

ביולי 1984 מונה לכהן כשופט בבית המשפט השלום בירושלים. שש שנים מאוחר יותר, בדצמבר 1990, מונה לכהן כשופט בית המשפט המחוזי בירושלים. בשנת 1999 יצא לאור בעריכתו הספר "בית המשפט: חמישים שנות שפיטה בישראל".

בשנת 2004 היה חשין אחד משלושת המועמדים שהומלצו על ידי הוועדה המקצועית-ציבורית לתפקיד היועץ המשפטי לממשלה, לצידם של עוזי פוגלמן ושל מני מזוז שנבחר לבסוף לתפקיד.

ביוני 2006 מונה בידי נשיא בית המשפט העליון אהרן ברק, יחד עם השופטת דבורה ברלינר, לכהן כשופט בפועל בבית המשפט העליון לתקופה של חצי שנה. בדצמבר 2006 הוארכה הכהונה הזמנית בשלושה חודשים נוספים.

כיהן כנשיא בית המשפט המחוזי בנצרת, וכסגן נשיא בית המשפט המחוזי בירושלים.

בנובמבר 2012 התמנה לנשיא בפועל של בית המשפט המחוזי בירושלים, עד לסיום כהונתה של הנשיאה מוסיה ארד (שיצאה לשבתון פרישה). עם פרישתה של ארד ביוני 2013 קיבל מינוי קבוע כנשיא בית המשפט.

באוגוסט 2014 נכלל שמו ברשימת המועמדים לשיפוט בבית המשפט העליון.

לקראת סוף שנת 2015 פרש לפנסיה מוקדמת.

בשנת 2017 עמד בראש ועדת המינויים, תחת שרת המשפטים איילת שקד.

בשנת 2018 השתתף במיזם בירושלים, במסגרתו הרצה בפני תלמידי בית ספר על עבודתו המשפטית.

ב-30 באוגוסט 2020 מונה ליושב ראש הוועדה למינוי דירקטורים בתאגידים בנקאיים.

בספטמבר 2021 מונה לבורר בסכסוך הארוך בישיבת פוניבז'.

==משפחתו==
חשין היה נשוי לליאורה, עד לפטירתה באפריל 2023. ואב לשניים. בתו, טל, הייתה נשואה לאורן וייגנפלד, ולהם שני ילדים. מתגורר בירושלים. השופט מישאל חשין היה בן דודו. אחיו לבית משפחת חשין משמשים ראשי ישיבות ודרשנים מראשי ועסקני חסידות ברסלב בירושלים. בין אחיו, הרב צבי, מרבני ישיבת מיר, והרב שלמה זלמן, מרבני ישיבת טורדא.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* שחר שחר, [http://www.israelbar.org.il/magazine/OrechHadin34/#16 "מאז ומתמיד ראיתי בתפקידי כשופט את הצורך לקדם זכויות אדם ולהגן על החלש"], באתר לשכת עורכי הדין, ינואר 2017
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שופטי בית המשפט המחוזי בנצרת
דוד
קטגוריה:שופטים במינוי זמני בבית המשפט העליון
קטגוריה:נשיאי בית המשפט המחוזי בירושלים
קטגוריה:שופטי בית משפט השלום בירושלים
קטגוריה:בוגרי ישיבת עץ חיים
קטגוריה:בוגרי התיכון ליד האוניברסיטה
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים

קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1948
ז'אן ז'אק גולדברג

ז'אן ז'אק גולדברג (בצרפתית: Jean Jacques Goldberg; 22 באוקטובר 1955 – 28 בדצמבר 2006) היה מתופף רוק ישראלי, חבר להקת הקליק והמתופף הקבוע של פורטיסחרוף.

==ביוגרפיה==
גולדברג נולד בבלגיה, וגדל בקיבוץ לוחמי הגטאות לאחר שעלה עם משפחתו לישראל כשהיה בן 14. בשנים 1980–1983 היה חבר בלהקת הקליק יחד עם דני דותן, אלי אברמוב, ועובד אפרת. לאחר פירוק הלהקה המשיך להיות מתופף מבוקש, וניגן באלבומי רוק ישראלים רבים.

בלט במיוחד שיתוף הפעולה שלו עם רמי פורטיס (בין השאר בהרכב "ז'אן קונפליקט") וברי סחרוף. גולדברג היה המתופף הקבוע של פורטיסחרוף ושל הפליטים, להקתו של אהוד בנאי באלבום הבכורה שלו, ועמו עבד גולדברג גם באופרת הרוק "מאמי". בנוסף עבד גם עם מיכה שטרית, יוסי אלפנט, גבי שושן, סי היימן, אור כשדים, יעל לוי, סיון שביט, איגי וקסמן, האחים והאחיות ועוד.

בשנת 1989 השתתף בסרטו של דני דותן, "דוליטל עקום".

