OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ריצ'רד סווינברן

ריצ'רד סווינברן (באנגלית: Richard G. Swinburne; נולד ב-26 בדצמבר 1934) הוא פילוסוף בריטי. פרופסור אמריטוס לפילוסופיה באוניברסיטת אוקספורד. לעמדתו של סיוונברן בזכות הטיעונים הפילוסופיים להוכחת קיומו של האל השפעה רבה. תרומתו הפילוסופית העיקרית היא בשטח הפילוסופיה של הדת.

== ביוגרפיה ==
סווינברן למד לימודים קלאסיים, פילוסופיה, מדעי המדינה וכלכלה באוניברסיטת אוקספורד. במהלך עבודתו כמרצה היה מחבר פורה מאוד, וכל שנתיים לערך יצא לאור ספר פרי עטו. ספריו ידועים במורכבות הטכנית הטיפוסית לפילוסופיה האקדמית, אם כי הוציא סווינברן מתחת ידו אף ספרים להדיוטות בהם שטח את תמצית טיעוניו בנוגע לקיום האל. כחבר בכנסייה האורתודוקסית המזרחית, מתבלט סווינברן כאחד האפולוגיסטים הנוצרים הדובקים בגישה לפיה אמונה נוצרית היא בהסכם עם השכל, וחפה מסתירות מבחינה לוגית. אליבא דסווינברן, האל הוא ישות אשר קיומה אינו הכרחי מבחינה לוגית, אולם הכרחית היא מבחינה מטאפיזית. שיטתו הפילוסופית נגזרת מזו של תומאס אקווינס.

== מספריו ==
* The Concept of Miracle, 1970
* The Coherence of Theism, 1977
* The Existence of God, 2004
* Faith and Reason, 2005
* The Evolution of the Soul, 1986
* Miracles, 1989
* Responsibility and Atonement, 1989 
* Is There a God?, 1996
* Simplicity as Evidence of Truth, The Aquinas Lecture, 1997
* Providence and the Problem of Evil, 1998
* Epistemic Justification, 2001
* The Resurrection of God Incarnate, 2003
* Was Jesus God?, 2008
* Free Will and Modern Science, 2011
* Mind, Brain, and Free Will, 2013

==לקריאה נוספת==
* שיחה עם ריצ'רד סווינברן (מראיינת: מיכל סגל) דחק - כתב עת לספרות טובה, כרך ט', 2018.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תאולוגים נוצרים
קטגוריה:פילוסופים נוצרים
קטגוריה:מורי הכנסייה
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1934
האצטדיון הבין-לאומי עמאן

האצטדיון הבין-לאומי עמאן (בערבית: استاد عمان الدولي) הוא האצטדיון הגדול בירדן, ובו 25,000 מושבים. האצטדיון, המשמש בעיקר למשחקי כדורגל, שוכן צפונית-מערבית למרכז העיר, והוא משמש כאצטדיון הבית של נבחרת ירדן בכדורגל ושל מועדון הכדורגל אל-פייסלי ( الفيصلي). 

האצטדיון שימש גם במספר טורנירי ספורט בינלאומיים, כגון אליפות פדרציית הכדורגל המערב-אסייתית (WAFF) ב-2007, אליפות האתלטיקה האסייתית ב-2007, טורניר גביע העולם בכדורגל נשים עד גיל 17 שהתקיים באוקטובר 2016 ואליפות אסיה בכדורגל נשים 2018.

באצטדיון נערכו שלוש מיסות אפיפיוריות - הראשונה בשנת 2000 בעת ביקור האפיפיור יוחנן פאולוס השני בירדן, השנייה ב-2009 בעת ביקורו של האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר במדינה, והשלישית בעת ביקורו של האפיפיור פרנציסקוס בממלכה בשנת 2014. 

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.worldstadiums.com/stadium_pictures/middle_east/jordan/amman_stadium.shtml אודות האצטדיון]

קטגוריה:עמאן: מבנים
עמאן
קטגוריה:ירדן: ספורט
קטגוריה:אצטדיונים ומתקני ספורט לאומיים
אבי ארוך

אבי ארוך הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת תת-אלוף, כיהן כראש להק כוח האדם. לאחר שחרורו כיהן כמנכ"ל חברת UMI יוניברסל מוטורס ישראל (יבואנית מכוניות ג'נרל מוטורס לישראל).

==ביוגרפיה==

ארוך נולד בתל אביב ולמד בבית הספר הטכני של חיל האוויר בחיפה. התגייס לצה"ל ב-1965 והוכשר כמכונאי מטוסי סילון. שירת כמכונאי בטייסת 101 במהלך מלחמת ששת הימים. לאחר קורס קצינים שירת כשליש בטייסת 109. בהמשך שירת כמפקד גף מנהלה בבמצ"א 108 (בית מלאכה לציוד אלקטרוני בצריפין), מפקד גף מנהלה ביחידת בקרה אווירית הדרומית (יב"א 509), ראש ענף חינוך בחיל האוויר, מפקד טייסת מנהלה בבסיס חצור ומפקד טייסת מנהלה של בסיס תל נוף. לאחר מבצע שלום הגליל שימש מפקד שדה התעופה ביירות. שירת כראש מחלקת פרט וחוגרים בחיל האוויר. ב-1990 מונה לראש להק כוח האדם בחיל ושירת בתפקיד זה עד 1992.

לאחר שחרורו משירות הקבע, הצטרף לחברת יוניברסל מוטורס ישראל, יבואנית ג'נרל מוטורס, בה כיהן מפקדו לשעבר בחיל האוויר אביהו בן-נון כיושב הראש. ארוך כיהן כסמנכ"ל לענייני שיווק ומכירות, בינואר 2008 מונה למנכ"ל החברה וכיהן בתפקיד עד סוף 2014.

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי בית הספר הטכני של חיל האוויר
קטגוריה:ראשי להק כוח אדם
קטגוריה:מנכ"לים יוצאי שירות קבע בצה"ל
קטגוריה:תתי-אלופים בחיל האוויר
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
גיורא בירן

גיורא בירן הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת אלוף-משנה, בעל עיטור המופת על פועלו במלחמת יום הכיפורים. 
== חייו ==
בירן (במקור בירמן), התגייס לצה"ל ב-1965 ושירת כקצין בחיל השריון. במלחמת יום הכיפורים שימש קצין אג"ם בחטיבה 179, חטיבת שריון במילואים שהייתה חטיבת הגיוס המהיר של פיקוד הצפון. במהלך המלחמה החליף את מפקד החטיבה רן שריג שנפצע ופונה ולאחר שובו פיקד על גדוד בחטיבה עד שנפצע באורח אנוש. על פועלו במלחמה עוטר בעיטור המופת. בתיאור המעשה נכתב:

לאחר המלחמה המשיך בשירות הקבע, פיקד על עוצבת הסוס הדוהר, שירת כסגן מפקד אוגדה, נספח יבשה בוושינגטון בארצות הברית וקצין אג"ם גיס. השתחרר ב-1990. 

לאחר שחרורו עבד כקצין ביטחון וסמנכ"ל למינהל ומשאבי אנוש ברשות העתיקות, ב-2002 מונה לראש אגף תברואה בעיריית תל אביב-יפו וב-2008 לסמנכ"ל למשאבי אנוש במרכז הרפואי ת"א. 

בירן בעל תואר ראשון בהיסטוריה מאוניברסיטת תל אביב ותואר ראשון במדעי המדינה מאוניברסיטת בר-אילן. מכהן כיו"ר סניף אגודת ניצן בתל אביב.

==קישורים חיצוניים==
*
*יעל בניה, [http://qa-bamahane.scepia-sites.co.il/1222-8401-he/Bamahane.aspx "נסענו על הדרך כצאן שמובל לטבח"], במחנה, 19 ביוני 2014
*[https://web.archive.org/web/20140817095423/http://www.tasmc.org.il/Personnel/Pages/Biran-Giora.aspx#p12 מר בירן גיורא], אתר המרכז הרפואי ת"א ע"ש סוראסקי

קטגוריה:מפקדי עוצבת הסוס הדוהר
קטגוריה:מעוטרי עיטור המופת במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:עובדי עיריית תל אביב-יפו
קטגוריה:נספחי זרוע היבשה בארצות הברית
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
קטגוריה:חיילי חיל השריון במלחמת ששת הימים
קטגוריה:חיילי חיל השריון במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:מפקדי חטיבות במלחמת יום הכיפורים
המוזיאון היהודי של בלגיה

מראה בתצוגה
המוזיאון היהודי של בלגיה (בצרפתית: Musée Juif de Belgique; בהולנדית: Joods Museum van Belgïe) הוא מוזיאון בבריסל, בירת בלגיה, המוקדש לתרבות ולחיים החברתיים היהודיים בבלגיה, ובאירופה כולה.

המוזיאון משתרע על פני שני בניינים ובו תערוכת קבע, ספרייה שבה 25,000 כותרים, אולמות כנסים ותערוכות מתחלפות. במוזיאון 750 מוצגים הקשורים בפולחן, 1,250 יצירות אמנות, 20,000 תצלומים וכ-5,000 כרזות.

==היסטוריה==
ייסוד המוזיאון נהגה בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20, והאוסף החל להתהוות בראשית שנות ה-90. המוזיאון נחנך בשנת 2005.

===פיגוע הירי במוזיאון היהודי של בלגיה===

ב-24 במאי 2014 התפרץ אלמוני למוזיאון, ירה למוות בארבעה אנשים, מהם זוג תיירים ישראלים, תושבי תל אביב, ופצע אדם נוסף. היורה הצליח לברוח מן המקום, באמצעות רכב מילוט.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20150626105632/http://www.new.mjb-jmb.org/ אתר המוזיאון]

בריסל
קטגוריה:יהדות בלגיה
יהודי
יה"ב 230

יחידת הנדסה ובחינה 230 (יה״ב 230) הייתה יחידה צבאית בחיל האוויר הישראלי אשר עסקה בתחומי ההנדסה, המחקר ובחינה של חלקים תעופתיים. 

