נבחרת יוגוסלביה בכדורסל

נבחרת יוגוסלביה בכדורסל (בסרבו-קרואטית: Кошаркашка репрезентација Југославије, בסלובנית: Jugoslovanska košarkarska reprezentanca, במקדונית: Кошаркарска репрезентација на Југославија) הייתה נבחרת כדורסל שייצגה את הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה מ-1943 עד 1992 ונשלטה על ידי פדרציית הכדורסל היוגוסלבית.

לאחר מלחמת העולם השנייה, הנבחרת שיפרה בהתמדה את דירוגיה והייתה לאחד הכוחות הדומיננטיים בכדורסל העולמי בשנות ה-70 וה-80, יחד עם ו, וזכתה בחמש מדליות אולימפיות ושמונה גביעי עולם, שלושה עשר תארים בסך הכול, יחד עם עוד שלוש עשרה זכיות במדליות יבשתיות באליפות אירופה בכדורסל.

אחד-עשר חברי היכל התהילה של פיב"א יצאו מנבחרת יוגוסלביה: קרשימיר צ'וסיץ', דראז'ן דליפאגיץ', איבו דנאו, מירזה דליבאשיץ', ולאדה דיבאץ, דראגן קיצ'אנוביץ', רדיבוי קוראץ', טוני קוקוץ', דראז'ן פטרוביץ', זוראן סלאבניץ' ויורה זדובץ.

== היסטוריה ==
=== 1947–1957 ===
יוגוסלביה ערכה את הופעת הבכורה שלה באליפות אירופה ביורובאסקט 1947, המהדורה החמישית של הטורניר. הנבחרת הגיעה למקום ה-13 מתוך 14 נבחרות בתחרות, כשהפסידה ל ו בסיבוב המקדים, ניצחה את אך הפסידה ל בחצי הגמר (מקום שלישי בשוויון המשולש בין הנבחרות), וכן ניצחה את במשחק הדירוג 13/14. ההופעה השנייה של יוגוסלביה הייתה ביורובאסקט 1953 במוסקבה. הם ניצחו במשחקם הראשון 27–25 מול אך סיימו במאזן 3–1 בבית המוקדם. בשובר השוויון המשולש עם בולגריה ו, יוגוסלביה סיימה במקום השני ועלתה לסיבוב האחרון, שם ניצחה 3 משחקים אך הפסידה 4 וסיימה במקום ה-6 הכללי בטורניר בן 17 הקבוצות. יוגוסלביה שוב עלתה לסיבוב האחרון ביורובאסקט 1955 בבודפשט, הפעם במקום השני הבלעדי עם מאזן 3–1 בסיבובים המוקדמים. הביצועים שלהם בסיבוב האחרון היו 6 הפסדים ב-7 משחקים, אבל כן נקודת שיא של ניצחון 52–49 על מדליסטית הכסף, , בדרך למקום ה-8 מבין 18 הנבחרות המשתתפות. יוגוסלביה הגיעה למקום ה-6 ביורובאסקט 1957 בסופיה, שם היא הצליחה להשיג שני ניצחונות בסבב האחרון, נגד ו, וסיימה במאזן 2–5 שהספיק לה למקום ה-6 בטורניר.

=== 1963–1970 ===
יוגוסלביה זכתה במדליה האירופית הראשונה שלה, ארד באליפות אירופה 1963, שם הפסידה 72–83 ל בחצי הגמר, אך ניצחה במשחק על המקום השלישי 89–61 מול . לפני כן הם זכו במדליית כסף ביורובאסקט 1961, שם הפסידו 53–60 לברית המועצות בגמר. אחרי הישג זה הגיעה מדליית כסף נוספת באליפות העולם ב-1963, בה זכתה . ביורובאסקט 1965 הם שוב הפסידו את המקום הראשון לברית המועצות בגמר. יוגוסלביה השתתפה באליפות העולם 1967, בה זכתה ברית המועצות, והגיעה למקום השני. יוגוסלביה ניצחה את כל היריבות מלבד בבית א' באולימפיאדת מקסיקו סיטי 1968, בה הייתה בבית גם עם איטליה, , , , ו. הם עלו לשלב הנוקאאוט, שם הצליחו לגבור על ברית המועצות 62–63. הם שיחקו שוב נגד ארצות הברית בגמר, ושוב נוצחו 65–50. עם 16 נקודות, איבו דנאו, שהוליך את רשימת הקלעים נגד פנמה, איטליה וארצות הברית בסיבוב המקדים, היה מלך הסלים של יוגוסלביה גם בגמר.<ref name="lingua3"></ref><ref name="lingua4"></ref><ref name="fibagreatestrun"></ref>

