OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
קיר תומך

סוגים של קירות תומכיםקיר תומך הוא מבנה שתפקידו מניעת תזוזת עפר או אדמה. קירות תומכים נבנים מבטון, אבן, פלדה ועץ ומבוצעים בשלושה אופנים עיקריים.
==קירות כובד==
קירות כובד הם אלמנטים רחבים העשויים על פי רוב מאבן, מסלעים גדולים, או מבטון לא מזוין, ומשקלם העצמי הגדול הוא זה שעוצר את תנועת העפר. דוגמה לקיר כובד הוא הכותל המערבי, שנבנה בתבנית פירמידאלית, כך שכל נדבך נסוג בכשני סנטימטרים פנימה ביחס לנדבך שתחתיו.

==קירות תומכים דקים==
קירות אלו מבוצעים מבטון מזוין וצורתם כצורת האות L או T הפוכה. הקירות האלו מנצלים את משקל העפר מצידם האחד כדי לעצור את תנועת העפר בצידם השני. כיום בניית קירות כאלה מקובלת מאוד בעבודות הבנייה.

==קירות שיגומים==
במקור קירות אלו היו עשויים לוחות פלדה או עץ שהיו מוחדרים לאדמה לעומק מספיק וכך היו יוצרים מעין גדר שהייתה עוצרת את תנועת האדמה. היום מקובל יותר לבצע קירות כאלו משורה של כלונסאות בטון צמודים זה לזה הנקדחים לעומק רב. לאחר הקידוח והיציקה, ניתן לחפור מצידם האחד ולהנמיך את מפלס האדמה מבלי לאפשר לקרקע בצידם השני לנוע.

==קירות תומכים מבטון טרום==
קיר תומך בשיטת טר ארמה
קירות תומכים מבטון טרום מורכבים מלוח בטון טרומי ומאביזר עיגון.

=== קירות קרקע משוריינת ===
אלו קירות אשר החזית נועדה לשמש אלמנט אדריכלי. תימוך הקרקע מתבצע על ידי שריון פלדה או פולימרי. אורך השריון בגב הקיר יהיה כ-70% מהגובה הכללי של הקיר.

==קירות תומכים ועוגני קרקע==
כדי לעצור את תנועת הקרקע ניתן לשלב בין קירות תומכים (בעיקר דקים) לעוגני קרקע שהם משקולות הקשורות בכבלים על הקיר התומך. עוגן הקרקע משמש בלם מסייע לפעולת הקיר התומך, כיוון שמשקלו מונע מהקיר לנוע ובכך הוא מחזק את התנגדות הקיר לתנועת הקרקע.

עוגני הקרקע משמשים שנים בענף הבנייה לייצוב מבנים, מדרונות, קירות תומכים, מזחים סכרים ועוד. המטרה הראשונית והחשובה ביותר של עוגן קרקע, הנה העברת כוחות מחזית המבנה אל אזור יציב בתת-הקרקע. יציבות זו מושגת באמצעות הגדלה משמעותית של הכוחות הנורמליים הפועלים על מישורי הרס פוטנציאליים. דריכת עוגני הקרקע לכוח עבודה נדרש מראש, עשויה להקטין תזוזות עתידיות של המבנה המעוגן. חלופות עוגני קרקע צריכה להביא בחשבון את הטכנולוגיה המתקדמת המשמשת לגיוס כוחות עבודה גבוהים יחסית, תוך בדיקה מידית של התסבולת לטווח קצר ולטווח ארוך<ref></ref>.

==תכנון קירות תומכים==

תכנון קירות תומכים הוא תחום חשוב בתורת הנדסת המבנים. מבחינה מבנית, קירות תומכים הם בעלי תצורה פשוטה יחסית אבל העומסים הפועלים עליהם הם מורכבים ואינם סטנדרטיים. את הקיר התומך צריך לתכנן כך שיעמוד בשלושה מצבים:
# שקיעה
#החלקה
#התהפכות

בעת התכנון מחושב שיווי המשקל של הקיר לעמידה בשלושת המצבים האלו, כלומר, יש לדאוג לכך שהקיר יהיה מספיק רחב כדי שלא ישקע ויש לוודא שהקיר לא יזוז ממקומו ולא יתהפך.

==ראו גם==
*גיאומכניקה
*חלקלקה

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הנדסה אזרחית
תומך
עגור (קבוצת כוכבים)

עגור הוא קבוצת כוכבים דרומית, אחת משתים עשרה הקבוצות שנוצרו על ידי פיטר קייזר ופרדריק דה-הוטמן בשנים 1595-1597 והופיעו לראשונה באטלס הכוכבים "אורנומטריה" של יוהאן באייר, בדומה לקבוצת הכוכבים טווס. עד המאה ה-16, העגור נחשב לחלק מקבוצת דג דרומי והשמות הערביים של רבים מכוכבי הקבוצה משקפים סיווג זה. מאחר שהקבוצה עצמה הוגדרה במאה ה-16, אין אגדות או מיתולוגיה מוקדמת אודותיה.

למשך זמן קצר במאה ה-17 הקבוצה נקראה באנגליה בשם Phoenicopterus, פלמינגו בלטינית.

==כוכבים ראשיים==
α בעגור (אל-נאיר) הוא כוכב לבן - כחלחל במרחק של כ-100 שנות אור עם בהירות נראית מדרגה 1.7. משמעות שמו היא "הבהיר" בערבית.

β בעגור הוא ענק אדום במרחק של כ-170 שנות אור עם בהירות משתנה בין דרגות 2 ו-2.3.

γ בעגור הוא ענק כחול במרחק של כ-210 שנות אור עם בהירות מדרגה 3. לפעמים הוא נחשב לראש במפות שונות הוא מייצג לפעמים את ראש העגור ולפעמים את זנבו.

δ בעגור הוא כוכב כפול המורכב מזוג כוכבים בעלי בהירות מדרגה 4, שניתן להבחין בהם ללא ציוד עזר. בערך בשליש המרחק בין δ בעגור ובין γ בעגור נמצא μ בעגור שהוא כוכב כפול נוסף המורכב מזוג כוכבים בעלי בהירות מדרגה 5 שניתן להבחין בהם ללא ציוד עזר בתנאי צפייה טובים.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20071112041831/http://bioch.szote.u-szeged.hu/astrojan/grus.htm מפה אינטראקטיבית של הקבוצה]
* [http://www.ianridpath.com/startales/grus.htm Star Tales - Grus]
* [http://www.allthesky.com/constellations/grus/constell.html The Deep Photographic Guide to the Constellations – Grus]
* 

 
*
קטגוריה:קבוצות כוכבים
קטגוריה:13 קבוצות הכוכבים של יוהאן באייר
נחש מים קטן

נחש מים קטן היא קבוצת כוכבים קטנה בשמי הדרום, שהוגדרה סביב 1595 על ידי שני הנווטים ההולנדים פיטר קייזר ופרדריק דה-הוטמן, והופיעה לראשונה באטלס הכוכבים "אורנומטריה" של יוהאן באייר ב-1603. הקבוצה מפרידה בין הקבוצות טוקאן (המכילה את הענן המגלני הקטן שקצהו הדרומי בולט אל תוך הקבוצה) ודג זהב (המכילה את הענן המגלני הגדול) כך שהיא נמצאת בין שני העננים המגלנים וכך קל לאתרה. 