באוקטובר 1990 הודיע שהוא עוזב את ישראל בגלל בעיות פרנסה: אף על פי שהופיע והקליט הרבה, ההכנסות לא היו קבועות. פורטיסחרוף ונקמת הטרקטור ערכו לכבודו מופע פרידה במועדון רוקסן. גולדברג עבר להתגורר במרסיי שבצרפת עם אשתו הצרפתייה ושני בניו, ועסק שם בליטוש יהלומים. בשנת 2004 חזר לישראל כדי לאחד את להקת הקליק. במשך ארבעה חודשים עבד עם דותן, אברמוב, אפרת ויסמין אבן על ההכנות לסיבוב הופעות ואלבום חדש. הקליק הקליטו שישה שירים ומסע ההופעות התחיל במועדונים בתל אביב. באותה תקופה ניגן גולדברג גם בהקלטת אלבום האיחוד של פורטיסחרוף "על המשמרת", ובסיבוב ההופעות שליוו את צאתו.

בסוף 2005 שב גולדברג לצרפת, ושם נתגלתה אצלו מחלת הסרטן, שהביאה למותו ב-28 בדצמבר 2006. היה נשוי למישל. ילדיו ליאור ותומר נולדו בישראל. הוא נקבר בבית העלמין בקיבוץ לוחמי הגטאות ב-4 בינואר 2007.

==הנצחה==
בשנת 2007 הוקדש לזכרו של גולדברג האלבום Necessary Evil של להקת המטאל הישראלית סיילם. בשנת 2008 הקים המוזיקאי אפיק פלג את מתחם היצירה והחזרות "ז'אן ז'אק" להנצחת מורשתו של גולדברג. בינואר 2009 הפיק פלג ערב הנצחה לזכרו במועדון הבארבי בתל אביב, בו השתתפו אמנים רבים שפעלו עם גולדברג לאורך השנים.

בשנת 2009 הקימו רמי פורטיס, אהוד בנאי ואסף אמדורסקי עמותה לזכרו לצורך תמיכה בתרבות. בנוסף, כלל פורטיס באלבומו פורטיס משולש את השיר "השיר של ז'אק" לזכרו של גולדברג.

באלבומו של עמיר לב "הכל כאן", שיצא במרץ 2009, נכלל השיר "מרסיי" שהוקדש לגולדברג. מילות פזמון השיר מתכתבות עם שירם של פורטיסחרוף "אין קץ לילדות", והבית האחרון מסתיים בשורות: .

ב-28 בדצמבר 2011, במלאת חמש שנים לפטירתו של גולדברג, הוציא ברי סחרוף קטע אינסטרומנטלי בשם "גבעת הזהב", הקרוי על שמו של גולדברג (הר זהב ביידיש). הקטע, שבהלחנתו השתתפו בן הנדלר, שלומי לביא, גידי רז, סחרוף וגולדברג עצמו, נולד במהלך החזרות שערך סחרוף עם גולדברג. הוא הוקלט ב-2011 במהלך העבודה על אלבומו של סחרוף "אתה נמצא כאן", אך לבסוף לא נכלל באלבום ויצא כסינגל בודד.

ב-26 בדצמבר 2017 הוציא אהוד בנאי סינגל בשם "ז'אן ז'אק מון אמי" המתאר את ביקורו האחרון של בנאי אצל גולדברג החולה במרסיי. השיר מלווה בוידאו קליפ הכולל קטעי וידאו מחייו של גולדברג.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מתופפים ישראלים
קטגוריה:לוחמי הגטאות: אישים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:אישים הקבורים בלוחמי הגטאות
קטגוריה:חברי להקת הקליק
קטגוריה:חברי להקת אור כשדים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1955
קטגוריה:ישראלים שנפטרו מסרטן
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2006
אגן קיין

[[נונאווט}}]]
אגן קיין (באנגלית: Kane Basin) הוא אגן אוקייני השוכן בין גרינלנד לבין האי אלסמיר שבטריטוריית נונאווט - האי הצפוני ביותר בקנדה. האגן מקשר בין מצר סמית' לבין תעלת קנדי ומהווה חלק ממצרי נארס<ref></ref>.

אורכו של האגן 180 ק"מ, ורוחבו (בנקודה הרחבה ביותר) - 130 ק"מ<ref></ref>.

האגן נקרא על שם אליישה קיין, שעמד בראש משלחת חיפוש שניסתה למצוא את המשלחת של ג'ון פרנקלין שאבדה. משלחת החיפוש עברה באזור האגן בשנת 1854 במהלך החיפושים.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://pbsg.npolar.no/en/status/populations/kane-basin.html דובי קוטב באגן קיין] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:גרינלנד: גופי מים
קיין
קיין
קיין
קטגוריה:גבול גרינלנד–קנדה
כוח 14

כוח 14 הוא היחידה האווירית של ארגון הפת"ח. הארגון הוקם בשלהי שנות ה-60 של המאה ה-20, במטרה לשמש חיל אוויר של המדינה הפלסטינית, לכשתקום. מקור שמו, בדומה למקור שמו של כוח 17, הוא במספר השלוחה הטלפונית של הארגון במטה הפת"ח בביירות בשנות ה-70.

