OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מונורכיזם

מונורכיזם או מונורכידיזם הוא מצב שישנו רק אשך אחד בתוך שק האשכים.

==גורמים==
מצב של מונורכיזם יכול להיגרם מהמקרים הבאים:
* אשך אחד לא יורד לתוך שק האשכים במהלך התפתחות עוברית תקינה (כ-3-4% מקרים מסך הלידות), מצב זה מכונה גם טמירות אשכים. במקרה זה, האשך נמצא בתוך חלל הבטן, אי שם בתוואי הירידה הרגיל – לרוב, בתוך תעלת המפשעה. לאשך כזה יש סיכון מוגבר להיות ממאיר.
* אשך אחד עלול להיעלם במהלך ההתפתחות (מה שנקרא האשך הנעלם) עקב מום תוך רחמי כלשהו. הנובע ככל הנראה כלי דם, כגון תסביב אשך.
* ייתכן שאשך אחד הוסר בניתוח באמצעות כריתת אורכיקטומיה, צינור האשך.
* האשך עלול להיפצע.

== מקרים בולטים ==
===עקב סרטן אשכים===
* לאנס ארמסטרונג, רוכב אופניים אמריקאי.
* פרנק צ'רץ', סנטור אמריקאי ושהיה מועמד לנשיאות ב-1976. המונורכיזם שלו נחשף בפומבי במהלך הקמפיין לנשיאות ב-1976<ref></ref>.
* טום גרין, סטנדאפיסט קנדי.
* ריצ'רד הרינג, קומיקאי וסופר אנגלי.
* ג'ון קרוק, שחקן בייסבול לשעבר.
* מארק לאת'ם, פוליטיקאי אוסטרלי לשעבר.
* ג'ף הורספילד, כדורגלן אנגלי.
* ננה, כדורסלן ברזילאי<ref></ref>.
* קווין קרטיס, כדורגלן אמריקאי.
* נייג'ל פרג', לשעבר מנהיג מפלגת העצמאות של בריטניה<ref></ref>.
* בובי מור, כדורגלן אנגלי ומנצח גביע העולם<ref></ref>.
* ג'ימי ווייט, שחקן סנוקר אנגלי.

=== עקב תאונות ===
* ארצ'יבלד דאגלס, הרוזן הרביעי מדגלאס.
* טרוי בייליס, אלוף עולם בספורט אופנועים ל-2001, 2006 ו-2008. ב-2007 איבד אשך במהלך מרוץ בפארק דונגטון<ref></ref>.
* בריאן פוסטר, אמן לחימה משולבת אמריקאי.
* ג'ון סטארקס, כדורסלן אמריקאי<ref></ref>.
* פול ווד, שחקן ליגת הרוגבי האנגלית שסבל מאשך קרוע במהלך משחק ולאחר מכן הסיר אותו<ref></ref>.
* ת'ורגוד מרשל, שופט בית המשפט העליון של ארצות הברית שפצע אשך במהלך אירוע אחווה באוניברסיטה<ref></ref>.

=== עקב טמירות אשכים ===
* מאו דזה-דונג, הידוע כיו"ר מאו, דיקטטור סיני.

=== לא ידוע ===
* אדולף היטלר, במהלך מלחמת העולם השנייה נפוצו שמועות כי יש לו אשך אחד, אם כי זו קביעה לא מוכחת.
* פרנסיסקו פרנקו, דיקטטור ספרדי<ref></ref>.

== מונורכיזם בטבע ==
למרות היות התופעה נדירה ביותר, מונורכיזם נצפה כאופייני לכמה מיני בעלי חיים, בעיקר בחיפושיות<ref></ref>.

== ראו גם ==
* Hitler Has Only Got One Ball

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

*
קור פוט

קורנליס דרט אלדריק "קור" פוט (בהולנדית: Cornelis Geert Aaldrik (Cor) Pot; נולד ב-8 ביוני 1951) הוא מאמן כדורגל הולנדי וכדורגלן עבר מקצועני ששימש כעוזר ממאמן נבחרת עיראק. הוא פוטר מתפקיד מאמן הולנד עד גיל 21 לאחר הדחתה מאליפות אירופה עד גיל 21 ב-2013 בחצי הגמר ובעקבות כך ספג ביקורת ממאמן הנבחרת הבוגרת, לואי ואן חאל.<ref></ref> שימש כעוזרו של דיק אדבוקאט בזניט סנקט פטרבורג.

== קריירה ==
=== קריירת משחק ===
הוא החל את הקריירה שלו באקדמיה של ספרטה ברוטרדם, ולאחר מכן עבר לאקדמיית אייאקס. זמן קצר שיחק במדי MVV ואקסלסיור.

=== קריירת אימון ===
לאחר פרישתו ממשחק שימש כעוזר מאמן במספר מועדונים בהולנד כמו אקסלסיור, פיינורד, נאק ברדה, טלסטאר, דינמו דרזדן ושימש גם כמאמן נבחרת הנוער של התאחדות הכדורגל ההולנדית המלכותית.

בשנים 2006–2009 שימש כעוזרו של דיק אדבוקאט בזניט סנקט פטרבורג ולאחר מכן בשנים 2009–2013 היה מאמן נבחרת הולנד עד גיל 21. ברם לאחר כישלונותיו בעמדת האימון העיקרית זומן לשמש כעוזר מאמן בפנרבחצ'ה ובפיינורד.

ב-2021 מונה לעוזר מאמן בנבחרת עיראק.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קשרי כדורגל הולנדים
קטגוריה:כדורגלני מאסטריכט
קטגוריה:כדורגלני הארלם
קטגוריה:כדורגלני אקסלסיור רוטרדם
קטגוריה:כדורגלני ספרטה רוטרדם
קטגוריה:מאמני כדורגל הולנדים
קטגוריה:זניט סנקט פטרבורג: אישים
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1951
רונן הורוביץ

רונן הורוביץ הוא איש טכנולוגיות מידע ואיש מערכת הביטחון הישראלית בדימוס, מנהלה הראשון של הרשות לאבטחת מידע (רא"מ), וכיהן כראש אגף טכנולוגיות המידע בשירות הביטחון הכללי. לאחר פרישתו כיהן כסמנכ"ל טכנולוגיות מידע (CIO) במספר חברות בישראל.

==ביוגרפיה==
הורוביץ התגייס לעתודה האקדמית, ובמסגרתה קיבל בשנת 1983 תואר ראשון הנדסת תעשייה וניהול עם התמחות במערכות מידע מהטכניון. בשנת 1990 קיבל תואר שני במנהל עסקים וניהול מערכות מידע מאוניברסיטת תל אביב.

מ-1983 עד 1988 שירת כקצין ביחידה 8200. עם שחרורו מצה"ל הצטרף לשירות הביטחון הכללי, ושירת במספר תפקידי מנהל מחלקות פיתוח תוכנה. על תרומתו להקמת מערך הסיגינט של השירות והובלת הפיתוח של יכולות ניתוח מידע מתקדמות בשירות (ביג דאטה) זכה ב-2002 עם צוות מהשירות בפרס ביטחון ישראל. היה מנהלה הראשון מ-2003 של הרשות הממלכתית לאבטחת מידע. בשנת 2008 מונה על ידי ראש השירות יובל דיסקין לראש אגף טכנולוגיות מידע וחבר מטה השירות, כיהן בתפקיד עד פרישתו ב-2014.

לאחר פרישתו עבד כסמנכ"ל טכנולוגיות מידע בחברת כרטיסי אשראי לישראל (CAL) עד 2016, לאחר מכן עבד כסמנכ"ל טכנולוגיות מידע והנדסה של חברת בזק בינלאומי עד 2018, מ-2019 ועד 2023 מונה בנוסף גם לסמנכ"ל טכנולוגיות מידע (CIO) של החברות פלאפון, Yes,
ב-2023 מונה לסמנכ"ל מחשוב וטכנולוגיות מידע באוניברסיטת תל אביב.

==קישורים חיצוניים==
* 
*עמיר רפופורט, [https://www.israeldefense.co.il/content/למצוא-מחבל-בערימת-שחת למצוא מחבל בערימת שחת], "ישראל דיפנס", 21 נובמבר 2014
* [https://www.youtube.com/watch?v=q3XJ9mWtZEc&ab_channel=נקודתמפנה רונן הורוביץ סמנכ"ל טכנולוגיות מידע בבזק בינלאומי מסביר על מתקפות סייבר באמצעות תוכנות כופר], באתר יוטיוב, 2 אפריל 2018
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי השב"כ
קטגוריה:זוכי פרס ביטחון ישראל: עובדי שירות הביטחון הכללי
קטגוריה:ישראלים בתעשיית המחשבים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1961
איי סילאר

איי סילאר (באנגלית: Sillard Islands) הם קבוצת איים קטנים המכוסים קרח, הממוקמים בסמוך מצפון לקצה הצפון - מזרחי של האי אדלייד - אי המצוי בצדו הצפוני של מפרץ מרגריט סמוך לחוף המערבי של חצי האי האנטארקטי, שבאנטארקטיקה.

האיים מומוקמים בסמוך לכף מאסקראט (הקצה הצפון - מזרחי של האי אדלייד).

== היסטוריה ==
=== גילוי ומיפוי האיים ===
האיים התגלו על ידי המשלחת הצרפתית הרביעית לאנטארקטיקה, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1908 –1910, בפיקודו של ז'אן-באטיסט שארקו.

=== מקור השם ===
האיים נקראו על שמו של סילאר (Sillard), הדירקטור של חברת מונידאו הצרפתית (.French Montevideo Co), מהעיר מונטווידאו בירת באורוגוואי, אשר ביצעה תיקונים בספינתו של שארקו - ה-"פרקווה פה" "Pourquoi-Pas?" (מילולית: "מדוע לא?").