למרות השם הדומה, אין לקבוצה זו, המייצגת בעל חיים אמיתי, קשר עם קבוצת נחש מים, המייצגת את הידרה, המפלצת המיתולוגית. בשל הגדרתה במאה ה-16 אין לקבוצה זו סיפורים או אגדות הקשורים בה.

== כוכבי הקבוצה==
α בנחש מים קטן הוא כוכב לבן במרחק של כ-70 שנות אור ועם בהירות נראית מדרגה 2.9. זהו הכוכב השני בבהירותו בקבוצה.

β בנחש מים קטן הוא כוכב צהוב, דומה לשמש אך מעט יותר כבד (כ-1.1 מסות שמש), במרחק של כ-25 שנות אור ועם בהירות מדרגה 2.8. זהו הכוכב הבהיר ביותר בקבוצה והכוכב הבהיר (דרגת בהירות מתחת ל-3) הקרוב ביותר לקוטב השמימי הדרומי. כוכב זה הוא מושא למחקר אסטרונומי בשל מרחקו הקטן ודמיונו לשמש, אך לא ידוע אם קיימים כוכבי לכת המקיפים אותו.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.ianridpath.com/startales/hydrus.htm סיפורי כוכבים - היידרוס]
* [http://www.allthesky.com/constellations/hydrus/constell.html מדריך לקבוצות כוכבים בחלל העמוק - היידרוס]
* 

 
*
קטגוריה:קבוצות כוכבים
קטגוריה:13 קבוצות הכוכבים של יוהאן באייר
סולטאניה

סולטאניה (בפרסית سلطانيه) הייתה בירת השושלת המונגולית האלחאנית באיראן במאה ה-14. העיר שוכנת במחוז זנג'אן, כ-240 ק"מ מצפון-מערב לטהראן. פירוש שמה הוא "הקיסרית". בשנת 2005 הכריז ארגון אונסק"ו על סולטאניה כאתר מורשת עולמית.

הכיפה של סולטאניה

==היסטוריה==
הכיפה של סולטאניה (בשיפוץ)
עדויות מצביעות על כך שהאתר בסולטאניה יושב כבר באלף הראשון לפני הספירה. עם זאת, יישוב של קבע קם במקום רק לאחר הכיבוש המונגולי במאה ה-13 והקמת האילחנאת, הממלכה המונגולית שמרכזה היה באיראן של ימינו. בשנת 1290 הקים ארקון חאן, המנהיג הרביעי של השושלת האלחאנית, את מעון קיץ שלו בסולטאניה. עוד ידוע כי בנו של ארקון חאן, גאזאן חאן, הקים עבור עצמו מאוזולאום המכונה טפה נור, אך המידע אודות ימיו הראשונים של היישוב מועטים. 

בשנת 1304 עלה אילג'ייטי (Üljaitü), לימים הסולטאן מחמד חודבנדה, לשלטון, והחליט להרחיב את העיר ולהפוך אותה לבירת ממלכתו. הוא כינה אותה "סולטאניה", דהיינו, "הקיסרית", והחל בבנייה מסיבית, שנמשכה עד שנת 1313. סולטאניה, בדומה לתבריז, הפכה למרכז סחר חשוב בין אירופה לאסיה. יש הטוענים כי כאשר האלחאנים הפכו לשיעים, הם ביקשו להעביר את שרידיהם של עלי וחוסיין מבגדאד לסולטאניה. הדבר לא קרה, והמקדש הפך למאוזולאום של אילג'ייטי. לאחר מותו של אילג'ייטי בשנת 1316 איבדה העיר מחשיבותה, ועברה לידיהן של ממלכות קטנות. ב-1384, בזז צבאו של טימור לנג את העיר, אך לא פגע במאוזולאום של אילג'ייטי. בשנים הבאות סבלה העיר מקשיים, ולמרות זאת המשיכה לתפקד כמרכז מסחרי חשוב. במאות ה-16 וה-17 דעכה סולטאניה ועמדה בחורבותיה, ורק כפר קטן נותר במקום. במאה ה-19 שימש האזור כמחנה אימונים של הצבא הקאג'ארי.

==האתר==
===הכיפה של סולטאניה===
האתר המרכזי בחורבות סולטאניה הוא המאוזולאום של הסולטאן האלחאני אילג'ייטי (1304-1316), הידוע ככיפה של סולטאניה. מבנה המאוזולאום, שנבנה בשנים 1302-1312, מתומן, ובמרכזו כיפה מצופה בחרסינה בצבע טורקיז הנישאת לגובה של 50 מטר. קוטרה של הכיפה הוא 38 מטר בצידה החיצוני ו-25 בצידה הפנימי. סביב הכיפה, שמשקלה נאמד ב-200 טון, ניצבים שמונה צריחים שהוקמו למטרת קישוט. הכיפה של סולטאניה היא הכיפה הדו-שכבתית העתיקה בעולם, וחשיבותה לעולם האסלאם ולאדריכלות המוסלמית רבה. מבנה זה סלל את הדרך לבניית כיפות מוסלמיות מרשימות יותר, כמו זו של הטאג' מהאל. רוב הקישוטים החיצוניים בכיפה נעלמו, אך פנים הכיפה מגלה מוזאיקות, חרסינה וציורי קיר מרשימים. סביב המבנה מרפסת בצורת מצודה שאורכה 315 מטר ורוחבה 295 מטר. מצודה זו ששטחה 180 דונם הוקפה בעבר בחפיר ברוחב של 30 מטר.

===מבנים נוספים===
נוסף לכיפה של סולטאניה, שוכנים מספר מבנים נוספים במקום:
* המאוזוליאום של סולטאן צ'לביאואולו הוא מבנה לבנים השוכן דרומית-מערבית לכיפה. במקום מגדל מתומן, ומתחת למבנה המאוזוליאום שוכן מרתף קבורה (קריפטה). המבנה מתוארך לשנות השלושים של המאה ה-14.
* המאוזוליאום של מולה חאסן קאשי שוכן דרומית לעיר והוקם לכבודו של איש דת ומשורר בחצרו של אילג'ייטי. המבנה מתומן מבחוץ ובמרכזו אולם רבוע, והעיטורים שבו הם מהמאה ה-19. 
* שרידיו של קבר גזאן חאן בטפה נור דרומית-מזרחית לכיפה משתרעים על שטח של 18 דונם, והם יוצרים תל בגובה של 15 מטר.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20060614155641/http://www.sultanieh.ir/ האתר הרשמי של סולטאניה]

קטגוריה:איראן: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:איראן: היסטוריה
קטגוריה:איראן: ערים
Watchman

"Watchman" (באנגלית: שומר) הוא סרט וידאו ארט שיצרו ג'ק פאבר וגדי ספרוקט. הסרט מתאר פעולות והתרחשויות בחללי מוזיאון תל אביב לאמנות.