ביורובאסקט 1969 הפסידה יוגוסלביה 81–72 בגמר, שוב לברית המועצות. באותה אליפות נבחרו איבו דנאו וקרשימיר צ'וסיץ' לחמישיית הטורניר.<ref name="Linguasport.com Tournament Team">[http://www.linguasport.com/baloncesto/internacional/eurobasket/eurobasket_e.htm Linguasport.com Tournament Team.]</ref> יוגוסלביה זכתה במדליית הזהב הראשונה שלה בטורניר גדול באליפות העולם 1970, לאחר שניצחה את ברזיל (55–80), ארצות הברית (70–63) וברית המועצות (72–87). קרשימיר צ'וסיץ', שהוביל את יוגוסלביה לאחת מהריצות הגדולות בהיסטוריה של הכדורסל הבינלאומי, נכלל בחמישיית הטורניר.<ref name="fibagreatestrun" />

עד 1974 היה איבו דנאו היה השחקן היוגוסלבי היחיד שנבחר ל-MVP של גביע העולם בכדורסל, ועד היום הוא ודראגן קיצ'נוביץ' נותרו השחקנים היוגוסלביים היחידים שנכללו בו ובהיכל התהילה של פיב"א. דראז'ן דליפאגיץ', דראז'ן פטרוביץ' וטוני קוקוץ', לעומת זאת, הם היחידים שזכו ב-MVP של גביע העולם ונבחרו גם להיכל התהילה של פיב"א וגם להיכל התהילה של הכדורסל נכון לשנת 2021.<ref name="All time"></ref>

=== 1971–1978 ===
[[קרשימיר צ'וסיץ' (בתמונה) ופאו גאסול הם השחקנים היחידים שזכו ב-MVP של אליפות אירופה פעמיים.]]
יוגוסלביה זכתה במדליית הכסף ביורובאסקט 1971, כשהפסידה 69–64 לברית המועצות. צ'וסיץ' נבחר ל-MVP של אליפות אירופה בפעם הראשונה. ב-1973 הם זכו ביורובאסקט, כשניצחו בגמר את ספרד. באותה שנה רק צ'וסיץ' נכלל בחמישיית הטורניר. הצלחה זו שוחזרה על ידי זכייה ביורובאסקט 1975, אותו אירחה יוגוסלביה. בטורניר זה שוב הוענק לצ'וסיץ' פרס ה-MVP, ועד היום הוא ופאו גאסול בשוויון במקום הראשון ברשימת פרסי ה-MVP של אליפות אירופה, עם שניים. יוגוסלביה הייתה סגנית האלופה באליפות העולם 1974, בה זכתה . דראגן קיצ'נוביץ' נבחר ל-MVP של הטורניר. ב-1977 ניצחה יוגוסלביה את ברית המועצות 74–61 בגמר היורובאסקט, ובכך זכתה ביורובאסקט השלישי שלה. שני שחקנים (דליפאגיץ' וסלאבניץ') נבחרו לחמישיית הטורניר.

יוגוסלביה זכתה באליפות העולם 1978. היא ניצחה את , ו בסיבוב המקדים; את ברית המועצות, , , , קנדה, ו בבית חצי הגמר ואת ברית המועצות 82–81 בגמר.<ref name="lingua8"></ref>

דראז'ן דליפאגיץ' נבחר ל-MVP של הטורניר, והוא, צ'וסיץ' וקיצ'נוביץ' נכללו בחמישיית הטורניר.<ref name="GAME DETAILS"></ref> <ref></ref>

