OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
האנה שטוקבאואר

האנה שטוקבאואר (בגרמנית: Hannah Stockbauer נולדה ב-7 בינואר 1982) היא שחיינית גרמניה, אלופת עולם בעלת 7 מדליות מתוכן 5 זהב בשתי אליפויות עולם בשחייה ובעלת מדליית ארד אולימפית.

== ביוגרפיה ==
האנה שטוקבאואר נולדה בנירנברג.

באולימפיאדת סידני (2000) סיימה שטוקבאואר במקום החמישי במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:30.11 דקות, אחרי המנצחת ברוק בנט מארצות הברית שקבעה שיא אולימפי חדש (8:19.67 דקות) ובמקום השישי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:10.38 דקות, אחרי המנצחת בנט (4:05.80 דקות).

באליפות העולם בשחייה שנערכה בפוקואוקה בשנת 2001 זכתה שטוקבאואר ב-4 מדליות, מתוכן 2 זהב, במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:24.66 דקות, לפני דיאנה מונז מארצות הברית (8:28.84 דקות) וקייטלין סנדנו אף היא מארצות הברית (8:31.45 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא תחרות חדש של 16:01.02 דקות, לפני פלאביה ריגאמונטי משווייץ (16:05.99 דקות) ומונז (16:07.05 דקות). בנוסף, היא זכתה במדליית כסף במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 8:01.35 דקות, אחרי המנצחת מבריטניה (7:58.69 דקות) ויפן (8:02.97 דקות) ובמדליית ארד במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:09.36 דקות, אחרי יאנה קלוצ'קובה מאוקראינה (4:07.30 דקות) וקלאודיה פול מקוסטה ריקה (4:09.15 דקות).

באליפות העולם בשחייה שנערכה בברצלונה בשנת 2003 זכתה שטוקבאואר ב-3 מדליות זהב במשחי החתירה הארוכים וניבחרה לשחיינית המצטיינת של התחרות. במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:06.75 דקות, לפני אווה ריסטוב מהונגריה (4:07.24 דקות) ומונז (4:07.67 דקות), במשחה ל-800 מטר חופשי לאחר שהגנה על תוארה בשיא תחרות חדש של 8:23.66 דקות, לפני מונז (8:24.19 דקות) ורבקה קוק מבריטניה (8:28.45 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי שוב לאחר שהגנה על תוארה בשיא תחרות חדש נוסף של 16:00.18 דקות, לפני היילי פירסול מארצות הברית (16:09.64 דקות) ויאנה הנקה בת ארצה (16:10.13 דקות).

באולימפיאדת אתונה (2004) זכתה שטוקבאואר במדליית ארד במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:57.35 דקות (5 מאיות השנייה בלבד לפני אוסטרליה שסיימה במקום הרביעי), היא שחתה אחרונה בתוצאה של 1:59.22 דקות. המנצחת בתחרות הייתה ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש (7:53.42 דקות) וסין (7:55.97 דקות). בנוסף, היא סיימה במקום ה-12 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:10.46 דקות ובמקום ה-14 במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:38.17 דקות.

באוקטובר 2005 פרשה שטוקבאואר משחייה תחרותית.<ref></ref>

== השגים ==
*בשנת 2003 זכתה שטוקבאואר בתואר שחיינית השנה בעולם.
*שטוקבאואר זכתה בתואר ספורטאית השנה בגרמניה בשנים 2001 ו-2003.

==קישורים חיצוניים==

* [http://sports123.com/.search?results_page=searchresults.html&p=Hannah+Stockbauer&name=Search sports123.com] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחייניות חופשי
קטגוריה:אלופות עולם בשחייה
קטגוריה:שחייניות באולימפיאדת סידני (2000)
קטגוריה:שחייניות באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:זוכות מדליית ארד אולימפית מגרמניה
קטגוריה:שחייניות גרמניות
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1982
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1982
קתדרלת פואטייה

חזית הקתדרלה
קתדרלת פואטייה המוקדשת לסן פייר (בצרפתית: Cathédrale Saint Pierre de Poitiers) היא קתדרלה קתולית בפואטייה, צרפת.
== היסטוריה ==
בנייתה החלה ב-1162 על ידי הנרי השני, מלך אנגליה ואלינור מאקוויטניה. הקתדרלה נבנתה על חורבות בזיליקה רומית, והושלמה ברובה עד סוף המאה ה-12. עבודות על החזית נמשכו גם למאה ה-13 והמאה ה-14. הקתדרלה נחנכה רק ב-1379. הקתדרלה היא המונומנט הגדול ביותר מימי הביניים בעיר פואטייה.

הקתדרלה בנויה בשילוב סגנונות בין אדריכלות רומנסקית לאדריכלות גותית מוקדמת, כאשר הסגנון האחרון הוא השולט. היא מורכבת מספינה ראשית בת שלושה אגפים, כמעט שוויי גובה (כנסיית אולם) ורוחב. הספינות מנמיכות את גובהן בחלקן המערבי, דבר המגביר את הפרספקטיבה. אורכה הוא 94 מטר, וגובה האבן הראשה בקמרון המצלב הוא 27 מטר. לקתדרלה אין אפסיס והופעתן של חזיתות המבנה כבדה. החזית המערבית רחבה יחסית לגובהה, כוללת שני מגדלים שלא הושלמו בגובה 32 ו-33.5 מטר וכן חלון רוזטה בסגנון גותי קורן מהמאה ה-14. רוב חלונות בית המקהלה ובית הרוחב משמרים את זכוכית הצבעונין מהמאות ה-12 וה-13. חלון הוויטראז' המזרחי הוא העתיק ביותר ומכיל את דמויותיהם של הנרי השני ואלינור (שכנראה גם תרמו את החלון) לצד צליבת ישו וסיפורי המרטיריות של פטרוס (סן פייר) ופאולוס. ספסלי המקהלה, שגולפו בשנים 1235–1257 הם מבין העתיקים בצרפת.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="150">
Poitiers Cathédrale Saint Pierre.jpg|החזית המערבית של הקתדרלה
Poitiers Crucifixion window a.jpg|ויטראז' המתאר את צליבת ישו
Cathédrale vue de grand'rue.jpg|הקתדרלה ממערב
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.sacred-destinations.com/france/poitiers-cathedral מידע ותמונות], באתר Sacred-Destinations
* [http://en.structurae.de/structures/data/index.cfm?ID=s0010005 מידע ותמונות], באתר Structurae.de
* [https://archive.today/20121129073559/infopuq.uquebec.ca/~uss1010/orgues/france/poitierscsp2.jpg תמונה של חוץ הקתדרלה]
* [https://archive.today/20121209045140/infopuq.uquebec.ca/~uss1010/orgues/france/poitierscsp4.jpg תמונה של פנים הקתדרלה]

פואטייה, קתדרלת
פואטייה
קטגוריה:פואטו-שראנט: מבנים
קרוטן

הקָרוֹטֵנִים הם קרוטנואידים שאינם כוללים חמצן. הקרוטנים כוללים, בין השאר את אלפא-קרוטן, בטא-קרוטן, גאמא-קרוטן, דלתא-קרוטן וליקופן.

השם קרוטן בא מהשם הלטיני של הגזר קרוטה carota.

הקרוטנים משמשים גם כצבע מאכל בעל מספר E E160a, ונהוג להוסיף אותו כתוסף מזון למוצרי מזון תעשייתיים.

==מבנה==
הקרוטנים הם פחמימנים בלתי רוויים הכוללים 40 אטומי פחמן, ומספרים שונים של מימן המחוברים אליהם במערכת מצומדת, ואין בהם אטומים אחרים (נוסחתם: C<sub>40</sub>H<sub>x</sub>). לחלקם יש טבעות פחמימנים באחד או שני קצותיהם. לקרוטנים מבנה של טטרהטרפנים.

==תכונות==
הקרוטנים נותנים לצמחים צבע אדום, כתום ולעיתים צהוב והם מצויים בפירות ובירקות שונים כמו גזר, עגבנייה, תפוז, מנגו ושסק.

בגוף האדם, קרוטנים נספגים בתריסריון בלבד.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:צבעי מאכל
קטגוריה:תרכובות ביוכימיות
אנדריי ירמולנקו

אנדריי מיקולייביץ' ירמולנקו (באוקראינית: Андрій Миколайович Ярмоленко; נולד ב-23 באוקטובר 1989 בלנינגרד, ברית המועצות) הוא כדורגלן אוקראיני המשחק בעמדות הקיצוני השמאלי והחלוץ בדינמו קייב ובנבחרת אוקראינה.

== קריירה ==
ירמולנקו נולד בלנינגרד שבברית המועצות וגדל בצ'רניהיב, אוקראינה. 

הוא החל את קריירת הכדורגל שלו במועדון הכדורגל דסנה צ'רניהיב. הוא גדל במחלקת הנוער של דסנה וב-2006 קוּדם לקבוצה הבוגרת שלה, ששיחקה בליגות נמוכות באוקראינה. לאחר שסקואטים מהמועדון האוקראיני הבכיר דינמו קייב הבחינו בו, עבר ירמולנקו לדינמו בחורף 2007.

עם הצטרפותו לדינמו קייב שיחק ירמולנקו בתחילה במסגרת מועדון המשנה. ירמולנקו הועבר לקבוצה הבוגרת של דינמו קייב בסיום עונת , אז ערך הופעה בודדת בליגת העל האוקראינית בכדורגל במהלכה כבש גם שער בכורה. בעונת קיבל ירמולנקו הזדמנויות רבות יותר בקבוצה - הוא ערך 10 הופעות במסגרת ליגת העל האוקראינית והיה שותף לזכיית קבוצתו באליפות הליגה וכן היה מלך השערים של טורניר הגביע האוקראיני, עם 5 שערים במסגרתו.