בסרט מופיעה דמותו של פורץ המסתובב במוזיאון ומבצע פעולות כגון חיבוק פסלו של האמן סטפן בייקנהול או הלבשת כובע צמר על פסל אחר. לשם צילום הסרט חיברו האמנים מצלמת וידאו אל מערכת מצלמות האבטחה של המוזיאון והקליטו את עצמם כשהם משוטטים במוזיאון כאשר המוזיאון היה סגור וספרוקט שימש כשומר היחידי במוזיאון. 

==הדיון המשפטי בסרט==

הסרט היה אמור להיות מוקרן ב-17 בפברואר 2005 בערב הקרנת סרטים ב"במת מיצג" בתל אביב-יפו. לבקשת המוזיאון הוצא צו מניעה כנגד האמנים ו"במת מיצג" האוסר את הקרנת הסרט ונפתח משפט, בבית המשפט המחוזי בתל אביב, שבו תבע המוזיאון את האמנים על לשון הרע והסגת גבול. בכתב התביעה טען המוזיאון כי כיוון שספרוקט היה באותה עת עובד המוזיאון, זכויות היוצרים של היצירה צריכות להיות בבעלות המוזיאון. בנוסף, טען המוזיאון כי נגרם לו נזק לשמו הטוב בעקבות הפרות החוק של האמנים וביצוע מעשי עוולה. 

בתביעה נגדית, שאותה הגישו האמנים באמצעות עורך הדין אביגדור פלדמן, ביקשו האמנים להגן על סרטם בטענה כי למוזיאון לא נגרם כל נזק בצילום הסרט וכי בצו המניעה יש משום פגיעה בחופש הביטוי שלהם כאמנים. לטענתם, חופש הביטוי מאפשר להם את יצירת הסרט וכי הזכויות עליו שייכות להם ולא למוזיאון.

ב-10 באוקטובר 2007 נפתחה תערוכה של פאבר בחלל "בית ספר מנשר לאמנות" ובה מסמכים הקשורים להתדיינות המשפטית עם המוזיאון.

בפסק הדין דחתה השופטת רות רונן את התביעה ואת התביעה שכנגד. בין השאר כתבה כי לא הוכחה פגיעה בשמו הטוב של המוזיאון. השופטת לא ניסתה להגדיר מהי "יצירת אמנות", ורק קבעה כי יצירה מוגדרת כאמנות על פי כוונת יוצריה. השופטת הרחיבה והסבירה כי מהזכות לחופש הביטוי נהנה גם הציבור הרחב.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סרטי וידאו ארט ישראלים
קטגוריה:מוזיאון תל אביב לאמנות
קטגוריה:סרטי 2005
פיטר צ'ייני

פיטר צ'ייני (באנגלית: Peter Cheyney; 22 בפברואר 1896 - 26 ביוני 1951) היה סופר מתח בריטי שכתב בעיקר בין 1936 ל-1951. ספריו עובדו בחלקם לסרטים - גיבור ספריו, למי קושן (Lemmy Caution), סוכן FBI אמריקאי ציני וקשוח, נלקח על ידי במאי הסרטים הצרפתי ז'אן-לוק גודאר כדמות בסרטו אלפאוויל. מגיבורי ספריו הנוספים של צ'ייני: סלים קאלאהן (אנגלית Slim Callaghan), בלש פרטי הפועל בלונדון. למרות שספריו נמכרו במיליוני עותקים בחייו, עבודתו של צ'ייני כמעט ונשכחה בימינו וספריו אינם מודפסים עוד מזה זמן רב.

==חייו==
קברו של צ'ייני בלונדון
עבד ככתב משטרתי וחוקר פשיעה ועד שהפך לסופר מותחנים חי חיי עוני. החל מ-1936 כשפרסם את ספרו הראשון "איש זה מסוכן" בכיכובו של למי קושן ובהמשך את ספרו "התליין הממהר" ב-1938, בכיכובו של סלים קאלאהן החלה הקריירה הספרותית שלו. פרסומם הוביל לקריירה מוצלחת כסופר מותחנים וצ'ייני זנח את עיסוקיו האחרים.

כחוקר יסודי, אסף צ'ייני חומר רקע רב על תיקי פשע ששימש אותו כרקע לעלילות ספריו. ב-1941 במהלך הבליץ על לונדון נשרפה ספריתו שכללה מאות תיקי פשיעה אך לאחר המלחמה המשיך צ'ייני וצבר חומר רב נוסף שהמשיך לשמש אותו בכתיבתו.

צ'ייני נהג להכתיב את עבודותיו למזכירתו, לעיתים תוך שהוא מציג בפניה את הפעולות המסופרות, והיא הייתה מעלה זאת על הכתב.

צ'ייני חי מבחינות רבות כמו גיבורי ספריו - "חיים על הקצה", עבודה מאומצת, חוסר דאגה לבריאות והזנחה כללית, שהובילו לבסוף למותו בגיל צעיר.

גיבור ספריו, למי קושן, סוכן FBI קשוח וציני, הונצח על ידי שחקן הקולנוע הצרפתי אדי קונסטנטין במספר עיבודים קולנועיים.

ספריו נקראו בקלילות, העלילה מהירה וסוחפת והדיאלוגים שנונים וחדים. מעריציו בני ימינו מתקשים להשיג את ספריו שאינם מודפסים עוד.

בישראל תורגמו בשנות השישים מספר רב מספריו בהוצאת מ. מזרחי וספריית מסתורין.

== מבחר מספריו==
עטיפת ספרו של צ'ייני בעברית{{תמונה להחלפה}}

===למי קושן===
* This Man is dangerous (1936 - תורגם לעברית כ "איש זה מסוכן"
* (1937) Dames don't care
* (1937) Poison Ivy
*(1941) Your deal,my lovely

===סלים קאלאהאן===
*(1938) The urgent hangman
*(1941) It couldn't matter less

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 

קטגוריה:סופרים בריטים
קטגוריה:סופרי מתח ואימה בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1896
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1951
מחלף אשדוד

מחלף אשדוד הוא אחד המחלפים הגדולים והמורכבים בישראל, הנמצא מזרחית לאשדוד. הוא מאפשר מעבר בין כביש 4, כביש 7, כביש 41, וכביש 42. המחלף המקורי נפתח לתנועה באפריל 1974 כחלק מפתיחת קטע כביש 4 בין אשדוד לראשון לציון. החל משנת 2001 בוצעו במחלף מספר שיפורים והרחבות באופן הדרגתי וכמו כן בוצע שדרוג נוסף שהסתיים בשנת 2009.