סילאר
מיקרואורכידיזם

מיקרואורכידיזם הוא פגם גנטי המצוי בזכרים, המאופיינת באשכים קטנים באופן חריג; הוא ההפך ממאקרואורכידיזם, המאופיין באשכים גדולים באופן חריג.

המצב קשור (ולרוב משני) למספר פגמים גנטיים אחרים, כולל תסמונת קליינפלטר ותסמונת פראדר וילי, כמו גם הפרעות מומים מרובות אחרות. ניתן לקבוע את מידת החריגות של האשכים על ידי שימוש באורכידומטר. בנוסף, מיקרואורכידיזם עשוי להתרחש גם כתוצאה מהתכווצות או ניוון של האשך עקב זיהומים כמו חזרת. מיקרואורכידיזם נבדל מניוון אשכים שנגרם כתוצאה מטיפול הורמונלי או פציעה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:הפרעות באשך
טום טומסק (כדורגל נשים)

טום טומסק הוא מועדון כדורגל נשים מהעיר טומסק, המהווה חלק מועדון הכדורגל טום טומסק.

== היסטוריה ==
הקבוצה נוצרה לראשונה ב-2011, אך בשל תוצאה סופית לא מספקת, היא פורקה בסוף העונה.

בספטמבר 2020, הוחלט על הקמת קבוצת נשים שתשתתף בתחרויות הליגה הראשונה.

ב-3 באוקטובר 2020, הקבוצה שיחקה את המשחק הראשון שלה נגד מועדון צ'יטה (1:1). את השער הראשון כבשה אמנדה חומושקה מבישול של ויקטוריה רוגילו.<ref></ref>

ב-9 במאי 2021, הקבוצה שיחקה את משחק הבכורה גביע הרוסי אך הפסידה למועדון קוזבאס-SShOR (0:1).
==הערות שוליים==

קטגוריה:קבוצות כדורגל נשים רוסיות
קטגוריה:טומסק
אופה (כדורגל נשים)

אופה (ברוסית: Уфа) הוא מועדון כדורגל נשים מהעיר אופה שברוסיה. המועדון הוקם בשנת 2013 כחלק ממועדון הכדורגל אופה, על בסיס מועדון אידל.

== היסטוריה ==
לפני תחילת עונת 2013, מועדון הכדורגל אופה לקח את הקבוצה תחת חסותו, וקבוצת הנשים שנושעה תחילה בשם אידל שינתה את שמה לאופה. המועדון משחק בליגה משנית.

קטגוריה:קבוצות כדורגל נשים רוסיות
קטגוריה:אופה (עיר): ספורט
יוסף גוזלן

גן יוסף לזכרו של יוסף גוזלן במרכז שכונת [[תל חנן בעיר נשר. הגן שוכן ברחוב מרדכי בר מוחא.]]
יוסף גוזלן (15 בפברואר 1951 – 29 בינואר 1970) היה שוטר משמר הגבול שנהרג בקרב עם מחבלים בגבול ירדן. על פעולתו בקרב עוטר בעיטור האומץ של המשטרה.

==ביוגרפיה==
יוסף גוזלן נולד במרוקו. בשנת 1954 עלתה משפחתו ארצה והגיעה לשכונת תל חנן שבנשר. הוא למד בבית הספר ביישוב ובתיכון המקצועי בנשר, עד שסיים את הלימודים בו במגמת מסגרות. היה חובב ספורט ושיחק כדורגל בקבוצת הפועל תל חנן בליגה ב' צפון.

בספטמבר 1968 התגייס לשירות צבאי ובחר בהצבה במשמר הגבול. לאחר הטירונות עבר קורס בחבלה ושירת כשוטר במשך למעלה משנה, עד לנפילתו. הוא נחשב לחייל מצטיין.

בבוקר ה-29 בינואר 1970 שימש גוזלן כמפקד נגמ"ש ביחידה של משמר הגבול שפעלה מזרחית לקיבוץ גשר שבעמק בית-שאן, בקרבת הגבול עם ירדן. אש נפתחה מעבר לגבול לעבר זחל"ם של צה"ל וקצין שעמד לידו נפגע. גוזלן מיהר עם רכבו למקום וירד ממנו כדי לסייע לפצוע, אך נפגע בעצמו באש האויב. מפקדו סיפר כי נפגע שתים-עשרה פעמים ולמרות זאת המשיך להילחם עד שפגע בו הכדור השלושה-עשר והרגו.

יוסף גוזלן היה בן 19 במותו. הוא הניח אם וששה אחים ואחיות. הוא הובא לקבורה בחלקת המשטרה בבית הקברות הצבאי בחיפה. על פעולתו בקרב שבו נפל הוענק לו עיטור האומץ של המשטרה.

שמו של גוזלן הונצח באנדרטה לחללי נשר במערכות ישראל, באנדרטת חללי משמר הגבול ובאנדרטה לחללי משמר הגבול במרחב מרכז. בקרבת בית הוריו בנשר הוקם גן לזכרו.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.izkor.gov.il/יוסף%20גוזלן/en_b4a8ede22e5b62538571638f3d06e56a יוסף גוזלן], באתר יזכור
* [https://www.izkor.gov.il/en_c3ae06e98392d39f373a8ce9cffca010 גן יוסף], באתר יזכור
* [https://www.nli.org.il/he/newspapers/lmrv/1970/01/30/01/article/13 שוטר מג"ב נהרג בהתקפת מחבלים באזור גשר], למרחב, 30 בינואר 1970, באתר עיתונות יהודית היסטורית

קטגוריה:שוטרי משמר הגבול
קטגוריה:חללי משטרת ישראל
קטגוריה:שוטרים שעוטרו בעיטור האומץ
קטגוריה:בוגרי תיכון מקיף נשר
קטגוריה:נשר: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1970
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הצבאי בחיפה
קים שו

קים שו (באנגלית: Kim Shaw; נולדה ב-20 במאי 1984) היא שחקנית אמריקאית ילידת קנדה.

==ביוגרפיה==
שו נולדה בווינדזור שבאונטריו, קנדה. היא גדלה במיאמי, וכשבגרה עברה לניו יורק ולמדה באקדמיה האמריקאית לאמנויות הדרמה.

==קריירה==
בשנת 2007 שיחקה בתפקיד הראשי בסרט "Greetings From The Shore" , שהשתתף בכ-60 פסטיבלים וזכה בכ-20 פרסים.

ב-2011 שיחקה בתפקיד ראשי בסדרת הדרמה הקומית "I Just Want My Pants Back" , שבוטלה לאחר עונה אחת.<ref name=ijwmpb></ref>

ב-2013 שיחקה בתפקיד מרכזי בדרמת הספורט "Snake & Mongoose" .

ב-2014 שיחקה בתפקיד הראשי בסרט "Animals" .

בשנים 2015–2017 שיחקה בתפקיד מרכזי בעונות 4 ו-5 של סדרת הטלוויזיה "נס רפואי".<ref name=hope></ref>

ב-2021 שיחקה את האחות פיונה בחמישה פרקים בעונה השלישית של סדרת הטלוויזיה "את".

במאי 2021 זכתה בפרס המסך הקנדי להופעה הראשית הטובה ביותר בסרט טלוויזיה, על הופעתה בסרט הטלוויזיה "The Lead".<ref>[https://www.cbc.ca/news/entertainment/canadian-screen-awards-night-3-1.6033221 "Schitt's Creek, Baroness Von Sketch, Kim's Convenience lead 3rd night of the Canadian Screen Awards"]. CBC News, May 19, 2021.</ref>

היא השתתפה בתפקידים משניים במספר סרטים, כגון "סקס והעיר הגדולה", "על הזוג מורגן שמעתם?" ועוד.

היא שיחקה כאורחת במספר סדרות טלוויזיה, כגון "חוק וסדר", "אחת שיודעת", "צווארון לבן", "האישה הטובה", "סדנה לעצבים", "איך פגשתי את אמא", "NCIS", "שיקגו PD", "בונז", "קייסי אנדרקאבר", "החיים עצמם" ועוד.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:במאיות קולנוע אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאים ממוצא קנדי
קטגוריה:בוגרות האקדמיה האמריקאית לאמנויות הדרמה
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1984
Pa' Mis Muchachas

"Pa' Mis Muchachas" הוא שיר של כריסטינה אגילרה, בקי ג'י, ניקי ניקול ונטי פלוסו. הוא יצא לאור על ידי סוני מיוזיק לטין ב-22 באוקטובר 2021, כסינגל המוביל מתוך המיני-אלבום של אגילרה La Fuerza.<ref name="123PMM"/><ref></ref><ref></ref>

== רקע והוצאה ==
בשנת 2000, אגילרה הוציאה את אלבום האולפן השני שלה Mi Reflejo, האלבום הראשון שלה בשפה הספרדית.<ref></ref> האלבום דורג במקום העשירי במצעד 20 האלבומים הלטיניים המובילים בכל הזמנים של הבילבורד.<ref></ref> ב-19 באוקטובר, אגילרה החלה לפרסם טריילרים של הקליפ הנלווה לשיר ברשתות החברתיות שלה.<ref></ref>

== וידאו קליפ ==
הקליפ פורסם לצד השיר ב-22 באוקטובר.<ref name="123PMM"></ref> את הקליפ ביים אלכסנדר מור.<ref name="Elmudo123"></ref>

== מיקומי שיא ==

== היסטוריית יציאות לאור ==
{| class="wikitable"
!אזור
!תאריך יציאה
!פורמט
!חברת תקליטים
!מקור
|-
!עולם
|22 באוקטובר 2021
|הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית
|סוני מיוזיק לטין
|style="text-align:center;"|<ref></ref>
|}

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2021
קטגוריה:סינגלים מ-2021
קטגוריה:שירי כריסטינה אגילרה
קטגוריה:שירי בקי ג'י
קטגוריה:שירים בספרדית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי בקי ג'י
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי כריסטינה אגילרה
קטגוריה:שירים עם נושאים פמיניסטיים
קטגוריה:סינגלים בהוצאת סוני מיוזיק לטין
אלטאי בסקט

אלטאי בסקט (ברוסית: АлтайБаскет) היה מועדון כדורסל מהעיר ברנאול שהוקם בשנת 2010.