בעונת הפך ירמולנקו לשחקן קבע בקבוצה הבוגרת של דינמו. הוא זכה עם הקבוצה בסופר קאפ האוקראיני ובהמשך היה לשחקן קבוע בהרכב, הן במסגרת הליגה האוקראינית והן בליגת האלופות. בשנת 2011 שוב זכה עם הקבוצה בסופר קאפ.

ב־28 באוגוסט 2017 חתם ירמולנקו במועדון הגרמני בורוסיה דורטמונד תמורת 25 מיליון אירו.

ב-11 ביולי 2018 חתם ירמולנקו בוסטהאם מהפרמייר ליג.

ב-13 ביולי 2022 חתם באל עין.

בעונת 2023 חזר לדינמו קייב.
=== נבחרת אוקראינה ===
בנבחרת הלאומית של אוקראינה משחק ירמולנקו מאז ספטמבר 2009, עת כבש שער כבר במשחק הבכורה שלו, מול . ירמולנקו הבקיע שני שערים לזכות נבחרתו במוקדמות מונדיאל 2010, ובמהלך משחקי מוקדמות מונדיאל 2014 כבש חמישה שערים.

ירמולנקו נכלל בסגל של נבחרת אוקראינה ליורו 2012, יורו 2016 ויורו 2020. בשלוש אליפויות אלו נטל חלק בכל משחקי הנבחרת. במהלך יורו 2020 הבקיע שני שערים.
במהלך הקריירה שלו בנבחרת ירמולנקו לקח חלק ב-116 משחקים והבקיע 46 שערים (נכון ל-2023), מה שמציב אותו במקום השני הן ברשימת מלכי השערים והן ברשימת שיאני ההופעות של הנבחרת בכל הזמנים.

נכלל בסגל נבחרת אוקראינה לטורניר יורו 2024.

==תארים==
;דינמו קייב
* אליפות אוקראינה: 2008/2009, 2014/2015
* סופר קאפ: 2007, 2009, 2011
* הגביע האוקראיני: 2013/2014, 2014/2015
;תארים אישיים:
* כדורגלן השנה באוקראינה - 2011, 2014
* מלך השערים של ליגת העל האוקראינית - 2017.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.ffu.org.ua/ukr/tournaments/prof/18660 פרופיל השחקן] באתר ffu.org.ua
* [http://soccernet.espn.go.com/players/stats?id=124878&cc=4716 פרופיל וסטטיסטיקות] באתר Soccernet

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים אוקראינים
קטגוריה:קשרי כדורגל אוקראינים
קטגוריה:חלוצי כדורגל אוקראינים
קטגוריה:צ'רניהיב: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני דסנה צ'רניהיב
קטגוריה:כדורגלני דינמו קייב
קטגוריה:כדורגלני בורוסיה דורטמונד
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אוקראינה
קטגוריה:כדורגלני וסטהאם יונייטד
קטגוריה:כדורגלני אל-עין
קטגוריה:זוכי פרס כדורגלן השנה באוקראינה
קטגוריה:כדורגלני יורו 2012
קטגוריה:כדורגלני יורו 2016
קטגוריה:כדורגלני יורו 2020
קטגוריה:כדורגלני יורו 2024
קטגוריה:אוקראינים שנולדו ב-1989
גרמניה שנת אפס

גרמניה שנת אפס (באיטלקית: Germania, anno zero) הוא סרטו של רוברטו רוסליני משנת 1948 שחתם את "טרילוגיית המלחמה" המפורסמת שלו (שני הסרטים האחרים היו פאיזה ורומא עיר פרזות). עלילת הסרט גרמניה שנת אפס מתרחשת בגרמניה שאחרי מלחמת העולם השנייה בניגוד לשאר סרטיו ולסרטי הנאו-ריאליזם האיטלקי שמתרחשים באיטליה.

פרט לכך הסרט מהווה סרט נאו-ריאליזם קלאסי ורוסליני משתמש בו בשחקנים מקומיים, לא מקצועיים, מונולוגים פשוטים, תאורה טבעית ואת התפאורה עצמה מהוות חורבות ברלין שאחרי המלחמה. האתרים שבהם צולם הסרט דרמטיים ביותר ומציגים לצופה את ההפצצות הכבדות שספגה העיר ואת המאבק האנושי להמשיך ולהתקיים לאחר נפילתו של הרייך השלישי. 

סצנת הסיום של הסרט נחשבת לאחד מרגעי השיא של הנאו-ריאליזם האיטלקי. עמוס גיתאי ציין סצנה זו כאחת מסצינות האלימות שהותירו בו את החותם המשמעותי ביותר.

==עלילה==
גיבור העלילה הוא ילד בן 12, אדמונד קלר, הגר עם אביו החולה, אחיו ואחותו בדירה בבניין מופצץ יחד עם חמש משפחות נוספות. אחותו, אווה, מואשמת על לא עוול בכפה במכירת גופה לחיילי כוחות הברית החונים בברלין. אחיו, קרל-היינץ, מסרב להירשם במשטרה המקומית בשל החשש שיוענש על חברותו בכוח הנאצי שלחם בכוחות הברית עד לסוף המר.

בעוד משפחתו מוטרדת בבעיות אלו, אדמונד נותר לבדו במאבק להישרדות, כשמשפחתו תלויה בהכנסתו בשל סירובו של קרל-היינץ להירשם במשטרה ולצאת לעבוד. אדמונד מתחיל לסחור בשוק השחור שמתפתח בברלין לאחר המלחמה אך מרומה בידי אדם מבוגר ועל ידי קבוצת נערים. קבוצת נערים זו חושפת אותו לעולם של רמאויות, גנבה ומין מזדמן.

מורו לשעבר של אדמונד, מר הנינג, הוא נאצי מסוכן הסוחר גם הוא בשוק השחור בחפצים של הנאצים. מר הנינג משבח את אדמונד על הצטרפותו לנוער ההיטלראי ומנסה להתקרב לאדמונד ולנצלו מינית. במסגרת הטפתו לאדמונד על הערכים הנאצים, מר הנינג מוסיף חטא על פשע ומספר לאדמונד שאביו אינו ראוי לחיות משום חולשתו. אדמונד לוקח את דבריו של הנינג ברצינות תוך אמונה בעתיד הטוב שמבטיחה לו התעמולה, ומרעיל את אביו כדי לשחרר את המשפחה מעול הטיפול בו. 

כשאדמונד מספר על כך למר הנינג, הלה מתכחש לכך מכל וכל ומותיר את אדמונד בנקיפות מצפון בלתי נסבלות. בעוד אדמונד מסתובב בעיר על רקע ההריסות, בולטת הכנסייה כמבנה שהוא ככל המבנים, חסר רלוונטיות או משיכה במצב הנוכחי של התושבים. הסרט מסתיים בקפיצתו של אדמונד מראשו של מגדל חרב אל מותו בסצנה קשה ובלתי נשכחת בקולנוע הנאו-ריאליסטי.

==שנת אפס==
שם הסרט, "גרמניה שנת אפס", בא לציין את תחילתה של גרמניה מחדש, משנת האפס. המונח הפך למטבע לשון בקולנוע המרמז על חברה הקמה מתוך הרס וחורבן, תחושה של סוף יחד עם התחלה חדשה. ז'אן-לוק גודאר ביים סרט תיעודי בשנת 1991 בשם "גרמניה תשע אפס" כפרפרזה על סרטו של רוסליני, כאשר בצרפתית המילה "תשע" פירושה גם "חדש". גם בישראל, הבמאי יוסף פיצ'חדזה הוציא את סרטו "שנת אפס" תוך שימוש במטבע לשון זה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סרטי נאו ריאליזם
קטגוריה:סרטים איטלקיים
קטגוריה:סרטי 1948
קטגוריה:סרטים בגרמנית
אלקלה דה אנארס

אלקלה דה אנארס (בספרדית: Alcalá de Henares) היא עיר בקהילה האוטונומית מדריד שבספרד, במרחק של כ-30 ק"מ מן העיר מדריד. אוכלוסיית העיר מונה 199,184 תושבים (נכון ל-2023). האוניברסיטה והרובע ההיסטורי של העיר הם אתר מורשת עולמית מאז 1998. היא גם עיר הולדתם של אישים רבים, כמו מיגל דה סרוואנטס (מחבר הרומן דון קישוט), ומנואל אסאניה.

בדרך כלל, נקראת העיר פשוט "אלקלה", והתוספת "דה אנארס" (על שם נהר אנארס שעל גדותיו היא שוכנת) היא כדי להבדילה מערים רבות אחרות עם אותו שם.

אוניברסיטת אלקלה

==היסטוריה==
העיר יושבה לפחות מאז התקופה הכלקוליתית. הרומאים כבשו את האזור במאה ה-1 לפנה"ס ובנו עיר בשם קומפלוטום (Complutum), שהייתה לעיר הרומאית הראשונה באזור מדריד. עם גידולה ל-10,000 תושבים, קיבלה מעמד של עירייה ומונה לה שלטון עצמאי. לאחר פירוק האימפריה הרומית, ועליית שלטון הויזיגותים, ירד מעמדה של העיר וזאת למרות שהפכה מרכז עלייה לרגל לשרידיהם של יוסטוס ופסטור- שני נערים נוצרים שנהרגו במאה ה-4 לספירה ליד העיר על ידי הקיסר הרומאי דיוקלטיאנוס במלחמתו בנוצרים.

בשנת 711 הכניעו המורים את הויזיגותים, הרסו את העיר ובנו אותה מחדש תחת השם "אל-קלעה" (מבצר בערבית) על גבעה סמוכה. היום גבעה זו נקראת Alcalá la Vieja, או אלקלה הישנה. עם כיבוש העיר על ידי המוסלמים החלה ירידה חדה במעמדה של העיר. 