היחידה שכנה במבנה היסטורי אשר שימש את השייח' אבו כביר, באבו כביר, יפו, בסמוך למכון לרפואה משפטית. בשנת 2001 היחידה הועברה לבסיס תל נוף תחת יחידת האחזקה האווירית 22 כתחום חומרים.

==היסטוריה==
מיד לאחר הקמת המדינה הוקמה יחידת מחקר 230 שהכילה מעבדות דלק ושמנים במסגרת חיל המדע של צבא ההגנה לישראל. המבנה שנבחר לאכלס את המעבדות היה ביתו של שייח׳ אבו כביר, בשכונה שנקראה על שמו ביפו.

תוך זמן קצר היחידה סופחה לחיל האוויר והוקם ענף מצ״ד 3 אשר היה אחראי על ייצור חלקי חילוף למטוסי חיל האוויר. היחידה, בנוסף לעיסוק בתחומי הכימיה והדלק החלה לעסוק בייצור פריטים בבתי המלאכה המקומיים. שמה של היחידה שונה ליחידת ייצור ומחקר 230 (יצמ״ח 230)

היחידה עסקה כבר בשנותיה הראשונות בפרויקטים חשובים שהיו בלב העשייה של להק הציוד בחיל האוויר - ייצוא חלקי מבנה למטוס המוסקיטו. בעוד שהתכן ההנדסי וביקורת האיכות התבצעו ביחידה, הייצור בוצע בתעשיות אזרחיות ולעיתים גם ביחידה יא״א 22.
תג היחידה, החל משנת 1999, תג יא״א 22
לאחר מלחמת ששת הימים, עם הטלת האמברגו הצרפתי על מכירת כלי נשק למדינת ישראל, הצורך בייצור פריטים באופן עצמאי גדל באופן משמעותי. זה היה ״תור הזהב״ של היחידה, שגדלה באופן משמעותי והייתה מקור כמעט בלעדי לחלקי חילוף למטוסי חיל האוויר מתוצרת צרפת.

בשנת 1978 הגיע ליחידה המיקרוסקופ האלקטרוני הראשון והוכנה התשתית לעיסוק בחקר כישלונות ותאונות אוויריות.

בשנת 1982 נבנתה המעבדה לבדיקות מכניות המאפשרת ביצוע ניסויי מתיחה והתעייפות לפריטים. זהו למעשה המבנה האחרון שנבנה בשטח היחידה.

בשנת 1987 הוקם גף אבטחת איכות ביחידה שהיה אחראי לבחינת כלל הפריטים הבטיחותיים בחיל.

==מבנה היחידה==
היחידה התחלקה לגפים על פי תחומי העיסוק המקצועיים:

גף חומרים וחקירות (חו״ח) - עיסוק בתחומי החומרים המתכתיים, תהליכי ציפוי, חקר כישלונות וניסויים מכניים. הגף התפצל בשנת 2000 לשני גפים: גף חומרים ותהליכים (חו״ת) וגף חקירות.

גף דלק וכימיה - עיסוק בתחומי הכימיה והאל מתכות - דלקים, שמנים, צבע, גומי וכיוצ״ב.

גף הנדסה - עיסוק בתכן מכני של חלקים תעופתיים ובתכן חוזר (Reverse Engneering)

גף אבטחת איכות - עיסוק בבחינה של פריטים מרכש וייצור לפני הכנסתם למלאי חיל האוויר וביצוע אבטחת איכות לפרויקטים.

גף תכנון פיקוח ייצור (תפ״י) - ניהול ומעקב אחר תהליכים הייצור ביחידה ומחוצה לה.

גף ניהול - אחריות על כלל נושאי הפרט והניהול ביחידה ובכלל זה חדר אוכל, שלישות, רכב, חינוך ועוד.

== מפקד היחידה ==
מפקד היחידה הוא קצין טכני בדרגת סגן-אלוף. אלה מפקדי היחידה מאז הקמתה:
{| class="wikitable sortable"

| width="30%" |שם 
| width="25%" | תקופת כהונה 
| width="45%" | הערות
|-
| דניאל בוברוב 
| 1989–1991 
|
|-
| יצחק סבו 
| 1991–1995 
|
|-
| שמואל ממן 
| 1995–1999 
| 
|-
| קובי בורטמן 
| 1999–2000 
| לימים מונה לתפקיד ראש להק ציוד
|-
| הלל ארצי 
| 2000–2003 
|העביר את היחידה ליא״א 22
|}

קטגוריה:יחידות חיל האוויר הישראלי
עינב שלו

עינב שלו הוא קצין בדימוס בדרגת תת-אלוף בצה"ל. שימש ראש חטיבת היבשה במפקדת זרוע היבשה, קצין אג"ם של פיקוד המרכז ומפקד חטיבה 401.

== שירות צבאי ==
עם גיוסו לצה"ל שובץ בחיל השריון. בשריון עבר שלו הכשרה כלוחם וקורס מפקדי טנקים. בהמשך השלים קורס קצינים ושימש כמפקד מחלקת טנקים. ביצע מספר תפקידי פיקוד בחיל בהם מפקד פלוגה מבצעית בגדוד 9, סגן מפקד ומפקד גדוד 9, עליו פיקד במהלך מבצע חומת מגן. בהמשך פיקד על עוצבת מרכבות האש, חטיבת שריון מילואים, ועל המרכז לאימונים באש במל"י. בשנים 2010–2012 פיקד על חטיבה 401, בין היתר במהלך מבצע עמוד ענן. לאחר מכן מונה לקצין אג"ם של פיקוד המרכז. באוגוסט 2014 הועלה לדרגת תא"ל ומונה לראש חטיבת היבשה בזרוע היבשה, ושימש בתפקיד עד שנת 2017.

== חיים אישיים ==
נשוי לקרן ולהם שלוש בנות.
== קישורים חיצוניים ==
* .
* .
* .

;מכתביו:
* .

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מפקדי עוצבת מרכבות האש
קטגוריה:מפקדי המרכז לאימונים באש
קטגוריה:מפקדי חטיבה 401
קטגוריה:ראשי חטיבת היבשה
קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבה 401
קטגוריה:קציני אג"ם של פיקוד המרכז
קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
אריך פוקס

אריך פוקס (בגרמנית: Erich Fuchs; 9 באפריל 1902 – 25 ביולי 1980) היה חייל נאצי בדרגת אס-אס שארפיהרר שלקח חלק בתוכנית T4 - אותנסיה ובמבצע ריינהרד במהלך השואה.

פוקס החל את הקריירה שלו כמכונאי רכב והצטרף לשורות המפלגה הנאצית ולאס אה במאי 1933. בשנת 1940 שובץ בתוכנית T4 אותנסיה, ושימש כנהגו האישי של אירמפריד אברל כשאברל היה המנהל האחראי של מרכזי ההמתה בברנבורג ובברנדנבורג. פוקס נכח בהוצאות רבות להורג בגז של נכים ומוגבלים.

==מידע נוסף== 

בפברואר 1942 שובץ במחנה ההשמדה בלז'ץ למשך שישה שבועות על מנת להתקין את תאי הגזים במחנה. 
לאחר מכן, באפריל עבר למחנה סוביבור למשך ארבעה שבועות. 

בעודו בסוביבור, פוקס הפעיל את המנוע בהמתות נוספות בגז. לאחר שהועלה לדרגת אס-אס שארפיהרר, נשלח למחנה טרבלינקה תחת פיקודו של מנהלו הקודם אברל. בהמשך העיד:

לקראת סוף 1942 פוקס חזר לזמן קצר למרכז האותנסיה בברנבורג. בהמשך, מדצמבר עד פברואר 1943 הוצב במוסד פסיכיאטרי בגרמניה, שם היה מעורב ב"מחקר אותנסיה" ושוב נכח בפעולות של המתה הגז. במרץ 1943 פוקס הוצא מתוכנית האותנסיה ופועלו ברצח המוני וברצח העם היהודי הסתיים.

לאחר המלחמה עבד כנהג משאית, מכונאי רכב ואיש מכירות כלי רכב. פוקס הועמד לדין במשפט בלז'ץ שנערך במינכן בשנים 1964-1963 אך זוכה. הוא נעצר שוב והועמד לדין במסגרת משפט סוביבור בהאגן. ב-20 בדצמבר 1966 פוקס נמצא אשם בסיוע לרצח המוני של 79,000 אנשים ונידון לארבע שנות מאסר בלבד.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20150209052336/http://www.shamash.org/holocaust/denial/testimony.txt עדותו של אריך פוקס במשפט סוביבור-בולנדר] 

==הערות שוליים==

 
קטגוריה:פושעי מלחמה נאצים
קטגוריה:סגל מחנה טרבלינקה
קטגוריה:סגל מחנה סוביבור
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1913
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1980
זונדרסהאוזן

בית הכנסת בזונדרסהאוזן כפי שצולם בסביבות [[1900]]
זונדרסהאוזן (בגרמנית: Sondershausen) היא עיר ורשות מקומית במדינת תורינגיה אשר בגרמניה, בירת מחוז קיפהויזרקרייס. העיר שוכנת 50 קילומטרים צפונית לבירת תורינגיה ארפורט.

==היסטוריה==
במהלך המאה ה-8 הוקם כפר במקום על ידי שבטים פרנקים וקיים אזכור לגביו בכתובים החל מ-1125. במהלך המאה ה-14 התפתח הכפר לכדי עיר ובה כ-400 בתי אב. זונדרסהאוזן הייתה מרכז שלטוני של רוזנות אשר נשלטה על ידי בית האצולה שוורצבורג. במהלך המאה ה-16 עברה העיר תנופת בינוי במסגרתה נבנה ארמון לשליט. במהלך מלחמת שלושים השנים נכבשה זונדרסהאוזן בידי צבא ממלכת שוודיה וב-1621 נפגעה קשות משרפה שפרצה בה. ב-1697 קיבל האזור מעמד של נסיכות אשר כונתה נסיכות שוורצבורג-זונדרסהאוזן ובירתה הייתה זונדרסהאוזן. הנסיכות התקיימה באופן רשמי עד 1918.

