OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אלכסנדר רוברט ג'ונסטון

אלכסנדר רוברט ג'ונסטון (באנגלית: Alexander Robert Johnston; 14 ביוני 1812 - 21 בינואר 1888) היה פקיד קולוניאלי בריטי אשר כיהן בפועל כמנהלן (administrator) בהונג קונג והיה בפועל מושל המושבה.

בשנת 1854 התקבל כחבר בחברה המלכותית בשל מחקריו על הטבע של סין.

==קורות חיים==
ג'ונסטון נולד בקולומבו שבציילון (כיום סרי לנקה) והיה בנו השלישי של סר אלכסנדר ג'ונסטון, השופט הראשי של המושבה בריטית.

בשנת 1828 עבר למאוריציוס כפקיד קולוניאלי בריטי, ושירת בה עד 1833. 

בין השנים 1833–1834 שימש כמזכירו הפרטי של בן דודו, ויליאם נאפייר, אשר כיהן כממונה הראשי על הסחר עם סין. נאפייר נפטר באוקטובר 1834, והוחלף על ידי ג'ון פרנסיס דייוויס, וג'ונסטון הועסק על ידיו כמזכיר ועדת הסחר עם סין. לאחר פרישתו של דייוויס בינואר 1835 מונה ג'ונסטון לתפקיד השליש לממונה על הסחר עם סין, ובנובמבר 1836 מונה לתפקיד המשנה לממונה. ב-1837 כאשר בוטל התפקיד מונה ג'ונסטון לתפקיד סגן הממונה על הסחר.

ב-22 ביוני 1841 הצטרף ג'ונסטון לכוח החלוץ הבריטי במסגרת מלחמת האופיום הראשונה ולאחריה מונה לתפקיד המנהלן בפועל (acting administrator) של הונג קונג, תפקיד בו כיהן עד דצמבר 1841.

ב-10 באוגוסט 1841 עת הגיע סר הנרי פוטינגר לסין, הוא הורה לג'ונסטון להמשיך בתפקידו כמנהלן בפועל. בכהונתו ג'ונסטון פיתח את המושבה ופיקח על סיווג הקרקעות במושבה תוך שהוא קובע אזורי סחר, מגורים ואזורים כפריים. תחת כהונתו נבנו הקסרקטינים באזור סטנלי ואברדין.

בעת שפוטינגר יצא במשלחת לסין ביוני 1842 נותר ג'ונסטון המנהלן בפועל, והמשיך בפעולותיו, אולם לא יכל לשפוט את הפושעים שנתפסו במושבה, דבר שהביא לעומס בבתי הכלא ולעלייה בפשיעה ובשוד הימי. הירידה בביטחון האישי במושבה הביאה את משרד המושבות הבריטי להבין שיש צורך במנהלן רשמי במושבה, ובדצמבר 1842 שב פוטינגר למושבה וג'ונסטון שב לתפקידו כסגן הממונה על הסחר עם סין.

ב-1843 מינה פוטינגר את ג'ונסטון לחבר במועצה המבצעת ובמועצה המחוקקת.

באוקטובר 1843 חלה ג'ונסטון ושב לאנגליה. 

ב-5 ביוני 1845 נבחר כחבר החברה המלכותית בשל כתביו על הטבע של סין.

בספטמבר 1845 שב ג'ונסטון לסין וכיהן כמזכיר הממונה על הסחר עד ספטמבר 1852. בינואר 1846 שב לכהן במועצה המבצעת וכיהן בה עד מרץ 1853 עת פרש ושב לאנגליה.

דרך ג'ונסטון, הקרויה על שמו.

ב-30 בספטמבר 1856 נשא ג'ונסטון לאישה את פרנסיס אלן (Frances-Ellen) בלונדון. נולדו להם תשעה בנים ושתי בנות.

ג'ונסטון עבר להתגורר בסאפוק שם כיהן כשופט שלום. לאחר מכן עבר לארצות הברית, ונפטר ב-21 בינואר בלוס אנג'לס שבקליפורניה.

רעייתו הקימה לזכרו כנסייה בפסדינה בשנת 1889.

דרך ג'ונסטון בשכונת ואן צ'אי שבאי הונג קונג נקראת על שמו.

==קישורים חיצוניים==
* [http://books.google.com/books?id=SmUoAAAAYAAJ&pg=PA452#v=onepage&q&f=false קורות חיים, מתוך הספר "אנשי הזמן" בהוצאת ג'ורג' רוטלג', ניו יורק 1868, עמ' 452]
* [http://www.grs.gov.hk/PRO/srch/english/show_detail.jsp?recordkey=702228&srchscreen=sys_archive&source=Y&version=internet קורות חיים] 
* [http://www.archive.org/stream/dictionarynatio54stepgoog#page/n63/mode/1up קורות חיים]
* [http://books.google.com/books?id=BSkAAAAAQAAJ&pg=PA788#v=onepage&q&f=false נתונים גנאלוגיים]
* [http://www2.royalsociety.org/DServe/dserve.exe?dsqIni=Dserve.ini&dsqApp=Archive&dsqCmd=Show.tcl&dsqDb=Persons&dsqPos=0&dsqSearch=%28Surname%3D%27Johnston%27%29 פרטיו של ג'ונסטון באתר החברה המלכותית]

קטגוריה:מושלי הונג קונג
קטגוריה:עמיתי החברה המלכותית
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1812
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1888
TechCrunch

TechCrunch הוא אתר אינטרנט העוסק בחדשות ובלוגים בנושא אינטרנט וטכנולוגיה, והוא אחד מהאתרים הפופולריים בנושאים אלו ברשת. האתר נותן במה מיוחדת לחדשות אודות סטארטאפים חדשים בתחומי המדיה השונים. 

האתר נוסד בשנת 2005 על ידי יזם המחשבים מייקל ארינגטון. בספטמבר 2010 רכשה חברת AOL את האתר תמורת 25 מיליוני דולרים. החברה פועלת מסן פרנסיסקו ומבססת את הכנסותיה על פרסומות.

== אתרים השייכים לרשת TechCrunch ==
* MobileCrunch - עוסק בעולם טכנולוגיית הטלפונים הניידים.
* TalkCrunch - פודקאסט בנושא אינטרנט וטכנולוגיה.
* Crunchbase - אתר בסגנון ויקי עם פרטים אודות אישים וחברות טכנולוגיה.
* CrunchGear - בלוג המסקר גאדג'טים וחומרה.
* TechCrunch TV - שידורי וידאו.
* CrunchNotes - בלוג של מייקל ארינגטון
* TechCrunch France - גרסה צרפתית של האתר, עם תרגומים ותוכן מקורי.
* TechCrunch Japan - גרסה יפנית של האתר, עם תרגומים ותוכן מקורי.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:בלוגים באנגלית
קטגוריה:אתרי אינטרנט אמריקאיים
קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-2005
קטגוריה:אתרי טכנולוגיה
חסינות תאית

חסינות תאית היא תגובה חיסונית שלא מעורבים בה נוגדנים. לעומת זאת מעורבים בה תאים בלענים (מקרופאגים), תאי הרג טבעיים, ולימפוציטים ציטוטוקסיים מסוג T המשחררים ציטוקינים - חלבונים המשמשים לתקשורת בין תאי המערכת החיסונית לרקמות הגוף - כתגובה לאנטיגן - פרודה המוכרת על ידי המערכת החיסונית.

חסינות תאית מגינה על הגוף בכך שהיא:
#מפעילה את מנגנון המָוֶת הַתָּאִי הַמְּתֻכְנָת (אפופטוזה) בתא שנדבק במחלה, ובכך גורמת לו למות.
#גורמת למנגנוני תאי ההרג הטבעיים ותאי הבלען (המקרופאגים) להרוג את גורם המחלה (הפתוגן).
#מאמנת את הלימפוציטים - תאי הדם הלבנים הפעילים במערכת החיסונית, וכך גורמת לתגובה מהירה יותר בפעם הבאה.

מנגנון זה עוזר במקרים בהם הפתוגנים, אותם גורמים לתסמיני המחלה, מסוגלים להרוס ולשרוד את תאי הבלען (הפאגוציטים) שהיו אמורים להשמיד את גורם המחלה. מנגנון זה הוא היעיל ביותר נגד פגיעה תוך-תאית של נגיפים (וירוסים), אבל יעיל גם במקרים של סרטן.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אימונולוגיה
בתי הקברות לחללי אויב

[[מיכה בר-עם, "בית קברות לחללי אויב, הגליל" (1989), תצלום]]
בתי הקברות לחללי אויב הם מספר אתרי קבורה, הנמצאים בחזקתו ובאחריותו של צה"ל. הם משמשים לקבורת גופות של חיילי אויב מצבאות סדירים ושל מבצעי פעולות טרור אשר נהרגו בקרבות עם חיילי צה"ל.

== היסטוריה ==
אתר הקבורה הראשון הוקם ליד גשר אדם בבקעת הירדן בשלהי שנות ה-70. נקברו בו גופות של מחבלים מן השטחים ומסתננים שחדרו מירדן ונהרגו על ידי צה"ל. בין השאר נקברו בו המחבלים שביצעו את פיגוע כביש החוף במרץ 1978. אתר הקבורה השני הוקם ליד גשר בנות יעקב שבגליל העליון. בו נקברו גופות לוחמי אויב שנהרגו בקרבות עם צה"ל ברצועת הביטחון בלבנון.