=== 1979–1987 ===
[[דראז'ן פטרוביץ' זכה גם ב-MVP של אליפות אירופה בכדורסל וגם ב-MVP של אליפות העולם בכדורסל.]]
יוגוסלביה זכתה במדליית ארד ביורובאסקט 1979 אחרי ו, שם צ'וסיץ' וקיצ'נוביץ' נכללו בחמישיית הטורניר. בשנת 1980, יוגוסלביה זכתה בזהב האולימפי הראשון והיחיד שלה באולימפיאדת 1980, בו לא השתתפו חלק ממדינות המערב בעקבות החרם על האולימפיאדה, כמו , , , ו. יוגוסלביה בלתי מנוצחת הן מהסיבוב המקדים (ניצחה את , ו) והן מבית הגמר (ניצחה את , ברית המועצות, ספרד, ו), וגברה במשחק האליפות על איטליה 86–77. הם סיימו במקום השני ביורובאסקט 1981, כשהפסידו 84–67 לברית המועצות בגמר, וזכו במדליית ארד באליפות העולם 1982, כשבמשחק על המקום השלישי ניצחו 119–117 את ספרד. דראגן קיצ'נוביץ' נכלל בחמישיית הטורניר.<ref name="linguacali"></ref> הם הגיעו למקום השלישי גם בטורניר האולימפי בלוס אנג'לס 1984, בו הפסידו לספרד 61–74 בחצי הגמר וניצחו את קנדה 88–82 במשחק על מדליית הארד. יוגוסלביה זכתה במדליית ארד גם באליפות העולם 1986, שם הובסה על ידי ברית המועצות בחצי הגמר אך הצליחה לגבור ברזיל. פטרוביץ' היה ה-MVP של הטורניר. הם הגיעו שוב למקום השלישי ביורובאסקט 1987, כשניצחו את ספרד 87–98 במשחק על מדליית הארד לאחר שהפסידו 81–77 ל בחצי הגמר.<ref name="lingua5"></ref><ref name="fibagreatestrun" />

=== אולימפיאדת סיאול 1988 ===
יוגוסלביה הגיעה למקום השני בטורניר האולימפי בסיאול 1988, שהיה האחרון שלה כיוגוסלביה. הם הגיעו למקום הראשון בשלב הבתים, והפסידו רק משחק אחד לפוארטו ריקו. הם עלו לשלב הנוקאאוט, וניצחו את קנדה 95–73 ברבע הגמר ואת אוסטרליה 91–70 בחצי הגמר. הם הפסידו לברית המועצות רק במשחק הגמר 63–76.<ref name="lingua5a"></ref>

=== יורובאסקט 1989 ===
יוגוסלביה זכתה באליפות אירופה ה-26, כשגברה על יוון בגמר. בסיבוב המקדים הם היו בבית עם סגנית האלופה יוון, ו. הם הביסו את יוון 103–68, בולגריה 78–98 וצרפת 89–106, ובכך עלו לשלב הנוקאאוט כבלתי מנוצחים. הם ניצחו את 97–80 בחצי הגמר ואת יוון 98–77 בגמר.<ref name="lingua2"></ref> במשחק זה דראז'ן פטרוביץ' היה מוליך האסיסטים עם 12, ולאדה דיבאץ הוביל בריבאונדים עם 10, ויורה זדובץ רשם שיא של 8 חטיפות ללא איבודים.<ref name="lingua2" /> 

=== אליפות העולם 1990 ===
אליפות העולם 1990, שהתקיימה בארגנטינה, הייתה אליפות העולם האחרונה בה השתתפה המדינה לפני פירוקה. בסיבוב המקדים הגיעה יוגוסלביה למקום השני בבית א' אחרי . הם היו בבית גם עם ו. הם ניצחו את ונצואלה 92–84 במשחק הראשון, את אנגולה 92–79 במשחק השני, והפסידו 75–82 לפוארטו ריקו במשחק האחרון של הסיבוב המקדים.

בסיבוב השני יוגוסלביה הוגרלה לבית עם , ו. הם ניצחו בכל המשחקים: את ברזיל 105–86, ברית המועצות 100–77 ויוון 77–67.

בסיבוב האחרון ניצחה יוגוסלביה את 99–91 בחצי הגמר הראשון, כשברית המועצות ניצחה את פוארטו ריקו, שעד אז הייתה בלתי מנוצחת.