במהלך מלחמת שבע השנים הייתה עיר זירת לחימה ולאחריה עברה תקופת שיקום ובינוי מחדש, אך בראשית המאה ה-19, במהלך המלחמות הנפוליאוניות נפגעה שוב ונגרמו בה נזקי רכוש כבדים. לאחר איחוד גרמניה הראשון, נכללה זונדרסהאוזן בשטחי הקיסרות הגרמנית. לאחר מלחמת העולם השנייה נכללה העיר בשטח הכיבוש הסובייטי בגרמניה ובהמשך עברה לחזקת גרמניה המזרחית. לאחר איחוד גרמניה השני הועברה העיר לחזקת גרמניה.

==הקהילה היהודית==
בזונדרסהאוזן התקיימה קהילה יהודית לפחות משלהי המאה ה-13. בחלק המערבי של העיר העתיקה נתגלו שרידי מקווה שתוארכו לסביבות 1300. באמצע המאה ה-14 התחוללה באירופה המגפה השחורה, ובזונדרסהאוזן תועדו מספר אירועים אנטישמיים ושיאם פוגרום שנערך ביהודי העיר ובמהלכו נרצחו או גורשו כל יהודי העיר.

עדות לחידוש הקהילה היהודית בעיר קיימת משלהי המאה ה-17. ב-1699 הוקם במקום בית עלמין יהודי. ב-1826 הוקם בית כנסת לקהילה, וב-1871 נמנו בה 149 נפשות. 

לאחר עליית הנאצים לשלטון התגברו הרדיפות האנטישמיות. ב-1933 התגוררו בזונדרסהאוזן 67 יהודים, ומרביתם היגרו מגרמניה לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה. במהלך ליל הבדולח חולל בית הכנסת ונגרם לו נזק כבד, אך הוא לא הועלה באש משום שהיה ממוקם באזור צפוף ובו מבני עץ רבים. במהלך מלחמת העולם השנייה חרב בית הכנסת בהפצצת בעלות הברית. בית העלמין, ובו כ-180 קברים, שרד את המלחמה. 19 היהודים שהתגוררו בעיר עם פרוץ המלחמה נשלחו כולם למחנות ההשמדה.

== קישורים חיצוניים == 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תורינגיה: ערים
זונדרסהאוזן
אר טי אמצעים מתנפחים

אר טי אמצעים מתנפחים (באנגלית: RT Aerostats systems) היא חברה ישראלית העוסקת בפיתוח, תכנון וייצור של בלוני תצפית למטרות מודיעין, אבטחה ותקשורת. החברה נמצאת בבעלות משותפת של חברת המל"טים אירונאוטיקס וטלי שמואלי, המכהנת כמשנה למנכ"ל החברה. משרדי החברה וקווי הייצור שלה ממוקמים ביבנה וחברת בת שלה פועלת מטקסס.

== היסטוריה ==
החברה הוקמה על ידי רמי שמואלי, בשנת 1996 כחברה לייצור בלונים טכנולוגים ובלוני פרסום. באותה שנה פותח בחברה הבלון הראשון לצורכי פיקוח ובקרה עבור חברת שחל. ב-2004 פיתחה החברה את משפחת בלוני התצפית SkyStar והחלה למכור מערכות בלוני תצפית גם לצה"ל. בשנת 2008 רכשה חברת המל"טים אירונאוטיקס חלק ממניות החברה.

כיום פועלות ברחבי העולם כ-40 מערכות בלוני תצפית מתוצרת החברה ב-10 מדינות ובהן ישראל, קנדה, ארצות הברית, רוסיה, תאילנד, אפגניסטן, מקסיקו, קולומביה ומדינות באפריקה, והם צברו יותר ממיליון שעות הפעלה מבצעיות. המערכות שימשו את צה"ל במבצע "צוק איתן". בשנת 2016 הקימה אר טי חברת בת בשם Aero-T, אשר מתמחה בפיתוח וייצור של מערכות בלון גדולות. המוצר הראשון של חברת Aero-T הוא מערכת ה-SkyGuard1, מערכת בלון גדולה שתוכל לרחף בגובה של עד 1,000 מטר למשך 7 ימים, ולשאת מטען במשקל של עד 90 ק"ג.

== מוצרים ==
* SkyStar 300 – מערכת בלון טקטית גדולה, הנישאת לגובה של עד 300 מטר ויכולה לשאת מטען של עד 50 ק"ג. ייצור המערכת הסתיים בדצמבר 2015.
* SkyStar 330 – מערכת בלון טקטית גדולה, המבוססת על מערכת ה-SkyStar 300, וכוללת מערכת ניווט משודרגת וכבל המכיל ארבעה סיבים אופטיים.
* SkyStar 250 – מערכת בלון טקטית בינונית, הנישאת לגובה של עד 300 מטר ויכולה לשאת מטען של עד 11 ק"ג.
* SkyStar 220 – מערכת בלון טקטית בינונית, הנישאת לגובה של עד 300 מטר ויכולה לשאת מטען של עד 9.5 ק"ג.
* SkyStar 180 – מערכת בלון טקטית קטנה, הנישאת לגובה של עד 300 מטר ויכולה לשאת מטען של עד 6.5 ק"ג.
* SkyStar 100 – מערכת בלון מיני-טקטית, ניידת המופעלת באמצעות שני מפעילים.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* [https://www.israeldefense.co.il/?CategoryID=760&ArticleID=5413&SearchParam=rt שובם של בלוני המודיעין], כתבה מאתר Israel Defense

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: תעשייה
קטגוריה:אמצעי לחימה ישראליים
קטגוריה:יבנה: חברות
קטגוריה:כדורים פורחים: שימושים צבאיים
חטופה 3

חטופה 3 (באנגלית: Taken 3) הוא סרט מותחן פעולה אמריקאי בכיכובו של ליאם ניסן. הסרט הוא סרט המשך לחטופה 2 והוא יצא לאקרנים ב-9 בינואר 2015. על פי דיווחים שונים ייתכן שזהו הסרט האחרון שחותם את טרילוגיית סרטי "חטופה".

בסרט מככבים: ליאם ניסן, מגי גרייס, פמקה ינסן ופורסט ויטאקר.

הסרט הפך לשובר קופות והכניס כ-326 מיליון דולר.

== תקציר העלילה ==

בריאן מילס (ליאם ניסן), סוכן ה-CIA לשעבר, מואשם כעת ברצח אשתו (פמקה ינסן) אותו לא ביצע וחייו מתנפצים. הוא נרדף על ידי בלש משטרתי מתוחכם, לכן בריאן מגייס את כל כישוריו המיוחדים על מנת ללכוד את הרוצח האמיתי ולנקות את שמו ואומר לבתו קים (מגי גרייס) לא לסמוך על אף אחד ולהגן גם עליה כי היא הדבר החשוב ביותר שנותר לו.

== צוות שחקנים ==
{| class="wikitable"
!שם השחקן
!דמות
!הערה
|-
|ליאם ניסן
|בריאן מילס
|הגיבור הראשי של הסרט ואביה של קים אשר מואשם ברציחתה של לנור, אשתו לשעבר
|-
|פמקה ינסן
|לנור "לני" מילס-סנט ג'ון
|אשתו לשעבר של בריאן אשר נרצחה
|-
|מגי גרייס
|קים מילס
|בתו של בריאן
|-
|פורסט ויטאקר
|הבלש פרנק דוצלר
|בלש משטרה אשר רודף אחרי בריאן במטרה לעצרו לאחר שבריאן הואשם ברצח לנור
|-
|לילנד אורשר
|סאם גילרוי
|חברו הטוב ביותר של בריאן
|-
|ג'ון גרייס
|מארק קייסי
|חבר טוב של בריאן
|-
|דייוויד וורהופסקי
|ברני האריס
|חבר טוב של בריאן
|-
|ג'וני וסטון
|ג'ימי
|החבר של קים
|-
|סם ספרואל
|אולג מאלאנקוב
|איש קג"ב וותיק מלחמת אפגניסטן (ברית המועצות) אשר הפך לבוס פשע אכזרי וחסר רחמים אשר משתף פעולה עם סטיוארט על מנת להרוג את בריאן. אולג הוא בוס פשע רוסי והאנטגוניסט המשני של הסרט.
|-
|דאגרי סקוט
|סטיוארט סנט ג'ון
|בעלה של לנור, איש עשיר אשר משתף פעולה עם אולג על מנת לחסל את בריאן והפליל את בריאן ברציחתה של לנור, סטיוארט הוא האנטגוניסט הראשי של הסרט.
|}

== צילומים והפצה ==
הצילומים לסרט החלו ב-29 במרץ 2014. פוקס המאה ה-20 הוציאו את הסרט לאקרנים בארצות הברית ב-9 בינואר 2015.

בישראל יצא הסרט לאקרנים ב-IMAX וב-4DX (ארבעה-ממדים) אף על פי שהסרט לא הומר לפורמט 4DX כמו קודמו.

== מוזיקה ==
ב-30 בספטמבר 2014, חזר נתנאל מקהיילי, מלחין הפסקול של שני הסרטים הקודמים להלחין ולכתוב את הפסקול לסרט זה. 