בשנת 2000 הועתק האתר מאזור גשר בנות יעקב לתחומי מחנה צה"ל בעמיעד. אתר זה הוא שטח מגודר ומסומן בשלט. אדמתו חשופה ואין נעשות בו עבודות גינון סדירות. הקברים בו אינם מסומנים במצבות קבע אלא בשלטים. שם נקברו בין היתר גופות של אנשי חזבאללה שנהרגו במלחמת לבנון השנייה.
הטיפול בגופות חללי האויב וקבורתן נתון בידי אגף כוח האדם בצה"ל והרבנות הצבאית הראשית. הוא נעשה בהתאם להוראותיה של פקודת מטכ"ל בנושא זה. הקבורה היא ארעית, מתוך הנחה כי גופותיהם של חללי האויב יוחזרו לארצותיהם בעתיד. הקבורה נעשית ללא טקס, בארון עם מספר סידורי, לאחר תיעוד כל פרט הקשור לזיהוי הגופה.

אתר הקבורה בצפון ישראל הוזכר בתקשורת פעמים אחדות על רקע עסקאות חילופין שנערכו במהלך השנים בין ישראל לבין חזבאללה. במהלכן הוציאה ישראל מקבריהן שם גופות של אנשי הארגון והשיבה לו אותן בתמורה להשבת חטופים וחללים ישראלים מלבנון.

ב-2017, לאחר הפסקה של מספר שנים, חזרה ישראל לקבור מחבלים מיהודה ושומרון בבית הקברות ליד גשר אדם.

== מיקומי האתרים ==

# בית הקברות הסמוך לעמיעד הוא בית הקברות הנמצא בתוך בסיס צה"ל בעמיעד ובו כ-500 קברים של חיילים ומחבלים פלסטינים ולבנונים, שרובם נהרגו במלחמת לבנון הראשונה או לאחריה.
# בית הקרבות ליד גשר אדם בבקעת הירדן הוא בית קברות מוקף חומה הממוקם בסמוך לגשר אדם שבבקעת הירדן, ש בו יותר מ-100 קברים, ועל הקברים הללו יש מספרים סידוריים מ-"5003 – 5107" והם אינם משקפים את המספר האמיתי של הגופות המוחזקות בידי ישראל.
# בית העלמין "רבידים" נמצא גם הוא בבקעת הירדן.
# בית העלמין שחיטה ממוקם בכפר ואדי אל-חמאם, מצפון לעיר טבריה. מרבית הגופות בו הן נהרגי הקרבות באזור בקעת הירדן בשנות ה-60 ושנות ה-70. בבית קברות זה יש כ-349 גופות.

==קישורים חיצוניים==
*[http://dover.idf.il/NR/rdonlyres/7580E808-4509-4D07-8968-24D570816CBA/0/61071.doc פקודת מטכ"ל 38.0109 - חללי צבא אויב – נוהל זיהוי, טיפול בחפצים, דיווח וקבורה בזמן קרבות (1 בספטמבר 1976) ]
*איציק וולף, [http://www.news1.co.il/Archive/001-D-167026-00.html שלב נוסף בדרך לעסקת החילופין: בית הקברות לחללי אויב – שטח צבאי סגור], אתר news1, 6 ביולי 2008.
*נדב זאבי, [http://www.nrg.co.il/online/1/ART1/787/196.html גופת המחבלת דלאל אל מוגרבי נעלמה מקברה], אתר nrg, 15 בספטמבר 2008

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארץ ישראל: קברים ובתי קברות
קטגוריה:הסכסוך הישראלי-ערבי: מבנים
ג'ימי וינבלט

ג'ימי וַיְנְבְּלַט (נולד ב-1943) הוא פרופסור אמריטוס לכלכלה באוניברסיטת בן-גוריון. בשנת 2010 מונה לתפקיד נשיא המכללה האקדמית ספיר. באוקטובר 2013 הודיע על התפטרותו מתפקיד זה.

== אודות ==
וינבלט, יליד אלכסנדריה מצרים, הוא בעל תואר ראשון בכלכלה ומדעי המדינה, תואר שני ותואר דוקטור בכלכלה מהאוניברסיטה העברית בירושלים. כיהן משנת 1977 כמרצה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. בין תפקידיו כיהן כראש המחלקה לכלכלה (1987–1989), דיקן הפקולטה למדעי הרוח והחברה (1995–2002). בשנת 2002 נבחר לתפקיד רקטור האוניברסיטה וכיהן בו עד שנת 2010 (שתי קדנציות). 

מחקריו עוסקים במסחר בינלאומי, כלכלת פשיעה, מקרו-כלכלה יישומית ואספקטים כלכלים של סוגיות חברתיות (כגון שכר מינימום, ארגונים ללא מטרות רווח).

וינבלט פרסם ארבעה ספרים ועשרות מאמרים, הרצה בכנסים בינלאומיים וזכה במענקי מחקר רבים ביניהם מטעם המדען הראשי, משרד התמ"ת, האיחוד האירופי וקרן פורד. בשנת 2009 עמד בראש "מרכז אפריקה" באוניברסיטת בן-גוריון.

== חיים אישיים ==
וינבלט נישא לנורית וינבלט ואב לשלושה, מתגורר בעומר.

== מספריו ==
* כלכלה בינלאומית ריאלית, עם ד"ר ז'ראר עמיאש, האוניברסיטה הפתוחה
* כלכלת ישראל בדגש קל, רות לובנטל, עמנואל שרון, ג'ימי וינבלט, יעקב קופ; המרכז לחקר המדיניות החברתית בישראל, 1996
<div style="direction: ltr;">
* Weinblatt, J., The Economics of Export Restrictions: Free Access to Commodities in the NIEO, Westview Press, Boulder, Co., December 1985. 
* Arnon, A., I. Luski, A. Spivak and J. Weinblatt, The Palestinian Economy Between Imposed Integration and Voluntary Separation, Brill Publishing Co., Leiden, Holland. (October 97). 
</div>

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.econ.bgu.ac.il/facultym/weinb/index.htm דף אישי] באתר אוניברסיטת בן-גוריון
* 
* 

קטגוריה:כלכלנים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי מצרים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בן-גוריון בנגב: כלכלה
קטגוריה:סגל המכללה האקדמית ספיר
קטגוריה:נשיאי מכללות בישראל
קטגוריה:רקטורי אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
קטגוריה:עומר: אישים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1943
מנגוסטין

מנגוסטין או מנגוסטין סגול (שם מדעי: Garcinia mangostana) הוא עץ פרי קטן ועגול שגדל באזורים טרופיים. צידו החיצוני מזכיר בצבעו חציל, וחלקו הפנימי, שהוא החלק היחיד הניתן לאכילה, הוא לבן וצורתו דומה לשום. טעמו של הפרי מתוק-חמצמץ, והוא מכיל כמות גדולה של ויטמין C, ולכן מייצרים ממנו תמצית של ויטמין זה. מקורו ביערות הגשם בדרום-מזרח אסיה.

המנגוסטין הסגול שייך למשפחת עצי המנגוסטין שבהם יש מיני מנגוסטין שונים כמו מנגוסטין כפתור (G. prainiana).

==בגרות של האקסוקרפ (הקליפה) ושל החלק האכיל==
בשלב הצעיר של פרי המנגוסטין, שלא דורש הפריה ליצירת הפרי, הקליפה בצבע ירוק בהיר, ובאזורים מוצלים בצבע לבן, גודל הפרי בקוטר של 6-8 ס"מ. פרי המנגוסטין נותר קשה עד שמבשיל בפתאומיות וקליפתו הופכת לסגולה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:מלפיגאים
קטגוריה:פירות טרופיים
קטגוריה:עצים ביערות גשם טרופיים בדרום-מזרח אסיה
קטגוריה:אינדונזיה: עצים
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
Project Interchange

סמל הארגון
Project Interchange הוא ארגון של הוועד היהודי-אמריקני שהוקם בשנת 1982 המקיים סמינרים חינוכיים בישראל למנהיגים ומעצבי דעת קהל מרחבי העולם.

== אודות ==
מייסדת הארגון דבי ברגר, ביקרה בישראל בתחילת שנות השמונים מתוך רצון ללמוד על המזרח התיכון. היא שמעה על קבוצת משלחת קטנה שהגיע לסמינר לימודי במכון ון ליר. היא אימצה את הרעיון שהדרך הטובה ביותר להגיע אל הציבור הרחב הוא דרך מפגש עם דמויות מרכזיות. עם חזרתה לארצות הברית הקימה את הארגון עם מספר תומכים. בשנת 1992 לקח הוועד היהודי-אמריקני חסות על הארגון.

במהלך הסמינרים נפגשים עם דמויות ישראליות מרכזיות בתחומי הממשל, כלכלה וצבא, אקדמאים ומנהלי עמותות וארגונים ללא מטרות רווח, פגישה עם מנהיגים מקרב ערביי-ישראל ופלסטינים. מתקיימים דיונים על חינוך, קליטת עליה, תוכניות רווחה, פיתוח כלכלי, חקיקה, זכויות אדם ותהליך השנים. במהלך הסמינר מתקיימים סיורים למקומות בעלי חשיבות היסטורית, אסטרטגית ודתית. מדי שנה מביא הארגון כ-300 משתתפים לישראל. במהלך השנים הביא הפרויקט לישראל יותר מ-5,000 מנהיגים מכ-60 מדינות. אורכם של הסמינרים הם בדרך כלל כשבוע.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://projectinterchange.org/ אתר הארגון]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:ארגונים ציוניים
קטגוריה:יהדות ארצות הברית: ארגונים
קטגוריה:וושינגטון די. סי.: ארגונים
איליושין Il-86

המטוס בשירות [[טראנסאארו]]
איליושין IL86 (ברוסית: Ил-86, באנגלית: Ilyushin Il-86) הוא מטוס נוסעים רחב גוף בעל ארבעה מנועי סילון, מתוצרת יצרנית המטוסים איליושין. המטוס יוצר בין השנים 1977-1992, בסה"כ נבנו 106 מטוסים. כיום גרסאות המטוס שנמצאות בשירות משופצות על ידי תאגיד המטוסים המאוחד.
== פיתוח ==
בשנת 1967 הזמינה אארופלוט מאיליושין מטוס ובו 250-350 מושבים. בסלון האווירי בפריז של שנת 1971 הכריזה ברית המועצות על פיתוח המטוס, אב הטיפוס טס לראשונה ב-22 בדצמבר 1976, האישורים להפעלתו התקבלו בספטמבר 1979. מספר חלקים במטוס יוצרו על ידי PZL הפולנית.