==מבנה המחלף==
המחלף מורכב משלושה חלקים. החלק הדרומי ביותר הוא התפצלות של כביש 42 מתוך כביש 4 לכיוון צפון. החלק הצפוני מזרחי היה צומת בני דרום, ומשמש כמחלף יהלום חלקי בין כביש 42 לכביש 7. החלק הצפון מערבי הוא החלק שבו כביש 4 עובר בגשר מעל כביש 7 שמחובר לכביש 41 שמוביל לנמל אשדוד.
בין חלקי המחלף השונים עוברת מסילת רכבת מצפון לדרום, שמתפצלת מצפון למחלף אשדוד במחלף מסילתי למסילת לוד-אשקלון ומסילת תל אביב – פלשת וכן שלוחת נמל אשדוד לכיוון מערב.

בשנת 2007 החלה החברה הלאומית לדרכים בעבודות לשיפור והרחבת המחלף, בהן הפרדה מפלסית בין מסילת הרכבת ובין הכבישים העוברים במחלף. ביוני 2009 נפתח לתנועה הגשר בתוואי כביש 7 העובר מעל מסילת הרכבת וכביש 42.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אשדוד: תחבורה
אשדוד, מחלף
אשדוד
תחנת הרכבת נען

תחנת הרכבת נען הייתה בעבר תחנת משא של הרכבת המנדטורית, מיקומה ליד כפר נענה העתיק, קרוב למושב יציץ ולא רחוק מקיבוץ נען. 
תחנה זאת משמשת כצומת לקווים לירושלים (דרך בית שמש) ולבאר שבע.

==היסטוריה==
התחנה נוסדה בשנות ה-20 של המאה ה-20. בהתחלה היא שימשה להובלת תוצרת חקלאית של פרי הדר. ולאחר מכן שימשה גם כתחנת נוסעים לתושבי האזור. בשנות ה-40 היו עוצרות בתחנה שלוש רכבות מדי יום ולאחר קום המדינה שירתה התחנה את הרכבות בקו לירושלים. בשנות ה-50 נסללה מסילת הדרום מתחנת נען דרומה אל באר שבע ועם פתיחת הקו לבאר שבע בשנת 1956 הייתה תחנת נען תחנת ביניים בקו זה. בשיאה, בשנות ה-60, עצרו בתחנה כ-20 רכבות ביום, מחציתן בקו לבאר שבע ומחציתן בקו לירושלים. בסביבות שנת 1992 הופסקה עצירת הרכבות בתחנה וכיום זו תחנת רכבת תפעולית בלבד ובה ארבע מסילות תקניות, המשמשות למפגשי רכבות בקווים תל אביב — באר-שבע ותל אביב — בית שמש — ירושלים. רכבת ישראל מבצעת עבודות שיחזור במבנה ההיסטורי. התחנה ממוקמת בשדות בין קיבוץ נען לבין מושב יציץ, קרוב לשמורת הטבע עיינות גיבתון.

== הכפלת קטע המסילה נען-לוד ==
בקטע נען-לוד, שאורכו 10.5 קילומטר, עוברים שני קווים של רכבת ישראל. בעקבות העומס הרב שנוצר על הקטע, והמגבלה של שלוש רכבות בשעה לכל כיוון, הוחלט בעשור הראשון של המאה ה-21 על פי תוכנית החומש של רכבת ישראל להכפיל את המסילה בין לוד לנען. כמו כן, עקב ריבוי העקומות החדות בקטע המגבילות את מהירות הנסיעה, הוחלט שתוואי המסילה בין רחוב תל חי ברמלה עד תחנת נען יוחלף במסילה חדשה ומיושרת, בתוואי הסמוך לכביש 6. בניית המסילה הייתה אמורה להסתיים ברבעון הראשון של 2008, אך התעכבה עקב התנגדות של תושבי קיבוץ נען. בשנת 2011 הסתיימו העבודות על המסילה החדשה באזור נען וב-2012 הושק הקו המהיר של הרכבת מתל אביב לבאר שבע במסילת הדרום העובר בקטע נען-לוד. באותה עת עדיין נותרו בקטע נען-לוד עבודות שדרוג של הפרדות מפלסיות הממתינות לביצוע באזור רמלה, חלקן עקב גילוי קברים עתיקים.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מועצה אזורית גזר
נען
קטגוריה:מחוז המרכז: מבנים לשימור
קטגוריה:נען
כרטיס חכם

כרטיס חכם - [[תעודת זהות מאסטוניה]]
כרטיס חכם הוא כרטיס שיכול לספק תעודת זהות, אימות נתונים ואחסון נתונים בתוך שבב. כרטיסים חכמים גם מסוגלים לתקשר עם מערכות שמחוץ להם, לרוב בכפוף למנגנוני אבטחה שונים.
הכרטיסים החכמים מתחלקים לשני סוגים עיקריים:
* כרטיסי זיכרון - בהם יש רק זיכרון בלתי מחיק.
* כרטיסים שבהם גם מעבד.
==היסטוריה==
בשנת 1968 ממציא גרמני בשם יורגן דטלוף יחד עם הלמוט גרטרופ רשמו פטנט על שימוש בכרטיסי פלסטיק המכילים שבבים. בשנת 1970 חוקר יפני בשם קוּניטאקֶה ארימוּרה יישם את אותו הפטנט. בשנת 1974 הציג הממציא הצרפתי רולנד מורנו מיקרו-שבב שהיווה בשנה לאחר מכן את הבסיס לכרטיס פלסטיק עם מיקרו-שבב בשם la carte à puce. הכרטיס החכם שמשתמשים בו היום יושם על ידי יורגן דטלוף בשנת 1976. המחקר התפשט לכיוון אירופה והתקדם בעיקר בצרפת (עם הפיתוח של מורנו) ובגרמניה שם פיתחו גרסאות מגוונות, טכנולוגיות ויישומים שונים בכרטיסים החכמים.

== היתרונות של כרטיס חכם ==
היתרונות של כרטיסים חכמים קשור ישירות להיקף המידע והיישומים שהוא יכול להכיל, אישורים רבים כמו רישיון נהיגה, כרטיס מועדון של חברות עוד.
חלק מהנתונים ניתנים לקריאה או כתיבה רק באמצעות "מפתח", כך שהעתקת הכרטיס תהייה קשה ביותר, מה שמשפר את רמת האבטחה.