בגמר ניצחה יוגוסלביה את ברית המועצות 75–92 באצטדיון לונה פארק בבואנוס איירס. בסיום הטורניר נבחר טוני קוקוץ' ל-MVP של הטורניר.<ref name="lingua"></ref><ref name="kukoc"></ref>

=== יורובאסקט 1991 ===
יורובאסקט 1991 באיטליה היה הטורניר האחרון בו השתתפה יוגוסלביה, כאשר המדינה התפרקה כמה חודשים אחריו. המצב הביטחוני במדינת הולדתם גרם להפרעה בנבחרת. כבר ב-1990 היו בעיות בין פטרוביץ' הקרואטי לדיבאץ הסרבי.<ref name="once"></ref> יום לפני חצי הגמר נאלץ יורה זדובץ לעזוב את הנבחרת, מפני ששדה התעופה של עיר הולדתו הופצץ וסלובניה הכריזה על עצמאות.<ref name="nytmes"></ref><ref name="golden"></ref>

יוגוסלביה שובצה בבית א' בסיבוב המקדים עם , ו. הם גברו על ספרד 76–67, הביסו את פולין 103–61 וניצחו את בולגריה 68–89, ובכך זכו בראשות הבית.<ref name="lingua6"></ref> זדובץ נאלץ לעזוב את הנבחרת רגע לפני חצי הגמר, אך יוגוסלביה בכל זאת ניצחה את 76–97. בגמר הם ניצחו את המארחת 88–73.<ref name="lingua6" /> טוני קוקוץ' נבחר ל-MVP של הטורניר.<ref name="lingua6" />

== סיכום תחרויות ==

===במשחקים האולימפיים===
{| class="wikitable" style="text-align: center;"
|-
!שנה
!מקום
!width=25px|מש'
!width=25px|נ'
!width=25px|ה'
|-
|style="text-align: right;"| ברלין 1936||rowspan=4 colspan=4| לא העפילה
|-
|style="text-align: right;"| לונדון 1948
|-
|style="text-align: right;"| הלסינקי 1952
|-
|style="text-align: right;"| מלבורן 1956
|-
|style="text-align: right;"| רומא 1960||6||8||4||4
|-
|style="text-align: right;"| טוקיו 1964||7||9||6||3
|-style="background:silver
|style="text-align: right;"| מקסיקו סיטי 1968||||9||7||2
|-
|style="text-align: right;"| מינכן 1972||5||9||7||2
|-style="background:silver
|style="text-align: right;"| מונטריאול 1976||||7||5||2
|-style="background:gold
|style="text-align: right;"| מוסקבה 1980||||8||8||0
|-style="background:#c96;"
|style="text-align: right;"| לוס אנג'לס 1984||||8||7||1
|-style="background:silver
|style="text-align: right;"| סיאול 1988||||8||6||2
|-
|סך הכול||8/12||66||50||16
|}

===באליפות העולם===
{| class="wikitable" style="text-align: center;"
|-
!שנה
!מק'
!width=25px|מש'
!width=25px|נ'
!width=25px|ה'
|-
|style="text-align: right;"| ארגנטינה 1950||10||5||0||5
|-
|style="text-align: right;"| ברזיל 1954||11||5||1||4
|-
|style="text-align: right;"| צ'ילה 1959||colspan=4| לא העפילה
|-bgcolor=silver
|style="text-align: right;"| ברזיל 1963||9||8||1
|-bgcolor=silver
|style="text-align: right;"| אורוגוואי 1963||9||6||3
|-bgcolor=gold style="border: 3px solid red"
|style="text-align: right;"| יוגוסלביה 1970||6||5||1
|-bgcolor=silver
|style="text-align: right; "| פוארטו ריקו 1974||7||6||1
|-bgcolor=gold
|style="text-align: right; "| הפיליפינים 1978||10||10||0
|-style="background:#c96;"
|style="text-align: right; "| קולומביה 1982||9||7||2
|-style="background:#c96;"
|style="text-align: right; "| ספרד 1986||10||8||2
|-bgcolor=gold
|style="text-align: right; "| ארגנטינה 1990||8||7||1
|-
|סך הכול||10/11||78||58||20
|}