ב-3 במאי 1118 העיר נכבשה מחדש על ידי הנוצרים מטולדו וצורפה לממלכת קסטיליה. שליטיה החדשים של העיר העדיפו את האתר המקורי וזנחו את המצודה הערבית. תחת השלטון הנוצרי, העיר כללה בתוכה רובע מוסלמי ורובע יהודי. עד סוף תקופת הכיבוש שימשה העיר כעיר הארחה למלכי קסטיליה במסעם דרומה.

בשנות ה-80 של המאה ה-15 ניהל קולומבוס בעיר את פגישתו הראשונה עם מלכי ספרד, פרדיננד ואיזבל. 
העיר נפגעה קשה בזמן מלחמת האזרחים הספרדית.

==אתרים==
מרכז העיר ההיסטורי, שבו נמצא הרובע ההיסטורי, נשאר ביסודו ימי-ביניימי, עם הרבה רחובות עקלקלים וריצוף אבנים, ובניינים היסטוריים, והוא מאופיין בבניינים נמוכים בסגנון תור הזהב של ספרד.
===הקתדרלה===
נבנתה בשנים 1497-1514, ומכילה בתוכה את שרידיהם של יוסטוס ופסטור. הקתדרלה עמדה במקום בו עמדה כנסייה קטנה שנבנתה עוד בשנת 414 אך נהרסה על ידי המורים. הקתדרלה, שהוכרזה כמבנה לאומי עוד בשנת 1904, נהרסה ונשרפה בזמן מלחמת האזרחים הספרדית.

===האוניברסיטה===
אוניברסיטת אלקלה נוסדה בשם "אוניברסיטת קומפלוטנסה" (ע"ש שמה המקורי של אלקלה) על ידי הקרדינל פרנסיסקו חימנז דה סיסנרוס בשנת 1499 בהסתמכו על אוניברסיטה שהוקמה עוד בשנת 1293 על ידי המלך סנצ'ו הרביעי, מלך קסטיליה.
בשנת 1836 עברה האוניברסיטה למדריד מסיבות כלכליות, וב-1977 נפתחה אוניברסיטה חדשה בבניינים הישנים המקוריים שברובע ההיסטורי של אלקלה.

==אקלים==
האקלים במקום הוא אקלים ים תיכוני יבשתי, עם חורף קר ויבש וקיץ חם ויבש, כאשר מרבית הגשמים יורדים בעונות המעבר. הטמפרטורה יכולה לנוע מתחת לאפס בדצמבר ועד 40 מעלות ביולי אוגוסט.

== ערים תאומות ==

* 

==ראו גם==
*שער אלקלה - אנדרטה על שם העיר
*רחוב אלקלה - רחוב על שם העיר

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.turismoalcala.com/index.php?option=com_content&task=view&id=50 אתר התיירות של אלקלה דה אנארס]
* 
* 

קטגוריה:ספרד: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:מדריד (קהילה אוטונומית): ערים
קטגוריה:ספרד הרומית
Return of Saturn

Return of Saturn ("שובו של סטורן") הוא אלבום האולפן הרביעי של להקת הרוק האמריקנית נו דאוט, שיצא לאור ב-11 באפריל 2000 בחברת ההקלטות "Interscope Records". לאחר סבב ההופעות המוצלח לקידום האלבום Tragic Kingdom, שנמשך לאורך שנתיים וחצי, כתבו חברי הלהקה עשרות שירים לאלבומם הבא, שבסופו של דבר הופק על ידי גלן באלארד. יצירת האלבום ארכה שנתיים, וכללה גם מחלוקות רבות בין חברי הלהקה וחברת ההקלטות.

האלבום משלב השפעות סקא פאנק ורגאיי מאלבומי הלהקה הקודמים, עם שירים איטיים יותר ובעלי מאפיינים בלדיים. המילים לחלק גדול מהשירים מתארות את השתוקקותה של הסולנית, גוון סטפאני, לחיים "רגילים", בניגוד למחויבותה לקריירה המוזיקלית.

עם שחרורו, זכה האלבום לביקורות נוגדות ממבקרי מוזיקה שונים. הוא הגיע למקום השני בבילבורד 200 (מצעד האלבומים של מגזין בילבורד), אבל לא עקף את מכירות האלבום הקודם, Tragic Kingdom. מתוך האלבום יצאו ארבעה סינגלים, אבל רק אחד מהם זכה למקום במצעד Billboard Hot 100. בטקס פרסי גראמי ה-43, זכה האלבום במועמדות לאלבום הרוק הטוב ביותר.

== רשימת הרצועות ==

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:נו דאוט
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי מת'יו ויילדר
קטגוריה:אלבומי חברת אינטרסקופ רקורדס
כנסיית הגואל שעל הדם

כנסיית הגואל שעל הדם ידועה בסגנונה הרוסי-נאו-ביזנטי
פרט מכיפת הכנסייה דמוית הבצל
[[פסיפסים רבים מעטרים את פנים הכנסייה]]
פסיפס המתאר את [[עקדת יצחק. בין עיטורי הכנסייה מצויים פספסים המתארים הן אירועים מהתנ"ך והן אירועים מהברית החדשה]]
כנסיית הגואל שעל הדם (ברוסית: Храм Спаса на Крови) היא כנסייה רוסית אורתודוקסית הממוקמת בסנקט פטרבורג שברוסיה. הכנסייה ידועה בסגנונה הרוסי הנאו-ביזנטי, והיא אחד מהאתרים הידועים ביותר בעיר. שמה הרשמי של הכנסייה הוא "קתדרלת התחייה של ישו" (Собор Воскресения Христова).

שמה של הכנסייה מתייחס לבנייתה באתר שבו נרצח הצאר אלכסנדר השני ב-13 במרץ 1881 (על פי הלוח היוליאני: ב-1 במרץ).

==היסטוריה==
הקמת הכנסייה החלה בשנת 1883 בהוראת הצאר אלכסנדר השלישי, לזכרו של אביו, (הצאר אלכסנדר השני). עבודות הבנייה התקדמו באיטיות, והכנסייה הושלמה רק בשנת 1907 בתקופתו של הצאר ניקולאי השני. הכנסייה הוקמה במימון משפחת המלוכה ותורמים פרטיים, באתר ההתנקשות.

הכנסייה ממוקמת לצד תעלת גריבוידוב, במקום בו נזרק רימון יד לעבר מרכבתו של הצאר אלכסנדר השני. הצאר לא נפגע בהתפוצצות, אולם יצא ממרכבתו. מתנקש שני, איגנסי הרניוויסקי הטיל פצצה נוספת שפצעה את הצאר פצעי מוות (הרניוויסקי עצמו איבד את הכרתו ומאוחר יותר מת מפצעיו). הצאר הפצוע נלקח לארמון החורף בו הוא נפטר מספר שעות לאחר מכן.

לאחר הרצח הוקם באתר מזבח זמני, בעת שתוכנן מבנה הנצחה קבוע. הוחלט להקים את מבנה הכנסייה על הרחוב באתר בו אירעה ההתנקשות. לצורך כך הוצרה התעלה, על מנת שמקום ההתנקשות יהיה במרכז הכנסייה. המקום מסומן בכנסייה באבנים יקרות המקיפות את אבני הרחוב הפשוטות שעליהן נשפך דמו של הצאר.

בעקבות המהפכה הרוסית בשנת 1917 נבזזה הכנסייה וניזוקו עיטוריה. הממשלה הסובייטית סגרה את הכנסייה בראשית שנות ה-30. במהלך מלחמת העולם השנייה, בזמן המצור על לנינגרד, הכנסייה שימשה לאחסון גופות מתים ברעב והרוגים בהפגזות הגרמניות. הכנסייה עצמה גם נפגעה בהפגזות.

לאחר מלחמת העולם השנייה שימשה הכנסייה כמחסן לאחסון ירקות (ובאותה עת זכתה לכינוי "הגואל שעל תפוחי האדמה").

ביולי 1970 עברה הכנסייה לידי מוזיאון קתדרלת איסק הקדוש, והנהלת המוזיאון שיקמה את הכנסייה במשך 27 שנים. הכנסייה נפתחה לציבור באוגוסט 1997, על מנת לשמש כמוזיאון. הכנסייה לא נחנכה מחדש, ולכן אינה משמשת לתפילות. כיום, הכנסייה היא אחד מאתרי התיירות העיקריים של העיר.

==תיאור המבנה==
הכנסייה שונה בתכנונה מיתר כנסיות סנקט פטרבורג. בעוד שמרבית כנסיות העיר בנויות בסגנון בארוק או סגנון נאו קלאסי, הכנסייה בנויה בסגנון רוסי ביניימי (רוסי ביזנטי) ברוח הלאומנות הרומנטית של תקופת הבנייה.

הכנסייה נבנתה בסגנון מסורתי שהיה מקובל במאה ה-17 ותוך רצון לחקות את כנסיית וסילי הקדוש שבכיכר האדומה במוסקבה.

פנים הכנסייה תוכנן על ידי האמנים המובילים בעת הקמת הכנסייה: ויקטור וסנצוב, מיכאיל נסטרוב, אלכסיי אפנאסייב, ומיכאיל ורובל, ועל ידי האדריכל אלפרד אלכסנדרוביץ' פארלנד (אדריכל לא ידוע באותה עת).

בכנסייה למעלה מ-7,500 מטרים רבועים של פסיפסים המתארים אישים או אירועים מהתנ"ך ומהברית החדשה.

בשל פארה הרב חרגה הקמת הכנסייה מהתקציב המתוכנן שהוערך ב-3.6 מיליון רובלים, והעלות הגיעה לבסוף ל-4.6 מיליון רובלים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20041211231357/http://www.saint-petersburg.com/cathedrals/Resurrection-Church.asp תיאור הכנסייה]
* [https://web.archive.org/web/20090326105419/http://www.nevsky-prospekt.com/khram.html תיאור הכנסייה וההיסטוריה שלה]

הגואל שעל הדם
שליו האיים הקנריים

שליו האיים הקנריים (שם מדעי: Coturnix gomerae) הוא מין של שליו נכחד אשר בית גידולו היה באיים הקנריים. בעבר היה שליו האיים הקנריים מצוי באיים אל איירו, לה פלמה, טנריפה ופוארטוונטורה. ההנחה המדעית היא, כי שליו זה היה מצוי גם בגראן קנריה ולנסרוטה, אך לא ניתן להוכיח זאת, שכן לא נמצאו שם כל שרידי מאובנים.