בתחילה התבסס בחלקו על מטוס אחר מתוצרת איליושין, ה-IL-62, והמנועים הוצבו בזנב המטוס. אולם במהלך הפיתוח הוחלט להציבם מתחת לכנפיים, כמו במטוסים המערביים של אותה התקופה, הבואינג 707 וה-דאגלס DC-8.

== גרסאות ==
IL-86 הגרסה הראשונה למטוס, נרכשה בעיקר בחברת התעופה "אארופלוט".

IL-80/IL-86/IL-87 שלושה מטוסים שנבנו עבור חיל האוויר הסובייטי כמטוסי שליטה ובקרה במקרה של פיצוץ גרעיני.

IL-86D נבנה בסופו של דבר כ-איליושין IL-96.

== מפעילים ==
בנובמבר 2010 היו מספר מטוסים בשירות פעיל: בחיל האוויר הרוסי (4), דונאוויה (4), ומוסקבה איירליינס (5).

בין חברות התעופה שהפעילו בעבר את המטוס: ארמאוויה, טראנסאארו, אארופלוט, אוזבקיסטן איירווייז, ארמניאן איירליינס, KrasAir, רוסיאן סקאי איירליינס, וטטרסטן איירליינס.

== תאונות עיקריות ==
*ב-8 במרץ 1994 מטוס בואינג 737 שהוטס על ידי חניך התרסק לתוך מטוס IL-86 של אארופלוט שחנה בנמל התעופה של דלהי, בתאונה נהרגו 8.
*ב-28 ביולי 2002 התרסקה בנמל התעופה שרמטיבו (מוסקבה) טיסת מטען של חברת התעופה "Pulkovo Aviation Enterprise", 14 מתוך ה-16 ששהו במטוס נהרגו.

== קישורים חיצוניים ==

*[https://web.archive.org/web/20080917150927/http://www.ilyushin.org/eng/products/passenger/86.html איליושין Il-86] באתר אילושין
*[http://www.airliners.net/aircraft-data/stats.main?id=252 מפרט המטוס] באתר Airliners.net
*[http://www.jetphotos.net/showphotos.php?aircraft=Ilyushin+IL-86&airline=-2&country=-2&photog=-2&category=-2&year=-2&keywordrange=all&keywordlimiter=2&keywords=&sort=1&genre=1&size=-2&mainsearch=search&displaymode=1&display=15 תמונות המטוס] באתר "JetPhotos"

==הערות שוליים==

קטגוריה:מטוסי נוסעים סובייטיים
קטגוריה:מטוסי איליושין
איליושין Il-96

איליושין IL96 (ברוסית: Ил-96, באנגלית: Ilyushin Il-96) הוא מטוס נוסעים סילוני רחב גוף לטווח ארוך, מתוצרת יצרנית המטוסים הרוסית איליושין.

== פיתוח ==
המטוס טס לראשונה ב-28 בספטמבר 1988, האישורים להפעלתו התקבלו בשנת 1992, והוא נכנס לשירות בחברת התעופה אארופלוט בדצמבר 1992. 

המטוס מתבסס ברובו על המטוס הקודם של איליושין האיליושין Il-86, במטוס נכללו שיפורים רבים בהם: קוקפיט מזכוכית, מערכת טוס-על-חוט, מערכת למניעת התנגשות, וכנפונים על הכנפיים.

המטוס מיוצר במפעלי החברה בוורונז', את המטוס ניתן לצייד במנועים מערביים תוצרת פראט אנד וויטני.

== גרסאות ==
Il-96-300 הגרסה הראשונה למטוס, מצויד במנועי PS-90 תוצרת Aviadvigatel הרוסית. שני מטוסים מדגם זה משמשים להטסת נשיא רוסיה. לדגם זה תת-גרסה, Il-96-300V.

Il-96M בגרסה זו הוגדל אורך המטוס בעשרה מטרים, ומשקל ההמראה המרבי ב-20 טון. בתצורת מטען המטוס מסוגל לשאת עד 92 טון למרחק 10,400 ק"מ. לגרסה זו מנועי PW2000 תוצרת פראט אנד וויטני.

Il-96-400 גרסה זו מבוססת על ה-96M, המטוס מסוגל לשאת עד 436 נוסעים במחלקה אחת. מצויד במנועי PS-90A משופרים.

Il-96T גרסת מטען של "96M" ו-"96-400" מצויד במנועי PS-90 תוצרת Aviadvigatel.

== מפעילים ==
נכון לדצמבר 2010 היו מטוסי איליושין IL-96 בשירות פעיל בחברות: אארופלוט (6), קובאנה דה אוויאסיון (3), פוליוט איירליינס (5), ורוסיה איירליינס (3).

לאיליושין עוד כמה מטוסים מדגם זה בהזמנה.

== ראו גם ==
*המטוס הנשיאותי של רוסיה
*איירבוס A340

== קישורים חיצוניים ==

*[https://web.archive.org/web/20130223070649/http://www.ilyushin.org/eng/products/passenger/96300.html איליושין IL-96] באתר איליושין
*[http://www.airliners.net/aircraft-data/stats.main?id=254 איליושין IL-96] באתר Airliners.net
*[http://www.jetphotos.net/showphotos.php?aircraft=Ilyushin+IL-96&airline=-2&country=-2&photog=-2&category=-2&year=-2&keywordrange=all&keywordlimiter=2&keywords=&sort=1&genre=1&size=-2&mainsearch=search&displaymode=1&display=15 תמונות המטוס] באתר "JetPhotos"

==הערות שוליים==

קטגוריה:מטוסי נוסעים סובייטיים
קטגוריה:מטוסי איליושין
קטגוריה:מטוסי נוסעים רוסיים
הנרי קראון

הנרי קראון (באנגלית: Henry Crown; 1896 – 14 באוגוסט 1990) היה תעשיין ופילנתרופ יהודי-אמריקאי. ייסד את חברת "Material Service Corporation" שהתמזגה בשנת 1959 לג'נרל דיינמיקס.

== אודותיו ==
נולד בארצות הברית כהנרי קרינסקי להורים יהודים אשר היגרו מליטא והיה הילד השלישי מתוך שבעה ילדים. אביו, אריה, שינה את שם המשפחה לקראון כשהיה הנרי ילד. קראון למד בבית ספר עד לכיתה ח' ובשנת 1915, כשהיה בן 19, הקים יחד עם אחיו סול חברה למכירת ברזל.

בשנת 1919, בעזרת הלוואה על סך עשרת אלפים דולר, הקים יחד עם אחיו אירווינג את חברת "Material Service Corporation". החברה עסקה במכירת חצץ, חול, פחם וחומרי גלם נוספים בעבור חברות בנייה באזור שיקגו. בשנת 1959 שווי החברה הגיע לכ-100 מיליון דולר והיא התמזגה עם חברת ג'נרל דיינמיקס ובשנת 1966 קראון הפך לבעל השליטה העיקרי בחברה.
רחבת הכניסה לאולם הקונצרטים על שמו ב[[תיאטרון ירושלים]]
במלחמת העולם השנייה, גויס קראון לחיל ההנדסה של צבא ארצות הברית ומאז דבק בו הכינוי "קלונל קראון". הוא תרם כסף רב למטרות שונות, בהן לאוניברסיטת סטנפורד, לאוניברסיטת ברנדייס ולאוניברסיטת נורת'ווסטרן. משפחת קראון תרמה להקמת מרכז החלל במוזיאון המדע והתעשייה בשיקגו, תיאטרון אריה קראון ב-McCormick Place ומרכז רבקה קראון (על שם אשתו הראשונה) באוניברסיטת נורת'ווסטרן. לזכרו הוקמה הקתדרה על שם הנרי קראון ללימודים עבריים מודרניים באוניברסיטת שיקגו.

בירושלים תרם להקמת אולם קונצרטים על שמו (ביתה של התזמורת הסימפונית ירושלים) בתיאטרון ירושלים והמכון למחקר עסקים בישראל ע"ש הנרי קראון בפקולטה לניהול באוניברסיטת תל אביב.

הוא נפטר בשנת 1990 כשהוא בן 94. השאיר במותו את אשתו גלדיס, ושני בנים.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://query.nytimes.com/gst/fullpage.html?res=9C0CE6D8123DF935A2575BC0A966958260 Henry Crown, Industrialist, Dies; Billionaire, 94, Rose From Poverty] JOAN COOK, הניו יורק טיימס
* 

קטגוריה:אנשי עסקים יהודים אמריקאים
קטגוריה:נדבנים יהודים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1896
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1990
המלון הסקוטי

מבט מהבניין החדש במלון אל הכנרת
המלון הסקוטי (באנגלית: The Scots Hotel) הוא בית מלון בעיר טבריה, הנמצא בבעלותה של הכנסייה של סקוטלנד. המתחם בו שוכן המלון הוקם במאה ה-19 ושימש כבית חולים, ומאוחר יותר הוסב לאכסניה לצליינים ולבית הארחה, עד להפיכתו לבית מלון.

==תולדות המקום==
המלון הסקוטי שוכן ברחוב גדוד ברק במזרחה של טבריה, בסמוך לחוף הכנרת.