== היסטוריה ==
מועדון הכדורסל מברנאול זכה שלוש פעמים בליגה הראשונה של המחוז הפדרלי הסיבירי. בעונת 2009/2010 ניצחה הקבוצה את העונה הסדירה והעפילה למשחקי פלייאוף הליגה בטולה וסיימה במקום השלישי מה שהבטיח לה מקום בסופרליגה הרוסית בכדורסל.

בעונת הבכורה בליגת המשנה, אימן אותה אלכסנדר ראצ'נקוב. בתום העונה הסדירה, אלטאי באסקט הפכה לאחת הקבוצות הפופולריות בליגה, בעונה שבה הקבוצה קבעה שיא של 15 ניצחונות רצופים, היא סיימה כסגנית אלופת ליגת המשנה וזכתה בזכות להשתתף באליפות רוסיה בכדורסל גברים.

בעונת 2011/2012 הקבוצה התמודדה בליגת הכדורסל והעפילה עד לשלב 16 האחרונות בגביע הרוסי בכדורסל, אך הפסידה לאורל. ברם, עונת הבכורה בליגת העל תחת ויקטור קוכארנקו התבררה כמוצלחת למדי. היא סיימה במקום התשיעי.

עונת 2013/2014 הייתה מלאה בעליות ומורדות: לצד ניצחונות מזהירים, היו כישלונות. כתוצאה מכך, הקבוצה סיימה במקום העשירי בעונה הסדירה ולא השתתפה בפלייאוף. היא סיימה תשיעית. לפני תחילת העונה הבאה, אלכסנדר ראצ'נקוב מונה שוב למאמן. עם זאת, באמצע העונה, בגלל תוצאות לא מספקות, הוא הוחלף על ידי יבגני צ'יז'וב, שהחזיק מעמד עד השנה החדשה. בינואר החל ולדימיר טרונוב לאמן את שחקני ברנאול. הוא לא הצליח לשנות את המצב בצורה קיצונית: אלטאי באסקט לא עלתה לפלייאוף והסתפקה בסופו של דבר במקום העשירי. בתום עונת 2014/2015 הקבוצה ירדה לסופרליגה-2.

עונת 2015/2016 בסופרליגה-2 בהנהגתו של מיכאיל טרחוב החלה טוב עבור הקבוצה: היא חלקה את המקום הראשון עם רוסקון-מורדוביה ולאחר שסיימה במקום השלישי בעונה הסדירה, המועדון העפיל לפלייאוף, אך בחצי הגמר הפסיד לזוכת הטורניר - ספרטק סנקט פטרבורג. שחקני ברנאול הסתפקו במקום השלישי, אחרי ניצחון על קבוצת סטרויטל אנגלס. בעונת 2016/2017 אלטאי באסקט התמודדה בסופרליגה-2 והעפילה ללא קושי לפלייאוף, שם הגיעה עד לגמר, אל הפסידה לאורלמאש מיקטרינבורג סיימה כסגנית אלופת הליגה.

באוגוסט 2020, אלטאי בסקט חדלה להתקיים עקב הצטברות חובות, ולא נרשמה לעונת 2020/2021.<ref></ref> על בסיסה הוקם מועדון הכדורסל ברנאול,<ref></ref> אשר כבר בעונת בכורה שלה בסופרליגה-2 זכתה באליפות<ref></ref> אחרי שניצחה את קבוצת צ'בוקסארי בסדרת הגמר.<ref></ref>

== ראו גם ==
* ברנאול (כדורסל)

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [https://web.archive.org/web/20170612034125/http://basket.ru/ אלטאי בסקט], באתר התאחדות הכדורסל הרוסית

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קבוצות כדורסל רוסיות שהתפרקו
קטגוריה:2010 ברוסיה
ברנאול (כדורסל)

ברנאול (ברוסית: Баскетбольный клуб "Барнаул") הוא מועדון כדורסל רוסי מהעיר ברנאול, שמתמודד בסופרליגה-1 ובגביע רוסיה. הוקם בשנת 2020, על בסיסי מועדון אלטאי בסקט.

== היסטוריה ==

ב-30 ביולי 2020 התקיימה מסיבת עיתונאים במשרד הספורט של חבל אלטאי שהוקדשה להצגת קבוצת הכדורסל החדשה של החבל: ברנאול, שהוקמה על בסיס אלטאי בסקט. בישיבה השתתפו שר הספורט של חבל אלטאי אלכסיי פרפילייב, מנכ"ל מועדון "ברנאול" ויטאלי מנטלר והמאמן הראשי של הקבוצה יבגני גורב.<ref>[http://www.altaisport.ru/post/22293 Виталий Мантлер: «Надеемся, новая команда будет кусачей». Главное с пресс-конференции БК «Барнаул»]</ref>

כבר בעונת בכורה שלה בסופרליגה-2 זכתה ברנאול באליפות<ref></ref> אחרי שניצחה את קבוצת צ'בוקסארי בסדרת הגמר<ref></ref> והעפילה לליגה השנייה בחשיבותה במערך הליגות בכדורסל: הסופרליגה הרוסית בכדורסל.

== הישגים לפי עונה ==
{| class="wikitable" style="text-align: center"
!עונה
! סופרליגה-2
! גביע רוסיה
|-
| 2020/2021
| bgcolor="gold" |מקום 1
| bgcolor="" |1/32 גמר
|}

== תארים ==
סופרליגה-2
* 15x15 פיקסלים זכייה: 2020/2021

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קבוצות כדורסל רוסיות
קטגוריה:2020 ברוסיה
שטיל קנוטסן

שטיל קנוטסן (בנורווגית: Kjetil Knutsen; נולד ב-2 באוקטובר 1968) הוא מאמן כדורגל נורווגי המאמן את בודה/גלימט.

==קריירת אימון==
בשנים 1995–2004 אימן קנוטסן את הובדינג מהליגה החמישית בנורווגיה, והעלה אותה עד לליגה השלישית.

בשנת 2004 עבר לבראן מליגת העל הנורווגית, ושימש כראש מערך פיתוח השחקנים.<ref></ref>

בשנת 2012 מונה למאמן Fyllingsdalen מהליגה השלישית. בשנים 2014–2016 שימש כמאמנה של Åsane, וכבר בעונתו הראשונה העלה אותה מהליגה השלישית לליגה השנייה.

ב-2017 מונה לעוזר מאמן בבודה/גלימט, שירדה לליגת המשנה הנורווגית בתום עונת 2016 וחזרה לליגת העל הנורווגית בתום עונה אחת.<ref></ref> ב-2018, לאחר שהמאמן הראשי עבר לתפקיד המנהל הספורטיבי, עבר קנוטסן לשמש כמאמן הראשי.<ref></ref> את עונת 2019 סיימה הקבוצה במקום השני, וקנוטסן זכה בפרס מאמן השנה בליגה.<ref></ref>

ב-23 בנובמבר 2020 זכה קנוטסן עם בודה/גלימט באליפות הראשונה בהיסטוריית המועדון לאחר 104 שנות קיומו, 5 מחזורים לפני סיום העונה. בעונה זו הייתה הקבוצה בלתי מנוצחת ב-20 המשחקים הראשונים (מתוכם 10 ניצחונות רצופים), כאשר רוב השחקנים בהרכב הגיעו ממחלקת הנוער של המועדון, וגילו הממוצע של הסגל היה 23.8 שנים בלבד.

==תארים==
;בודה/גלימט
* אליפות נורווגיה (1): 2020

;אישיים
* מאמן השנה בליגת העל הנורווגית (2): 2019, 2020

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מאמני כדורגל נורווגים
קטגוריה:נורווגים שנולדו ב-1968
אלעד אטרקצ'י

אלעד אטרקצ'י (נולד ב-14 בנובמבר 1988) הוא שחקן ישראלי.

==ביוגרפיה==
אטרקצ'י נולד וגדל בפתח תקווה. למד במגמת תיאטרון בתיכון תיכון אחד העם בפתח תקווה.

אטרקצ'י בוגר מגמת תיאטרון תיכון אחד העם פתח תקווה. בוגר סטודיו למשחק סל"ה מיסודו של יורם לוינשטיין (סיים ב-2012).

אטרקצ'י שיחק בסדרות נוער שונות. שיחק בהצגות שונות של בית ליסין, תיאטרון תמונע, תיאטרון אורנה פורת, תיאטרון הנפש, תיאטרון המדיטק ובתיאטרון הארצי לילדים ולנוער. מאז 2018 משחק בהצגות של התיאטרון הקאמרי כשההצגה הראשונה בה שיחק היא רומיאו ואמא.