על פי מחקרים שנערכו במאובנים שנמצאו באיים, היה משקלו של שליו האיים הקנריים כ-150 גרם. כנפיו היו קטנות מאלו של השליו הנודד, ולכן ההנחה היא שהשליו הקנרי לא היה מסוגל לעוף באופן יזום, והיה תלוי בזרמי אוויר, אותם ניצל לצורכי תעופה. מסיבה זאת היה שליו האיים הקנריים טרף קל לחתולים וחולדות, שהגיעו עם המתיישבים הראשונים לאיים במאה ה-15, דבר שכפי הנראה הביא להכחדתו.

==ראו גם==
* שליו
* שליו נודד

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:טווסים
קטגוריה:אפריקה: עופות שנכחדו
קטגוריה:עופות שנכחדו בהולוקן
קטגוריה:תרנגולאים נכחדים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1993
המוזיאון הלאומי לאנתרופולוגיה (מקסיקו סיטי)

המוזיאון הלאומי לאנתרופולוגיה (בספרדית: Museo Nacional de Antropología) הוא מוזיאון לאומי במקסיקו, והמוזיאון הפופולרי ביותר במדינה. המוזיאון מכיל ממצאים ארכאולוגים ואנתרופולוגים חשובים מהמורשת הפרה-קולומביאנית של מקסיקו, כמו אבן השמש (אבן לוח השנה האצטקי) ופסל אצטקי מהמאה ה-16 של שוצ'יפילי (Xochipilli). המוזיאון ממוקם בין הרחובות בתוך פארק צ'פולטפק במקסיקו סיטי.

==אדריכלות==
[[אבן השמש האצטקית המקורית המוצגת במוזיאון]]
המוזיאון עוצב על ידי האדריכלים פדרו רמירס ואסקס, חורחה קמפוסנו ורפאל מיחרס ב-1964. חזותו מרשימה עם אולמות תצוגה המקיפים פטיו עם בריכה ענקית וכיכר מטרייה מבטון הנתמכת על ידי עמוד אחד ראשי הידוע כ-El Paraguas היוצר מפל מלאכותי. סביב אולמות התצוגה ישנם גנים, אשר רבים מהם כוללים תצוגות חיצוניות. למוזיאון 23 אולמות תצוגה והוא משתרע על 79,700 מ"ר.

==תערוכות==
המוזיאון מכיל מספר תצוגות משמעותיות, כגון אבן השמש האצטקית, ראשי אבן ענקיים של הציוויליזציה של האולמקים שנמצאו בג'ונגלים במדינות וראקרוס וטבסקו, אוצרות מתרבות המאיה שנמצאו באתר צ'יצ'ן איצה ובפלנקה ומוצגים אותנטיים של חיי המקסיקנים הכפריים. כמו כן במוזיאון נמצא מודל של העיר האצטקית טנוצ'טיטלאן ששכנה היכן שנמצא כיום מרכז מקסיקו סיטי.

המוזיאון מציג גם תערוכות חיצוניות המתמקדות בעיקר בתרבויות הגדולות של פעם. התערוכות שהוצגו במוזיאון בעבר התמקדו בתרבויות פרס, יוון, סין, מצרים וספרד.

==גלריה==
<gallery>
תמונה:museum of anthropology model.jpg|מודל של המקדש המרכזי טנוצ'טיטלאן
תמונה:museum of anthropology Maya Room.jpg|אולם המאיה
תמונה:museum of anthropology palenque.jpg|תצוגה של פלאנקה באולם המאיה
תמונה:TenochtitlanModel.JPG|מודל של טנוצ'טיטלאן
תמונה:Aztec statue of Coatlicue, the earth goddess.jpg|פסל של אלת האדמה האצטקית
תמונה:Musee National Anthropologie-Calendrier Maya.jpg|לוח השנה האצטקי-אבן השמש
תמונה:Jaguar cuauhxicalli.jpg|יגואר שוצ'יקלי
תמונה:Aztec_Macuilxochitl_(Xochipilli).jpg|אל השירים, ריקוד ומוזיקה האצטקי, שוצ'יפילי
תמונה:20041229-Olmec Head (Museo Nacional de Antropología).jpg|ראש אולמקי ענקי
תמונה:20041229-Luchador Olmeca (Museo Nacional de Antropología) MQ.jpg|פסל של מתאבק אולמקי
תמונה:Seated Olmec Jaguar from San Lorenzo, Veracruz.jpg|יגואר אולמקי 
תמונה:Aztec serpent sculpture.JPG|פסל של נחש אצטקי
תמונה:TeotihuacanModel.JPG|מודל של טאוטיווקאן
תמונה:Aztec codex replica.jpg|תעתיק של הקוד האצטקי
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:מוזיאונים לאנתרופולוגיה
קטגוריה:מקסיקו סיטי: מבנים
קטגוריה:מקסיקו: תרבות
קטגוריה:מקסיקו: ארכאולוגיה
מסגד סנקט פטרבורג

חזית המסגד. למסגד שני [[מינרטים, וחזית הבנויה בסגנון מוסלמי מסורתי.]]
צילום תקריב של אחד מה[[מינרטים של המסגד]]
ממוזער
מסגד סנקט פטרבורג (ברוסית: Санкт-Петербу́ргская мече́ть) הוא מסגד הממוקם במרכז סנקט פטרבורג שברוסיה, בסמוך לארמון החורף ולמבצר פטרופבלובסקיה. המסגד נפתח לציבור בשנת 1913 והיה המסגד הגדול באירופה באותה עת.

אבן הפינה של המסגד הונחה בשנת 1910 על מנת לציין את יובל ה-25 לשלטונו של אלים חאן בבוכרה. המבנה הושלם לבסוף בשנת 1929.

==תיאור המסגד==
למסגד שני מינרטים שגובהם 29 מטרים וכיפה שגובהה 39 מטרים. המסגד נבנה על מנת להכיל 5,000 מתפללים - חלק ניכר מאוכלוסיית העיר המוסלמית שהגיעה לכ-8,000 איש בעת הקמת המסגד.

האדריכל ניקולאי ואסילייב תכנן את המבנה בצורה הדומה לקברו של טמרליין שבסמרקנד.

== היסטוריה ==
בשנת 1882 פנה סלים-גירי טווקלב, המופתי של אורנבורג לרוזן טולסטוי, שר בממשלת רוסיה וביקש כי יותר לו לבנות מסגד בסנקט פטרבורג.

בשנת 1906 הקים הרוזן טולסטוי ועד מיוחד שבראשה אהון אטואלה באייזיטוב במטרה להשיג 750,000 רובלים במטרה לממן את הקמת המסגד. התורם העיקרי להקמת המבנה היה סעיד אבדול אחד, אמיר בוכרה.

מיקום המסגד הנבחר - במרכז העיר, למול מבצר פטרופבלובסקיה, היה מיקום סמלי ביותר, ונדרשה הסכמת הצאר ניקולאי השני לבניית המבנה. ההסכמה ניתנה בעת שהות הצאר בפטרהוף ב-3 ביולי 1907.

בסתיו אותה שנה אישרה הוועדה את בחירת האדריכל ניקולאי ואסילייב לתכנון המבנה, ואת המהנדסים סטפן קריצ'ינסקי ואלכסנדר פון גוגן לפקח על הבנייה.

ב-3 בפברואר 1910 נערך טקס הנחת אבן הפינה של המבנה. האבן הונחה על ידי אהון באייזיטוב, בנוכחות פקידי ממשל, המופתי, מנהג המפלגה המוסלמית בדומה של רוסיה ושגרירי טורקיה ופרס.

בין השנים 1940–1956 נסגר המבנה בהוראת השלטונות הבולשביקים, והמבנה שימש כמחסן מזון במהלך מלחמת העולם השנייה. בשנת 1956, בעקבות בקשת נשיא אינדונזיה, סוקרנו, אשר ביקר בעיר, הושב המבנה לקהילה המוסלמית 10 ימים לאחר תום הביקור.

המבנה שופץ בשנת 1980.

==תיאור המבנה==
קירות המבנה עשויים אבן גרניט אפורה, והכיפה ושני המינרטים מצופים בפסיפס של אריחי חרסינה בצבע כחול.

חזיתות המבנה מעוטרות בפסוקים מהקוראן על אריחי חרסינה. העמודים בתוך המבנה עשויים שיש אפור.

קומת הקרקע משמשת את הגברים, ועזרת הנשים ממוקמת בקומה השנייה.

רצפת המבנה מכוסה שטיחים שנארגו באסיה המרכזית.

==קישורים חיצוניים==

* [http://enlight.ru/camera/241/index_e.html תיאור המסגד ותצלומים שלו] 
* [https://web.archive.org/web/20110715220139/http://www.russian-mosques.com/ShowMosque.aspx?regionCode=SPE&cityName=Saint+Petersburg&mosqueID=243bb469-96c4-43a3-a719-bc40e4c98aba תיאור המסגד] 

קטגוריה:סנקט פטרבורג: מבני דת
סנקט פטרבורג
רפאים

דוד מחזיק את ראשו הכרות של גולית. לפרשנות חלק מחז"ל גולית ואחיו הענקים היו מצאצאי הרפאים.

השם "רפאים" במקרא מתייחס לשתי קבוצות נבדלות. מצד אחד, בכתובים הסיפוריים וההיסטוריוגרפיים זהו שמו של עם ענקים קדום, שישב בעבר הירדן המזרחי לפני בואם של העמונים והמואבים לשם. מעם זה נותרו שרידים בודדים בדורות מאוחרים יותר: על עוג מלך הבשן נאמר שהוא "מיתר הרפאים", ואף מאות שנים אחר כך, בימי דוד, מדובר על ענקים גיבורים המתוארים "כילידי הרפה", ועל פי ההבנה המקובלת גם הם קשורים לרפאים.