===באליפות אירופה===
{| class="wikitable" style="text-align: center;"
|-
!שנה
!מקום
!width=25px|מש'
!width=25px|נ'
!width=25px|ה'
|-
|style="text-align: right; "| שווייץ 1935||rowspan=4 colspan=4| לא העפילה
|-
|style="text-align: right; "| לטביה 1937
|-
|style="text-align: right; "| ליטא 1939
|-
|style="text-align: right; "| שווייץ 1946
|-
|style="text-align: right; "| צ'כוסלובקיה 1947||13||5||2||3
|-
|style="text-align: right; "| מצרים 1949||rowspan=2 colspan=4| לא העפילה
|-
|style="text-align: right; "| צרפת 1951
|-
|style="text-align: right; "| ברית המועצות 1953||6||11||6||5
|-
|style="text-align: right; "| הונגריה 1955||8||11||4||7
|-
|style="text-align: right; "| בולגריה 1957||6||10||4||6
|-
|style="text-align: right; "| טורקיה 1959||9||7||6||1
|-bgcolor=silver style="border: 3px solid red"
|style="text-align: right; "| יוגוסלביה 1961||10||8||2
|-style="background:#c96;"
|style="text-align: right; "| פולין 1963||9||8||1
|-bgcolor=silver
|style="text-align: right; "| ברית המועצות 1965||9||8||1
|-
|style="text-align: right; "| פינלנד 1967||9||9||6||3
|-bgcolor=silver
|style="text-align: right; "| איטליה 1969||7||6||1
|-bgcolor=silver
|style="text-align: right; "| גרמניה המערבית 1971||7||6||1
|-bgcolor=gold
|style="text-align: right; "| ספרד 1973||7||7||0
|-bgcolor=gold style="border: 3px solid red"
|style="text-align: right; "| יוגוסלביה 1975||8||8||0
|-bgcolor=gold
|style="text-align: right; "| בלגיה 1977||7||6||1
|-style="background:#c96;"
|style="text-align: right; "| איטליה 1979||9||6||3
|-bgcolor=silver
|style="text-align: right; "| צ'כוסלובקיה 1981||10||8||2
|-
|style="text-align: right; "| צרפת 1983||7||7||4||3
|-
|style="text-align: right; "| גרמניה המערבית 1985||7||8||5||3
|-style="background:#c96;"
|style="text-align: right; "| יוון 1987||8||5||3
|-bgcolor=gold style="border: 3px solid red"
|style="text-align: right;"| יוגוסלביה 1989||5||5||0
|-bgcolor=gold
|style="text-align: right;"| איטליה 1991||5||5||0
|-
|סך הכול||21/27||169||123||46
|}

== טבלת מדליות ==
{| class="wikitable sortable plainrowheaders" border="1" style="text-align:center;"
|-
! scope="col" style="background-color:gold; font-weight:bold;" |
! scope="col" style="background-color:silver; font-weight:bold;" |
! scope="col" style="background-color:#cc9966; font-weight:bold;" |
! scope="col" | סך הכול
|-
! colspan="4" |במשחקים האולימפיים
|-
| 1
| 3
| 1
| 5
|-
! colspan="4" |אליפות העולם
|-
| 3
| 3
| 2
| 8
|-
! colspan="4" |אליפות אירופה
|-
| 5
| 5
| 3
| 13
|-
! colspan="4" |משחקי הים התיכון
|-
| 5
| 1
| 1
| 7
|-
! colspan="4" |אוניברסיאדה
|-
| 1
| 2
| 1
| 4
|-
! 15
! 14
! 8
! 37
|}

== השנים הדומיננטיות בתחרויות פיב"א ==
נבחרת יוגוסלביה של סוף שנות ה-80 ותחילת שנות ה-90 הציגה את מה שהיה אולי הדור הגדול ביותר בתולדות הכדורסל היוגוסלבי. עם שחקנים כמו דראז'ן פטרוביץ', ולאדה דיבאץ, טוני קוקוץ', דינו ראדג'ה, פרדראג דנילוביץ', ז'ארקו פספאלי ויורה זדובץ, המדינה הייתה אחראית לגל של שחקני NBA בינלאומיים בשנות ה-90. רבים מהשחקנים היוגוסלביים לשעבר בעידן זה היו חלק מהנבחרת הלאומית עד גיל 21 שזכתה באליפות העולם לנוער ב-1987, כשניצחה את הן בשלב הבתים והן בגמר.

== סטטיסטיקות אישיות ==

===מלכי ההופעות===
{| class="wikitable sortable" style="border:1px solid #AAAAAA" style="text-align:center"
|- bgcolor="#EFEFEF"
! #
! שחקן
! משחקים
!עמדה
!שנים
|-
|1||align="right"|קרשימיר צ'וסיץ'||303 || C ||1967–83 ||
|-
|2||align="right"|דראז'ן דליפאגיץ'||243 || SF ||1973–86 ||
|-
|3||align="right"|וינקו ילובאץ||240 ||C ||1969–77 ||
|-
|4||align="right"|דאמיר שולמן||226 ||SF ||1967–76 ||
|-
|5||align="right"|ז'ארקו קנז'ביץ'||219 ||C ||1970–78 ||
|-
|6||align="right"|ניקולה פלצ'אש||215 ||SG ||1967–75 ||
|-
|7||align="right"|ראטקו ראדובאנוביץ'||214||C ||1975–87 ||
|-
|8||align="right"|דראגן קיצ'אנוביץ'||213 ||SG ||1971–83 ||
|-
|9||align="right"|איבו דנאו||209 ||SG ||1957–70 ||
|-
|10||align="right"|ראיקו ז'יז'יץ'||186||C||1975–84 ||
|}