== קישורים חיצוניים ==
* 

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:סרטי 2015
קטגוריה:סרטים צרפתיים
קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי פעולה צרפתיים
קטגוריה:סרטי פשע אמריקאיים
קטגוריה:סרטי פוקס המאה ה-20
קטגוריה:סרטי המשך אמריקאיים
די ארצטה

די אֶרְצְטֶה (בגרמנית: Die Ärzte, "הרופאים"; בסמליל הרשמי מופיע האומלאוט עם שלוש נקודות) היא להקת פאנק רוק גרמנית. מאז היווסדה מכרה כשבעה מיליון תקליטים בגרמניה, אוסטריה ושווייץ. ארבעה מאלבומיהם דורגו כאלבום זהב ושישה כפלטינה.
== היסטוריה ==
הלהקה נוסדה ב-1982 במערב ברלין על ידי הסולן יאן אולריך מקס פטר (Vetter), הידוע בשם הבמה שלו "פארין אוּרלַאוּבּ" (Farin Urlaub – משחק מילים על "צא לחופשה" בגרמנית, Fahr in Urlaub), המתופף, הנגן והזמר דירק אלברט פֶלזֶנהַיימֶר, "בֶּלָה ב.", והבסיסט האנס רוּנגֶה. ב-1983 יצא המיני-אלבום הראשון שלהם, "...Uns geht's prima" (הולך לנו מצוין...). כעבור זמן מה הם חתמו על חוזה עם קולומביה רקורדס שערכה את האלבום המלא הראשון שלהם, Debil (דביל), וזה הופץ ב-1984. במהלך שנות ה-80 פרש רונגה, וב-1988 התפרקה הלהקה סופית. פארין ובלה החליטו על איחוד מחדש ב-1993 וצירפו את הבסיסט יליד צ'ילה אלברטו גונזלס. באותה שנה הם הוציאו את האלבום "Die Bestie in Menschengestalt" (החיה בצלם אדם), בו נכלל השיר "Schrei nach Liebe" (צרחה לאהבה) שהביע מסר אנטי-גזעני אל מול התחזקות הימין והפך לאחת מיצירותיהם הידועות. הוא זכה לביצועים נוספים על ידי הרכבים כמו די טוטן הוזן. ב-1998 הופץ שירם "Männer sind Schweine" (גברים הם חזירים), הנחשב למצליח ולמפורסם ביותר שלהם. הוא הגיע למקום הראשון במצעדי הפזמונים של גרמניה, אוסטריה ושווייץ גם יחד. לאחר סדרה של סיבובי הופעות החליטה הלהקה לקחת פסק זמן ולעולם לא לבצע את "גברים הם חזירים" שוב. ב-2003, בטקס פרסי המוזיקה של MTV אירופה, הם זכו בפרס להרכב הגרמני המצליח ביותר. כמו כן, זכו בארבעה פרסי אקו של התאחדות חברות התקליטים הגרמניות.

==אלבומים==

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אמני קולומביה רקורדס
קטגוריה:להקות גרמניות
קטגוריה:להקות פאנק (Punk)
קטגוריה:זוכי פרס המוזיקה העולמי: גרמנים
קטגוריה:זוכי פרס המוזיקה של MTV אירופה
חנן בן יגדליהו

חנן בן יגדליהו הוא דמות מקראית המוזכרת בתנ"ך פעם אחת בלבד, בספר ירמיה. על פי המתואר במקרא, לבניו של חנן הייתה לשכה בבית המקדש אשר שכנה ליד לשכות השרים, ומעל ללשכת מעשיהו בן שלֻם שומר הסף. הרקע לאזכור המקום בספר הוא שירמיהו מביא אל לשכת בניו של חנן את בני בית רכב, ומבקש מהם לשתות יין.

מכינוי של חנן כאיש האלוהים מסבירים הפרשנים המסורתיים שהוא כנראה היה נביא. גם במחקר מקובל לומר שזהו כינוי לנביא.

העדות על מיקומה המדויק של לשכת בניו של חנן משמשת כנקודת מחלוקת עבור חלק מן החוקרים. יחד עם מספר מקומות נוספים במקדש, היא מציינת בדיוק רב ובפירוט את מיקומם של אתרים שונים במקדש. יש בקרב החוקרים רבים שמוצאים בציון המקומות הגאוגרפיים עדות למהימנותם של הכתובים, אחרים רואים בכך סימן של תיחכום ספרותי של מחברי סיפורים בדיוניים.

במדרש ישנה התלבטות האם איש האלוהים הוא חנן עצמו או שמא הכינוי מוסב על אביו, יגדליהו. מסקנת המדרש היא שחנן הוא איש האלוהים ויגדליהו הוא כינוי שזכה לו מפני הגדולה שניתנה לו על ידי האל.

== מקור השם ==
השם חנן שכיח בחומר האפיגרפי בעברית, בפיניקית ובארמית. השם מופיע גם באוסטרקון מאותה תקופה. אולם בכל מקום שהוא בא קיים ספר אם יש לקרוא חָנָן או חָנֻן (בכתבי היתדות כתוב Khanunu). השם חנן נמצא גם בתעודות שבכתבי היתדות מארץ אשור ומניפור. השם הוא קיצורו של שם תאופורי המורכב בשם אלוהות כמו חננאל, חניאל או אלחנן.

==הערות שוליים==

קטגוריה:נביאים בתנ"ך
קטגוריה:אישים הקשורים לבית המקדש
קטגוריה:אישים בספר ירמיהו
דוד הכהן יהונתן

רבי דוד הכהן יהונתן (ט' בטבת ה'תרמ"ז, 5 בינואר 1887 - ג' בתמוז ה'תשכ"ה, 3 ביולי 1965), המכונה "בבא סידי", היה רב ראשי בעיר זרזיס בתוניסיה. בנו של רבי ציון כהן יהונתן ותלמידו של רבי יוסף ברבי.

== קורות חייו ==

=== משפחתו ===
נצר למשפחת כהן יהונתן ובן לשושלת רבנים, מפורסמים בקרב יהודי ג'רבה, בין הרבנים המפורסמים של משפחה זו ניתן למנות את רבי סאסי הכהן יהונתן, שהיה ראב"ד בג'רבה עד התרס"ה, ואת אביו רבי ציון הכהן יהונתן שכהן אחריו בתפקיד זה. 

שורשי משפחתו מגיעיים עד ספרד בימי בית המקדש הראשון, לאחר מכן היגרה המשפחה לאלג'יר ומשם לתוניסיה.<ref>נחום סלושץ, בספר מסעי בארץ לוב, עמ' 234.</ref>

=== ביוגרפיה אישית ===
נולד בשנת ה'תרמ"ז-1887, ולמד תורה מפי רבי יוסף ברבי, יחד עימו למד רבי מרדכי אמייס הכהן, כמו כן למד תורה מפי סבו רבי שושן הכהן.

בסביבות שנת 1912 עבר עם משפחתו לעיר הנמל זרזיס, שם שימש כמלמד תינוקות, לאחר מכן כיהן כרב הראשי ללא תמורה משנת תש"ה, אחרי פטירת רב העיר, רבי יוסף בוכריץ, בה' באדר התש"ט.

התפרנס ממסחר. והיה מנהל עסקים מסועפים לצד אחיו הקטן, האחים היו בעלי נכסי נדל"ן רבים, ואף היו מקפידים להשכיר את חנויותיהם ליהודים עניים המחירים מוזלים, עובדת היותו עמיד סייעה לו לעמוד מול לחצים של ראשי הקהל שכן הוא לא היה זקוק להם לצורך פרנסתו.

את חנותו היה סוגר בצהרי היום ומקדיש את שארית היום (עד השעות הקטנות של הלילה) ללימוד תורה, למתן שיעורים לתלמידיו ולצורכי הקהילה. חיבר מספר חיבורים על התלמוד ועל שולחן ערוך והיה מפורסם בכושר העיון שלו, אשר היה ידוע בקרב רבני דורו ובקרב תלמידיו. נחשב כאיש צנוע וכדיין המתאמץ לשפוט דין צדק, ואף תושבי זרזיס המוסלמים העדיפו לעיתים להתדיין בפניו כאשר היה להם סכסוך עם יהודי.

בשנת 1961 עלה עם משפחתו לישראל והתיישב בעיר אשדוד. נפטר בשבת, ג' בתמוז ה'תשכ"ה, 3 ביולי 1965, ונטמן בבית העלמין באשדוד. 

לאחר פטירתו אספו צאצאיו את חיבוריו השונים והוציאו לאור את הספרים: "דברי דוד", הכולל דרשות על פרשת השבוע; ו"יד דוד", הכולל חידושים על הש"ס.

לאחר פטירתו הוקם לזכרו בית הכנסת "בית דוד" באשדוד, ובו מתקיימת סעודת מצווה לזכרו ביום השנה העברי לפטירתו.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [http://www.ykr.org.il/modules/Articles/article/73 הגאון רבי דוד הכהן יהונתן, רבה של העיר זרזיס בתונסיה], באתר ישיבת כיסא רחמים

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רבנים תוניסאים
קטגוריה:רבנים ג'רבאים
קטגוריה:אשדוד: רבנים
קטגוריה:ילידי 1887
קטגוריה:נפטרים ב-1965
קטגוריה:מחברי ספרי חידושים על התורה
באץ'-קישקון

באץ'-קישקון (בהונגרית: Bács-Kiskun) הוא מחוז בדרום הונגריה. מצפון הוא גובל במחוז פשט, ממזרח במחוזות יאס-נאג'קון-סולנוק וצ'ונגרד, מדרום בסרביה וקרואטיה וממערב במחוזות באראניה, טולנה ופייר. בירת המחוז היא העיר קצ'קמט.