ב-2018 זכה בפרס הבמה לילדים ונוער בקטגוריית שחקן המשנה על משחקו בהצגה פרצוף חמוץ של תיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער.
==פילמוגרפיה==
* משמורת (2007) - עמיאל. קשת 12
*סוד הגן של תמר (2016) - סול. שודר ביס
*ילדי בית העץ (2016) - ווי פיי בוסקילה. חינוכית
*שי ורועי בצוללת (2017) - שודר בהוט
*קופיקו במשטרה (2018)- ערוץ ג׳וניור
*שנות השמונים (2019) - רשת 13
*כפולה (2019) - ערוץ קידז
* בלאדי מורי (2022) - שודר ביס.
* מיוחדת (2022)
==בתיאטרון==
*המצעד (2012) - תיאטרון הקאמרי, פסטיבל ישראל
*עד ראייה (2014) - תיאטרון תמונע בבימויה של חגית רחבי
* According to Law (2014) - תיאטרון תמונע בימוים של ענת כץ וארז מעיין
*פרח נתתי לנורית (2014) - תיאטרון הקיבוץ, גושן
*מלך היהודים (2014) - תיאטרון המדיטק
* אדיסון (2014) - תיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער בבימויו של רועי שגב
* הכבש השישה עשר (2015) - תיאטרון המדיטק בשיתוף עם פסטיבל ישראל בבימויו של משה קפטן
* ג'ירפה עפה (2015) - זכה בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל הצגות ילדים בחיפה.
* מתוייגת (2015)- תיאטרון הנפש בבימויו של נועם שמואל
*רומיאו ואמא (2018) - הקאמרי
*תחושת בטן - הקאמרי. בבימויו של ניר ארז.
* פיקוח נפש - הקאמרי
*לילה בפריז- הקאמרי
*רינגו- הקאמרי דור חדש
* פיטר פן- הקאמרי
* החב"דניקים
* מלאכים באמריקה - פריור. מאת טוני קושנר בבימויו של גלעד קמחי
* טרטיף - דורין. הקאמרי. בבימויה של רוני ברודצקי.
==קולנוע==
*לך תחייה ותהיה (2005) - איתי (תפקיד משנה). בימויו של ראדו מיכאליאנו.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקנים ישראלים
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1988
סלימאן ששון

סלימאן דוד ששון (1841 - 1894) היה בן למשפחת ששון שמוצאה מבגדאד, תושב הודו, איש עסקים ופילנתרופ.

== ביוגרפיה ==
סלימאן ששון נולד בבומביי, שבהודו בשנת 1841<ref name="jewishencyclopedia2">[http://www.jewishencyclopedia.com/articles/13218-sassoon#anchor7 Jewish Encyclopedia]</ref>

סלימאן נסע לסין על מנת לעזור לאביו דוד ששון. לאחר שהות ארוכה בסין לצורכי עסקים, הוא חזר בשנת 1875 על מנת לקבל על עצמו את השליטה על עסקי משפחת ששון.

הוא עמד בראש חברת דוד ששון ושות' (David Sassoon & Co), חברת המסחר הבינלאומית הגדולה של המשפחה, עד לפטירתו. כמו כן כיהן כיו"ר חברת 'ששון לטוויה ואריגה', וחברת 'ששון ואליאנס משי'<ref name="jewishencyclopedia2" />.

שנה לאחר חזרתו מסין, בשנת 1876 נישא לפרחה ששון.

כן כיהן כיו"ר מועצת המנהלים של חברת שימור ושיפור הקרקע בנמל, וחברת ביטוח חיים אוריינטלי, חברות שנסחרו בבורסה<ref name="jewishencyclopedia2" />.

סלימאן לקח חלק במועצת המנהלים של בנק בומביי וקרן נמל מומבאי. סר ג'יימס פרגוסון הברונט השישי (1832–1907) מינה אותו פעמיים למועצת מושל בומביי<ref name="jewishencyclopedia2" />.

היה נשיא האגודה ההתאחדות האנגלו-יהודית בסניף בומביי החל משנת 1894

== חיים אישיים ==
סלימאן ניהל אורח חיים דתי, והיה לו בית כנסת פרטי בביתו.

הוא נישא לפלורה ששון (1859–1936)<ref name="jwa2">[http://jwa.org/encyclopedia/article/sassoon-flora Jewish Women's Archive: Flora Sassoon]</ref>, לזוג נולדו שלושה ילדים:
* דוד סלימאן ששון (1880–1942; בנו הוא סולומון דוד ששון (1915–1985), ונכדו, יצחק ס.ד. ששון)
* רחל ששון (עזרא) - 1877–1952, לימים ראש ההסתדרות הציונית בהודו, נישאה לסר דוד עזרא<ref name="jwa2" />
* מוזל (מזל-טוב) - 1884–1921)<ref name="jwa2" />

הוא מת בבומביי בשנת 1894, כשבנו דוד היה בן 13.

אשתו פלורה, קיבלה לידיה את ניהול חלק ניכר מעסקי משפחת ששון לאחר פטירתו. לאחר פטירתו היא עברה לאנגליה יחד עם ילדיה.

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

סלימאן
קטגוריה:ילידי 1841
קטגוריה:נפטרים ב-1894
גרגראט

גרגראט (בערבית מרוקאית: گرگرات, שפות ברבריות: Gargaren) הוא כפר קטן בדרום סהרה המערבית, 11 ק"מ מן הגבול עם מאוריטניה ו-5 ק"מ מהאוקיינוס האטלנטי. הכפר בשליטת מרוקו. חותמת ביקורת הדרכונים המרוקאית נושאת את שמו של ביר גנדוז, כפר סמוך.

בינואר 2015, הקימה חזית הפוליסריו נוכחות צבאית בגרגראט על שפת הים, אך ככל הנראה עדיין לא החלה לשלוט בדרכונים של אנשים המגיעים למאוריטניה.

חשיבותה של גרגראט למרוקו טמונה בשני היבטים: ייצוא ירקות מרוקאי למאוריטניה עובר דרך תחנת גבול זו וזו הדרך היחידה למרוקאים לעזוב את ארצם ביבשה ללא ויזה למדינה אחרת. חשיבותו של גרגראט לרפובליקת סהרה המערבית הדמוקרטית טמונה בעובדה שזהו המקום היחיד שבו היא יכולה להפעיל לחץ על מרוקו על ידי בידודו ממאוריטניה.

מרוקו נקטה פעולה צבאית באזור ב-13 בנובמבר 2020, בניסיון לאכוף תנועה חופשית של סחורות ואנשים בין שטח בשליטת מרוקו ומאוריטניה. חזית פוליסריו התומכת בעצמאות סהרה המערבית הכריזה על סיום הפסקת האש בשנת 1991, בעוד שמרוקו הכחישה כי היו עימותים מזוינים בין הצדדים ואמרה כי הפסקת האש נותרה במקום.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סהרה המערבית: יישובים
זניט-2008. שיר הניצחון

זניט-2008. שיר הניצחון (ברוסית: «Зенит»-2008. Победная песня») הוא סרט תיעודי רוסי בהפקת פורטל Sports.ru, המגולל את סיפורו של מועדון הכדורגל זניט סנקט פטרבורג, אך מתמקד בעונת 2008 והזכייה בגביע אופ"א וב.

==עלילה==
בשנת 2008, זניט סנקט פטרבורג הפכה למועדון בכיר באירופה. הכחולים-לבנים-תכולים לא רק זכו בגביע אופ"א וב, אלא גם גברו על באיירן מינכן ומנצ'סטר יונייטד בדרך לזכייה בגביעים. ההמנון של זניט דאז הכיל את השורות "זניט שלנו תיקח את גביע אופ"א ותשיר את שיר הניצחון". שחקני העבר אנדריי ארשבין, אנטולי טימושצ'וק, פאבל פוגרבניאק, אוהד זניט מיכאיל שץ ואחרים יספרו הכל על גיבוש הקבוצה ההיא, על המאמן דיק אדבוקט ועל הדרך הקשה ביותר לניצחונות שנרשמו לנצח בהיסטוריה של הספורט הרוסי.

==משתתפים==

==ראו גם==
*טיסה מעל החלום
*קרסנודאר: ממשחק למשחק

==קישורים חיצוניים==
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטים תיעודיים רוסיים
קטגוריה:סרטי כדורגל רוסיים
קטגוריה:זניט סנקט פטרבורג (כדורגל)
קטגוריה:סרטי טלוויזיה רוסיים
מחנה מונופול

יהודים ברחבת המחנה
מחנה מונופול היה מחנה ריכוז שהוקם בעיר סקופיה על ידי בולגריה, כדי לשמש תחנת מעבר בגירושם להשמדה של יהודי מקדוניה ותארקיה.

==תולדות המחנה==
המחנה הוקם בעיר סקופיה, בבית חרושת לייצור טבק ששמו "מונופול". המפעל הכיל מספר מבנים שהוסבו למחנה מעבר.

ב-22 בפברואר 1943 חתם אלכסנדר בלב ראש "הקומיסריון לשאלות יהודיות" הסכם עם תיאודור דנקר על מסירת יהודי תראקיה ומקדוניה לגרמנים, כשלב ראשון לקראת גירוש כל יהודי בולגריה. הרכוש הפרטי והקהילתי היהודי יועד להחרמה על ידי השלטונות.
ב 11 במרץ 1943 ערכו הבולגרים אקציות ברחבי מקדוניה. לפי רישומי משרד הפנים הבולגרי נעצרו במקדוניה 7,826 יהודים מתוכם: 3,290 בסקופיה, 3,296 בביטולה, ו-546 בשטיפ. בסטרומיצה, ולס וגבגליה נעצרו 26 יהודים. לקבוצה זו צורפו בהמשך 27 יהודים מהעיר פירוט ו-42 יהודים מתראקיה היוונית שלא נעצרו באקציה הראשונית.

מרביתם – 7,215, גורשו למחנה מונופול. שם הוחזקו במשך שבועות בתנאים קשים, צפיפות ורעב, תוך התעללות מתמדת מצד הבולגרים. 11 יהודים הצליחו להימלט מהמעצר ו-76 שוחררו בשל היותם בעלי אזרחות זרה.
בשלושה טרנספורטים, ב-22, 25 ו-29 במרץ גורשו יושבי המחנה לטרבלינקה.