מנגד, בכתובים שיריים המונח "רפאים" איננו שמו של עם מסוים, אלא כינוי לדרי שאול, או לקבוצה מיוחדת בשאול. בשירה האוגריתית קיים המושג המקביל רפאֻמ, ישויות אלוהיות זוטרות שלא הרבה ידוע על אודותיהן, אך נראה שהן מלכים או גיבורים שעברו האלהה לאחר מותם, וכמו במסורת השירה המקראית יש להן זיקה ברורה לממלכת המתים. מקובל במחקר כי יש זיקה בין עם הרפאים לרפאים שוכני השאול, אך טיבה המדויק של זיקה זו אינו ברור. הכינוי "רפאים" גזור כנראה מהשורש רפ"א, ונראה שיוחסו להם כוחות של ריפוי.

==עם הרפאים==
בספר בראשית מסופר כי כדרלעומר מלך עילם והמלכים אשר איתו הכו אותם והרגום (). עוד מסופר כי המואבים כינו אותם בשם אימים () ואילו העמונים כינו אותם בשם זוזים וזמזומים (). על עוג מלך הבשן סופר כי הוא היה השריד האחרון מהם, וכי גודלו היה עצום ().

ארץ רפאים הייתה ממוקמת בבשן: "כל חבל הארגב לכל הבשן ההוא יקרא ארץ רפאים" (). על פי ספר בראשית הם גרו ביישובים: "עשתרת קרנים", "הם" וב"שוה קרייתים". עשתרות היה גם האזור שבו גר עוג מלך הבשן לפני שבני ישראל בהנהגת משה הורישו אותו (, ). בספר יהושע מסופר כי היו מהם בתקופתו בהר אפרים (). הרפאים כנראה גרו גם בעמק באזור ירושלים שעל שמם נקרא עמק רפאים (, ).

במספר מקומות במקרא מתואר כי הרפאים היו קבוצה דומה לענקים: "הָאֵמִים לְפָנִים יָשְׁבוּ בָהּ, עַם גָּדוֹל וְרַב וָרָם כָּעֲנָקִים. רְפָאִים יֵחָשְׁבוּ אַף הֵם כָּעֲנָקִים, וְהַמֹּאָבִים יִקְרְאוּ לָהֶם אֵמִים."(). "אֶרֶץ רְפָאִים תֵּחָשֵׁב אַף הִוא, רְפָאִים יָשְׁבוּ בָהּ לְפָנִים, וְהָעַמֹּנִים יִקְרְאוּ לָהֶם זַמְזֻמִּים. עַם גָּדוֹל וְרַב וָרָם כָּעֲנָקִים, וַיַּשְׁמִידֵם ה' מִפְּנֵיהֶם וַיִּירָשֻׁם וַיֵּשְׁבוּ תַחְתָּם". (שם שם ).

את עקבותיהם בתנ"ך אנו מוצאים עד תקופתו של דוד המלך, בה דוד ואנשיו הורגים במלחמה מספר צאצאים אימתניים של הרפה מגת (המפורסם שבהם גוליית). בקרב כנגד ישבי בנוב מילידי הרפה, דוד נקלע למשבר וכמעט שנהרג, ומאז אנשיו אוסרים עליו לצאת למלחמה (, ). על פי פרשן המקרא רש"י מקור שמם מלשון ריפיון וחולשה. "שכל הרואה אותם - ידיו מתרפות" ולכן הם נקראים גם אימים "שאימתם מוטלת על הבריות" ().

== הרפאים דרי השאול ==
הרפאים מוזכרים במקרא בהקבלה למתים: "מתים בל יחיו, רפאים בל יקמו, לכן פקדת ותשמידם ותאבד כל זכר למו" (), כשוכני השאול (, ), וכניגוד לתחיית המתים - "הקיצו ורננו שכני עפר...וארץ רפאים תפיל" (), עד ששמם הפך להיות שם נרדף למוות ולגהנום ().

== במדרש ==
התלמוד הבבלי במסכת נידה מבאר שהיו מצאצאי הנפילים שהם שני מלאכים בשם שמחזאי ועזאל שנפלו מהשמים בדור אנוש והולידו בנים מנשים אנושיות ובמדרש פרקי דרבי אליעזר מוסיף לבאר איך ניצל עוג מלך הבשן במבול.

==ראו גם==
* עמק רפאים

== לקריאה נוספת ==

==קישורים חיצוניים==
* ביאור:רפאים, ויקיטקסט

==הערות שוליים==

קטגוריה:עמים הנזכרים בתנ"ך
נתן זייברג

נתן "נתי" זייברג (Nathan "Nati" Seiberg; נולד ב-22 בספטמבר 1956) הוא פיזיקאי ישראלי-אמריקאי החוקר את תחום תורת המיתרים. הוא מכהן כפרופסור במכון למחקר מתקדם בעיר פרינסטון שבניו-ג'רזי.

== קורות חיים ==
נולד בישראל ב-22 בספטמבר 1956. בילדותו התבלט במחנה נוער שוחר מדע שנערך במכון ויצמן למדע. 

סיים תואר ראשון בפיזיקה בהצטיינות באוניברסיטת תל אביב בשנת 1977, לאחר מכן התגייס ושירת חמש שנים בצה"ל. במקביל עבד על דוקטורט במכון ויצמן, בהנחיית חיים הררי, אותו סיים בשנת 1982. הוא החל ללמד במכון ויצמן, ובשנת 1989 מונה לפרופסור מן המניין. בשנים 1989 עד 1997 כיהן כפרופסור באוניברסיטת ראטגרס. משנת 1997 משמש כפרופסור מן המניין לפיזיקה מתמטית במכון למחקר מתקדם (הישראלי הראשון שכיהן במוסד זה) ומשנת 1998 כפרופסור אורח באוניברסיטת פרינסטון. 

בשנת 1995 הוענקה לו מדליית אוסקר קליין. בשנת 1996 קיבל מלגה במסגרת היוקרתית של עמיתי מקארתור. בשנת 2008 מונה כחבר באקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית.
ב-2012 זכה בפרס לפיזיקה יסודית בסך 3 מיליון דולר. בשנת 2016 זכה במדליית דיראק יחד עם מיכאל שיפמן וארקדי ויינשטיין.

למחקריו של זייברג היה תרומה משמעותית בתחום תורת המיתרים ותורת השדות הקוונטית. ביחד עם אדוארד ויטן פרסם את משוואות זייברג-ויטן, העוסקות בתורת כיול.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://www.sns.ias.edu/~seiberg/ דף הבית של זייברג] במכון למחקר מתקדם 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור ממכון ויצמן למדע
קטגוריה:פיזיקאים ישראלים
קטגוריה:פיזיקאים אמריקאים
קטגוריה:פיזיקאים יהודים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:סגל המכון למחקר מתקדם
קטגוריה:סגל אוניברסיטת ראטגרס
קטגוריה:סגל מכון ויצמן למדע: פיזיקה
קטגוריה:עמיתי מקארתור
קטגוריה:מהגרים מישראל לארצות הברית
קטגוריה:ישראלים חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:זוכי מדליית אוסקר קליין
קטגוריה:זוכי פרס פריצת הדרך בפיזיקה יסודית
קטגוריה:זוכי פרס דני היינמן לפיזיקה מתמטית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1956
קטגוריה:זוכי פרס דיראק
קידום נוער

קידום נוער הוא אחד ממקצועות החינוך והרווחה המתמקד באוכלוסיית נוער בסיכון.

הנערים נכללים בקבוצות סיכוניות, כלומר, נערים העלולים להגיע למצבי סיכון כגון סמים ואלכוהול, זנות, אנורקסיה ועוד. המניעים לכך הם מעמד סוציו-אקונומי נמוך, חוויות רבות של אי-הצלחה, המובילות לדימוי עצמי נמוך ומרידה במוסכמות בגיל ההתבגרות.

קידום נוער נועד לקדם את בני הנעורים (גילאי 14–18) ולעזור להם, השירות תורם ליצירת הזדמנויות למימוש הפוטנציאל האישי במגוון תחומי החיים, וכן תורם לשילוב מחדש בקבוצת השווים ובחברה<ref></ref>. המטופלים מגיעים ליחידות מצו בית-משפט, גופים של הרווחה ובאמצעות reaching out - "חיזור", כלומר, עובדי קידום הנוער מסתובבים באזורי השיטוט והבילוי של בני הנוער במצב סיכוני בשעות הפעילות שלהם (לרוב, בשעות הלילה המאוחרות עד שעות הבוקר המוקדמות) וכך מאתרים אותם.

העבודה עם הנערים מתקיימת ביחידות לקידום נוער הפרושות ברחבי הארץ. ביחידות נהנים הנערים ממסגרת חינוכית המקבלת אותם לאחר שנפלטו ממסגרות הלימוד הפורמליות, מטיפול פרטני ומדינמיקה קבוצתית וכן אפשרות ללימודים לקראת קבלת תעודת בגרות, למתאימים לכך, הם גם מקבלים שירות טיפולי בנוסף להשכלה. כמו כן, מוענקת הכנה להשתלבות בעולם התעסוקה, הכנה לקראת השירות הצבאי או האזרחי, וחיזוק המעורבות בקהילה<ref></ref>.

הכשרה במקצוע ניתנת במספר מכללות בישראל. בהן, המכללה האקדמית בית ברל, המכללה האקדמית לחינוך ע"ש קיי, מכללת אורות ישראל, המכללה האקדמית לחינוך ע"ש דוד ילין ומכללת אורנים.