==גאוגרפיה==
מחוז באץ'-קישקון נמצא במישור הגדול הדרומי. עם שטח של 8,445 קמ"ר, הוא הגדול בהונגריה. נופו מישורי והפרש הגובה בין המקום הגבוהה ביותר לנמוך ביותר לא עולה על 80 מטר. המחוז תחום בין שני נהרותיו הגדולים של הונגריה. נהר הדנובה עובר לכל אורך גבולו המערבי ונהר הטיסה עובר בגבולו הצפון־מזרחי. כשני שלישים מאוכלוסיית המחוז חיים ביישובים עירוניים והיתר בצורת ההתיישבות האופיינית למישור הגדול – יישובים כפריים גדולים, הן באוכלוסייה והן בשטח. במחוז זה נפוצה עדיין גם צורת ההתיישבות בחוות מבודדות (בהונגרית: tanyák).

==היסטוריה==
מחוז באץ'-קישקון נוסד ב-1950, על ידי חיבור החלק צפוני של מחוז באץ'-בודרוג (Bács-Bodrog) ההיסטורי עם החלק הדרומי של מחוז פשט-פיליש-שולט-קישקון (Pest-Pilis-Solt-Kiskun) ההיסטורי. חלקו הדרומי והעיקרי של מחוז באץ'-בודרוג נמצא כיום בסרביה והשטח שנותר ממחוז פשט-פיליש-שולט-קישקון הפך למחוז פשט של ימינו. חציו הראשון של שם המחוז בא משמה של העיר באץ' (הנמצאת כיום בסרביה) וחציו השני על שם אזור קישקון שבצפון המחוז, שקשור לקומנים שהתיישבו שם בסביבות המאה ה-13.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:הונגריה: מחוזות
אדית קרסון

אדית קרסון ( בצרפתית: Édith Cresson; נולדה ב-27 בינואר 1934) היא פוליטיקאית צרפתייה. היא כיהנה כראש ממשלת צרפת – האישה הראשונה בתפקיד זה.

==ראשית חייה==
אדית קמפיון (Campion) נולדה בעיר בולון-ביאנקור (Boulogne-Billancourt) שבפרברי פריז. בבגרותה למדה בבית הספר למנהל עסקים École des Hautes Études Commerciales. היא בעלת תואר דוקטור בדמוגרפיה. בשנות השישים והשבעים עסקה בהוראה ובמחקר.

בשנת 1969 נישאה לז'אק קרסון, ונולדו להם שתי בנות.

==קריירה פוליטית==
ב-1965 השתתפה קרסון במסע הבחירות הראשון לנשיאות של פרנסואה מיטראן, שהיה לימים לפטרונה הפוליטי. היא הצטרפה למפלגה הסוציאליסטית ב-1971 ומאז מילאה תפקידים שונים במנגנון המפלגה.

קרסון נבחרה לראש עיריית העיירה תורה (Thuré) שבחבל פואטו-שראנט וכיהנה בתפקיד בשנים 1977 עד 1983. בהמשך נבחרה לראש העיר שאטלרו (Châtellerault) שבאותו חבל (בשנים 1983 עד 1997). בשנים 1982 עד 1998 כיהנה גם כחברת מועצת מחוז ויין.

בשנים 1979–1981 כיהנה קרסון כחברת הפרלמנט האירופי, וב-1981 נבחרה לראשונה לחברת האספה הלאומית. בשנים הבאות, תחת נשיאות מיטראן, מילאה מספר תפקידים בממשלות צרפת:
*שרת החקלאות (1981–1983)
*השרה לסחר חוץ ותיירות (1983-1984)
*שרת התעשייה וסחר החוץ (1984-1986)
*השרה לעניינים אירופיים (1988–1990)

===ראש ממשלת צרפת===
ב-15 במאי 1991 מינה הנשיא מיטראן את קרסון לראש הממשלה. כהונתה נמשכה פחות משנה, עד אפריל 1992. היא לא זכתה לפופולריות בציבור ופרשה בעקבות ההישגים הדלים של מפלגתה בבחירות לרשויות המקומיות ב-1992. על קרסון נמתחה ביקורת גם עקב מספר התבטאויות בוטות, שבעטיין היו שייחסו לה השקפות גזעניות (כלפי יפנים) והומופוביות. בכהונתה הקצרה נקטה ממשלת קרסון מהלכים שונים לשם מניעת אפליה בדיור ובתעסוקה לבני מיעוטים ואנשים עם מוגבלויות.

לאחר פרישתה מראשות הממשלה פנתה לתפקידי ניהול בשוק הפרטי.

קרסון היא חברה במועצת הנשים מנהיגות העולם (Council of Women World Leaders), ארגון נשים שכיהנו בעבר ומכהנות כנשיאות וכראשי ממשלה, החותר לפעולה משותפת בנושאים חיוניים לנשים ולמען שיויון הזדמנויות עבורן.

===כהונה בנציבות האירופית===
ב-1995 מינה מיטראן את קרסון לנציגת צרפת בנציבות האירופית. היא החזיקה שם בתיק המחקר, המדע והטכנולוגיה, וכיהנה בתפקיד עד 1999. במהלך כהונתה הואשמה באי-סדרים בנוגע להעסקתו בנציבות של ידיד קרוב שלה, ונטען שהיא נכשלה בפיקוח על חברה ששימשה כקבלן של הנציבות האירופית ונהגה בשחיתות. חקירה פלילית של הרשויות בבלגיה הובילה להגשת כתב אישום כנגדה, מה שלא יצא לפועל. פרשות אלו הסתיימה ב-2004 בהחלטה לסגור את התיק. בשנת 2006 פסק בית הדין האירופי לצדק כי קרסון הפרה בפרשה זו את חובת האמונים שלה לקהילה האירופית, אך החליט שניתן להסתפק בקביעתו כעונש ונמנע מלהטיל עליה סנקציה אחרת.

==קישורים חיצוניים==

* [http://ec.europa.eu/archives/1995_99/commissioners/en/cresson.htm ביוגרפיה של קרסון] באתר הנציבות האירופית
* [https://web.archive.org/web/20020224012923/http://www.time.com/time/magazine/intl/article/0,9171,1107990329-22866,00.html מאמר ביקורת על קרסון] באתר Time
* [http://news.bbc.co.uk/2/hi/europe/255053.stm רשימה על קרסון] באתר ה-BBC
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ראשי ממשלת צרפת בתקופת הרפובליקה החמישית
קטגוריה:שרי החקלאות של צרפת
קטגוריה:שרי ממשלת צרפת
קטגוריה:חברי נציבות האיחוד האירופי
קטגוריה:נשים בראשות ממשלה
קטגוריה:ראשי ממשלות
קטגוריה:פוליטיקאיות צרפתיות
קטגוריה:פוליטיקאים צרפתים
קטגוריה:צרפתיות שנולדו ב-1934
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1934
הרטפורדשייר

הרטפורדשייר (באנגלית: Hertfordshire) הוא אחד ממחוזות אנגליה. המחוז, הנמצא בדרום-מזרח אנגליה שבממלכה המאוחדת, נחשב לאחד המחוזות המסורתיים של אנגליה, וגובל במחוזות המסורתיים בדפורדשייר, קיימברידג'שייר, אסקס, בקינגהאמשייר ולונדון רבתי.

==היסטוריה==
הרטפורד היה שטח הנחלה של מצודה שנבנתה בהרטפורד על ידי אדוארד הזקן בשנת 913. השם הרטפורד נגזר מאנגלו סקסונית - heort ford, משמע חציית-נחל של איילים. סמל האייל מופיע במקומות שונים בהרטפורדשייר, כולל הדגל הרשמי.

יש עדויות ארכאולוגיות של מושבות אדם בהרטפורדשייר החל מהתקופה המזוליתית, דרך מושבות קבע בתקופה הנאוליתית ועד עידן הברונזה ועידן הברזל. במהלך הכיבוש הרומי של בריטניה נבנו במחוז ערים כגון ורולמיום (כיום סנט אולבנס). במקום זה נהרג הקדוש המעונה הראשון בבריטניה: אולבן, חייל בריטי-רומי, ביכר למות על מנת שכומר נוצרי יורשה לחיות. סמל הקדושה שלו, שהיה בצבעי כחול וצהוב, משתקף בסמלים רבים במחוז, ועל שמו נקראה העיר סנט אולבנס ("של אולבן הקדוש").

עם עזיבת הרומאים במאה ה-5, נכבש השטח על ידי האנגלו-סקסונים, והאזור הפך לחלק ממלכת סקסון המזרחית, ששלטה באזור עד המאה ה-9, אז הוא עבר לידי ממלכת מרסיה. כמאה שנים מאוחר יותר כבש את האזור ויליאם הכובש, ושילב אותו כחלק מממלכת אנגליה.

עם גדילתה של לונדון, הקרבה אליה סייעה להרטפורדשייר כלכלית, והמחוז משך אליו אצולה מקומית. העלייה המשמעותית באוכלוסייה ובעושרה אירעה עם בוא המהפכה התעשייתית, ובעקבותיה נוסדה לצ'וורת' כעיר הגנים הראשונה בעולם ב-1903, ומאוחר יותר הוקמה סטיבנג' כעיר המתוכננת הראשונה בעקבות רפורמת הערים החדשות של 1946.

בין שנות העשרים לשנות השמונים של המאה ה-20 הייתה העיר בורהמווד משכנו של אולפן הפקת הסרטים MGM-בריטיש פילמס, בו צולמו סרטים מפורסמים רבים כולל מלחמת הכוכבים (פרקים 4, 5 ו-6).

בשנת 2012 אירוע הסלאלום לקאנו וקיאק של אולימפיאדת לונדון התרחש באזור ברוקסבורן במתקן מרכז החתירה במים סוערים עמק לי שבהרטפורדשייר.

==אתרים בעלי חשיבות==
*טירת ברקהמסטד
*קתדרלת סנט אולבנס
*הריסות ורולמיום

==אזכורים בספרות==
בספרו של אוסקר ויילד "חשיבותה של רצינות", ביתו של ג'ק וורת'ינג מצוי במחוז. מרבית עלילת "גאווה ודעה קדומה" של ג'יין אוסטן מתרחשת בהרטפורדשייר. בית בליק בספרו של צ'ארלס דיקנס הנושא את אותו שם ממוקם גם הוא במחוז.