מבני מתחם בית המלון הוקמו בשלהי המאה ה-19 על ידי ד"ר דייוויד ואט טוראנס, רופא סקוטי שהגיע לעבוד בארץ ישראל ממניעים דתיים. הם נבנו מאבן הבזלת המקומית.
בית הדוקטור במתחם המלון
דייוויד ואט טורנס, 1908

בשנת 1894 נפתח במקום בית חולים בניהולו של ד"ר טוראנס, שהיה בית החולים הראשון בעיר. מאוחר יותר (בשנים 1921 עד 1953) עבד בבית החולים גם בנו של ד"ר טוראנס, ד"ר הרברט טוראנס (Herbert Torrance). במקום פעל גם בית ספר לאחיות. בשנת 1930 נפתחה באחד המבנים במתחם כנסייה.

בית החולים הוסב בהמשך לבית חולים ליולדות, עד שנסגר בשנת 1959. מספר שנים לאחר סגירת בית היולדות הוסב המתחם לבית הארחה, שאירח בעיקר צליינים נוצרים.

לאחר מותו של ד"ר הרברט טוראנס העבירה המשפחה ארכיון מבית החולים לאוניברסיטת דנדי שבסקוטלנד. האוסף כולל מסמכים, תמונות תיעוד רפואי, ביקורים רשמיים ואירועים מחיי היום-יום בעיר ובבית החולים.

בשנת 1999 החליטה הכנסייה של סקוטלנד להסב את המתחם לבית מלון. לאחר שיפוץ נפתח בית המלון במקום בשנת 2004. מקצת מחדריו ממוקמים במגורי אנשי צוות בית החולים לשעבר והם בעלי קירות בזלת. במקום פועל מרכז מבקרים ובו מוזיאון לתולדות המתחם.

בית המלון מקיים בה כיום קונצרטים מעת לעת.

==ראו גם==
*ימק"א פניאל
*כנסיית סנט אנדרוז

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

מלון הסקוטי
מלון הסקוטי
קטגוריה:ארץ ישראל: בתי חולים
פונסאקו

פּוֹנְסָאקוֹ (באיטלקית: Ponsacco) היא קומונה בנפת פיזה במחוז טוסקנה שבאיטליה, הממוקמת כ-50 ק"מ דרום-מערבית לפירנצה וכ-20 ק"מ דרום-מזרחית לפיזה. אוכלוסיית היישוב מונה 15,441 תושבים (בשנת 2009).

==ערים תאומות==
* 
* 
* 

== קישורים חיצוניים ==
 
* 

קטגוריה:טוסקנה: ערים
סטיבן טיילור

סטיבן וינסנט טיילור (באנגלית: Steven Vincent Taylor; נולד ב-23 בינואר 1986) הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת ולינגטון פיניקס.

== קריירה ==
טיילור, יליד גריניץ', היה חלק מכל הנבחרות הצעירות של אנגליה החל מגיל 16 ובגיל 21 הפך לקפטן הנבחרת הצעירה של אנגליה. כמו כן נכלל בסגל הנבחרת הבוגרת אך מעולם לא שיחק במדיה.

טיילור הצטרף לאקדמיית הנוער של ניוקאסל יונייטד עמה זכה באליפות הנוער לעונת 02–2001.
כשמלאו לו 17 חתם טיילור על חוזה מקצועני בניוקאסל יונייטד והושאל לקבוצת ויקומב וונדררס מהליגה השלישית כדי לצבור ניסיון ודקות משחק.
ב-2003 ערך את הופעת הבכורה בקבוצה נגד נוטס קאונטי.

משחזר לניוקאסל מיעט לשחק בקבוצה הראשונה ושיחק בעיקר בקבוצת המילואים של הקבוצה.
ב-25 במרץ 2004, במשחק גביע אופ"א נגד מאיורקה, ערך טיילור את הופעתו הראשונה במדי ניוקאסל יונייטד במשחקים האירופיים.
שלושה ימים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה בפרמייר ליג כשפתח בהרכב נגד קבוצת בולטון וונדררס.
טיילור הוצב בתפקיד המגן הימני שהיה זר לו, וניוקאסל שילמה על כך ביוקר לאחר ששער הניצחון של בולטון נכבש אחרי טעות בהגנה של טיילור.
אחרי אותו משחק לא פתח יותר בהרכב הקבוצה עד סוף העונה, אך נכנס מדי פעם כמחליף.

את העונה הבאה פתח טיילור עם פציעה שהשביתה אותו לזמן ארוך, אך כשחזר תפס מקום קבוע בהרכב הקבוצה.
סך הכל פתח טיילור ב-17 משחקים בעונת 2004–2005, ונכנס כמחליף לעוד 5 משחקים בכל המסגרות.
את רוב עונת 2005–2006 טיילור לא שיחק לאחר שנפצע בכתף בזמן אימוני הנבחרת.

מעונת 2006–2007 נחשב טיילור לשחקן הרכב לגיטימי ופותח בהרכב הקבוצה באופן קבוע.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:בלמי כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלני ניוקאסל יונייטד
קטגוריה:כדורגלני פורטלנד טימברס
קטגוריה:כדורגלני איפסוויץ' טאון
קטגוריה:כדורגלני פיטרבורו יונייטד
קטגוריה:כדורגלני וולינגטון פיניקס
קטגוריה:לונדון: כדורגלנים
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1986
ג'ון ג'ייקוב אסטור

ג'ון ג'ייקוב אסטור (John Jacob Astor; 17 ביולי 1763 - 29 במרץ 1848) היה סוחר פרוות ואיל נדל"ן ניו יורקי, המולטי-מיליונר האמריקאי הראשון בהיסטוריה. אבי משפחת אסטור.

==תולדות חייו==
נולד בעיר וולדורף, ליד היידלברג שבמדינת באדן-וירטמברג בגרמניה בשם יוהאן יאקוב אסטור. בגיל 16 הצטרף לאחיו ג'ורג' (גיאורג) בלונדון ויחד פתחו בית מלאכה וחנות לממכר כלי נגינה (בעיקר חלילים). ב-1784 היגר לארצות הברית יחד עם אח אחר, הנרי. בתחילת דרכו התגורר אסטור בבולטימור ועסק בייצור וממכר כלי נשיפה מעץ, אך עד מהרה עבר לניו יורק.

אסטור פתח חנות פרוות בניו יורק וסחר בפרוות אותן רכש מאינדיאנים. עד 1807 סחר עם אירופה וסין, אולם אז נמנע הסחר האמריקאי (בצעד שהוביל למלחמת 1812). כפיצוי קיבל אסטור היתר מהנשיא תומאס ג'פרסון ליצור את מונופול המסחר הראשון בארצות הברית - חברת הפרוות האמריקנית (American Fur Company). עסקיו השתרעו בכל האזורים המיושבים של ארצות הברית וקנדה. בשנת 1810 היה מחלוצי המסחר עם מערב ארצות הברית באמצעות חברת הפרוות הפסיפית (Pacific Fur Company). מספר תחנות סחר ברחבי ארצות הברית היו לערים הנקראות עד היום אסטור או אסטוריה (בהם אזור שהוא כיום חלק מקווינס, ניו יורק) וערים במדינות אורגון, אילינוי ודקוטה הדרומית, איווה, פלורידה, ג'ורג'יה וקנזס).

במקביל לעסקי הפרוות עסק אסטור מ-1816 לערך בסחר באופיום. חברת הפרוות שברשותו רכשה אופיום בטורקיה ומכרה אותו בקנטון שבסין. לאחר 1818 מכר אסטור אופיום לבריטניה.

בשנת 1804 חכר אסטור מסגן הנשיא ארון בר שטח אדמה במנהטן בחוזה ל-99 שנים. בשנת 1830 פרש אסטור מעסקי הפרוות והקדיש את כל זמנו לרכש נדל"ן במנהטן. כך היה לבעל האדמות הגדול ביותר בניו יורק, שהפכה באותה תקופה לאחת הערים הגדולות בעולם.

אסטור תמך באמנים. בין היתר היה פטרונו של הסופר אדגר אלן פו.

עם מותו היה אסטור האדם העשיר ביותר בארצות הברית. במותו הוערך הונו ב-20 מיליון דולר. לפי יחס ההון לתמ"ג האמריקאי הוערך ההון במונחי 2006 בכ-110 מיליארד דולר, דבר שהופך את אסטור לאמריקאי השלישי או הרביעי בעושרו בהיסטוריה.

400,000 דולר מירושתו הוקדשו להקמת ספריית אסטור, הספרייה הציבורית הראשונה והגדולה ביותר באמריקה דאז. כיום מהווה הספרייה חלק מספריית העיר ניו יורק.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Axel Madsen ,John Jacob Astor: America's First Multimillionaire, 2001 
* Justin Kaplan, When the Astors Owned New York: Blue Bloods and Grand Hotels in a Gilded Age, 2007, 
* Arthur, D. Howden Smith, John Jacob Astor: Landlord of New York, Cosimo Classics, 2005 
</div>

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.bizportal.co.il/shukhahon/biznews02.shtml?mid=105064&strsrh= המדור ההיסטורי - והפעם על ג'ון ג'ייקוב אסטור] יניב לפן באתר ביזפורטל
* הערך על אסטור מה"אנציקלופדיה אמריקנה", 1920 
* [http://www.germanheritage.com/biographies/atol/astor.html ביוגרפיה באתר גרמנים-אמריקאים] 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מיליארדרים אמריקאים
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:סוחרים
קטגוריה:אמריקאים חברי הבונים החופשיים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1763
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1848
Hspell

Hspell היא תוכנה חופשית מסוג בודק איות בשפה העברית. התוכנה משמשת (אם ישירות, ואם על ידי יצירת רשימת מילים תקינות) גם עבור יישומי ליברה אופיס, דפדפני מוזילה, שירות הדואר Gmail, ועוד. מפתחיה הם נדב הראל ודן קניגסברג.