== היסטוריה ==

את הכוח ייסדו קולונל טאריק וקולונל חסן עוידה, מוותיקי הפת"ח. עיסוקיו העיקריים של הכוח היו גיוס טייסים ממוצא פלסטיני מתוך צבאות ערב לשורותיו, שליחת פלסטינים לקורס טיס, וביצוע משימות תובלה אוויריות עבור הנהגת הפת"ח. חיילי הכוח עברו את הכשרתם במסגרת חילות האוויר של צבאות ערב ופקיסטן, וכן במסגרות אזרחיות במדינות המערב.

עד מלחמת לבנון הראשונה התרכז הכוח בעיקר בדרום לבנון ובסוריה. הטלטלה שעבר הפת"ח בשנת 1982, בעקבות מלחמת לבנון, הביאה לפגיעה משמעותית ביכולותיו הצבאיות בכלל, ובפרט בכשירות כוח 14. הכוח עבר לתוניסיה ולצפון תימן, משם הוא פועל בעצימות נמוכה עד היום. לצורך פעילות הכוח חכר אש"ף בשנת 1985 את האי קמראן, הסמוך לעיר אל-חודיידה בתימן. במקום שופץ מסלול ישן והוקמה מפקדתו של הארגון. כיום, עיקר פעילות הכוח מתרכזת באימון חיילים, אולם הוא חסר משמעות אמיתית עבור הרשות הפלסטינית.

== הציוד שברשות כח 14 ==

ידוע כי ברשות הכוח היו מספר מטוסי תובלה מדגם פוקר F27 ומספר מסוקים מדגם בל 206. ההערכות הן שמדובר בציוד שנרכש מתוניסיה. בנובמבר 1982 התרסק בתימן טייס של הכוח עם מטוס קרב מסוג מיג-21. זוהי ההוכחה היחידה להימצאות מטוסי קרב ברשות הכוח, הגם שלא ברור אם המטוס היה בבעלות הכוח או שנשכר על ידו למטרות אימונים. ההערכות הן שלכוח לא היו שאיפות להפוך לחיל אוויר קרבי, בשל העליונות של חיל האוויר הישראלי. דווח גם כי הארגון החזיק מספר דאונים ומצנחי רחיפה.

== ראו גם ==
* כוח 17

== לקריאה נוספת ==
* לקסיקון אש"ף , מאת גיא בכור, בהוצאת משרד הביטחון.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://maps.google.com/?ie=UTF8&z=14&ll=12.653236,43.428097&spn=0.034587,0.086517&t=k&om=1 תמונת לוויין של האי קמראן] - מפקדתו של כוח 14, בשנות ה-80 וראשית שנות ה-90.
קטגוריה:פת"ח
כוח 14
יחיאל המאירי

יחיאל המאירי (נולד ב-20 באוגוסט 1946) הוא כדורגלן עבר ישראלי. היה שוער הפועל חיפה בשנים 1968–1974.

==ביוגרפיה==
יליד קיבוץ כפר בלום שבגליל העליון. ב-1965 היה שותף לזכייתה של נבחרת הנוער בגביע אסיה. לזכותו הופעה אחת בנבחרת ישראל, במשחק ידידות מול נבחרת שוודיה. המאירי זומן על ידי עמנואל שפר לסגל הנבחרת למונדיאל 1970, וכך היה לנציגה השני של הפועל חיפה יחד עם חברו להגנה, יוחנן וולך.

בשנת 1972 אובה קלימצ'בסקי , מאמן הפועל חיפה שאימן קבוצות בכירות בבונדסליגה הגרמנית, יחד עם יוחנן וולך, דב עצמון, אבא גינדין ומאיר אילוז, יצרו קו הגנתי איכותי שהיווה את הסיבה המרכזית למיקומה של הפועל חיפה בצמרת הטבלה.

בשנת 1974 זכה עם הפועל חיפה בגביע המדינה תחת הדרכתו של יעקב גרונדמן. לאחר מכן שיחק במדי הפועל עכו ולפני פרישתו הספיק גם לשחק בהפועל טמרה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.hhaifa.com/modules/Gallery/gallery/20062007/redmagazine/red15out.jpg המאירי ב"תוכניה האדומה"-אתר הפועל חיפה]
* [https://web.archive.org/web/20080818231044/http://www.hhaifa.com/modules.php?name=nostalgyn&show=article&pid=15 המאירי באתר הרשמי של הפועל חיפה]
* תומר רונא, [https://web.archive.org/web/20160303171055/http://www.kibbutz.org.il/itonut/2005/haver/051208_sport.htm השוער שלנו במונדיאל (במדור "ספורט - המגרש הביתי")], באתר הקיבוצים, 8 בדצמבר 2005

קטגוריה:שוערי כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ישראל
קטגוריה:כדורגלני הפועל חיפה
קטגוריה:כדורגלני הפועל עכו
קטגוריה:כפר בלום: אישים
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1970
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1946