== שימושים עיקריים ==

* ארנק אלקטרוני - להבדיל מכרטיס אשראי, המשמש כאמצעי תשלום עבור העסקה במועד מאוחר ממועד ביצוע העסקה, ארנק אלקטרוני היא שיטה בה בכרטיס עצמו מקודד סכום כסף, שהוטען עליו מבעוד מועד. מנגנון תשלום זה מוזיל את התשלום עצמו (אין צורך בתקשורת ואין צורך שהתשלום יגיע למערכות המחשוב), וכמו כן מונע את הצורך בזיהוי אישי (צנעת הפרט). כך מתקרב ה"תשלום" בכרטיס חכם במידה מרובה לתשלום בכסף נייר. השימוש ההמוני הראשון היה בצרפת (1983) לתשלום בטלפונים ציבוריים (Telecarte).
* זיהוי - מערכות הטלפונים הסלולריים מסוג GSM משתמשות בכרטיס חכם מסוג SIM לזיהוי מספר הטלפון ולאגירת נתונים הדרושים למשתמש. כך ניתן בקלות להעביר מספר טלפון ממכשיר למכשיר (כולל הנתונים הנוספים כמו "ספר טלפונים" ועוד).
* כרטיסים חכמים אלחוטיים כ"כרטיס עובד" או "כרטיס חבר" או אפילו כתחליף לדרכון משמשים לאישור מעבר, פתיחת דלתות ופעולות נוספות.
* בצה"ל ובמשטרת ישראל, תעודות החוגר ותעודות השוטר בהתאמה, מגיעות בשנים האחרונות בתצורה של "כרטיס חכם", בעזרתו משתמשים החיילים והשוטרים כדי להיכנס למערכות המחשב השונות.
* אגירת מידע - איסוף מידע מאביזרים ניידים (כמו מצלמות), שימוש כ"תיק רפואי נייד" המסייע בהצלת חיים וכולי.

== מערכות "ארנק אלקטרוני" ==
בשנות ה-90 התחילה באירופה פעילות של שימוש בכרטיסים חכמים כמנגנון ארנק אלקטרוני. בשנת 1993 התאגדו Europay ,MasterCard ו-VISA לאיגוד EMV ליישום שימושי ארנק אלקטרוני, ופיתחו מערכת תקנית לנושא.

== מאפייני תקן ==
* מידות: לכרטיסים חכמים תקנים בינלאומיים 7816 ISO ו-7810. לפיו ממדי הכרטיס (גרסה ID-1) יהיו 85.6X53.98 מ"מ (שימוש ככרטיס אישי) או (גרסה ID-000) יהיו 25X15 מ"מ (שימוש ככרטיס SIM). עובי הכרטיס בשני המקרים יהיה 0.76 מ"מ (ישנם תקנים נוספים).
* מאפייני גישה ותהליכים: מופיעים ב-ISO7816.
* כרטיס חכם אלחוטי מאופיין על ידי תקני ISO14443 ו-15963.

==ראו גם==
* רב קו
* כרטיס אשראי
* כרטיס חיוב מיידי
== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אמצעי זיהוי
קטגוריה:כרטיסים
קטגוריה:טכנולוגיה
קטגוריה:גרמניה: המצאות
ביצית (צמחים)

ביצית היא מבנה הקיים בצמחים בעלי זרע. הביצית מכילה את המגהגמטופיט, הגמטופיט הנקבי במחזור חייהם של צמחים עילאיים אלה, ועתידה להתפתח לזרע.

בבעלי פרחים הביציות נמצאות בשחלה וצומחות מדפנותיה. בחשופי זרע הביציות הן חשופות יותר, כאשר הן מתפתחות על פני איבר ייעודי, לרוב אצטרובל. בשתי מערכות אלה, הביציות מורכבות ממעטפת תאים העתידים להתפתח לקליפת הזרע ומשבעה תאים פנימיים המהווים את הגמטופיט הנקבי (נקרא גם "שק העובר"): תא רבייה נקבי אחד וחמישה תאים הפלואידיים נוספים, ותא ההורה של האנדוספרם שהוא דיפלואידי.

הביצית מתפתחת לזרע לאחר הפרייתה על ידי גרגר אבקה. הפרייתה של הביצית מכונה הפריה כפולה מכיוון שבתהליך מתרחשות באופן מעשי שתי הפריות: גרגר האבקה מכיל שני תאי רבייה זכריים, כאשר אחד מהם מפרה את תא הרבייה הנקבי ליצירת זיגוטה דיפלואידית שתתפתח לספורופיט, והשני מפרה את תא ההורה של האנדוספרם ליצירת תא טריפלואידי אשר יתפתח לרקמה המזינה של הזרע.

בבעלי פרחים, עם הפרייתן של הביציות והתפתחותן לזרע, מתפתח ומבשיל פרי בו הזרעים יהיו נתונים. בחשופי זרע, לעומת זאת, הזרעים הבשלים יתנתקו ממקומם, ללא שום רקמה העוטפת אותם.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:פרחים
קטגוריה:מורפולוגיה של צמחים
סייטן

תחליף ל[[בשר ברווז הנפוץ בקרב נזירים בודהיסטים המתנזרים מבשר ונקרא "מוק דאק" (ברווז מזויף).]]
סֶייטָן (מיפנית: セイタン) הוא מזון העשוי מחלבון הגלוטן המצוי בחיטה. הכנתו נעשית על ידי שטיפת בצק העשוי מקמח חיטה עד להמסת העמילן. הסייטן נפוץ בעיקר כתחליף בשר, בשל דמיונו לבשר בטעם ובמרקם, אולם הוא נפוץ פחות ממאכלי הסויה למיניהם כמו טופו או טמפה.

מקורו של הסייטן הוא בסין, שם הומצא על ידי נזירים בודהיסטים שדתם אוסרת אכילת בשר ונזקקו לתחליף למוצרי הסויה שהיו במחסור. משם התפשטה הכנת הסייטן לשאר מזרח אסיה ובמיוחד ליפן, שם הפך הסייטן לפופולרי יחד עם מוצרים דומים רבים (הידועים בשמם הכללי - פו (Fu)).

השם סייטן (Seitan) הוא חידוש לשוני מהמאה ה-20. ג'ורג' אוסווה , מייסד המקרוביוטיקה, המציא את המילה, שפירושה המילולי "עשוי מחלבון", בשנות ה-60, ובעקבות התפשטות המקרוביוטיקה, הפך השם לנפוץ ביותר בעולם המערבי, אף על פי שביפן אינו משמש כמעט כלל.

הסייטן נפוץ כיום בקרב בודהיסטים וכן בקרב צמחונים וטבעונים רבים. בישראל ניתן להשיגו ברוב המרכולים בצורתו המוכנה, והכנתו העצמאית אינה שכיחה בשל הזמן והמאמץ הנדרשים למכינים שאינם מיומנים.

השימוש בסייטן נפוץ בקהילת העבריים מדימונה אשר עלו מארצות הברית (שם היה מוכר הסייטן בקרב טבעונים כבר בשנות ה-60) ושומרים על אורח חיים טבעוני. במפעלם ביישוב אף מיוצר סייטן ומשווק ברחבי הארץ וניתן למצוא אותו במגוון אופנים, מוכן לאכילה.