==לקריאה נוספת==
* 

==קישורים חיצוניים==
* [https://encyclopedia.ushmm.org/content/en/photo/jews-outside-the-monopol-tobacco-factory-transit-camp יהודים במחנה מונופול], באתר מוזיאון השואה האמריקאי
* [http://monastir.org.il/סיפור-קהילת-יהדות-מקדוניה/השואה/ שואת יהודי מקדוניה], באתר דור ההמשך של יוצאי מקדוניה בישראל
* מתוך הסרט התיעודי "אני רוצה לזכור, הוא רוצה לשכוח" אודות יצחק אדיג'ס ואביו, 2010

קטגוריה:שואת יהודי מקדוניה
קטגוריה:השואה: מחנות ריכוז
יחסי מונגוליה–תאילנד

יחסי מונגוליה–תאילנד הם יחסי החוץ בין מונגוליה לתאילנד.

== סקירה כללית ==
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-5 במרץ 1974, ובפברואר 2000 פתחה מונגוליה את שגרירותה בבנגקוק. יינגלאק צ'ינוואט, ראש ממשלת תאילנד, ביקרה רשמית במונגוליה בין התאריכים 27–29 באפריל 2013 והשתתפה כאורחת הכבוד בפתיחת מושב ישיבת השרים השביעית של מונגוליה בהזמנת צחיאגיין אלבגדורג', נשיא מונגוליה.

== יחסים כלכליים ==
מונגוליה היא שותפת הסחר השישית בגודלה של תאילנד במזרח אסיה וה-126 בגודלה בעולם. שווי הסחר הממוצע השנתי בין תאילנד למונגוליה בחמש השנים האחרונות הוא 49.8 מיליון דולר.

בשנת 2020, המסחר הכולל של תאילנד עם מונגוליה היה 36.8 מיליון דולר, כאשר מונגוליה ייצאה לתאילנד בעיקר נייר, מוצרי רכב וגומי, ואילו תאילנד ייצאה למונגוליה בעיקר עפרות מתכת, פסולת מתכת ומוצרים, בעלי חיים ומוצרים מן החי וטקסטיל.

== נציגויות דיפלומטיות ==
* תאילנד מיוצגת במונגוליה באמצעות שגרירותה בבייג'ינג, סין.
* מונגוליה מחזיקה בתאילנד שגרירות בבנגקוק.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==
אלן רובינס

אלן רובינס (באנגלית: Ellen Robbins; 1828 – 1905) הייתה מאיירת בוטנית אמריקאית מהמאה ה-19 הידועה בציורי פרחי בר ועלי סתיו. היא הייתה אחת התורמות לתערוכה השנתית הראשונה של האגודה האמריקאית לצבעי מים ב-1867/1868.<ref>Foster, Kathleen A. (2017). American Watercolor in the Age of Homer and Sargent. Yale University Press. p. 55</ref>

== ביוגרפיה ==
אלן רובינס, ילידת 1828 במסצ'וסטס, הייתה הילדה הצעירה ביותר של בעל מפעל שמת כשהייתה עוד קטנה. המפעל שלו נשרף לאחר מכן, ושילוב האירועים הותיר את המשפחה במצוקה. רובינס החלה לנסות לעזור לכלכלת המשפחה על ידי קבלת עבודה עוד כשהיה צעירה מאוד. לאחר שניסתה אומנויות ביתיות שונות, היא פנתה לציור בצבעי מים. אף שהיא קיבלה הכשרה מסוימת מאמן בשם סטיבן סולסברי טאקרמן, היא הייתה במידה רבה אוטודידקטית.<ref>Avery, Kevin J. American Drawings and Watercolors in the Metropolitan Museum of Art, vol. 1. New York: Metropolitan Museum of Art, 2002.</ref>

== קריירה ==
בשנות העשרים לחייה, רובינס החלה לייצר ספרים של איורי פרחים ולמכור אותם בסכום נכבד של 25 דולר כל אחד. הצלחתה עם אלה הביאה אותה להתרחב מפרחים לעלי הסתיו. היא הייתה ידועה בעבודה מדויקת.

באופן דומה, ציורי העלים שלה עדיין נתפסים לפעמים בטעות כעלים אמיתיים על ידי הצופים. היסטוריון האמנות סמואל בנג'מין ראה בה "אחד מציירי הטבע הדומם המשובחים באמריקה."<ref>Southgate, M. Therese. The Art of JAMA: Covers and Essays from The Journal of the American Medical Association. Vol. 3. Oxford University Press, 2011.</ref>

בנוסף לפרסום ספרים, רובינס מכרה ציורים מקוריים דרך חנות בבוסטון. עבודתה הפכה לאופנתית גם באמריקה וגם באנגליה, והיא החלה לצייר עיצובים בוטניים על קרמיקה ואפילו רהיטים עבור לקוחותיה. בשנות הארבעים של המאה ה-19 היא החלה ליצור עיצובי טקסטיל, וכן עיצובים לאריחים ולעבודות רקמה. בשנות ה-40 של המאה ה-19 החלה גם ללמד ציור בצבעי מים.

בסוף שנות ה-60, לאחר המצאת הכרומוליטוגרפיה, שכר אותה הליטוגרף לואיס פראנג ליצור סדרה של פרחים ועלי סתיו במיוחד כדי להימכר כהדפסים. באמצעות קשרים בין תושבי בוסטון חשובים כמו הנרי וורד ביצ'ר, היא הוזמנה ליצור אפריז בוולסלי קולג' מחוץ לבוסטון.

עם הצלחה הולכת וגוברת, הצליחה רובינס לנסוע לאירופה בקיץ, ואף בילתה לעיתים קרובות במיין עם הסופרת סיליה ת'אקסטר. היא הפכה לאחת הנשים הראשונות מתוך סדרה של אמנים בולטים שהתארחו במלון אפלדור האוס שם ציירה את הפרחים בגינה המפורסמת שלו.<ref>Bland, Bartholomew F., Laura L. Vookles, William H. Gerdts, and Michael Botwinick. Paintbox Leaves: Autumnal Inspiration from Cole to Wyeth. Hudson River Museum, 2010.</ref>

כתובת על אחד מציוריה מעידה שהיא נישאה ב-1858, אך שמו של בעלה אינו מתועד.

ב-1896 היא פרסמה סדרת מאמרים במגזין ניו אינגלנד המשקפת את חייה, בשם "זכרונות של ציירת פרחים".

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="180">
File:Asters (Boston Public Library).jpg

File:Ellen Robbins 1870 Autumn Leaves.jpg

File:Wild Flowers No. 2 (Boston Public Library).jpg

File:Bouquet of Hyacinths (Boston Public Library).jpg

File:Wildflowers MET DT4257.jpg
</gallery>
== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מאיירות אמריקאיות
קטגוריה:ציירות אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1928
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1928
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1905
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1905
פועה שטיינר

פועה שטיינר (נולדה בשנת תש"א - 1941) היא סופרת ישראלית. רעייתו של הרב חיים שטיינר.

==ביוגרפיה==
שטיינר נולדה בירושלים העתיקה בשנת תש"א (1941) לרב שלמה זלמן מן ההר ומטילדה לבית אגסי. עקב עבודתו של אביה התגוררה בילדותה במושב שדה יעקב. בגיל ארבע משפחתה חזרה לירושלים העתיקה עקב פטירת סבה. בסוף תקופת המנדט הבריטי חוותה את המצור ואת נפילת העיר העתיקה. אביה נפל בשבי הירדני ועבר עם השבויים הישראלים של העיר העתיקה למחנה אום אל ג'מאל (כ־15 ק"מ מהעיירה מפרק). סבתה, אימה וחמשת ילדיה יצאו דרך שער ציון עם כל פליטי העיר העתיקה לשכונת קטמון בעיר החדשה. בשנת תש"ך עברה פועה עם משפחתה לבית וגן שם התמנה אביה לכהן כרב השכונה. למדה בסמינר 'בית יעקב' ואחר כך עבדה כפקידה במשרד החינוך. בעלת תואר ראשון בלשון עברית ובאנגלית מהאוניברסיטה העברית.

זכתה בפרס ירושלים לספרות לשנת ה'תשפ"ד.

==ספריה==
* מתוך ההפיכה - הוצאת 'רשת צביה', 1983 תשמ"ג. הספר תורגם לרוסית<ref></ref> ולאנגלית
* ההר הטוב הזה - הוצאת 'רשת צביה', 2008 תשס"ח
* למלכה אין כתר - הוצאת 'קולמוס', 2021 תשפ"א

==בתרבות==
במהלך מגפת הקורונה הועלה לאתר מוזיאון חצר היישוב הישן סרטון ובו מספרת שטיינר את סיפורה, כפי שהופיע בספר "מתוך ההפיכה" שליווה את תערוכת "ממשבר לתקומה - סיפורם של מפוני העיר העתיקה".

==חיים אישיים==
בשנת תשכ"ד נישאה לרב חיים שטיינר. בשנת תשל"ח - 1977 חזרו להתגורר בעיר העתיקה בירושלים. לזוג שמונה ילדים.