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: עבודה סוציאלית
קטגוריה:נוער
קטגוריה:עבודה סוציאלית
מנזר אלכסנדר נבסקי

מראה המנזר במאה ה-19
המנזר כיום
מנזר אלכסנדר נבסקי או לאוורת אלכסנדר נבסקי (ברוסית: Александро-Невская лавра – "אלכסנדר נבסקי לברה") הוא מנזר הממוקם בקצה המזרחי של נבסקי פרוספקט בסנקט פטרבורג.

== היסטוריה ==
המנזר נבנה בהוראת פיוטר הגדול על מנת להכיל את השרידים הקדושים של אלכסנדר נבסקי, הקדוש המגן של סנקט פטרבורג שהפכה באותה עת לבירת רוסיה במקום מוסקבה.

בשנת 1797 הוגדר המסדר כלאורה (תואר אותו נשאו קודם לכן רק לאוורת קייב-פצ'רסק שבקייב ולאוורת השילוש-סרגייב).

במתחם הכנסייה מצויות שתי כנסיות הבנויות בסגנון הבארוק אשר תוכננו על ידי האב והבן טרציני, ונבנו בין 1717–1722 ו-1742–1750 בהתאמה.

כמו כן במתחם ממוקמת קתדרלה המוקדשת לשילוש הקדוש שנבנתה בסגנון נאו-קלאסי בין השנים 1778–1790 בתכנונו של האדריכל איוואן סטארוב.

במתחם המנזר ממוקם בית העלמין טיחווינסקויה בו קבורים, בין היתר, לאונרד אוילר, מיכאיל לומונוסוב, אלכסנדר סובורוב, ניקולאי קאראמזין, מודסט מוסורגסקי, פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי, פיודור דוסטויבסקי, קארלו רוסי, סרגיי ויטה, ניקולאי רימסקי-קורסקוב ואיוואן גונצ'רוב.

לאחר מהפכת אוקטובר צומצמה בהדרגה הפעילות הדתית במתחם ובשנות ה-30 הופסקה כליל. בשנת 1996 החלה להתחדש פעילות דתית במתחם ובשנת 2000 הוחזר המקום לניהול הכנסייה הרוסית ולבעלותה.

==ראו גם==
* בית העלמין טיחווינסקויה

==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:סנקט פטרבורג: מבני דת
קטגוריה:רוסיה: מנזרים נוצריים
קטגוריה:נבסקי פרוספקט
קטגוריה:סנקט פטרבורג: אטרקציות תיירותיות
Crush 40

קראש 40 (באנגלית: Crush 40) היא להקת רוק כבד יפנית-אמריקאית. חברי הלהקה הם ג'ון סנואוהה וג'וני ג'יאולי. את מרבית השירים שלהם ניתן למצוא במשחקי "סוניק הקיפוד" (החל מ-Sonic Adventure ועד המשחק Team Sonic Racing), ובנוסף לכך עשו את האפקטים במשחק Nights: Journey of Dreams.

== היסטוריה ==
=== טרום הלהקה ===
ג'יאולי היה המתופף של להקת Killerhit החל מ-1983, כאשר היה בן 17. כשהלהקה התפרקה ב-1991, הצטרף לאחיו ג'ואי והם הוציאו אלבום משותף בשם "Brothers" (אחים). ב-1998 התקבל בתור גיטריסט ללהקת אקסל רודי פל ולעיתים גם שר.

סנואוהה, בעודו בן 3 ביפן כבר למד לנגן על פסנתר. כשעבר לפנמה, בגיל 12, נמשך למוזיקת רוק. הוא למד בכוחות עצמו לנגן בגיטרה חשמלית כשהיה בן 15, והקליט את ההקלטה הראשונה שלו בגיל 17. ב-1993, כשסיים את לימודיו בקולג', צורף ג'ון לחברת Sega בתור עורך משחקי וידאו, וערך את הסאונד במשחק "Sonic the Hedgehog 3". ואת המוזיקה במשחק "Sonic Adventure".

=== הלהקה ===
תחילתה של קראש 40 הייתה כאשר עשו מוזיקה ל-"NASCAR Arcade". "קראש 40" היה שם המיזם של ג'יאולי וסנואוהה. הם שאבו השראה מאוסף המשחקים של "Sonic the Hedgehog" אז. כיום, קראש 40 עורכת מוזיקה למשחקים של "SEGA".

== דיסקוגרפיה ==

* Sonic Adventure Vocal mini-Album (Songs with Attitude) (1998)
* Thrill Of The Feel (2000)
* Sonic Adventure 2 Vocals Collection: Cuts Unleashed (2001)
* Crush 40 (2003)
* Triple Threat: Sonic Heroes Vocal Trax (2003)
* Shadow the Hedgehog Original Soundtrack (2006)
* Sonic the Hedgehog Vocal Traxx: Several Wills (2007)
* True Blue: The Best of Sonic the Hedgehog (2008)
* Face to Faith: Sonic and the Black Knight Vocal Trax (2009)

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:להקות רוק אמריקאיות
סאימה

הסאימה (בלטבית: Saeima) הוא בית המחוקקים והנבחרים הלטבי.

הסאימה מונה 100 מושבים הנבחרים בבחירות ישירות על ידי העם כל 4 שנים, בדרך כלל בשבת הראשונה של חודש אוקטובר. מערכת הבחירות האחרונות נערכה ב-1 באוקטובר 2022. בבחירות הפרלמנטריות אחוז החסימה הוא 5% מתוך סך הקולות.

יושבת-ראש הסאימה הנוכחית היא אינארה מורינצה מטעם מפלגת הברית הלאומית. היא ממלאת את התפקיד מאז 2014.

בידי נשיא לטביה עומדת האפשרות לפזר את הסאימה ולהכריז על הקדמת הבחירות הפרלמנטריות. הליך זה כרוך בסיכון פוליטי משמעותי לנשיא, לרבות הסיכון של אובדן משרתו. בהיסטוריה החדשה של לטביה זה קרה רק פעם אחת - ב-29 במאי 2011 יזם הנשיא ואלדיס זאטלרס את הליך פיזור הסיאמה. והיא אכן פוזרה ב-21 ביולי 2011.

== ראו גם ==
* פוליטיקה של לטביה
* בתי מחוקקים לפי מדינה

==קישורים חיצוניים==

* 

בניין הסאימה ב[[ריגה]]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:לטביה: פוליטיקה
לטביה
אנדראה פיזאנו

אנדראה פיזאנו, דלתות הבפטיסטריום של פירנצה
אנדריאה פיזאנו (באיטלקית: Andrea Pisano ;1290–1348), הידוע גם כאנדראה דה פונטדרה (באיטלקית: Andrea da Pontedera), היה פסל ואדריכל איטלקי.

== ביוגרפיה ==
פיזאנו, יליד פונטדרה, קיבל את הכשרתו הראשונית בסדנה של מינו די ג'ובאני. בהמשך עבד עם ג'וֹטו, וסגנון עבודתו הושפע בעיקר ממנו. ב-1340, לאחר מותו של ג'וטו, מונה אנדראה פיזאנו במקומו כמנהל הבנייה של הדואומו של פירנצה. ב-1347 מונה כמנהל הבנייה של קתדרלת אורבייטו.

יצירתו המפורסמת ביותר היא תבליטי הנחושת בדלתות הדרומיות של הבפטיסטריום של פירנצה – 1336.

בין תלמידיו היו אנדראה די צ'ונה (Andrea di Cione), ולדעת חלק מהחוקרים גם ג'ובאני די בלדוצ'ו (Giovanni di Balduccio).

אנדראה פיזאנו נפטר באורבייטו בשנת 1348 ממחלת הדבר.

ביוגרפיה של אנדראה פיזאנו נכללת בספרו של ג'ורג'ו וזארי "חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר", מהדורת 1568, כרך שני, עמוד 157.

==גלריה==
<gallery>
קובץ:FirenzeBattisteroPortaSudSepolturaSanGiovanni.jpg|אנדראה פיזאנו, "קבורתו של יוחנן הקדוש", פרט מדלתות הבפטיסטריום בתוך מסגרת קווטרופוליו
קובץ: The Creation of Adam by Andrea Pisano-Museo dell'Opera del Duomo (Florence).jpg|תבליט בריאת האדם להשלמת העיטור סביב קמפנילה די ג'וטו
קובץ: The creation of Eve-by Andrea Pisano-Museo dell'Opera del Duomo (Florence).jpg|תבליט בריאת חווה להשלמת העיטור סביב קמפנילה די ג'וטו
קובץ: The art of sculpture by Andrea Pisano-Museo dell'Opera del Duomo (Florence).jpg|תבליט לייצוג פידיאס ואמנות הפיסול להשלמת העיטור סביב קמפנילה די ג'וטו
קובץ: The art of painting by Andrea Pisano-Museo dell'Opera del Duomo (Florence).jpg|תבליט לייצוג אמנות הציור להשלמת העיטור סביב קמפנילה די ג'וטו
The Virgin and Child by Andrea Pisano, c-1330-35, marble at Bode Museum.jpg|המדונה והילד במוזיאון בודה
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קצרמר אדריכלים
קטגוריה:חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר
קטגוריה:אדריכלים איטלקים במאה ה-14
קטגוריה:פסלים איטלקים במאה ה-14
קטגוריה:פסלים איטלקים במאה ה-13
קטגוריה:אדריכלים איטלקים במאה ה-13
קטגוריה:ילידי 1290
קטגוריה:נפטרים ב-1348
הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1804

הבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-1804 היו הבחירות החמישיות בארצות הברית. הן נערכו מיום שישי, 2 בנובמבר, עד ליום רביעי, 5 בדצמבר 1804. הן העמידו את הנשיא הדמוקרטי רפובליקני המכהן תומאס ג'פרסון מול הפדרליסט צ'ארלס קוטוורת' פינקני, שהיה המועמד לתפקיד סגן הנשיא תחת ג'ון אדמס 4 שנים קודם לכן, גיבור מלחמת העצמאות האמריקנית והשגריר בצרפת. ג'פרסון הביס את פינקני בקלות וכך סגנו, ג'ורג' קלינטון, הפך לסגן הנשיא. קלינטון היה הסגן של ג'פרסון ושל יורשו, ג'יימס מדיסון.