==ערך תזונתי==

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מאכלים
קטגוריה:המטבח הסיני
קטגוריה:המטבח היפני
קטגוריה:סין: המצאות
קטגוריה:המטבח הצמחוני
דבק חם

אקדח דבק חם
דבק חם הוא סוג של דבק תרמו-פלסטי מוצק בטמפרטורת החדר, המומס באקדח דבק מיוחד. הדבק נמכר בגלילים מוצקים בכמה אורכים, והגליל מושחל באקדח חשמלי המכיל גוף חימום להמסת הדבק. כאשר לוחצים על ההדק, מקל הדבק נדחף אל גוף החימום, והאקדח פולט דבק מותך לוהט (העלול לגרום לכוויות). הדבק דביק ורך בעודו חם, אבל נהפך למוצק ומפסיק להיות דביק לאחר מספר שניות עד דקה.

במכונות הדבקה חמה בתעשיות שונות, נצרך דבק חם בצורת גרגירים, גושים או פתיתים בגדלים שונים, המוזנים למכל התכה במכונה, ומיושמים על המשטחים המיועדים להדבקה באופן אוטומטי, באמצעות מורחת (גלגלת) או מזרק.

דבק עצמות שבו משתמשים כאשר הוא חם, שימש לעבודות עץ עוד ממצרים העתיקה. דבק זה מחומם בסיר דבק מיוחד ומשתמשים בו בעזרת מברשת.

== אופן השימוש ==
טוענים את האקדח בגליל דבק, מחברים אותו לחשמל וממתינים 5 עד 10 דקות, ואז הדבק מוכן לשימוש. הדבק מתקשה במהירות ולכן חשוב להדק את החלקים מייד. בסיום העבודה יש לנתק את אקדח הדבק החם מהחשמל ולהשאיר אותו להתקרר לפחות רבע שעה לפני שמאחסנים אותו.

== מקורו של הדבק החם ==
הדבק החם הומצא על ידי ג'ורג שולץ, יליד בוסטון כאשר היה בן 82 בשלהי שנות ה-40 של המאה העשרים. את רעיונו שאב שולץ מעובדי מפעל לייצור נעליים, שעובדיו היו משתמשים בדבק שהורתח בסיר.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
חם
אלן קולמס

אלן קולמס, 2009
אלן קולמס (אנגלית: Alan Colmes; 24 בספטמבר 1950 - 23 בפברואר 2017) היה שדרן רדיו ומנחה טלוויזיה יהודי-אמריקני. 

קולמס נולד וגדל בניו יורק. בצעירותו אהב להאזין לרדיו. הוא רכש השכלה אקדמית באוניברסיטת הופסטרה, אוניברסיטה פרטית בלונג איילנד. החל את דרכו כשדרן רדיו בשנת 1979, ושידר בתחנות רדיו בצפון מזרח ארצות הברית, בהן: WABC ו-WNBC, בניו יורק ו-WZLX בבוסטון. קולמס היה אישיות רדיו מוכרת בניו יורק, לפני שנשכר על ידי ערוץ החדשות בכבלים, פוקס ניוז.

בשנים 2009–1996 הגיש קולמס את תוכנית הטלוויזיה היומית "האניטי וקולמס" בפוקס ניוז יחד עם שון האניטי. התוכנית עסקה בפוליטיקה ובדיונים על אקטואליה וקולמס היה על תקן הפרשן הליברלי, לצד האניטי השמרן. קולמס מגיש את תוכנית הרדיו "המופע של אלן קולמס" המשודרת ברחבי ארצות הברית, וזוכה לפופולריות רבה.

קולמס היה מגיש טלוויזיה המזדהה כ"שמאלני" בערוץ חדשות שנתפס בארצות הברית כ"ימני". אחדים מעמיתיו של קולמס למקצוע בערוצים אחרים, אמרו כי הם רואים בו "איש מרכז" דווקא. הושמעה אף ביקורת על-פיה קולמס אינו אגרסיבי כמו עמיתו לתוכנית, האניטי, ואינו מייצג נאמנה את הצד הליברלי. 

ב-2003 יצא לאור ספרו: "Red, White & Liberal: How Left is Right and Right is Wrong", (בתרגום חופשי מאנגלית: אדום, לבן וליברל, מדוע שמאל זה נכון וימין זו טעות). בספר מציג קולמס את זווית ראייתו במגוון נושאים שעל סדר היום בארצות הברית, בהווה ובעבר. 

ב-2003 נישא לד"ר ג'וזלין קראולי, פרופסור חבר בבית הספר לתכנון ומדיניות ציבורית באוניברסיטת רטגרס בניו ג'רזי. קראולי היא אחותה של ד"ר מוניקה קראולי, שדרנית רדיו שמרנית, אשר הופיעה מספר פעמים בתוכנית "האניטי וקולמס" כמחליפתו של האניטי.

קולמס נפטר בבית חולים במנהטן ב-23 בפברואר 2017 בגיל 66 אחרי מאבק בסרטן הלימפומה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.alan.com האתר הרשמי של קולמס]
* [http://www.foxnews.com/radio/alancolmes/index.html האתר של תוכנית הרדיו "המופע של אלן קולמס"]
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מנחי טלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שדרני רדיו וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שדרני רדיו וטלוויזיה יהודים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הופסטרה
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1950
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2017
פרשת השרופים

עדותה של כרמן גלוריה קינטאנה.
פרשת השרופים (בספרדית: Caso quemados) הוא השם בו נודע מקרה בו שרפו חיילים צ'יליאנים שני צעירים בבוקרו של ה-2 ביולי 1986 בסנטיאגו דה צ'ילה והשערוריה הפוליטית שהתחוללה בעקבותיו.

באותה התקופה, ימי שלטונה של החונטה הצבאית תחת הנהגתו של הגנרל אוגוסטו פינושה זה 13 שנה מאז הפיכת 11 בספטמבר 1973, חוותה צ'ילה אי יציבות פוליטית והפרת זכויות אדם מצד המדינה. תומכי האופוזיציה לדיקטטורה התכוננו למחאה שתוכננה לימים 2 - 3 ביולי 1986 במסגרתה נבנו מספר מחסומי רחוב בחלקים שונים של סנטיאגו.

== פרטי האירוע ==
בבוקרו של יום 2 ביולי, בשעה 8 בבוקר, הקימה קבוצה קטנה של פעילים מחסום רחוב בשכונת לוס נוגאלס (Los Nogales) שברובע התחנה המרכזית (Estación Central). הקבוצה הייתה מצוידת בחמישה צמיגים ישנים, מספר בקבוקי מולוטוב ובמכל דלק. הקבוצה אותרה בידי פטרול של חיילי צבא שעסקו בפינוי מחסומים באזור שדרת הגנרל ולסקס (General Velásquez). חברי הקבוצה נמלטו אולם שניים מהם, רודריגו רוחאס דה נגרי (Rojas De Negri), צלם כבן 19 ובן למשפחת גולים פוליטיים מאימת הרודנות של אוגוסטו פינושה, וכרמן גלוריה קינטאנה (Quintana), סטודנטית להנדסה באוניברסיטת סנטיאגו כבת 18, נתפסו בידי הפטרול שהורכב משלושה קצינים, חמישה מש"קים ו-17 חיילים, תחת פיקודו של סגן פדרו פרננדס דיטוס (Fernández Dittus).