הספר חוות החיות של ג'ורג' אורוול מבוסס על הכפר וולינגטון המצוי במחוז.

==תושבים ידועים==
הרטפורדשייר, עם קרבתו ללונדון רבתי, היה בית לידוענים רבים במרוצת השנים. בין השאר התגוררו בו המשורר ויליאם קופר והסופר גרהם גרין. בשנים האחרונות התגוררו במחוז ידוענים עכשוויים יותר כגון ויקטוריה בקהאם, רופרט גרינט, גאי ריצ'י, ג'ורג' מייקל, שרה ברייטמן, ג'רי הליוול וסיימון לה-בון.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.hertford.gov.uk/ אתר רשמי של מועצת העיר הרטפורד] 
* [http://bbc.co.uk/Hertfordshire חדשות ה-BBC הקשורות להרטפורדשייר]
* [http://www.hertfordshire.gov.uk/ מועצת מחוז הרטפורדשייר- אתר רשמי]
* 

*
קטגוריה:אנגליה: מחוזות
דונאויווארוש (כדורגל)

מועדון כדורגל דונאויווארוש (הונגרית: Dunaújváros PASE) הוא מועדון כדורגל הונגרי, המשחק בעיר דונאויווארוש שבהונגריה. המועדון משחק בליגת העל ההונגרית.

==היסטוריה==
המועדון נוסד בשנת 1998 ושיחק לאורך השנים בליגה אזורית בהונגריה. בסוף עונת 2011/2012 העפיל לליגה ההונגרית השלישית. בעונת 2012/2013 הגיע לשמינית גמר הגביע ההונגרי והפסיד לקבוצת שיופוק. בסוף העונה סיים את הליגה השלישית במקום הראשון והעפיל לליגה ההונגרית השנייה.

בעונת 2013/2014 הגיע לשמינית גמר הגביע ההונגרי והפסיד לקבוצת דברצן ו.ס.ק. בסוף העונה סיים את הליגה השנייה במקום השני והעפיל לליגת העל ההונגרית.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל הונגריות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1998
אהרן ברנשטיין (רב)

הרב אהרן ברנשטיין (ח' בסיוון תרע"ח, 1918 – י"ג בחשוון תשנ"ה, 24 באוקטובר 1994) היה חבר מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל וראש ישיבת חיי עולם.

==ביוגרפיה==

נולד בירושלים לרב ירוחם פישל יהושע ברנשטיין ששימש כראב"ד בד"ץ כוללות החסידים בירושלים ולדינה בת הרב יהושע אשר רבינוביץ, נכדם של היהודי הקדוש מפשיסחא ורבי יהושע אשר מפוריסוב.

למד אצל אביו בישיבת חיי עולם בין השאר עם רבי גרשון לפידות. בשנת תרצ"ז נישא לדינה בת רבי יצחק מאיר הגר אב"ד סטנביץ, מבית קוסוב. בהוראת רבי שלמה מזוויהל הוסיפה אשתו את השם "חיה" לפני נישואיהם. 

הוסמך לרבנות על ידי הרב מטשעבין. עוד בחיי אביו התמנה למגיד שיעור בישיבת חיי עולם, לאחר פטירת אביו התמנה לראש ישיבת חיי עולם בירושלים. בשנת תשט"ו בהנחייתו של הרב מטשעבין התמנה כחבר בד"ץ אגודת ישראל. בשנת תשל"ו פתח כולל להוראה בירושלים. בשנת תשמ"ט התמנה כחבר מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל.

נפטר ב24 באוקטובר 1994, י"ט בחשוון ה'תשנ"ה, .

== משפחתו ==
*בתו נחמה פערל, אשת האדמו"ר ממונקאטש רבי משה יהודה לייב רבינוביץ
*בתו מאטיל, אשת הרב יוסף צבי סגל, ראש "כולל אברכים צמח צדק" בעיר העתיקה
*בתו ברכה עלקא, אשת הרב חנניה יוסף אייזנבך ראש כולל בארגנטינה וחבר מערכת האנציקלופדיה התלמודית
*בתו מלכה יענטא, אשת הרב מרדכי אריה וייס רב קהל אוהעל בברוקלין. 
*בניו ירוחם פישל ויצחק מאיר, מתגוררים בארצות הברית.

== ספרים ==
*פרי אהרן - על סוגיות הש"ס ובענייני הלכה.
*תורת אהרון - יצא לאור בידי בניו יחד עם חיבורו של אביו תורת ירוחם
* ספר זיכרון יד אהרון על שמו. יצא לאור שנה לאחר מותו
* בשנת תשע"א יצאה לאור הגדה של פסח עם פירוש פרי אהרן

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ראשי ישיבת חיי עולם
קטגוריה:חברי מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל
קטגוריה:משפחת ברנשטיין (ירושלים)
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1994
Avantasia

Avantasia (אוונטזיה) היא להקת-על פאוור מטאל ומטאל סימפוני גרמנית, הפרויקט של סולן להקת המטאל Edguy טוביאס סאמת. הלהקה כוללת ממספר רב של מוזיקאים ידועים מלהקות רוק כבד ומטאל שונות כגון Helloween, Within Temptation, Symphony X, Judas Priest ועוד רבות אחרות. ניתן להתייחס ללהקה כ"אופרת רוק" שכוללת זמרים ומוזיקאים רבים. בנוסף, בחלק מהשירים אוונטזיה משלבת אורקסטרה (Deutsches Filmorchester Babelsberg מפוטסדאם).

שמו של הפרויקט הוא הלחם בסיסים של המילים "אבלון" ו"פנטזיה".

הפרויקטים של הלהקה כוללים 3 חלקים מרכזיים, הנפרשים כל אחד על מספר אלבומים. הפרויקט הראשון כולל שני אלבומי The Metal Opera ומספר סינגלים, השני כולל שני מיני-אלבומים Lost in Space ואת הטרילוגיה The Scarecrow, The Wicked Symphony וAngel of Babylon הידועים בשם The Wicked Trilogy, הפרויקט השלישי כולל אלבום יחיד The Mystery of Time. מה שמייחד כל חלק הוא סיפור עלילה שמאחד את השירים והופך אותם לאלבום קונספט.

==דיסקוגרפיה==
=== אלבומי אולפן ===
* The Metal Opera
** The Metal Opera Part I - 2001
** The Metal Opera Part II - 2002
* The Wicked Trilogy
** The Scarecrow - 2008
** The Wicked Symphony - 2010
** Angel of Babylon - 2010
* The Mystery of Time - 2013

=== סינגלים ===
*Avantasia - 2000
*Lost in Space (Promo) - 2007
*Carry me Over (Promo) - 2007
*Dying for an Angel - 2010
*Sleepwalking - 2013

===מיני-אלבומים===
*Lost in Space Part I - 2007
*Lost in Space Part II - 2007

=== אוספים ===
* The Metal Opera: Pt 1 & 2 – Gold Edition - 2008
* Lost in Space Part I & II - 2008

=== אלבומים חיים ===
* The Flying Opera - 2011

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אופרות רוק
קטגוריה:להקות מטאל סימפוני
קטגוריה:להקות פאוור מטאל
קטגוריה:להקות גרמניות
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1999
חיים ירון

חיים ירון (17 ביוני 1929 – 11 באפריל 2023) היה קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף, כיהן כראש מחלקת הציוד של חיל האוויר במלחמת יום הכיפורים.

== ביוגרפיה ==
נולד בגרמניה, התגייס לפלמ"ח ב-1947 והצטרף להכשרת כפר מנחם. במלחמת העצמאות שירת בגדוד החמישי של חטיבת הראל, השתתף בליווי שיירות לירושלים, במבצע מכבי ובמבצע נחשון. נפצע בניסיון כיבוש הראדר. בזמן ההפוגה הראשונה עבר קורס מפקדי כיתות. לאחר מכן לחם במבצע יואב ונפצע שוב.

ב-1950 עבר לשרת בחיל האוויר כמכונאי וכקצין טכני. ב-1953 היה ממקימי טייסת הסילון הראשונה, ב-1955 עבר לשרת כקצין טכני בטייסת מטוסי אוראגן. ב-1958 החל בלימודי הנדסת מכונות בפקולטה להנדסת מכונות של הטכניון, ובשנת 1962 קיבל תואר ראשון בהנדסת מכונות. באותה שנה מונה לקצין ההנדסה של בית הספר לטיסה וב-1964 מונה למפקד טייסת תחזוקה בבסיס חצור, שירת בתפקיד זה בתקופת מלחמת ששת הימים. לאחר המלחמה מונה לראש מצ"ד 3, ענף במטה החיל אשר היה אחראי בין השאר על ייצור חלקי חילוף למטוסי חיל האוויר, ב-1969 יצא במשלחת לארצות הברית לקליטת ראשוני מטוסי הפנטום בחיל האוויר.

ב-1970 מונה לסגן ראש מחלקת הציוד של חיל האוויר ובאפריל 1971 מונה לראש המחלקה, שירת בתפקיד זה עד 1 בספטמבר 1974, כולל בתקופת מלחמת יום הכיפורים, במלחמה פעלה המחלקה באופן אינטנסיבי להשבה לכשירות של מטוסי החיל הפגועים, פיתוח אמצעי התגוננות נגד טילי נ"מ וקליטת מטוסי הפנטום שהגיעו ברכבת האווירית מארצות הברית.

לאחר שחרורו מצה"ל הוגש נגדו כתב אישום באשמה של קבלת שוחד בתקופת היותו ראש ענף וראש מחלקת ציוד, על מנת לקדם את עסקי חברת "התכוף" ("כארמור" של היום), הוא זוכה במשפט בעוד נותן השוחד, התעשיין יוסף מהרשק, הורשע.