בחירות 1804 היו הבחירות הראשונות שהתקיימו לאחר העברת התיקון ה-12 לחוקת ארצות הברית, שהפריד בין בחירת הנשיא לסגנו. לפי החוקים של התיקון ה-12, האלקטורים היו צריכים להפריד בין בחירתם לתפקיד הנשיאות לבין בחירתם את המועמד לסגן הנשיא. לפני כן, האלקטורים הצביעו לנשיא, והמועמד לנשיאות שהגיע למקום השני מונה לסגן הנשיא.

הניצחון של ג'פרסון בהפרש של 45.6 אחוזים (הוא זכה ב-72.8% לעומת יריבו שזכה ב-27.2%) הוא ההפרש הגדול בהיסטוריית הבחירות לנשיאות ארצות הברית, בהן היה יותר ממועמד אחד. עם ניצחונו בבחירות אלו, ג'פרסון הפך לסגן הנשיא הראשון בהיסטוריה האמריקנית שנבחר לנשיאות ונבחר גם בפעם השנייה, הישג שרק ריצ'רד ניקסון הצליח להשיג ב-1968 וב-1972.

==רקע==
אף על פי שהבחירות הקודמות היו צמודות, ג'פרסון זכה לפופולריות במהלך כהונתו. הסחר האמריקני שגשג בעקבות ההפסקה הזמנית במלחמות הנפוליאוניות באירופה, ורכישת לואיזיאנה גם נחשבה להישג.

==מועמדים==
===מועמדים דמוקרטים-רפובליקנים===
האספה של הרפובליקנים שהיו חברי הקונגרס בחרה במועמדים. אף אחד לא פקפק במועמדותו של ג'פרסון, והבעיה האמיתית הייתה מי יחליף את סגן הנשיא לשעבר, ארון בר. לבר הייתה ממילא מערכת יחסים עכורה עם ג'פרסון, אבל לאחר שחיסל בדו-קרב את אלכסנדר המילטון, כל סיכוייו להיבחר שוב התאפסו. המושל ג'ורג' קלינטון מניו יורק נבחר במקום.

===מועמדים פדרליסטים===
הפדרליסטים בחרו בפינקני ובסנאטור לשעבר, רופוס קינג מניו יורק, כדי להתמודד מול ג'פרסון וקלינטון.

==בחירות כלליות==
ההתקפה על המדיניות של ג'פרסון הייתה חסרת טעם. הניצחון של ג'פרסון היה סוחף, והוא אף ניצח באזור ניו אינגלנד הפדרליסטי. פינקני ניצח רק בקונטיקט ובדלאוור.

===הצבעה לפי מועמדים===
{| class="wikitable" border="0" cellspacing="1" cellpadding="1"
|-
! המועמד !! שותף !! אלקטורים
|-
| תומאס ג'פרסון|| ג'ורג' קלינטון || 162
|-
| צ'ארלס פינקני|| רופוס קינג ||14
|}

===בחירת האלקטורים לפי מדינות===
{| class="wikitable" border="0" cellspacing="1" cellpadding="1"
|-
! אופן בחירת האלקטורים !! המדינות שבהן התקיים
|-
|כל מדינה מחולקת למחוזות, ונבחר אלקטור אחד לכל מחוז על ידי בוחרי המחוז || קנטקי, מרילנד, קרוליינה הצפונית, טנסי
|-
|כל אלקטור נבחר על ידי בחירות כלליות || ניו המפשיר, ניו ג'רזי, אוהיו, פנסילבניה, רוד איילנד, וירג'יניה
|-
|שתי אסיפות בוחרות 5 אלקטורים כל אחת, שתי אסיפות אחרות בוחרות 3 אלקטורים כל אחת. כל אלקטור נבחר על ידי רוב המצביעים באסיפות. אם מספר בלתי מספיק של אלקטורים נבחר על ידי האסיפות, אלקטורים נותרים ימונו על ידי בית המחוקקים || מסצ'וסטס
|-
| שני אלקטורים נבחרים על ידי המצביעים, אלקטור אחד נבחר לכל מחוז על ידי בוחרי המחוז|| מסצ'וסטס
|-
| האלקטורים ממונים על ידי בית המחוקקים של המדינה || קונטיקט, דלאוור, ג'ורג'יה, ניו יורק, קרוליינה הדרומית, ורמונט.
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

1804
קטגוריה:1804 בארצות הברית
קטגוריה:תומאס ג'פרסון
אלפונס קאר

ז'אן-בטיסט אלפונס קאר (בצרפתית: Jean-Baptiste Alphonse Karr; 24 בנובמבר 1808 – 29 בספטמבר 1890) היה סופר ועיתונאי צרפתי.

אלפונס קאר נולד בפריז, למד בקולז' בורבון שבעיר והפך למורה באותו קולז'. ב-1832 פרסם את הרומן הראשון שלו "תחת עצי הטיליה" שנשא אופי אוטוביוגרפי. בעקבות רומן זה החל לפרסם מאמרים בעיתון "לה פיגארו". הנובלה "שעה אחת מאוחר מדי" הופיעה ב-1833, ואחריה הופיעו רומנים נוספים בעלי אופי אוטוביוגרפי.

ב-1836 השתתף בכתב עת לספרות בשם "יומן פריז" שנוסד על ידי אונורה דה בלזאק ונסגר אחרי שישה חודשים. באותה שנה פרסם את הרומן "סיפור הרומאים של אטרטה" - מה שגרם לפרסומם של צוקי אטרטה בנורמנדי שהפכו לאתר ציור שהתחבב על ציירים רבים ובהם קלוד מונה וגוסטב קורבה.

ב-1839 הפך לעורך העיתון "לה פיגארו", שבו כתב מאמרים רבים. באותה שנה ייסד ירחון סאטירי בשם "הצרעות" שהופיע עד 1849. אמרותיו הפכו לשם דבר. לדוגמה: "ככל שזה משתנה, זה נשאר אותו דבר". כאשר הוצע לבטל את עונש המוות אמר: "הבה נניח לרוצחים לעשות את הצעד הראשון."

אלפונס קאר התנגד לנפוליאון השלישי שקיבל סמכויות דיקטטוריות ב-1851. הוא עזב את פריז ועבר להתגורר בעיר ניס שבריביירה הצרפתית, שם המשיך ביצירתו הספרותית. ב-1854 חכר אדמה חקלאית בסביבות ניס כדי להשביח זנים של צמחים ועצי פרי (זן האגס "אלפונס קאר" נקרא על שמו). הוא עסק בהשבחת פרחים בעיקר מסוג דליה, הפך לאיש עסקים, ייסד את המסחר בפרחים בריביירה הצרפתית ופתח חנות לממכר פרחים, פרי וירקות. הוא עסק גם בדייג כתחביב ועשה שימוש בהתנסותו זו כדי לכתוב את הנובלות "ערביי סנט אדרס" (1853) ו-"לחוף הים" (1860). זיכרונותיו בשם "יומן האונייה" הופיעו ב-1879–1880.

אלפונס קאר מת ב-1890 בסנט רפאל שבריביירה הצרפתית.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:סופרים צרפתים
קטגוריה:עיתונאים צרפתים
קטגוריה:עורכי עיתונים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1808
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1890
דלתא 3

דלתא 3 (באנגלית: Delta III) הוא משגר לוויינים חד-פעמי שיוצר על ידי החברה האמריקנית הרב לאומית בואינג, שהיה חלק מסדרת הטילים דלתא. המשגר שוגר לראשונה ב-26 באוגוסט 1998, אך השיגור הסתיים בכישלון. לאחר כישלון נוסף ולאחריו שיגור שהוכרז כהצלחה אך בעצם לא הגיע למסלול הנכון, יצור הדלתא 3 הופסק. הדלתא 3 יכול היה לשאת מטען כבד כפליים מקודמו, הדלתא 2.

==היסטוריה==
במרוצת שנות ה-90 יותר ויותר לוויינים יוצרו במשקלים גבוהים. כיוון שהדלתא 2 לא יכול היה לשאת חלק מן המשקלים הגבוהים הללו ומכיוון שבואינג חשה בצורך להיות בקדמת השוק, החל פיתוחו של הדלתא 3 שבסופו המשגר שוגר באוגוסט 1998. 

שיגורו הראשון של הדלתא 3 הסתיים בכישלון, כשתוכנות שהועברו מהדלתא 2 גרמו לשגיאה במערכת הניווט בזמן פעילות השלב הראשון. המשגר נהרס ואיתו גם הלוויין ששיגר, הגאלקסי אקס שהיה לוויין תקשורת שנועד לשימוש ארצות הברית ומדינות באיים הקריביים.

השיגור השני נערך ב-4 במאי 1999, גם שיגור זה הסתיים בכישלון. הכישלון נגרם מבעיית לחץ במנוע השלב השני שגרמה לכיבוי המנוע. כתוצאה מכך לוויין האוריון 3, שהיה לוויין תקשורת לשימוש באוקיאניה ומזרח אסיה, הגיע למסלול נמוך במקום למסלול גאוסטציונרי וכך לא יכול היה לממש את מטרתו.

השיגור השלישי והאחרון נערך ב-23 באוגוסט 2000 וכלל רק מטען מדומה. המסלול שאליו הגיע המטען היה נמוך בכ-6,000 ק"מ מהמסלול המבוקש אך השיגור עדיין נחשב להצלחה חלקית.