==קישורים חיצוניים==
* 
* .
* .
* [https://www.inn.co.il/news/202236 ליל שבת בחורבה] - פועה שטיינר, מאמר באתר ערוץ 7.
* [http://ravtzair.blogspot.com/2009/01/blog-post_8593.html ביקורת ספרים: "ההר הטוב הזה"] - חייו ופועלו של הרב שלמה ז. מן-ההר.
* "[https://www.inn.co.il/news/171983 כל חייו ציפה והתכונן לבניין המקדש]", ראיון בערוץ 7 על הספר 'ההר הטוב הזה'.
*[https://www.hidabroot.org/article/1125587 "ערבים עם סכינים, תברחו!": פועה שטיינר, על כיבוש ירושלים] - תמר שניידר כ"ח אייר התשע"ט  <small>02.06.19</small>, אתר "הידברות"
*
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרות ישראליות
קטגוריה:משפחת ברגמן (ירושלים)
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:העיר העתיקה: אישים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:רבניות (נשות רבנים)
קטגוריה:זוכי פרס ירושלים (ערוץ 7)
קטגוריה:קטמון: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1941
ג'יימס מריון שול

ג'יימס מריון שול (באנגלית: James Marion Shull; 1872–1948) היה בוטנאי אמריקאי הידוע באיורים הבוטניים שלו.

== קריירה ==
ג'יימס מריון שול החל את דרכו כמאייר עבור ממשלת ארצות הברית, שירות היערות (1907–1909).<ref>White, James J., and Erik A. Neumann. "The Collection of Pomological Watercolors at the U.S. National Arboretum". Huntia: A Journal of Botanical History 4:2 (January 1982), pp. 106-107.</ref> הוא המשיך לעבוד במשך יותר משלושה עשורים כבוטנאי ומאייר בוטני עבור הלשכה לתעשיית הצמחים במשרד החקלאות האמריקאי, תחילה כאמן בוטני (1909–1925) ולאחר מכן כבוטנאי עמית (1925–1942). הוא צייר מעל 750 ציורים בצבעי מים של אגוזים, פירות ודוגמאות בוטניות אחרות, כולל אגוזי מלך, אננס, תאנים, ובעיקר הדרים ותפוחים עבור משרד החקלאות.

הוא היה חוקר מחלות פירות במחלקה, ורבים מהאיורים שלו מראים דגימות שנפגעו ממחלה. הוא היווה חלק מקבוצה נבחרת של מאיירים - כולל דבורה גריסקום פאסמור, אמנדה ניוטון, רויאל צ'ארלס סטדמן, אלן אישאם שאט ואלזי לואר פומרוי - שציוריהם מהווים את הליבה של אוסף צבעי המים הפומולוגיים של משרד החקלאות.

שול גם צייר מספר זנים מוקדמים של איריס שפותח על ידי המגדל ברוס ויליאמסון, התנסות שגרמה לו להפוך למגדל צמחים בעצמו כמו אחיו הצעיר ג'ורג' הריסון שול. לאחר מכן זכה להכרה כמגדל ומפתח זני אירוסים שונים בין השנים 1920 ו-1937.

זן האירוס הצהוב והגבוה שלו שנקרא וירג'יניה מור קיבל ציון כבוד ראשון מאגודת האירוסים האמריקאית עם הצגתו בשנת 1920,<ref>Shull, J. Marion. "Yellow Iris—Virginia Moore". Natural Gardening, November 1920, p. 178.</ref> ואוסף של אירוסים כולל Morning Splendor, הנסיכה המאורית ונימבוס קיבלו פרס הצטיינות בתערוכה אחרת.<ref>"The Iris Show". The Flower Grower, vol. 9, 1922, p. 263.</ref> אירוס מורנינג ספלנדר שלו, המשיך לזכות במדליות הזהב והכסף של מועדון הגננות של אמריקה בשנת 1926 והפך לאב קדמון של זנים אחרים מוצלחים.
346x346 פיקסלים
שול שימש גם שופט מוסמך בתערוכות וזכה במדליית השירות המצטיין של החברה.

ספרו של שול על אירוסים משנת 1931 Rainbow Fragments: A Garden Book of the Iris עוסק בהיסטוריה של גידול אירוס, עצות טיפוח וטכניקות הכלאה זהו אחד הספרים המוקדמים ביותר שכלל לוחות צבעוניים של אירוסים (יחד עם תמונות בשחור-לבן המציגות היבטים שונים של גידול אירוסים), ושול עצמו צייר את שמונת הלוחות הצבעוניים. לוחות אלה מציגים בסך הכל 18 זני איריס שונים של מגדלים שונים רובם מונחים על רקע שחור או חיוור רגיל.

אף על פי שהספר אינו מודפס יותר, הוא ממשיך להיות בעל ערך למגדלים בשל תיאוריו המדויקים של אירוסים שגדלו בשליש הראשון של המאה ה-20, והוא מבוקש גם עבור איורי הצבע האלגנטיים של שול. שול גם הפיק כמה איורים לפרסומים כגון Country Life ו-Ladies' Home Journal.

לאחר מלחמת העולם הראשונה, פעל שול להנצחת המלחמה באנדרטה בעיר וושינגטון.

הוא מת בבית בשברולט צ'ייס, מרילנד, ב-1 בספטמבר 1948.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים אמריקאים
קטגוריה:בוטנאים אמריקאים
קטגוריה:ילידי 1872
קטגוריה:נפטרים ב-1948
שורש 55

שורש 55, או גונג בּוּ (בסינית: 廾部, פיניין: Gǒng bù) הוא השורש החמישים וחמישה של הכתב הסיני. פירושו "שתי ידיים" או "קשת (מבנה)" והוא אחד מתוך 31 (מתוך סך הכל 214 שורשי הקאנגשי) שורשים המורכבים משלושה קווים.

במילון קאנגשי יש 50 תווים (מתוך 49,030) שניתן למצוא תחת שורש זה.

== התפתחות ==
<gallery>
קובץ:廾-oracle.svg|השורש בכתב עצמות הניחוש, (甲骨文, גְ'יָאגוּוֶן, פיניין: Jiǎgǔwén) מלפני 3,500 שנה
קובץ:廾-bronze.svg|השורש בכתב כתובות הברונזה, (גִ'ין וֶן; 金文; פיניין: Jīn wén) מלפני 2,500-3,000 שנה
קובץ:廾-bigseal.svg|השורש בכתב החותם הגדול (דָאגְ'ווָאן; 大篆; פיניין: Dàzhuàn) לפני מעל 2,000 שנה
קובץ:廾-seal.svg|השורש בכתב החותם הקטן (שְׂיָאוגְ'ווָאן, 小篆, xiǎozhuàn)
</gallery>

== תווים נגזרים ==
{| class="wikitable"
!מספר קווים נוספים
! תווים
|-
| +0
| style="font-size: large;" |廾
|-
| +1
| style="font-size: large;" |廿开<sup>SC</sup> (=開<small>->門</small>)
|-
| +2
| style="font-size: large;" |弁(גם טופס JP של辨<small>->辛</small>/瓣<small>->瓜</small>/辯<small>->辛</small>)
|-
| +3
| style="font-size: large;" |异<sup>SC/variant</sup> (=異<small>->田</small>)
|-
| +4
| style="font-size: large;" |弃<sup>SC/variant</sup> (=棄<small>->木</small>)弄弅
|-
| +5
| style="font-size: large;" |弆
|-
| +6
| style="font-size: large;" |弇弈
|-
| +7
| style="font-size: large;" |弉
|-
| +12
| style="font-size: large;" |弊
|}

== לקריאה נוספת ==
* 
* 

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.unicode.org/cgi-bin/GetUnihanData.pl?codepoint=5EFE מסד נתונים של Unihan - U+5EFE]

קטגוריה:שורשים (כתב סיני)
אליס טנג'ריני

אליס טנג'ריני (באנגלית: Alice Tangerini; נולדה ב-25 באפריל 1949) היא מאיירת בוטנית אמריקאית. בשנת 1972, טנג'ריני נשכרה כמאיירת לצוות של המחלקה לבוטניקה במוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע על ידי הבוטנאי האמריקאי ליימן ברדפורד סמית'. לפני העבודה במכון סמיתסוניאן, היא קיבלה תואר ראשון באמנויות יפות מאוניברסיטת וירג'יניה קומונוולת'.

== ביוגרפיה ==
אליס ר. טנג'ריני נולדה ב־25 באפריל 1949 בפארק טאקומה, מרילנד, <ref></ref> וגדלה בקנסינגטון. <ref></ref> הציור היה "תשוקת החיים" שלה מאז גיל ארבע. כתלמידת תיכון, היא הכירה את הבוטנאי לימן ברדפורד סמית' דרך חבר של המשפחה. הוא המשיך להיות המנטור שלה. סמית' לקח לעיתים קרובות את טנג'ריני לצייר צמחים באמצעות דגם מיובש. בזמן שלמדה באוניברסיטה בווירג'יניה, טנג'ריני בילתה את הקיץ שלה בעבודה במכון סמיתסוניאן. היא קיבלה תואר ראשון באמנויות יפות בשנת 1972. <ref></ref> לאחר סיום לימודיה, נשכרה טנג'ריני על ידי סמית' לעבוד כמאיירת צוות של המחלקה לבוטניקה במוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע כך היא הפכה למאיירת הבוטנית הראשונה שנשכרה על ידי מכון הסמיתסוניאן.

== קריירה ==
טנג'ריני עוסקת בעיקר באיוריה באוסף הצמחים הלאומי של ארצות הברית, ועבדה עם הבוטנאי האמריקאי וורן ה. וגנר. אף שהיא מסתמכת לעיתים קרובות על דגימות עשבוניות דחוסות ומיובשות כדוגמאות שלה, היא גם נוסעת לאזורים כמו קליפורניה, הוואי וגיאנה כדי לראות את הצמחייה בסביבתם הטבעית. היא הבדילה אמנות בוטנית מאמנות יפה בכך שהבהירה ש"אמנות בוטנית צריכה להיות מוכרת לפחות לסוג, אם לא למינים". <ref></ref>

לפי האגודה האמריקאית לאמנים בוטניים, טנג'ריני איירה למעלה מ-1000 מיני צמחים רוב האיורים שלה נוצרו באמצעות עט ודיו או מברשת עם דיו, אבל לפעמים גם גרפיט וציור דיגיטלי. היא בדרך כלל מציירת את הדגימה שלה בשחור-לבן, עם צל מינימלי, וממקמת לעיתים קרובות את מקורות האור בפינה השמאלית העליונה של התמונה. היא גם התנסתה ביצירת איורים צבעוניים טנג'ריני עוקבת אחר המסורת באיור בוטני על ידי התמקדות במורפולוגיה של הצמח ובחלקים פנימיים של הפרח ולא בצבע.