בינואר 2000, במהלך דיון ברשימת התפוצה ivrix-discuss לגבי הדרכים לכתיבת בודק איות עברי בלינוקס, החליטו נדב הראל ודן קניגסברג לפתור את הבעיה. הם כתבו תוכנית בשפת פרל אשר משתמשת ברשימה בסיסית של שורשים, מרחיבה אותם לרשימת מילים מלאה, ובודקת עבור מסמך נתון אילו ממילותיו אינן מהרשימה. העבודה על הפרויקט המשיכה בשנת 2002. בדצמבר 2002 יצאה גרסה 0.1. לאחר כחצי שנה שוכתב הקוד בשפת C (בגרסה 0.6). באותה שנה נמשך פיתוח מהיר, אולם עם הזמן קצב השינויים הואט. גרסה 1.0 יצאה בשנת 2006, גרסה 1.1 יצאה רק בשנת 2009, גרסה 1.2 יצאה בשנת 2012, גרסה 1.3 בשנת 2015 והגרסה האחרונה יצאה ביוני 2017.

Hspell יכול לפעול כתוכנית משורת הפקודה, אשר מקבלת קובץ ומדפיסה את המילים השגויות שמתוכו. אפשר לבקש ממנה להדפיס גם ניתוח מורפולוגי של המילים הנכונות. מספר תוכנות, כגון LyX יכולות להשתמש בה ישירות כבודק איות בדרך זו, אם כי היא לא מכירה מילים אנגליות, ולכן לא יודעת לבדוק טקסט מעורב בשפה שאינה עברית.

שימוש נפוץ יותר בה הוא להכנת מילון עבור מערכות בדיקת האיות הנפוצות ispell, aspell, MySpell ו־HunSpell. התוכנה המשרדית OpenOffice.org, לדוגמה, משתמשת ב־Hunspell והדפדפן Firefox משתמש ב־MySpell. תוספי האיות לעברית של שניהם מבוססים על Hspell.

המילון ש-Hspell מייצרת, בתוספת המידע המורפולוגי שמצורף לכל מילה, משמש גם את פרויקט הקוד-הפתוח HebMorph כבסיס המאפשר חיפוש עברי באמצעות מנועי חיפוש כגון Lucene ו-אלסטיקסרץ'.

מאות אלפי הטיות של מילים עבריות הועלו לוויקינתונים עם הניתוח הלשוני של Hspell.

== מקורות ==
* [http://hspell.ivrix.org.il/doc/haifux10.pdf Hspell - במבט לאחור] - (PDF) שקפים מהרצאתו של נדב הראל במועדון הלינוקס החיפאי לאחר שחרור גרסה 1.1
* [http://hspell.ivrix.org.il/download.html דף ההורדות של פרויקט Hspell] - כולל תאריכי שחרור הגרסאות

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://hspell.ivrix.org.il/niqqudless.pdf סוגיות בכתיב חסר ניקוד] (PDF) - נימוקי מחברי Hspell לבחירות האיות שלהם
* [https://meaning.wiki/ מנוע מורפולוגי] מקוון, מבוסס Hspell
* [http://hspell.herokuapp.com/cgi-bin/hspell.cgi טופס הדגמה]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תוכנה חופשית
קטגוריה:תוכנות מילון
מחילת הארנב

מחילת הארנב (באנגלית: Rabbit Hole) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 2010, שהופק על ידי ניקול קידמן ובוים על ידי ג'ון קמרון מיטשל. הסרט הוא עיבוד קולנועי למחזה זוכה פרס פוליצר בעל אותו שם שכתב דייוויד לינדסי-אבייר. בסרט מככבים ניקול קידמן, אהרון אקהרט ודיאן ויסט. הסרט פתח את פסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו בספטמבר 2010. הוא יצא לאקרנים בארצות הברית ב-17 בדצמבר 2010.

==עלילה==
בקה (ניקול קידמן) והאווי קורבט (אהרון אקהרט) הם זוג שאיבד את ילדם, דני, בעקבות תאונת דרכים. בקה פורשת מעבודתה בעקבות האירוע. והיא סובבת חברים ומשפחה המנסים לנחמה; אימה, נאט (דיאן ויסט), משווה את ארתור, בנה שמת ממנת יתר, לדני. אחותה, איזי (תמי בלאנצ'רד), פוגשת מוזיקאי ונכנסת להריון ממנו. בהמשך הסרט, בקה מחליטה לפגוש את ג'ייסון, הנער שהרג בטעות את בנה. במהלך פגישותיה איתו, היא מגלה שהוא חש רגשי אשמה לגבי מה שקרה עם דני, והיא מנסה להבהיר לו שהוא לא אשם בתאונה. האווי הולך לפגישות של קבוצת תמיכה של הורים שכולים שם הוא פוגש את גבי (סנדרה או). הוא כמעט מנהל איתה רומן, אך לבסוף הוא נסוג. בסוף הסרט, בקה והאווי מזמינים את חבריהם הקרובים כדי לשבור את הקרח ביניהם.

==הפקה==
הסרט צולם בדאגלסטון, שכונה בקווינס ניו יורק, במשך עשרים ושמונה ימים. מפיקת הסרט, ניקול קידמן, עזבה את סרטו של וודי אלן, "כשתפגשי זר גבוה ומסתורי", לטובת פרויקט זה. מלחין הסרט הוא אנטון סאנקו.

==ביקורות והכנסות==
הסרט זכה בעיקר לביקורות חיוביות בעיקר בשל תפקידה של ניקול קידמן. הסרט קיבל קימת כבוד בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו. לפי האתר "Rotten Tomatoes", קיבל הסרט כ-86% ביקורות חיוביות ממבקרי הקולנוע בארצות הברית. קידמן הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסרט דרמה, לפרס גילדת שחקני המסך ולפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:סרטי 2010
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים מבוססי מחזות
ריקארדו אנטוניאצי

ריקארדו אנטוניאצי (באיטלקית: Riccardo Antoniazzi; 19 בדצמבר 1853 - 10 בנובמבר 1912), היה בונה כלי קשת איטלקי.
== ביוגרפיה ==
ריקארדו אנטוניאצי נולד בקרמונה ולמד את תורת בניית כלי הקשת אצל אביו, גאטנו אנטוניאצי. הוא היה המוכשר והמתמיד ביותר במשפחתו, אך ליאנדרו ביזיאק העיב עליו במידה רבה ועקב כך לא חתם על רבים מכלי הנגינה, שיצר בתקופתו הטובה ביותר. את שנות עבודתו והכלים שיצר בהן אפשר לחלק לשלוש תקופות: משנות חניכותו וראשית התפתחותו עד שנת 1887-88 בערך, תקופה שבמהלכה בנה כלים דומים לאלה של אביו; התקופה הטובה ביותר שלו, שנמשכה עד סביבות 1904, כאשר פיתח לו סגנון משלו ועבד בראש ובראשונה אצל ליאנדרו ביזיאק; והתקופה שמשנת 1904 ואילך, כאשר עבד בפירמה מונצינו ובניו ובנה כלי נגינה יפים, אך מוקפדים פחות, בייחוד במה שנוגע ללכה. מבין הכלים שבנה במשך חייו, אלה הם הנודעים ביותר בימינו. ריקארדו אנטוניאצי העמיד מספר רב של תלמידים וממשיכי דרכו.

ריקארדו אנטוניאצי השתמש במגוון דגמים, והלכה שלו הייתה צהובה-כתומה או, לפעמים, אדומה כהה. הוא ידוע בשימוש בארבע תוויות שונות, בתקופת עבודתו אצל מונציני השתמש בתו מסחרי, שכלל את ראשי התיבות שלו, A.R, בתוך מעגל כפול שבראשו צלב. התו המסחרי הזה מיוחס לעיתים קרובות לרומיאו אנטוניאצי, אך נראה שהוא מעולם לא השתמש בו.

ריקארדו אנטוניאצי מת במילאנו.

== מקור ==
* אריק בלוט, "אנטוניאצי" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין

== לקריאה נוספת ==
<div style="direction: ltr;">
*La Liuteria Italiana / Italian Violin Making in the 1800s and 1900s - Umberto Azzolina
*I Maestri Del Novicento - Carlo Vettori 
*La Liuteria Lombarda del '900 - Roberto Codazzi, Cinzia Manfredini 2002
*Dictionary of 20th Century Italian Violin Makers - Marlin Brinser 1978 
* 
* 
*Walter Hamma, Meister Italienischer Geigenbaukunst, Wilhelmshaven 1993, 
*[https://web.archive.org/web/20121115044938/http://www.liuteria-parmense.com/eng/storia_900.htm Liuteria Parmense]

</div>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בוני כלי קשת איטלקים
קטגוריה:משפחת אנטוניאצי

קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1853
קטגוריה:נפטרים ב-1912
רם סולומון

רם סולומון (11 באוקטובר 1917 – 4 בינואר 2004) היה משפטן ישראלי, מנכ"ל משרד המשטרה השני (1949–1952) ונציב בתי הסוהר השני (1951–1952).

==ביוגרפיה==
סולומון נולד בבולגריה. היה מראשי המכבי הצעיר. בשל פעילותו הציונית הוברח ארצה בשנת 1942 עם כניסת הנאצים לבולגריה. אחיו הצעיר, אברהם סולומון, שהיה גם הוא פעיל מאוד בתנועה, לא הספיק לעלות ארצה נתפס ועונה על ידי הנאצים ונשלח עם משפחתו לעבודות כפייה עד לעלייתם ארצה בשנת 1944.
 		
סולומון שימש יועץ משפטי של משרד המשטרה, ובין השנים 1949–1952 גם עמד בראש המשרד. בשנת 1951 מונה לנציב בתי הסוהר. בשנת כהונתו היחידה בתפקיד הוכן דו"ח על מצב בתי הסוהר במדינה, שהיה בין הגורמים להקמת מבני מעצר חדשים ולקביעת העסקה של אסירים בעבודות חוץ.