כתוצאה מהחלשות שוק הלוויינים, אי-אמון במשגר בגלל ההיסטוריה העגומה שלו והתקרבות סיום פרויקט משגר הדלתא 4 השיגור השלישי היה האחרון של הדלתא 3 ויצורו הופסק.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:סדרת טילי דלתא
פרס ACM למערכת תוכנה

פרס ACM למערכת תוכנה (ACM Software System Award) הוא פרס שמוענק אחת לשנה, החל משנת 1983, על ידי ה-ACM. הפרס מוענק ל"ארגון או יחידים, לאות הוקרה על פיתוח מערכת תוכנה בעלת השפעה ארוכת טווח, המשתקפת בתרומה ובעקרונות של המערכת או בהצלחתה המסחרית. הפרס הוא בגובה 35,000 דולר. תמיכה כספית בפרס ניתנת על ידי חברת IBM".

זהו הפרס החשוב ביותר בתחום התוכנה, והמערכות שזכו בו הן ציוני דרך עיקריים בהתפתחות התוכנה מתחילת שנות ה-80 ואילך.

==מקבלי הפרס==
* 1983: UNIX: דניס ריצ'י, קן תומפסון
* 1984: זירוקס אלטו: באטלר למפסון, רוברט טיילור, צ'ארלס פ. ת'אקר
* 1985: ויזיקלק: דן בריקלין, בוב פרנקסטון
* 1986: TeX: דונלד קנות'
* 1987: Smalltalk: אדל גולדברג, דן אינגולס, אלן קיי
* 1988: System R
* 1988: INGRES
* 1989: פוסטסקריפט
* 1990: NLS: דאגלס אנגלברט, ויליאם אינגליש, ג'ף רוליפסון
* 1991: TCP/IP: וינטון סרף, רוברט אליוט קאהן
* 1992: אינטרליספ
* 1993: סקצ'פד: איוון סאתרלנד
* 1994: Remote Procedure Call: אנדרו בירל, ברוס נלסון
* 1995: World Wide Web: טים ברנרס-לי, רוברט קאילאיו
* 1996: מוזאיק: מארק אנדרסן, אריק בינה
* 1997: Tcl/Tk :
* 1998 S: ג'ון ציימברס
* 1999: קרן התוכנה אפאצ'י
* 2001: SPIN: ג'רלד הולצמן
* 2002: Java: ג'יימס גוסלינג
* 2003: make: סטיוארט פלדמן
* 2004: Secure Network Programming
* 2005: Nqthm: רוברט בוייר, מאט קאופמן, סטרות'ר מור
* 2006 אייפל: ברטרנד מאייר
* 2007: Statemate: דוד הראל, אמיר פנואלי ואחרים
* 2008: גמא (בסיס נתונים מקבילי)
* 2009: VMware Workstation ללינוקס
* 2010: GroupLens
* 2011: Eclipse
* 2012: LLVM
* 2013: Coq
* 2014: ליבת מאך
* 2015: GCC: ריצ'רד סטולמן
* 2016: מערכת הקבצים אנדרו
* 2017: פרויקט יופיטר
* 2018: Wireshark
* 2019: Domain Name System
* 2020: Berkeley DB (אנ)
* 2021: CompCert (אנ)
* 2022: seL4 (אנ)

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://awards.acm.org/software_system/ Software System Award], באתר ה-ACM

==הערות שוליים==

*
ACM למערכת תוכנה
קטגוריה:ACM
שליו-שיחים סלעי

שליו-שיחים סלעי (שם מדעי: Perdicula argoondah), הוא מין של עוף קטן עד בינוני ממשפחת הפסיוניים, (סוג: Perdicula), החי בעיקר בדרום הודו, וכולל שלושה תת-מינים, הנבדלים זה מזה בגוון נוצותיהם. ניתן לצפות בו בפתאומיות, בקבוצות משפחה קטנות, כאשר הם מתפרצים כולם ביחד, ומגיחים בטיסה מהירה מתחת לצמחייה. מין זה דומה במיוחד, עד כדי תאימות מוחלטת, למין שליו-שיחים מיוער. בית הגידול של שליו-שיחים סלעי הוא באזורי סוואנה בתוך סבך של צמחיית קוצים יבשה, והוא ניזון מזרעים וחרקים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.oiseaux.net/oiseaux/perdicule.argoondah.html Perdicule argoondah], Oiseaux.net 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1832
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי וויליאם הנרי סייקס
קטגוריה:טווסים
קטגוריה:הודו: עופות
קטגוריה:הודו: בעלי חיים אנדמיים
מבצר סנט אלמו

מפת ולטה

מבצר סנט אלמו (במלטית: Il-Forti Sant'Iermu, באנגלית: Fort Saint Elmo) הוא מבצר השוכן בקצה הצפון-מזרחי של חצי האי הצר שברס (Sceberras), עליו בנויה ולטה, בירת מלטה. המבצר שולט על הכניסה לשני הנמלים משני צדדיו של חצי האי - הנמל הגדול (Grand Harbour) ממזרח, ונמל מרסמשט (Marsamxett Harbour) ממערב.

==היסטוריה==

במקום ניצב מגדל תצפית לפני הגעתם של ההוספיטלרים למלטה בשנת 1530. בשנת 1533 החלו הוספיטלרים לבצר את האתר, ובעת המצור הגדול על מלטה שהטילו העות'מאנים על האי ב-1565, כבר ניצב במקום מבצר קטן בצורת כוכב שהוקם בסגנון הרנסאנס.

סביב המבצר נערכו חלק מהקרבות הכבדים ביותר במהלך המצור, והוא הופגז תדירות על ידי סוללות תותחים עות'מאניות החל ב-24 במאי 1565. התותחים הוצבו על חצי האי שמדרום למבצר, ועל הגדה המערבית של נמל מרסמשט. במשך חודש הגנו 100 מהאבירים וכ-700 חיילים על המבצר, והוא נכנע לבסוף ב-23 ביוני 1565. למעט תשעה חיילים אשר נפלו בשבי ובודדים אשר נמלטו מהמבצר בשחייה דרך הים, איש מהמגינים לא שרד את הקרב. מאידך, הטורקים איבדו בין 8,000 ל-10,000 חיילים בכיבוש המבצר.

המבצר שחרב כמעט לחלוטין, הוקם מחדש לאחר תום המצור על ידי הגראנד מאסטר זא'ן דה לה ולט, שזכה לתמיכתם של האפיפיור פיוס החמישי ומלך ספרד פליפה השני. עבודות השיקום החלו בשנת 1566 והמבצר שולב בחומת הים של העיר ולטה שהוקמה כרובע מבוצר בצורת ריבוע, ונקראה על שמו של דה לה ולט, מייסדה.

==המבצר כיום==
המבצר בנוי בצורת כוכב מחומש שאורכו הכולל הוא כ-200 מטרים ורוחבו המרבי עומד על 110 מטרים. מאז אמצע המאה ה-20 שוכנים במבצר בית הספר לשוטרים של משטרת מלטה ומוזיאון המלחמה הלאומי. המוזיאון נחנך בשנת 1975 כדי להנציח את המצור על מלטה במלחמת העולם השנייה, ובין היתר מוצג בו צלב ג'ורג' המקורי, שהוענק לתושבי האי על ידי המלך ג'ורג' השישי ב-1942, כהוקרה על עוז רוחם בעת המצור. הסרט אקספרס של חצות המתאר את קורותיו של אמריקאי בכלא הטורקי צולם במבצר.

== גלריה ==
<gallery>
GrandHarbourValletta1801.jpg|הנמל הגדול של מלטה (משמאל) ומבצר סנט אלמו בחזית התמונה (ציור מ-1801)
Malta Knights.jpg|שחזור תהלוכת אבירי ההוספיטלרים במבצר סנט אלמו
40mmBoforsNationalWarMuseumMalta.jpg|מראה במוזיאון המלחמה הלאומי: תותח נ"מ בקוטר 40 מילימטר
</gallery>
==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20100306010056/http://www.maltavista.net/en/list/photo/171.html תמונות מהמבצר]

קטגוריה:מלטה: היסטוריה
קטגוריה:ולטה: מבנים
סנט אלמו
קטגוריה:מלטה: מבנים שנפגעו במלחמת העולם השנייה
המרכז ההיסטורי של סנקט פטרבורג ואתרים קשורים

המרכז ההיסטורי של סנקט פטרבורג ואתרים קשורים (ברוסית: Дворцово-парковые ансамбли пригородов Санкт-Петербурга) הוא השם הכולל לקבוצת אתרים באזור סנקט פטרבורג, אשר הוכרזו על ידי ארגון אונסק"ו כאתר מורשת עולמית בשנת 1990. האתרים הוכרזו בשל חשיבותם הארכיטקטונית, המשלבת אדריכלות בארוק, אדריכלות נאו-קלאסית ואדריכלות רוסית מסורתית.

בין האתרים העיקריים הכלולים בהכרזה:
# המרכז ההיסטורי של סנקט פטרבורג (ובהם ארמון החורף ומבצר פטרופבלובסקיה)
# המרכז ההיסטורי של קרונשטאדט והמצודה של קרונשטאדט
# מצודות האי קוטלין
# מתחם הארמונות והגנים בפטרהוף, והמרכז ההיסטורי של העירה פטרהוף
# ארמונות העיר פושקין, אזור צארסקויה סלו והארמונות שבו ובהם: ארמון יקטרינה וארמון אלכסנדר, הפארקים שסביב הארמונות והמרכז ההיסטורי של העיר
# ארמונות וגני העיר פאבלוסק והמרכז ההיסטורי של העיר
# הארמונות והגנים בכפר רופשה
# הארמון והפארק בכפר גוסטיליצי
# הארמון והפארק בכפר טאייצי
# הארמון והפארק בעיירה גטצ'ינה והמרכז ההיסטורי של העיירה
# הארמון והפאר בעיירה סטרלנה והמרכז ההיסטורי של העיירה
# גדות נהר נייבה
# ארמון אורניינבאום בעיר לומונוסוב

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סנקט פטרבורג: אטרקציות תיירותיות