האיורים של טנג'ריני הוצגו במספר רב של פרסומים מדעיים, כגון "צמחיית הגיאנות", וכן במספר ספרים. בשנת 1980, היא יצרה "תערוכת יחיד של רישומי דקלים" במוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע ואצרה את התערוכה "פרחי בר צפון אמריקאים: צבעי מים מאת מרי ווקס וולקוט" בשנת 1990.

החל משנת 2015, טנג'ריני מפתחת אתר אינטרנט לקטלוג יצירותיה ושל מאיירים אחרים הפועלים בבוטניקה.

מלבד עבודתה באיור, טנג'ריני גם העבירה הרצאות ולימדה שיעורים בנושא במספר מקומות, מחלקת החקלאות של ארצות הברית, מכללת מונטגומרי, בית הספר לאמנויות ועיצוב קורקורן, ובית הספר לאמנות בוטנית של מינסוטה היא גם מכהנת כחברת מועצת המנהלים של האגודה האמריקאית לאמנים בוטניים. <ref></ref>

ב-2005 איבדה טנג'ריני את הראייה בעין ימין בעקבות פציעה לא מזוהה. טנג'ריני חזרה לעבודה, ובנוסף לחבישת כיסוי עיניים, החלה להשתמש בטאבלט גרפי וב-Adobe Photoshop והסתמכה יותר על טכנולוגיה דיגיטלית כדי לתת לה תצוגה ברורה יותר של התמונה.

== פרסים והכרה ==
בשנת 1999 קיבלה טנג'ריני את "פרס השירות המכובד" מטעם גילדת המאיירים במדעי הטבע. בשנת 2008, היא זכתה בפרס "הצטיינות באמנות בוטנית מדעית" מטעם האגודה האמריקאית לאמנים בוטניים.

בשנת 2020 זכתה לטנג'ריני בפרס ג'יל סמית'יס מהאגודה ליניאן בלונדון. <ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מאיירות אמריקאיות
קטגוריה:בוטנאיות
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1949
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1949
שורש 107

שורש 107 או פִּי בּוּ (בסינית: 皮部, פיניין: Pí bù) הוא השורש המאה ושבעה של הכתב הסיני. פירושו "עור", והוא אחד מתוך 23 (מתוך סך הכל 214 שורשי הקאנגשי) שורשים המורכבים מחמישה קווים.

במילון קאנגשי יש 94 תווים (מתוך 49,030) שניתן למצוא תחת שורש זה.

== התפתחות ==
<gallery>
קובץ:皮-bronze.svg|השורש בכתב כתובות הברונזה, (גִ'ין וֶן; 金文; פיניין: Jīn wén) מלפני 2,500-3,000 שנה
קובץ:皮-bigseal.svg|השורש בכתב החותם הגדול (דָאגְ'ווָאן; 大篆; פיניין: Dàzhuàn) לפני מעל 2,000 שנה
קובץ:皮-seal.svg|השורש בכתב החותם הקטן (שְׂיָאוגְ'ווָאן, 小篆, xiǎozhuàn)
</gallery>

== תווים נגזרים ==
{| class="wikitable"
!מספר קווים נוספים
! תווים
|-
| +0
| style="font-size: large;" |皮
|-
| +3
| style="font-size: large;" |皯
|-
| +5
| style="font-size: large;" |皰皱<sup>SC</sup> (=皺)
|-
| +6
| style="font-size: large;" |皲<sup>SC</sup> (=皸)
|-
| +7
| style="font-size: large;" |皳皴
|-
| +8
| style="font-size: large;" |皵
|-
| +9
| style="font-size: large;" |皶皷皸皹(=皸)
|-
| +10
| style="font-size: large;" |皺
|-
| +11
| style="font-size: large;" |皻
|-
| +12
| style="font-size: large;" |皼
|-
| +13
| style="font-size: large;" |皽
|-
| +15
| style="font-size: large;" |皾
|}

== לקריאה נוספת ==
* 
* 

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.unicode.org/cgi-bin/GetUnihanData.pl?codepoint=76AE מסד נתונים של Unihan - U+76AE]

קטגוריה:שורשים (כתב סיני)
ארמון המושל באסמרה

ארמון המושל באסמרה הוא בית העירייה של אסמרה, אריתריאה. הוא נבנה במהלך התקופה הקולוניאלית במרכז העיר, בסגנון ארט-דקו איטלקי. כיום משמש המבנה כלשכת נשיא אסמרה.

== סקירה כללית ==
ארמון המושל האיטלקי לשעבר נבנה בשנת 1897 על ידי פרדיננדו מרטיני, המושל האיטלקי הראשון של אריתריאה. המבנה הוסב למוזיאון של אסמרה בתקופת הממשל האתיופי, כאשר ארמון המושל הועבר לבניין הנוכחי.

בית העירייה הנוכחי נבנה במהלך שנות ה-30 בסגנון פאשיסטי טיפוסי (שנקרא ליטוריו), עם מגדל מרכזי בכניסה המעוטר ב"פאשי" (נהרס במרץ 1941, כאשר העיר נכבשה על ידי הבריטים). הוא ממוקם ליד בית המשפט ומשרד המשפטים של הרפובליקה של אריתריאה, בחלק המרכזי של אסמרה שזכה לתואר אתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו בשנת 2017. <ref></ref>
בית העירייה של אסמרה, כפי שהופיע בבולי ההכנסה האחרונים של העיר משנת 1960.
בית העירייה של אסמרה הופיע על בולי ההכנסה האחרונים של אסמרה, שהונפקו ב-1960.

== ביבליוגרפיה ==
<div class="mw-content-ltr">
* Edward Denison, Guang Yu Ren, Naigzy Gebremedhin and Guang Yu Ren. Asmara: Africa's secret modernist city New York, 2003 ()
* Antoinette Jeanson, Paul-Antoine Martin. Asmara, la petite Rome africaine. Paris, 2015 ()
</div>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אסמרה
קטגוריה:אפריקה: מעונות רשמיים
קטגוריה:פשיזם
קטגוריה:איטליה בתקופת הפשיזם
קטגוריה:אר דקו
קטגוריה:ארמונות
אליס רוונל הוגר סמית'

אליס רוונל הוגר סמית (באנגלית:Alice Ravenel Huger Smith:14 ביולי 1876 - 3 בפברואר 1958) הייתה אמנית אמריקאית. היא הייתה אחת הדמויות המובילות בתקופת הרנסאנס של צ'ארלסטון, יחד עם אליזבת אוניל ורנר, אלפרד האטי ואנה הייוורד טיילור.<ref name=":0"></ref>

== משפחה וחינוך ==
סמית' הייתה ילידת צ'ארלסטון, דרום קרוליינה, ונולדה לאחת המשפחות החשובות של העיר. הוריה היו קרוליין (רייבנל) סמית' ודניאל אליוט סמית'. דרך סבא רבא שלה דניאל רוונל (1762–1807), היא הייתה בת דודה רחוקה של הסופרים ממשפחת רוונל.

סמית' קיבלה הכשרה בסיסית, בתחילת הקריירה שלה, באיגוד האמנות של קרולינה, אך חוץ מזה נשארה אוטודידקטית במידה רבה לאורך כל חייה. היא מיעטה לטייל, רק פעם אחת נסעה לקנדה,<ref></ref> ושנאה שינויים - היא לא אהבה את המכוניות, והעדיפה ללכת ברגל.<ref></ref>

== קריירה באמנות ==
סמית' התחילה את הקריירה שלה כפורטרטית - העתקה תמונות משפחתיות ישנות וציירה חברים וקרובים. בתקופה זו היא גם ציירה מניפות וכרטיסי ביקור. ב-1910 היא החלה להתנסות בהדפסה ותחריט של קוביות עץ. היא לימדה תחריט במהלך שנות ה-20, כאשר אליזבת אוניל ורנר הפכה תלמידה בולטת.<ref></ref>

לאחר שהתנסתה בצבעי שמן והדפסה, סמית' הסתפקה בסופו של דבר בצבעי מים כמדיום המועדף עליה, בו תעבוד עד סוף חייה. סמית' הייתה גם מעורבת בקהילה האמנותית של צ'ארלסטון - חברה מייסדת של מועדון צ'ארלסטון וליגת האמנות של מדינות דרום, היא הייתה מעורבת גם בקרן צ'ארלסטון ההיסטורית, האגודה לאמנות קרולינה ובאגודה למוזיקה ושירה.