לפי גרסת חיילי הפטרול נשברו בשגגה כמה מבקבוקי המולוטב שנשאו רוחאס וקינטאנה בעת המעצר ואלו הביאו להצתתם הבלתי מכוונת של השניים. לפי גרסתה של קינטאנה, ששרדה את ההצתה, הכו חיילי הפטרול את שני העצורים באורח קשה ולאחר שהספיגו אותם בדלק - הציתו אותם והעלו אותם באש. ידוע בוודאות כי לאחר המעשה, בעוד רוחאס וקינטאנה שרופים ומחוסרי הכרה, עטפו אותם חברי הפטרול בשמיכות, העמיסו אותם על רכב צבאי והשליכו אותם להמתין למותם בתעלת השקיה באזור מבודד המרוחק כ-20 קילומטרים מחוץ לעיר. השניים נמצאו בידי מספר חקלאים, שהודיעו על כך למשטרה, אשר העבירה אותם לבית חולים.

מצבו של רוחאס היה אנוש. הוא סבל מכוויות מדרגה שנייה ושלישית בכ-90% מגופו, מצלעות ומלסת שבורה וריאתו התמוטטה. הוא שרד ארבעה ימים נוספים ונפטר ב-6 ביולי 1986. קינטאנה סבלה מכוויות מדרגה שנייה ושלישית בכ-62% מגופה ומשיניים שבורות ולאחר שהתנדנדה בין חיים ומוות מספר שבועות נשארה בחיים. לאחר טיפולים ארוכים בצ'ילה ובקנדה עדיין סובלת קינטאנה מצלקות המעוותות את חזותה החיצונית.

== בעקבות האירוע ==
מיד לאחר המקרה ריצה מפקד הפטרול, פרננדס, 180 ימים בכלא, אולם שנה לאחר מכן קודם לדרגת קפטן. בשנת 1991 הורשע פרננדס בידי בית דין צבאי ברשלנות על כך שלא הגיש סיוע רפואי לרוחאס, אולם זיכה אותו מכל אחריות לשריפתה של קינטאנה. בית הדין הוסיף וגזר על פרננדס 300 ימי מעצר, אולם ביצוע פסק דין זה הושעה. בשנת 1993 שפט בית המשפט העליון של צ'ילה את פרננדס ל-600 ימי מעצר בכלא על אחריותו בשריפתו של רוחאס ומותו ועל שריפתה של קינטאנה. מתוך אלו קיזז בית המשפט את 180 הימים אותם כבר ריצה פרננדס. באוקטובר 2000 הורה בית המשפט לממשלה לפצות את קינטאנה בסכום של 251.7 מיליון פסו צ'יליאני (שהם כחצי מיליון דולר אמריקני) על הנזק שנגרם לה.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20070310190226/http://ssdc.ucsd.edu/news/chip/h94/chip.19941216.html FERNANDEZ DITTUS SENTENCED TO 600 DAYS IN CASO QUEMADOS] - דיווח חדשותי מעיתון EL MERCURIO המובא באתר Chile Information Project <small>(באנגלית)</small>

קטגוריה:הדיקטטורה הצבאית בצ'ילה
קטגוריה:1986
פטל אדום

פטל אדום תרבותי ללא קוצים בעציץ עם פרי 
פטל אדום (שם מדעי: Rubus idaeus) הוא מין של פטל הנפוץ באירופה ובצפון אסיה. היה ידוע ביוון העתיקה כשיח נותן פרי, ושמו הלטיני נלקח מהר אידה בטורקיה, הסמוך למקום גידולו המקורי. קיימים שיחים בעלי פרי בצבע צהוב בהיר.

==מאפיינים==
הפטל האדום הוא שיח בגודל בינוני (בגובה מטר עד שלושה) רב שנתי, הצומח מחדש מדי שנתיים. הצמח מעל פני הקרקע נראה כדו-שנתי, אך מערכת שורשיו רב שנתית. בשנה הראשונה מצמיח השיח מערכת ענפים מהירה וגבוהה, ומגיע כמעט לגובהו המרבי. בשנה זו לרוב לא יצמיח השיח פרחים. בשנה השנייה השיח פורח בשלהי האביב, עם פרחים קטנים (קוטרם כסנטימטר), שכמו כלל הוורדיים בעלי חמישה עלי כותרת. הפירות מקובצים, בעלי גוון אדום או צהוב וטעם מתוק חמצמץ. כמו מרבית מיני הפטל, צורת הקיבוץ היא במעגל סביב העוקץ, כשמרכז המעגל חלול. בניגוד לאוסנה, נוטה פרי הפטל האדום להתפרק לכדוריות הבודדות עם הקטיף. כמו כן, קני הענפים של הפטל האדום אינם קוצניים, בניגוד לשאר מיני הפטל .

==אזור גידול==
הפטל האדום גדל באזורים מיוערים, תחת כיסוי עלווה של עצים גבוהים ממנו אך גם בקרחות יער. השיח מגודל גם למטרות חקלאיות, והוא אב קדמון למרבית הזנים המתורבתים בחקלאות הפטל כיום.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:ורדיים
קטגוריה:גרגרי יער
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
מכבי עירוני בת ים

מכבי עירוני בת ים הייתה קבוצת כדורגל ישראלית מהעיר בת ים, שבשיאה שיחקה בליגה הלאומית. משחקי הבית של הקבוצה נערכו באצטדיון העירוני בת ים שבדרום-מזרח העיר.

הקבוצה נוסדה בשנת 2004 עם איחוד מכבי והפועל בת ים, ופורקה בשנת 2014. בשנת 2018 אוחדו מחלקות הנוער שלה עם הפועל בת ים שהוקמה מחדש, ובשנים 2023-2019 מוזגה עם בית"ר תל אביב לקבוצה מאוחדת שנקראה בית"ר תל אביב בת ים, לאחר פירוק האיחוד עירוני בת ים נוסדה ויש לה מועדון נוער + גם לילדים וגם ובוגרים 

==היסטוריה==
קבוצת מכבי בת ים הוקמה בשנת 1947, ובתחילת דרכה שיחקה נגד מספר קבוצות עבריות שפעלו באזור המרכז. בשנת 1951 החלה לשחק במסגרת מסודרת של ההתאחדות לכדורגל ושובצה בליגה ג'. בשנת 1959 העפילה הקבוצה לראשונה לליגה ב', ושיחקה במחוז דרום א' במשך 12 עונות רצופות.