ב-1975 דרס למוות ילדה, הוא הועמד לדין והורשע בגרימת מוות, הוא ערער לבית המשפט המחוזי בו זוכה מכל אשמה.

עם שחרורו מצה"ל מונה למנכ"ל חברת "האחים מילצ'ן", ובהמשך כיהן כיו"ר חברת ציקלון מוצרי תעופה. ב-1983 קיבל את פרס התעשייה. ב-1987 הקים חברת ייעוץ פרטית.

ירון היה חבר קורטוריון הטכניון וחבר בוועד המנהל של אגודת דורשי הטכניון בישראל.

נישא לאראלה ונולדו להם שלושה בנים.

נפטר ב-11 באפריל 2023.

==לקריאה נוספת==
* אריה הלל, וידי אדם מתחת כנפיהם – תולדות המערך הטכנולוגי בחיל האוויר 1948–1973, הוצאת מערכות, 1999

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תתי-אלופים בחיל האוויר
קטגוריה:ראשי להק הציוד
קטגוריה:מהנדסי מכונות ישראלים
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:זוכי פרס התעשייה
קטגוריה:לוחמי הפלמ"ח
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1929
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2023
הדגל הנוצרי

שמאל הדגל הנוצרי או דגל הנוצרים הוא דגל דתי הנועד לייצג את כלל העולם הנוצרי על כל זרמיו.

שדה הדגל לבן, עם צלב לטיני אדום בתוך קנטון כחול. הגוון אדום של הצלב מסמל על פי הנצרות את הדם של ישו הנשפך עם צליבתו. הכחול מייצג את המים בהם נטבל ישו ומים קדושים בכלל, כמו גם את הנאמנות לישו. הלבן מייצג טוהרו של ישו ואת אי האלימות של ישו, כמו גם הלבן מסמל את הכניעה של המאמין לאלוהים. לממדי הדגל והקנטון אין מפרט רשמי.

רעיון הדגל הנוצרי הוצג לראשונה ביום ראשון 26 בספטמבר 1897 בקפלה ברייטון בברוקלין, ניו יורק בארצות הברית. המפקח של בית ספר של יום ראשון, צ'ארלס ג' אוברטון, נתן הרצאה מאולתרת לסטודנטים שהתאספו (הרמקול המתוכנן לא הובא לאירוע). הוא נשא נאום ובו שאל את התלמידים איך יראה הדגל של הנצרות. אוברטון חשב על הנאום המאולתר שלו שנים רבות לאחר מכן. ב-1907, הוא וראלף דיפנדר, המזכיר המתודיסטי הצעיר של התנועה המיסיונרית, תכננו והחלו לקדם את הדגל. בנוגע לסמליות הנוצריות של הדגל הנוצרי נאמר:

"השדה הוא לבן, צבע המייצג את שלום, טוהר ותמימות. הפינה העליונה היא ריבוע כחול, הצבע של השמיים הנקיים מענן, סמל של תרומה, ביתו של הנוצרי; גם סמל של אמונה וביטחון. במרכז הכחול יש צלב, הדגל והסמל הנבחר של הנצרות. הצלב אדום, אופייני לדם של ישו".
הארגון הנוצרי אוקמוני, המועצה הפדרלית של כנסיות ישו, אימץ את הדגל ב-23 בינואר 1942. על הדגל הנוצרי אין במכוון פטנט או סימן מסחרי, משום שהמעצב הקדיש את הדגל לכל העולם הנוצרי.

== דגלים דתיים נוצרים נוספים==
<gallery>
File:Christian Flag - Eastern Orthodox Church-USA.png|גרסה של הדגל המעוצבת עבור כנסיות מהנצרות האורתודוקסית המזרחית
File:Flag of the Vatican City - 2001 version.svg|דגל הוותיקן
File:Flag_of_the_Greek_Orthodox_Church.svg| הכנסייה היונית אורתודוקסית
File:Flag of the US Episcopal Church.svg| הכנסייה האפיסקופלית (ארצות הברית)
File:Armenian Apostolic Church logo.svg| הכנסייה האפוסטולית הארמנית
File:Standard of the Salvation Army.svg| צבא הישע
File:Compassrose Flag.svg|הכנסייה האנגליקנית
File:Alternate_Emblem_Orthodox_Autocephalous_Church_of_Albania.png| הכנסייה האלבנית אורתודוקסית
</gallery>

==ראו גם==
*הדגל הבודהיסטי
*דגל הדרוזים
*הרלדיקה כנסייתית
*דגל עברי
*דגל תפילה טיבטי

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:דגלים בין-לאומיים
קטגוריה:סמלים נוצריים
קטגוריה:דגלים וסמלים דתיים
קטגוריה:דגלים בצבע אדום-כחול-לבן
פנחס קנטורוביץ

פנחס קנטורוביץ (ביידיש: קאנטאראוויטש; לעיתים קאנטאראוויץ; הושענא רבה תרכ"ז, 10 בספטמבר 1866 – ח' בכסלו תרפ"ח, 1 בדצמבר 1927) היה מחבר ספרי מדע פופולרי וספרי לימוד, מו"ל ומוכר ספרים יהודי ורשאי.

==ביוגרפיה==
פנחס בן אברהם לֶיְבּ קנטורוביץ נולד בסתיו 1866 בעיירה סְלונים שליד גרודנה, בפלך גרודנה של רוסיה (רוסיה הלבנה), בנו של דיין משכיל. בגיל 4 התייתם מאביו. התחנך ברוז'ינוי, שם נישאה אמו בפעם השנייה.
למד ב"חדרים" וישיבות. ב-1886 הגיע לוורשה כמורה פרטי בביתו של זאב יעבץ, שביתו שימש בית ועד לסופרים עבריים כגון יוסף לייב זוסניץ, א"ש פרידברג, שפ"ר, חיים יחיאל בורנשטיין, פסח רודרמן ונחום סוקולוב. עם האחרון התיידד במיוחד, ומאוחר יותר הוציא לאור את כתביו היידיים.
כתב בעיקר מאמרי מדע פופולרי ב"הצפירה", "הצופה", "הזמן", "לוח אחיאסף", "עולם קטן", "הטבע והחיים", "הכוכב" (1924). היה כותב קבוע ב"יודישע פאָלקס-ציַיטונג" שבעריכת מרדכי ספקטור חיים דב הורביץ, וכן ביומון "דער טעלעגראף" של סוקולוב, ב"אידישעס וואָכענבלאט" של הלל צייטלין, וב"דאס יודישע ווארט".

קנטורוביץ היה בעל הוצאת ספרים, בית מסחר ספרים וספריית קריאה ברח' שְליסקָה (Śliska) 35 בוורשה. הוא עצמו התגורר ברח' מַריאנסקה (Mariańska) 2. הוא שימש כמו"ל של ספרים עבריים ויידיים שהוא עצמו חיבר, תרגם או עיבד: "תורת החימיא [כימיה]", "החימיא בחיי יום יום" מאת לאסאר-קוהן , "הארץ", "די ערשטע ידיעות פון דער נאטור-לעהרע", על ידיעת הטבע ("די ערד" [האדמה] מאת לוּנקֶביץ', "מאגנעטיזם, עלעקטריציטעט" [מגנטיות, חשמל] על פי ניצ'אייב, "אנפאנג פון פיזיק" [התחלת הפיזיקה] מאת סטניסלב קראמשטיק (Kramsztyk); במקור הופיעו ככרכים נפרדים כסדרת "וויסענשאפטליכע פאָלקסביבליאטעק", הספרייה המדעית לעם), "ווי אזוי ווערט מען ווידער יונג" (כיצד להישאר צעיר), "פרעמד-ווערטערבוך, פאָליטישע בראָשורן, "אויפן דעק" (בשפל) מאת מקסים גורקי, "מאָדערנער יודישער פאָלקסבריוונשטעלער" מאת ד"ר פ. בערלינער (1925, יידיש ופולנית).

בין הספרים שהופיעו בהוצאתו היו גם 34 מחזות, וכן סידורים, חומשים וספרי לימוד שפות (פולנית, עברית וכו').
אולם מכולם הצליח להתפרנס רק בקושי.

קנטורוביץ נפטר בדצמבר 1927 בתום מחלה קשה וממושכת, בגיל 62. נקבר בבית הקברות היהודי בעיר.
הותיר את אשתו רבקה, שני בנים נשואים, לאון ויֶז'י קנטורוביץ, ונכדים.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.worldcat.org/identities/lccn-nr96-3403 פ' קנטורוביץ] באתר WorldCat Identities
* [http://www.worldcat.org/identities/np-kantorowicz,%20pesach$1866%201927 פסח קנטורוביץ] באתר WorldCat Identities
* 
* [http://cemetery.jewish.org.pl/id_40922/info/back_1:0/_Pinchas_Kantorowicz.html קברו של פנחס קנטורוביץ] באתר Foundation for Documentation of Jewish Cemeteries
* זלמן רייזען, [http://archive.org/stream/nybc200692#page/n246/mode/2up קאַנטאָראָוויטש פּ.], בספרו: לעקסיקאָן פון דער ייִדישער ליטעראַטור, פּרעסע און פילאָלאָגיע, מהדורה 2, כרך ג, וילנה: ווילנער פערלאג פון ב. קלעצקין, תרפ"ט 1929, עמודות 470–471, בארכיון האינטרנט 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מחברי ספרי מדע פופולרי
קטגוריה:מחברי ספרי לימוד
קטגוריה:יהודים פולנים
קטגוריה:יהודים הקבורים בבית הקברות היהודי בוורשה
קטגוריה:ילידי 1866
קטגוריה:נפטרים ב-1927
שבוע פריון הייצור

יום הייצור 1961 במפעל [[קרגל בלוד]]
שבוע פריון הייצור היה שבוע שהוקדש בישראל מדי שנה להעלאת המודעות לצורך בהגברת פריון הייצור במשק הישראלי. 