לאחר שעזב את שירות המדינה עבד כעורך דין פרטי. בשנת 1959 היה חבר ועדת החקירה בעניין מהומות ואדי סאליב.

במשך שנים רבות עוד טרם קיום יחסים מלאים עם יפן היה יו"ר אגודת הידידות ישראל יפן.

רם סולומון שכל את בתו בעת שירותה הצבאי.

קטגוריה:מנכ"לי המשרד לביטחון הפנים
קטגוריה:נציבי בתי הסוהר
קטגוריה:יועצים משפטיים למשרדי ממשלה
קטגוריה:ישראלים ילידי בולגריה
קטגוריה:עולים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אבות שכולים: חללי צה"ל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1917
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2004
מלכודת לפרקליט

מלכודת לפרקליט (באנגלית: The Devil's Advocate, פרקליט השטן) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת המותחן. הסרט, בכיכובם של אל פצ'ינו וקיאנו ריבס יצא לאקרנים ב-1997.

==עלילה==
עלילת הסרט עוקבת אחר קווין לומקס (ריבס), עורך דין צעיר מגיינסוויל, פלורידה, אשר מעולם לא הפסיד בבית המשפט. לאחר שקווין מצליח להפריך עדות נאנסת במשפט ובכך לזכות את מרשו הוא מקבל הצעה לעבוד עבור פירמת עורכי דין גדולה בניו יורק. על אף הפצרותיה של אימו הנוצרית-קתולית האדוקה, החוששת כי קווין יושחת על ידי העיר הגדולה, קווין מסכים ועובר עם אשתו הצעירה מרי-אן לניו יורק.

בעליה של הפירמה, ג'ון מילטון, מנסה לשאוב את קווין יותר ויותר לעולמו המושחת והלא מוסרי. קווין מתפתה לעולם התענוגות והמין של מעסיקו, וזה מקדם אותו במהירות בסולם הדרגות. אט-אט מתחיל קווין לחוות פנטזיות מיניות על כריסטבלה, עורכת דין יפהפייה במשרד, ומזניח את אשתו. במקביל, מנסה חוקר פדרלי לגייס את קווין לחשיפת עסקיו המפוקפקים של מילטון. לאחר סירוב ראשוני מגלה קווין בכך עניין כשהחוקר מעדכן אותו שהנאשם אותו זיכה במשפט האונס, נתפס עם גופת ילדה במכוניתו, אך לפני שקווין לומד את פרטי הפרשה, מכונית דורסת את החוקר בפתאומיות.

קווין מתבקש להגן על אלכסנדר קולן, מיליונר המואשם ברצח אשתו ובתו. האליבי של קולן היא הפילגש שלו, והשניים טוענים כי שהו יחדיו בעת הרצח. בעת שקווין מכין את המאהבת למתן העדות המכריעה הוא מגלה שהיא משקרת. קווין מתעמת עם מילטון בנושא וזה מוסר לו שההחלטה בידיו, וקווין מחליט לבסוף להעלות את המאהבת בכל זאת דוכן העדים, ביודעו שתתן עדות שקר.

לאחר המשפט קווין מגלה את מרי-אן בכנסייה קרובה, ערומה ופצועה. היא טוענת שמילטון אנס אותה, אך קווין לא מאמין לה מאחר שבשעת האונס ראה את מילטון בבית המשפט. קווין מאשפז את מרי-אן במוסד לחולי נפש, שם מבקרת אותה פאם, אחת המזכירות המשפטיות בפירמה של מילטון. כשקווין מחוץ לחדר פאם מתגלה במראה כמעין שד. מרי-אן מרחיקה את פאם מעליה, שוברת את הראי ומשתמשת בחתיכת זכוכית כדי לחתוך את עורקיה ולהתאבד למול עיני קווין חסר האונים.

אימו של קווין, אשר באה לבקר ולסייע למרי-אן, מגלה לו כי מילטון הוא אביו, ושזה פיתה אותה כשביקרה פעם אחת בניו יורק. קווין מבין כי דבר מה אינו כשורה והולך להתעמת עם מילטון. השניים נפגשים בדירתו של מילטון, וזה חושף עצמו בפני קווין כשטן עצמו – וקווין בנו. הוא מבקש מקווין להצטרף למטרתו ולקיים יחסי מין עם כריסטבלה, גם היא בתו של השטן, ואחותו למחצה של קווין, ובכך להביא לעולם את האנטי כריסט. קווין מסרב ובמקום זה יורה בעצמו ומסכל את תוכניותיו של השטן.

במקום למות מוצא עצמו קווין בחזרה באולם המשפט בו הגן על האנס, רגע לפני שהביא לזיכויו. הוא לא זוכר לחלוטין את כל אשר אירע וחווה, אבל מחליט שלא להגן על האנס. הסרט מסתיים כאשר כתב טלוויזיה מציע לקווין להיכנס לעסקי הבידור והתקשורת, ולאחר שקווין מסכים מתגלה כמילטון.

==שחקנים עיקריים==
* קיאנו ריבס – קווין לומקס
* אל פצ'ינו – ג'ון מילטון, השטן
* שרליז ת'רון – מרי אן לומקס
* ג'פרי ג'ונס – אדי ברזון, אחד השותפים בפירמה
* קוני נילסן – כריסטבלה
* קרייג טי. נלסון – אלכסנדר קולן
* ג'ודית אייבי – אליס לומקס, אימו של קווין

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סרטי מתח אמריקאיים
קטגוריה:סרטי האחים וורנר
קטגוריה:סרטים בכיכובו של קיאנו ריבס
קטגוריה:סרטי אל פצ'ינו
קטגוריה:סרטי אימה אמריקאיים משנת 1997
קטגוריה:סרטי אימה על-טבעיים משנות ה-1990
קטגוריה:סרטי אימה על-טבעיים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי דרמת אימה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי דרמת אימה משנות ה-1990
קטגוריה:סרטים זוכי פרס סאטורן: אימה
הביאליסטוקאים

המושבה יהודיה בה התיישבו בתחילה הביאליסטוקים בתצלום מסוף המאה ה-19.
הביאליסטוקאים היה כינויה של קבוצה בת כ-60 חלוצים מהעיר ביאליסטוק שבצפון-מזרח פולין שעלו לארץ ישראל בשנת תרמ"ג 1883 והתיישבו על אדמות יהודייה והקימו את המושבה יהוד. לאחר מכן השתקעו בפתח תקווה.

== היסטוריה ==

=== עלייה לארץ והתיישבות ביהוד ===
בראשית שנות השמונים של המאה ה-19 התגבשה בעיר ביאליסטוק שבפולין קבוצה בת כ-40 משפחות (60 בני אדם) שתכננה לעלות לארץ ישראל. הקבוצה, שכונתה מאוחר יותר "הביאליסטוקאים" בפי מתיישבי פתח תקווה, רכשה מבני המושבה יהודיה אדמות במרחק 7 ק"מ מפתח תקווה (בתחום סביון של ימינו) כדי להקים שם בתי מגורים ולעבוד בשעות היום את אדמות פתח תקווה שננטשו. 
בית הראשונים בסביון, השריד היחיד מהמושבה יהודיה.
ב-8 באוקטובר 1882 עלתה הקבוצה להתיישבות במושבה יהודיה, והחלוצים החלו בבניית בתיהם.במהלך הבנייה נתקלו הביאליסטוקאים בבעיה: השלטון העות'מאני אסר על הבנייה והמושל הטורקי החליט שהבתים שבנייתם לא הושלמה יש להרסם. הביאליסטוקאים נאלצו לשלוח את המשפחה ליפו, והגברים המשיכו בעבודת האדמה. את הבתים סיימו בסופו של דבר המתיישבים לבנות בשיטת "חומה ומגדל" תוך ניצול החוק העותמאני שבית עם גג אין להרסו: העמידו קורות עם גגות ורק לאחר מכן העמידו קירות. עם סיום בניית הבתים הביאו את המשפחה חזרה מיפו.

לאחר שהסתיימה בניית הבתים, החליטה הקבוצה בעצתו של ישראל דוב פרומקין ללמוד במשך שנה מבני המושבה חקלאות. יהודה ראב הדריכם במשך שנה.

הביאליסטוקאים הקימו אגודה ששמה היה "אחוה ועבודה", וקרן משותפת לרכישת הציוד למשק. עם ניסוח הכללים שהתקינו לאגודה הפכו לראשונים שקבעו את עקרון העבודה העצמית, וכך כתבו בתקנון האגודה:

באותו תקנון ניסחו גם את המטרות והרעיון המרכזי של הקבוצה:

בתום שנת ההכשרה החלו הביאליסטוקאים לעבוד בכל עבודות המשק.

עד מהרה נתקלו הביאליסטוקאים בבעיות כלכליות והיו צריכים לגייס תרומות כדי להתקיים. ב-1884, ארגון חובבי ציון תרם 20 אלף פרנק ביוזמתם של הרב שמואל מוהליבר ודוד גורדון.

ביהודיה הוקמה גם ישיבה בה למדו אברכים ותלמידים שהגיעו מירושלים.

=== חזרה לפתח - תקווה ===
המושבה פתח תקווה בראשית המאה ה-20.
המרחק הגדול מהבתים לחלקות האדמה והגעגוע לפתח תקווה מצד חלק מבני יהודיה פעלו אט אט את פעולתם. בשלהי 1885 חזרה לפתח תקווה קבוצה מצומצמת של מתיישבים בהובלת הרב אריה ליב פרומקין שהקים את הבית הראשון ועמם הביאליסטוקאים.