עבודתה של סמית' הושפעה מסגנונות יפניים, שאותם הכירה מהדפסים באוסף של בן דודה, פרופסור מאוניברסיטת הרווארד מוט אלסטון ריד. אסתטיקה זו התחזקה על ידי חשיפתה לאמנותה של הלן הייד. את עבודתה של הייד התוודעה סמית' כשהייד ביקרה בצ'ארלסטון. מבקר נוסף שהשפיע על התפתחותה האמנותית היה לוול בירג' הריסון, אותו הכירה כאשר בילה תקופה ממושכת בעיר בשנת 1908.<ref name=":0" />

בניגוד לרבים מחבריה האמנים בדרום קרוליינה, סמית' העדיפה את הנוף הכפרי של קרולינה על פני סצנות אורבניות של צ'ארלסטון. היא גם התעניינה ברישום אורחות חיים שהולכות ונעלמות. עבודתה הידועה ביותר היא סדרת עשרים ותשעה צבעי המים שציירה להמחשת שדות האורז של קרולינה משנות החמישים. רבים מצבעי המים הבוגרים שלה מתארים סצנות כפריות. בתחילת הקריירה שלה היא גם איירה ספר שחיבר אביה, שכותרתו The Dwelling Houses of Charleston, הוא פורסם ב-1917 ועורר את תנועת השימור ההיסטורי בעיר. היא איירה גם ספר נוסף של אביה, ותרמה איורים לכמה כרכים אחרים על דרום קרולינה לאורך הקריירה שלה.

סמית' הציגה רבות במהלך הקריירה שלה, הן בדרום קרוליינה והן במקומות אחרים בארצות הברית. חלק מיצירותיה, נמצאים בבעלות איגוד האמנות של קרולינה וניתן לראות אותן במוזיאון ג'יבס לאמנות, ששמר את היצירות בסיוע מוזיאוני האמנות של אוניברסיטת הרווארד. כמה מצבעי המים שלה מוחזקים על ידי אוסף ג'ונסון לאמנות דרום.<ref></ref>

מסמכיה של סמית מוחזקים על ידי החברה ההיסטורית של דרום קרוליינה

סמית' נקברה בבית הקברות מגנוליה בצ'ארלסטון.

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אמניות אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1876
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1876
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1958
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1958
שורש 201

שורש 201, או חואנג בּוּ (בסינית: 黃部, פיניין: Huáng bù) הוא השורש המאתיים ואחד של הכתב הסיני. פירושו "צהוב", והוא אחד מתוך 4 (מתוך סך הכל 214 שורשי הקאנגשי) שורשים המורכבים משנים-עשר קווים.

במילון קאנגשי יש 42 תווים (מתוך 49,030) שניתן למצוא תחת שורש זה.

== התפתחות ==
<gallery>
קובץ:黃-oracle.svg|השורש בכתב עצמות הניחוש, (甲骨文, גְ'יָאגוּוֶן, פיניין: Jiǎgǔwén) מלפני 3,500 שנה
קובץ:黃-bronze.svg|השורש בכתב כתובות הברונזה, (גִ'ין וֶן; 金文; פיניין: Jīn wén) מלפני 2,500-3,000 שנה
קובץ:黃-bigseal.svg|השורש בכתב החותם הגדול (דָאגְ'ווָאן; 大篆; פיניין: Dàzhuàn) לפני מעל 2,000 שנה
קובץ:黃-seal.svg|השורש בכתב החותם הקטן (שְׂיָאוגְ'ווָאן, 小篆, xiǎozhuàn)
</gallery>

== תווים נגזרים ==
{| class="wikitable"
!מספר קווים נוספים
! תווים
|-
| 0
|黃黄
|-
| +4
|黅黆
|-
| +5
|黇黈黉
|-
| +6
|黊黋
|-
| +13
|黌
|}

== לקריאה נוספת ==
* 
* 

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.unicode.org/cgi-bin/GetUnihanData.pl?codepoint=9EC3 מסד נתונים של Unihan - U+9EC3]

קטגוריה:שורשים (כתב סיני)
יינדז'יך טרפישובסקי

יינדז'יך טרפישובסקי (בצ'כית: Jindřich Tripišovský; נולד ב-27 בפברואר 1976) הוא מאמן כדורגל צ'כי המאמן את סלביה פראג.

==קריירת אימון==
ביולי 2011 מונה טרפישובסקי למאמן Horní Měcholupy מהליגה הצ'כית הרביעית, ובתום העונה העלה אותה לליגה השלישית.

ביוני 2013 מונה למאמן ויקטוריה ז'יז'קוב מהליגה השנייה.

ביולי 2015 הצטרף לסלובן ליברץ מליגת העל הצ'כית, ובשתי העונות וחצי שאימן אותה - הגיעה הקבוצה למקומות השלישי והתשיעי.

בדצמבר 2017 מונה למאמנה של סלביה פראג. תחתיו הפכה הקבוצה לקבוצה החזקה בליגה, כשהיא זוכה בשלוש אליפויות רצופות, שלושה גביעים וסופרקאפ אחד, ומשלימה טרבל ודאבל. הקבוצה גם הצליחה במישור האירופי, כשבעונת 2019/2020 הצליחה להעפיל לשלב הבתים של ליגת האלופות, ובעונות 2018/2019 ו-2020/2021 הגיעה עד לשלב רבע הגמר בליגה האירופית.

את עונת 2020/2021 השלימה הקבוצה עם אליפות ללא הפסד, ואף קבעה שיא היסטורי בליגה עם 54 משחקים ברציפות ללא הפסד בשנים 2020–2021.

==תארים==
;סלביה פראג
* אליפות צ'כיה (3): 2018/2019, 2019/2020, 2020/2021
* הגביע הצ'כי (3): 2017/2018, 2018/2019, 2020/2021
* הסופר קאפ הצ'כי (1): 2019

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מאמני כדורגל צ'כים
קטגוריה:צ'כים שנולדו ב-1976
I Didn't Change My Number

"I Didn't Change My Number" (בעברית: "לא שיניתי את המספר שלי") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית בילי אייליש. השיר יצא לאור ב-30 ביולי 2021, על ידי חברות התקליטים דארק-רום ואינטרסקופ, כרצועה מתוך האלבום, Happier Than Ever.

== רקע ופרסום ==
השיר נכתב על ידי אייליש, יחד עם אחיה, פיניאס או'קונל, שגם הפיק את השיר.<ref name=":2"></ref> "I Didn't Change My Number" היא הרצועה השנייה מתוך אלבומה השני של אייליש, Happier Than Ever.<ref name="spotify"/> בתחילת השיר, נשמעות נביחות של הכלב של אייליש, שארק. פיניאס, אחיה, רמז על כך שהנביחות יישמעו באחת הרצועות, בטרם יציאת האלבום.<ref name=":2"/> בריאיון ל-"Open House party", אישרה אייליש כי במקור היה אמור השיר להיקרא "Laura".

ב-30 ביולי 2021, יום יציאת האלבום, עלה קליפ המילים הרשמי לשיר בערוץ היוטיוב של אייליש.

בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-111 מיליון השמעות.<ref name="spotify"></ref>

== ביקורות ==
השיר זכה לביקורות חיוביות ולשבחים רבים מצד המבקרים. ליסה רייט ממגזין DIY כינתה את השיר "יורשו הרוחני של 'Bad guy'" (להיטה הגדול של אייליש, מתוך אלבום הבכורה שלה), וכתבה כי השיר הוא בעל "טון ווקאלי מפתה ועוצמתי".<ref name="diy"></ref> באתר "AllMusic", צוין השיר, יחד עם הסינגלים "Therefore I Am" ו-"Lost Cause" כשירים המעניקים לאלבום "אווירת טריפ-הופ נוסטלגית" ומשמשים כ"הסחות דעת שובבות" מהבלדות הרגועות שבאלבום.<ref name="AllMusic"></ref>

רבים ממבקרי המוזיקה ציינו לחיוב את הפקת השיר. אלכס מקלוי מהעיתון המקוון "The A.V. Club" שיבח את אחיה של אייליש, פיניאס או'קונל, שהפיק את השיר, ואת השילוב בין המוזיקה האלקטרונית ומוזיקת הטראפ שבשיר.<ref name="avclub"></ref> במגזין "Clash" נכתב על השיר: "'I Didn't Change My Number' הוא שיר לחישות על חרטה, אבל הקול שבו - מלא בעדינות, ומתאזן הודות לקצב הטראפ וההיפ הופ המודרני של השיר".<ref name="clash"></ref>

על אף הביקורות החיוביות, סבר טים סנטז מהאתר "Beats Per Minute" כי השיר "מרגיש ריק למדי מבחינה נושאית, בהשוואה ל-'Goldwing' (רצועה אחרת מתוך האלבום)".<ref name="beatsperminute"></ref>

=== דירוגים ===
{| class="wikitable sortable plainrowheaders" style="text-align:center;"
!ארגון
!רשימה
!מיקום
!מקור
|-
|MTV אוסטרליה
|כל 50 שיריה של בילי אייליש, מדורגים
|42
|<ref name="mtvau"></ref>
|-
|The Tab
|דירוג כל 48 שיריה של בילי אייליש, מהגרוע עד הטוב ביותר
|34
|<ref name="Thetab"></ref>
|-
|בילבורד
|16 השירים באלבום Happier Than Ever, מדורגים
|10
|<ref name="bbrank"></ref>
|}

== הופעות ==
ב-5 באוגוסט 2021, ביצעה אייליש את השיר בהופעה חיה, בלייב לאנג' של BBC רדיו 1.

== קרדיטים ==
* בילי אייליש – שירה, כתיבה, הפקה קולית
* פיניאס או'קונל – שירה, כתיבה, הפקה, הנדסה, בס, הנדסת תופים, סינתיסייזר, עיבוד ווקאלי
* דייוויד קוץ' – הנדסת מאסטרינג
* רוב קינלסקי – הנדסת מיקס

== היסטוריית יציאות לאור ==
{| class="wikitable"
!מדינה
!תאריך יציאה
!פורמט
!חברת תקליטים
!מקור
|-
!עולם
|30 ביולי 2021
|הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית
|דארק-רום • אינטרסקופ
|<ref></ref>
|-
|}

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2021
קטגוריה:שירי בילי אייליש
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי בילי אייליש
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי פיניאס או'קונל
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי פיניאס או'קונל