===מלכי הסלים===
{| class="wikitable sortable" style="border:1px solid #AAAAAA" style="text-align:center"
|-
!#
!שחקן
!נק'
|-k
|1
|align="right"|דראז'ן דליפאגיץ'
| 3,700
|-
|2
|align="right"|דראגן קיצ'אנוביץ'
| 3,330
|-
|3
|align="right"|קרשימיר צ'וסיץ'
| 3,180
|-
|4
|align="right"|רדיבוי קוראץ'
| 3,107
|-
|5
|align="right"|דראז'ן פטרוביץ'
| 2,830
|-
|6
|align="right"|וינקו ילובאץ
| 2,220
|-
|7
|align="right"|איבו דנאו
| 2,214
|-
|8
|align="right"|ראטקו ראדובאנוביץ'
| 2,175
|-
|9
|align="right"|דאמיר שולמן
| 1,798
|-
|10
|align="right"|מירזה דליבאשיץ'
| 1,759
|}

== נבחרות חדשות ==
לאחר התפרקות יוגוסלביה בשנת 1991, נוצרו חמש מדינות חדשות: בוסניה והרצגובינה, קרואטיה, מקדוניה הצפונית, הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה (בשנת 2003 שמה שונה לסרביה ומונטנגרו) וסלובניה. ב-2006 הפכה גם מונטנגרו למדינה עצמאית וסרביה הפכה ליורשת של סרביה ומונטנגרו. ב-2008 הכריזה קוסובו על עצמאות מסרביה והפכה לחברה בפיב"א ב-2015.
300x300 פיקסלים
להלן רשימה של נבחרות גברים באזור של יוגוסלביה לשעבר, בסוגריים שנת הצטרפותן לפיב"א:
* (1992)
* (1992)
* (1993)
* (1992–2006)
** (2006)
** (2006)
*** (2015)
* (1992)

אף אחת מהנבחרות הללו אינה יורשת של התוצאות שהשיגה נבחרת יוגוסלביה.

לאחר התפרקות יוגוסלביה ב-1991 המשיכו המועדונים, הליגות והנבחרות הלאומיות של איגודי הכדורסל היורשים את המסורת המכונה "בית הספר היוגוסלבי לכדורסל", כאשר חלקן המשיכו להניב תוצאות נאות והציגו ביצועים חזקים בתחרויות בינלאומיות, הן בתחרויות עולמיות והן ביבשתיות. הנבחרת המוצלחת ביותר מאז התפרקות המדינה המשותפת הייתה וכעת . גם זכתה להצלחה לא מבוטלת מיד לאחר הפירוק, וגם זכתה בטורניר הבינלאומי הראשון אי פעם לאחר שניצחה את סרביה בגמר יורובאסקט 2017. גם נבחרות לאומיות אחרות המשיכו להפגין ביצועים יפים לאורך השנים על הבמה הבינלאומית בתחרויות שונות, כשבוסניה, מונטנגרו ומקדוניה, כולן העפילו באופן קבוע ליורובאסקט ולטורנירים גדולים אחרים.

== הערות שוליים ==

== קישורים חיצוניים ==

* [https://archive.fiba.com/pages/eng/fa/p/lid_38138_cp/1/rpp/100/tid/390/_//teams.html יוגוסלביה בארכיון פיב"א] 
* [http://www.fibaeurope.com/default.asp?cid=%7B0FE489ED-253F-4450-A35E-989CAA4AEA4C%7D&inplayer=on&inteam=on&intext=on&incoach=on&infoto=on&order=0&search=yugoslavia יוגוסלביה] באתר פיב"א אירופה 

קטגוריה:קבוצות כדורסל יוגוסלביות
יוגוסלביה
קטגוריה:יוגוסלביה: כדורסל