בסיוע חובבי ציון, נבנה הרחוב הראשי שנשא את שם הארגון ובמאונך אליו רחוב פינסקר כשמרכז כיכר המייסדים, הבאר ואחוזת לחמן של הרב פרומקין. עם הזמן הצטרפו עוד ועוד מוותיקי המושבה לחזרה שהובילו הרב פרומקין והביאליסטוקאים.

ב-1892 עזב היהודי האחרון את יהודיה, והחזרה לפתח תקווה הושלמה.

==== בני העלייה שכיהנו בתפקידים ציבוריים בפתח - תקווה ====
* הרב אהרון אורלנסקי מונה לרב המושבה, נשא בתפקיד עד לפטירתו בשנת ה'תרע"א.
* דב ימיני, הקים את היקב "כורמי התקוה" ועסק בענייני ציבור נוספים במושבה. 
* פנחס מאירי שעלה עם הקבוצה היה ראש ועד פתח תקווה כ6 שנים.
* זאב ברנדה שעלה עם הקבוצה היה ראש ועד פתח תקווה כ10 שנים.

==הערות שוליים==

קטגוריה:פתח תקווה: היסטוריה
קטגוריה:יהודים פולנים
קטגוריה:אנשי העלייה הראשונה
קטגוריה:ביאליסטוק: אישים
קטגוריה:מתיישבי יהוד
תערובת אסקוט

תערובת אסקוט היא להקה ישראלית שהוקמה ב-1989, ופעלה בראשית שנות התשעים עד לפירוקה בשנת 1993. חברי הלהקה הם: אסף אמדורסקי, ירמי קפלן ועמיר "ג'נגו" רוסיאנו. שם הלהקה לקוח ממותג הסיגריות הישראלי "אסקוט".

==היסטוריה==
הלהקה הוקמה על ידי אמדורסקי ורוסיאנו שהיו חברי ילדות בסוף 1989. אמדורסקי צירף את קפלן, לאחר שחמי רודנר הכיר בין השניים בפאב "המדבר", שלושתם אף עבדו ביחד בפאב לתקופה קצרה. באותה עת ניגן קפלן גיטרה בלהקת "איפה הילד". 

מופע הבכורה של "תערובת אסקוט" נערך בדצמבר 1989. בתחילת דרכה היה חבר בלהקה גם הגיטריסט יובל ליבליך.

בדצמבר 1990 הוציאה הלהקה גרסת כיסוי לשיר "מי מפחד מגברת לוין?", במקור של שלישיית "השלושרים" שבה היה חבר אביו של אסף אמדורסקי, בני אמדורסקי.

הלהקה הוציאה באוקטובר 1991 אלבום בכורה בחברת התקליטים "הד ארצי". כמעט את כל שירי האלבום כתבו והלחינו אמדורסקי וג'נגו במשותף, כשיוצא דופן היה השיר "אני לא מוכנה לצאת מכאן" שכתב והלחין קפלן. את העיבודים וההפקה המוזיקלית ביצעו שלושת חברי הלהקה במשותף. הלהיט הגדול ביותר של הלהקה מהאלבום היה "החדר האינטימי שלי", שזכה לפופולריות גדולה ברדיו ובסצנת הרוק הישראלית באותן שנים, שהיה גם הלהיט היחיד של הלהקה. 

באפריל 1993 בעת העבודות על האלבום השני של הלהקה עזב קפלן את הלהקה, ועקב כך הלהקה התפרקה.

במאי 2004 התאחדה הלהקה למספר הופעות. 

בנובמבר 2007 חברי הלהקה התאחדו שוב למופע חד פעמי בתיאטרון תמונע, בו חשפו לראשונה שירים שכתבו לאלבום השני של הלהקה. 

חברי הלהקה התאחדו שוב בספטמבר 2011 לכבוד יום ההולדת ה-50 של קפלן.

בקיץ 2017 הלהקה התאחדה לצורך הקלטה לפרויקט "50 שנה לחלונות הגבוהים" של גלגלצ ובנוסף גם להופעה "בארבי", בה השתתף גם יובל ליבליך.

ב-7 במאי 2024 התאחדה הלהקה להופעה בודדת במועדון ה"בארבי" במסגרת סדרת ההופעות "חתול בשק", שבמסגרתה הקהל מגיע להופעה מבלי לדעת מי האומן שיופיע.

== דיסקוגרפיה ==
* תערובת אסקוט

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:להקות רוק ישראליות
קטגוריה:שלישיות מוזיקליות ישראליות
ג'ואן האקט

ג'ואן אן האקט (באנגלית: Joan Ann Hackett; 1 במרץ 1934 – 8 באוקטובר 1983) הייתה שחקנית קולנוע, תיאטרון וטלוויזיה אמריקאית, זוכת פרס גלובוס הזהב ומועמדת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1981 על הופעתה בסרט "רק כשאני צוחקת".

==ביוגרפיה== 
האקט נולדה בניו יורק סיטי למשפחה קתולית ולמדה במוסדות לימוד קתוליים. אמה הייתה ממוצא איטלקי ואביה היה ממוצא אירי.
החלה לשחק ב-1959 באופרת הסבון "דוקטור מאלון הצעיר", כעבור שנתיים הוכיחה את כישוריה בתור שחקנית תיאטרון כשזכתה בפרס אובי, פרס דרמה דסק, ובפרס התיאטרון העולמי על תפקידה במחזה "תקרא לי בשמי הנכון".
תפקיד טלוויזיוני נוסף בו השתתפה בתחילת שנות ה-60 היה בדרמה "הסנגורים" בדמותה של ג'ואן מילר.
ב-1962 קיבלה מועמדות לפרס אמי על הופעותיה בשני פרקים בדרמת הרפואה "בן קייסי".

הופעת הבכורה הקולנועית שלה ב-1966 הייתה בסרטו של סידני לומט "הקבוצה" עליה קיבלה האקט מועמדת לפרס באפט"א לשחקנית הזרה הטובה ביותר.
שיחקה לאחר מכן בתפקידים ראשיים במערבונים "וויל פאני" ו"כולנו איתך שריף" ובמותחן הפשע "מי רצח את שילה".
האקט זכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר בשנת 1981 על תפקידה בתור טובי לנדאו בסרט "רק כשאני צוחקת", הייתה מועמדת על התפקיד לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר .

האקט הייתה נשואה במשך שמונה שנים לשחקן הקולנוע ריצ'רד מאליגן. נפטרה בשנת 1983 בהיותה בת 49 ממחלת סרטן השחלה, נקברה ב"בית הקברות הוליווד לנצח" שבלוס אנג'לס.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקניות תיאטרון אמריקאיות
קטגוריה:זוכי פרס אובי
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: קולנוע: שחקנית משנה
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: קולנוע: שחקן משנה
קטגוריה:אישים זוכי פרס דרמה דסק
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1934
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1934
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1983
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1983
הממלכה ההומו-לסבית של אי האלמוגים

הממלכה ההומו־לסבית של אי האלמוגים (באנגלית: Gay and Lesbian Kingdom of the Coral Sea Islands) הייתה מדינה לכאורה שהוקמה כמחאה פוליטית סמלית בידי קבוצה של פעילים לזכויות להט"ב. המדינה מוקמה בדרום מזרח קווינסלנד שבאוסטרליה.

==היסטוריה==
ב-14 ביוני 2004, קבוצה של הומואים אוסטרלים המאוכזבים מיחסה של ממשלת אוסטרליה לזכויות להט"ב, הפליגו באונייה לה ניתן השם "פרח עליז" (GayFlower) בחיפוש אחר מקום מסביר פנים. עוד באותו יום, הקבוצה התיישבה באי הגדול ביותר בטריטוריית איי ים האלמוגים והניפה שם את דגל הגאווה. אחד מחברי הקבוצה, דייל פרקר אנדרסון הוכרז כקיסר המדינה בתור דייל ה-1. הפרישה מאוסטרליה הייתה מבוימת במחאה על החלטת הפרלמנט הפדרלי האוסטרלי לאסור נישואים חד-מיניים. 

בתגובה לחקיקה האוסטרלית בנושא זה, דייל ה־1 הצדיק את ההחלטה לעזיבת הריבונות האוסטרלית כשהכריז: 

עם החלטתם של מייסדי הממלכה לעזוב את אוסטרליה, הם ערכו טיוטה של הכרזת עצמאותם, בה נכתב, בין היתר:

בהשראת הכרזת העצמאות של ארצות הברית, הכרזת העצמאות של הממלכה ההומו־לסבית כללה את ההצהרה: 

טענות הממלכה לא היו מוכרות בידי אף מדינה, לכן טרם הוקמה בה התיישבות קבועה. בעוד שהאי העיקרי של הממלכה הורכב משלושה קילומטרים מרובעים בלבד, הארכיפלג הגדול יותר של טריטוריית איי ים האלמוגים היה מקבץ של שרטוני חול בלתי מאוכלסים המשתרעים על פני 780,000 קמ"ר – גודלן של נורווגיה ושוודיה גם יחד. גודל בירת הממלכה, Heaven Island (אי גן העדן), היה שווה בקירוב לשטחו של הסיטי של לונדון. הממלכה הנפיקה את בוליה הראשונים ביולי 2006, . 

לפי אתר הממלכה, ענפי הכלכלה היחידים היו תיירות, דייג ומכירת בולים. שחייה, הליכה על שוניות, צלילה בלגונה, צפרות, איסוף צדפות וחקירת ספינות טרופות לא היו פעילויות כלכליות. 

באופן המבוסס היסטורית ומשפטית על חוק השבות הישראלי, אדם זכה באופן אוטומטי למעמד של תושב קבע וזכאי באופן מיידי לקבלת אזרחות בממלכה ההומו-לסבית, מעצם היותו להט"ב. לא היה צורך באשרה כדי לבקר בממלכה, אך המבקרים היו צריכים להיות בעלי נטייה מינית להט"בית. ראש הממשלה, דייוויד סמית', אימץ את פתיחות המדינה כלפי להט"ב ברחבי העולם – .