ראשיתו של שבוע פריון הייצור ביום פריון הייצור שנקבע על ידי המכון לפריון העבודה והייצור ל-כ"ב בתמוז, יום פטירת שר האוצר אליעזר קפלן בשנת 1956. ביום זה חולק פרס קפלן, שודרו תוכניות מיוחדות בקול ישראל על פריון הייצור ומשפחות העובדים הוזמנו לבקר במפעלים. לקראת יום הפריון הראשון נקבע הסיסמה: "גם פריון הוא נשק". במפעלים התקיימו כינוסים ומסיבות בהם הוקרנו סרטים על חשיבות הפריון. כינוסים התקיימו לא רק במפעלי תעשייה, אלא גם במקומות עבודה אחרים כמו בבנק לאומי. בכינוסים רבים השתתפו שרים וחברי הכנסת. היום צוין מדי שנה, ומשנת 1960 היה ל"שבוע הפריון", שלעיתים נמשך כשבועיים. מזכ"ל ההסתדרות הציע להפוך את יום פריון הייצור לחג לאומי. 

בשנת 1967, נדחה שבוע פריון הייצור לספטמבר, בגלל מלחמת ששת הימים, וטקס מרכזי התקיים על הר הצופים. 

שבוע הפריון המשיך להיות מצוין אל תוך שנות ה-70, אך החל משנת 1972 הוא נקרא שבוע הייעול, הוקדם בחלק מהשנים למאי-יוני וכנסים התקיימו בעיקר בבתי מלון וכוונו יותר ליועצי ניהול ומנהלים.

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: מועדים לאומיים
קטגוריה:הנדסת תעשייה
פנגולין סיני

הפנגולין הסיני (שם מדעי: Manis pentadactyla) הוא יונק ממשפחת הפנגולנאים הנפוץ במזרח אסיה: בצפון הודו, נפאל, בהוטן, בנגלדש, מיאנמר, צפון לאוס וצפון וייטנאם, רוב שטחה של טאיוואן, צפון תאילנד ודרום סין, כולל איי האינאן.

הפנגולין הסיני מתאפיין בטפרים ארוכים וחזקים לקריעת קיני טרמיטים ונמלים, קשקשי קרטין קשים בדומה לכל הפנגולינאים, ולשון ארוכה, דקה ודביקה, המשמשת לתפיסת טרפו. אין לו שיניים. הוא נבדל משאר מיני הפנגולין בקשקשיו הקטנים, בקשקשים שעל ראשו, ובחוסר הכריות בכפות רגליו. הפנגולין פעיל בלילה.

המין ניצוד על ידי האדם בגלל בשרו, הנחשב למעדן, ובגלל עורו וקשקשיו אשר משמשים ברפואה סינית מסורתית. מחירי איברי הפנגולין גבוהים בשוק הבינלאומי, ונראה כי המסחר בהם גדל, למרות חוקים שנועדו להגן על המין ברוב מדינות תפוצתו.

== תיאור כללי ==
הפנגולין הסיני מכונה דוב נמלים מקושקש, וכך הוא נראה. אורך ראשו וגופו כשישים סנטימטרים, וזנבו כשמונה עשר סנטימטרים, משקלו בין שניים לעשרה קילוגרמים. לפנגולין 18 שורות של קשקשים, המלווים בשערות, שילוב חריג אצל יונקים. ראשו קטן ומחודד, פיו צר ואפו בשרני. אורך לשונו כארבעים סנטימטרים וגופו עגלגל. כאשר הפנגולין מרגיש מאוים, הוא מתכדרר כדי להגן על בטנו הרכה ועל ראשו. הפנגולין הסיני הוא קצר רואי, והוא מסתמך על חוש הריח כדי לאתר את טרפו, נמלים וטרמיטים. הוא קורע את קיניהם בעזרת טפריו החזקים, ומשתמש בלשונו הארוכה והדביקה כדי לגרוף את טרפו לתוך פיו חסר השיניים. במהלך הלילה הוא תר אחר מזון, ואת יומו הוא מבלה במאורה. לרוב הפנגולין עצמו חופר את המאורה, אך לפעמים הוא משתמש במאורות נטושות של בעלי חיים אחרים. למרות שהוא מסוגל לטפס על עצים, הוא נחשב לחי על הקרקע, וכמו שאר מיני הפנגולין, הוא שחיין טוב. 

==בתי גידול==
מין זה חי במגוון רחב של בתי גידול, כולל יערות טרופיים ראשיים ומשניים, יערות חזרן, שטחי מרעה ושדות חקלאיים.

==מבנה החברה ורבייה==
הפנגולינאים הם בעלי חיים יחידאים, החיים בשטח גדול אחד. ההזדווגות מתרחשת בסוף הקיץ או בתחילת הסתיו, במהלכו הזכרים נלחמים על הנקבות. גורים יחידים (לעיתים זוגות) נולדים באביב הבא. הגורים נולדים עם קשקשים, הנשארים רכים בימי חייהם הראשונים. למרות שהם מסוגלים ללכת מלידה, הצעיר לרוב נישא על זנב אמו.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:פנגוליניים
קטגוריה:תאילנד: יונקים
קטגוריה:סין: יונקים
קטגוריה:הודו: יונקים
קטגוריה:בהוטן: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
בני עבדי שלמה

במקרא, בני עבדי שלמה הם סוג של "קבוצת יוחסין" שעלו מבבל בימי עזרא, הם מתייחסים כצאצאי העבדים שנתנום שלמה המלך למס עובד ויש משערים כי הם בעצם צאצאי שבעת העממים של ארץ כנען. הקבוצה לא זכתה אפוא לנישואין בקהל ישראל ובחז"ל השקיפו עליהם כעוזרי חיילי נבוכדנצר בחורבן בית המקדש הראשון וכלהוטים אחרי חיתון עם בנות ישראל.

==עבדי שלמה המקוריים==
עבדי שלמה מוזכרים בספר מלכים ובספר דברי הימים; ב וכן ב. לא ברור אם עבדי שלמה נמנו עם שבעים אלף העבדים של שלמה נושאי סבל וחוצבי-הר, שעליהם מספר הכתוב ושם פירש רש"י, שהם היו "גרים גרורים". המלבי"ם מנמק כי עבדי שלמה היו מצאצאי שבעת עממין על סמך, שנמנו בספר עזרא יחד עם הנתינים

בספר מלכים עוד מסופר על שימוש שלמה בעבדיו להבאת כסף מאופיר; הובאה רשימה מפורטת על מפעלי הבנייה של שלמה ועל הזהב שהביא מאופיר על ידי עבדי חירם ועבדיו. שם נאמר כי שלמה שעבד את האוכלוסייה הכנענית הנשארת ונתנה למס עובד - סוג עבדות שפורש כעבודה גופנית ולא רק תשלומת-מיסים וארנונא.

==רשימת עזרא==

הצירוף בני עבדי שלמה בא ברשימת העולים מבבל ונמנו כעשר משפחות;
#בני סוטי
#בני הספרת (בספר נחמיה: בני ספרת)
#בני פרודא (בספר נחמיה: בני פרידא)
#בני יעלה (בספר נחמיה: בני יעלא)
#בני דרקון
#בני גדל
#בני שפטיה
#בני חטיל
#בני פכרת הצביים
#בני אמי (בספר נחמיה: בני אמון)
מספרם יחד עם כל הנתינים היו סך הכל 392 נפש.

===קביעת ייחוסם בעם===

על העובדה שנמנו יחד עם הנתינים כתב המלבי"ם שלפי הדעה בתלמוד שצאצא של בת ישראל מגוי או עבד הוא ממזר, אכן היו עשר משפחות הללו ממזרים והשתייכו לסוג שתוקי ואסופי שבעשרת היוחסין. ואילו לדעה האחרת בתלמוד, שלפיה הצאצא כשר כתב שיש לומר לפי תוספות כי מוצאם מעבדים שהתייאשו בעליהם מהם והשתחררו ללא גט, שדינם כ"גרי וחרורי" (= בן חורין, סוג אחד מבין העשרה יוחסין), אלא שנמנו בספר עזרא יחד עם הנתינים כי היו בין שבעת האומות עליהם הטיל שלמה מס עובד.
בספר נחמיה מסופר שהתיישבו באותם הערים בו התיישבו לפני גלותם על ידי נבוכדנצר; 

==ישיבתם בתדמור==

בתלמוד הובא שלפי הדעה שמי שנולד מגוי הוא ממזר, אין לקבל גרים מעיר תדמור מפני שהם בעצם מבני עבדי שלמה ונידונים בדין ממזר;. מובא במדרש רבה וכן בתלמוד כי בני עבדי שלמה לקחו יד בחורבן בית המקדש;

לפי המובא ברש"י לא היה כל צורך לבני עבדי שלמה לאנוס בנות ישראל הודות לעשרם ובגללו רצו דווקא בנות ישראל להינשא להם. אכן בתלמוד ירושלמי מובא בשם חגי הנביא כי הם כשרים לבא בקהל בתור גרים; , בני תרמוד אכן היו די מוכרים לחז"ל וכן בשיעור הדלקת חנוכייה שיערו לפי השארת בני תרמוד בשוק.

עבדי שלמה נזכרים גם ב, כגורמי פסול הייחוס של בני העיר תרמוד, שם שעשוי להיות שיבוש של שם העיר תדמור.

==הערות שוליים==

קטגוריה:מעמדות ויוחסין ביהדות
קטגוריה:קבוצות שהתגיירו
קטגוריה:יהדות בתקופת בית שני
קטגוריה:שיבת ציון
קטגוריה:גרים בתנ"ך
קטגוריה:עולים מבבל לארץ ישראל בעת העתיקה
קטגוריה:עולים לארץ ישראל במאה ה-5 לפנה"ס