ממשלת הממלכה פרסמה הצהרות רשמיות לגבי אימוץ גישתם של מספר סוגיות חברתיות ופוליטיות.

===פירוק===
בסוף 2016, האתר הרשמי של "הממלכה ההומו־לסבית של אי האלמוגים" הוסיף קישור לאתר האינטרנט של The Equality Campaign, הארגון שקרא לבוחרים אוסטרלים להשתתף בסקר הדואר של חוק הנישואים, שבו הצבעת "כן" ככל הנראה תניע את הפרלמנט האוסטרלי לחוקק נישואים חד מיניים.

בעקבות ההחלטה שקיבלה ממשלת אוסטרליה לאשר נישואים חד מיניים, הממלכה פורקה ב-17 בנובמבר 2017.

==קישורים חיצוניים==

* 

* אלקס קלסט, [http://homotastic.collectivepress.com/the-story-of-the-gay-lesbian-kingdom-of-the-coral-sea-islands/ סיפורה של הממלכה ההומו-לסבית של אי האלמוגים], מאמר באנגלית הכולל גם את הבולים ואת המנון הממלכה

==הערות שוליים==

קטגוריה:מדינות לכאורה
קטגוריה:להט"ב: היסטוריה
קרטיס P-40 וורהוק

קרטיס P-40 וורהוק (באנגלית: Curtiss P-40 Warhawk) היה מטוס קרב אמריקני חד-מנועי וחד-מושבי.

שמות נוספים שניתנו למטוס, על ידי מדינות שונות ולדגמים שונים: קרטיס P-40 טומאהוק, קרטיס P-40 קיטיהוק.

המטוס שימש בעיקר להפצצה ולתקיפת קרקע. טיסת הבכורה שלו התקיימה ב-1938, ובמהלך מלחמת העולם השנייה שימש בחילות האוויר של בעלות הברית ולאחריה שימש ב־28 חילות אוויר מערביים.

ייצורו הופסק בנובמבר 1944, לאחר שיוצרו 13,738 יחידות ממנו.

בימינו קיימים מספר רב של אוספי מטוסים המשמרים את המטוס בתצוגה או במצב טיסה.

== פיתוח ==
המטוס בוסס על ה־P-36 הוק, אך בוורהוק הוחלף המנוע ל־Pratt & Whitney R-1830. הוא תוכנן כמטוס קרב זריז ומהיר, אך אפיון זה בא לידי ביטוי בגבהים נמוכים ובינוניים בלבד, ובגובה רב לא השתוה לאויביו החזקים, כמו Bf-109 וFw-190. המטוס צויד בשלוש מקלעי 0.5 בכל כנף.

== שירות מבצעי ==
=== צרפת ===
חיל האוויר הצרפתי הזמין 230 מטוסים, אך אלה לא הספיקו לעזוב את המפעל לפני שצרפת נכבשה. ולכן הועברו לבריטניה. 

=== בריטניה ===
המטוס הופעל בבריטניה במהלך המלחמה ב־18 טייסות. מאחר שהראה ביצועים נמוכים בתנאים הנדרשים באירופה, הוצבו רוב הטייסות בצפון אפריקה.

=== ארצות הברית ===
חיל האוויר האמריקאי הפעיל מטוס זה בכל החזיתות. בחזית באוקיינוס השקט הופעל המטוס, ובלם את תקיפות היפנים עד הגעת מטוסים מתקדמים יותר כמו המוסטנג או ההלקט.

== בתרבות ==
המטוס מוזכר במחזה "כולם היו בניי", מאת ארתור מילר.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:קרטיס-רייט
קטגוריה:מטוסי קרב מתוצרת ארצות הברית
קטגוריה:מטוסים אמריקאיים במלחמת העולם השנייה
גאטנו אנטוניאצי

גאטנו אנטוניאצי (באיטלקית: Gaetano Antoniazzi; 7 באוגוסט 1825 – 1 באוגוסט 1897) היה בונה כלי קשת איטלקי.

==ביוגרפיה==
אנטוניאצי נולד בקרמונה, שם למד את אומנותו בסדנה של משפחת צ'רוטי. בשנת 1870 ייסד במילאנו סדנה משלו במסורת קרמונה של מוריו, אנריקו וג'ובאני באטיסטה צ'רוטי. 

כלים בחתימת גאטנו אנטוניאצי קיימים רק מן השנים שבין 1870 עד 1890. יחד עם בניו, רומיאו וריקארדו, הכשיר אנטוניאצי את ליאנדרו ביזיאק. סביבת העבודה שיצרו ביזיאק ומשפחת אנטוניאצי היא ששלטה בבניית הכינורות האיטלקית מראשית עד אמצע המאה ה-20.
 
כתוצאה ממודל העסקים הזה, שנחל הצלחה רבה, הייתה מילאנו לקרקע פורייה לצמיחת בוני כינורות מוכשרים. במערכת זו, קיבלו הרבה בוני כינורות חשובים באיטליה של המאה ה-20 את ראשית הכשרתם, בהם גאטנו זגאראבוטו, ג'וזפה אורנאטי, פרדיננדו גארימברטי, איג'ינו סדרצ'י, רוקי ססטו, צ'יפריאנו בריאני, ג'וזפה פדרצ'יני, קאמילו מנדלי, פריצ'ו ואראניולו, קאמילו קולומבו, וינצ'נצו קאוואני, פייטרו פאראוויצ'יני, אלברט מוליה, אנדריאה ביזיאק, פייטרו בורגי, מירקו טאראסקוני, ליאנדרו הבן וג'אקומו ביזיאק, איג'יניו סייגה וקארלו פראריו.

גאטנו אנטוניאצי נפטר במילאנו.

== מקור ==
* אריק בלוט, "אנטוניאצי" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין

== לקריאה נוספת ==
<div style="direction: ltr;">
*La Liuteria Italiana / Italian Violin Making in the 1800s and 1900s - Umberto Azzolina
*I Maestri Del Novicento - Carlo Vettori 
*La Liuteria Lombarda del '900 - Roberto Codazzi, Cinzia Manfredini 2002
*Dictionary of 20th Century Italian Violin Makers - Marlin Brinser 1978 
* 
* 
*Walter Hamma, Meister Italienischer Geigenbaukunst, Wilhelmshaven 1993, 

</div>

קטגוריה:בוני כלי קשת איטלקים
קטגוריה:משפחת אנטוניאצי
קטגוריה:ילידי 1825
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1897
ריאד עלי

ריאד עלי (בערבית: رياض علي; נולד ב-13 ביולי 1962) הוא עיתונאי דרוזי-ישראלי, המשמש ככתב בערוץ כאן 11. קודם לתחילת שידורי תאגיד השידור הישראלי, שימש באותו תפקיד בחדשות הערוץ הראשון.

==ביוגרפיה==
עלי נולד בכפר מע'אר (מראר) שבגליל.

עלי הוא גם עורך דין בהכשרתו, את לימודי התואר הראשון במשפטים הוא סיים במכללה האקדמית קריית אונו ואת התואר השני, אף הוא במשפטים, סיים באוניברסיטת חיפה. עלי גם שימש כמדריך קבוצות בכפר היהודי-ערבי, נווה שלום.

עלי החל לעבוד בערוץ הראשון בשנת 1998 ותחילה היה תחקירן בתוכנית "ערבסקה". בשנת 2000 הוא החל לשמש ככתב בשטחים במערכת החדשות, וכתבותיו שודרו ביומן ובמהדורת החדשות המרכזית. בשנת 2002 הודח מהתחנה ועבר לעבוד ברשת CNN כמפיק שטח. 

בספטמבר 2004, במהלך עבודתו העיתונאית ברצועת עזה, נחטף עלי על-ידי חמושים פלסטינים בעזה, אך שוחרר כעבור יממה.

בשנת 2005 חזר לשדר ככתב הערוץ הראשון. לאחר סגירת רשות השידור עבר ריאד עלי לעבוד בתאגיד השידור הישראלי. תחומי הסיקור שלו הם כלל ישראלים בתחום הדוקומנטרי.

במאי 2020 יצר סדרת כתבות במסגרת מהדורת החדשות של כאן 11 על עבודה מהבית.

=== חיים אישיים ===
כיום מתגורר בכפר מע'אר שבצפון. נשוי ואב לשלושה, כשאחד מהם הוא הזמר לואי עלי.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הערוץ הראשון: שדרנים ומנחים
קטגוריה:אישים שנחטפו
קטגוריה:סגל תאגיד השידור הישראלי - שידורי הטלוויזיה
קטגוריה:משפטנים דרוזים ישראלים
קטגוריה:מע'אר: אישים
קטגוריה:בוגרי הקריה האקדמית אונו: משפטים
קטגוריה:עיתונאים דרוזים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1962
מלאכת מפשיט

הפשטת עור בעל חיים
מְלֶאכֶת הַמַּפְשִׁיט היא אחת מל"ט מלאכות שבת. ככל הל"ט מלאכות, אב המלאכה נלמד ממלאכת המשכן, שלצורך הכנתו היו מפשיטים את העורות מהאילים ומהתחשים.

הגדרת המלאכה היא הפשטת עור מבעל חיים לאחר מותו.

הרמב"ם פסק כי מלאכה זו היא רק בשיעור הפשטת עור שניתן לעשות ממנו קמיע, אבל פחות מכך אין איסור כלל מהתורה, אפילו מדין חצי שיעור. הרב שמואל הלוי ואזנר מסביר, כי בניגוד לשאר המלאכות שיש חשיבות לעשייתם גם בחצי שיעור, הפשטת עור בפחות משיעור זה אינה נחשבת כלל להפשטה גם לא במובן רגיל.
==הערות שוליים==

קטגוריה:ל"ט מלאכות שבת