בסיום עונת 1970–1971 (עם המאמן צ'וצ'קו לוי) העפילה הקבוצה לראשונה בתולדותיה לליגה א' (אז הליגה השנייה), שם שרדה עונה אחת וירדה בחזרה לליגה ב' בתום עונת 1971/1972. בעונה שלאחר מכן השלימה ירידת שתי ליגות בשתי עונות וירדה לליגה ג', ובשנים שלאחר מכן התנדנדה בין שתי הליגות התחתונות.

בשנת 2004 התאחדה הקבוצה עם הפועל בת ים, ומאז היא נקראה מכבי עירוני בת ים. בעונתה הראשונה של הקבוצה העירונית המאוחדת היא העפילה לליגה א', ושיחקה שם במשך שלוש עונות. בעונת סיימה במקום הראשון והעפילה לליגה הארצית. ב-22 במאי 2009 הפעילה לליגה הלאומית, לאחר שגברה 3–0 על בני טמרה.

בסיום עונת 2011/2012 נשרה הקבוצה שוב לליגה א'. בקיץ 2014 החליטה הנהלת הקבוצה שלא להירשם לליגה, וקבוצת הבוגרים של המועדון למעשה פורקה.

מחלקת הנוער של המועדון המשיכה לפעול גם לאחר הפירוק, וב-2018 אוחדה עם מחלקות הנוער של הפועל בת ים בחסות העירייה ותחת ניהולו של שחקן העבר פליקס חלפון. הקבוצה המאוחדת נקראה מועדון ספורט בת ים, ושיחקה עונה אחת בליגה ג'.

במאי 2019 אוחדה הקבוצה העירונית המאוחדת עם בית"ר תל אביב, והקבוצה המאוחדת נקראת בית"ר תל אביב בת ים. במסגרת האיחוד יעביר המועדון לבת ים את כל פעילותו, כולל מחלקת הנוער, וקבוצת הבוגרים תעבור לשחק באצטדיון העירוני בת ים בעתיד לאחר שישודרג לדרישות הליגה הלאומית, בשנת 2023 פורק האיחוד עם בית"ר תל אביב, והמועדון מפעיל מחלקת נוער וילדים ללא קבוצה בוגרת.

==קישורים חיצוניים==
* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:קבוצות כדורגל ישראליות שהתפרקו
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1947
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-2004
בת ים
קטגוריה:בת ים: ספורט
עד עוין

עֵד עוֹיֵן הוא עד אשר אופן עדותו בבית המשפט שונה באופן מהותי מעדות קודמת שמסר, והשינוי גורם נזק לבעל הדין שהביא אותו להעיד. מרגע שבית המשפט הכריז עליו כ"עוין" ניתן להטיל דופי במהימנותו, עד כדי קביעה כי עדותו הקודמת היא הנכונה. הליכי עד עוין מעוגנים בסדרי הדין ובדיני הראיות, ומתקיימים בהליך פלילי ובהליך אזרחי.

==עדות עוינת==
עדות שהפכה להיות עוינת לבעל הדין ומסייעת לצד שכנגד, שכיחה בהליכים פליליים. למשל, כאשר עד מסר עדות מוקדמת בחקירתו במשטרה או בכל אמרת חוץ אחרת. בהגיעו להעיד בבית המשפט הוא מוסר עדות שונה במהותה הגורמת נזק לתביעה, או שהוא מרבה לשכוח פרטים באופן שנראה כמו שכחה מכוונת, או שהוא בוחר לשתוק מעל דוכן העדים.

ישנן סיבות שונות לעדות עוינת, בין השכיחות שבהן:
* העד מאוים על ידי הנאשם או על ידי גורמים מטעמו.
* העד טוען כי עדותו המוקדמת ניתנה תחת לחץ או הפעלה של השפעה בלתי הוגנת.
* חשש להפללה עצמית מעל דוכן העדים.
* במקרים של עבירות בתוך המשפחה כגון עבירות מין או אלימות, לפעמים בוחרים המתלוננים לחזור בהם מעדותם מתוך רצון לשמור על שלמות המשפחה.

גם בתביעה אזרחית יכול עד לסתור עדות קודמת שנתן, בדיון קודם או באימרת חוץ אחרת כמו תצהיר משפטי, באופן שתחשב לעוינת.
==הבקשה==
הדרישה לקבוע כי עד הוא עוין, יכולה לבוא רק מצד בעל הדין אשר הביא את העד. עליו לשכנע את בית המשפט כי הפיכת העדות לעוינת נעשתה בזדון ומתוך מניעים פסולים אשר נועדו לסייע לצד הנגדי. במקרים רבים נוהגים שופטים להתרות בעד ולהבהיר לו את משמעות הקביעה ותוצאותיה. במקביל, מתבקש בית המשפט לקבל את העדות הקודמת שנמסרה על ידי העד כעדות קבילה.

==קביעת עד עוין==
לאחר ההכרזה על העד כעוין ניתנת הזדמנות שנייה לצד שהביא אותו לחקור אותו בחקירה נגדית, בה הוא יכול לשוב לעדותו הראשונה, או להתמיד בקו העוין.

בית המשפט יכול לראות את עדותו המוקדמת כאילו היא העדות הנכונה, אם כי אין הוא חייב לעשות כך, והכל לפי נסיבות העניין. בדרך כלל עדות עוינת הופכת את העד לבלתי אמין והעדות הקודמת מקבלת משקל כבד לעומת העדות העוינת.

==לקריאה נוספת==

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מונחים משפטיים
קטגוריה:דיני ראיות
חזי כאלו

חזי (יחזקאל) כָּאלו (נולד ב-18 בינואר 1952) הוא מנהל ישראלי ששימש מנכ"ל בנק ישראל וקודם לכן, ראש האגף היהודי בשירות הביטחון הכללי.

==ביוגרפיה==
יליד ירושלים, בוגר תיכון בויאר. הוא בעל תואר ראשון בהצטיינות במדעי המדינה של אוניברסיטת חיפה, אותו קיבל במסגרת לימודים בתוכנית החד-שנתית של המכללה לביטחון לאומי.

===בשירות הביטחון הכללי===
לאחר שירותו הצבאי בחטיבת גולני הצטרף לשב"כ בו שירת במשך 25 שנים, בין היתר היה ראש לשכתם של ראשי השב"כ אברהם אחיטוב וכן של אברהם שלום בתקופת פרשת קו 300.

כאלו מונה בנובמבר 1993 לראש האגף הלא-ערבי (המוכר גם כ"האגף היהודי") בשב"כ וכיהן בתפקיד במשך כשלוש שנים, בזמן טבח מערת המכפלה ורצח רבין. הוא היה מהאחראים להפעלתו של אבישי רביב כסוכן בקרב פעילי ימין קיצוניים. בשנת 1999 התפרסם "מסמך רביב" שהוא פרוטוקול של ישיבה שהתקיימה ב-1996 במשרד המשפטים בין בכירי המשרד לאנשי השב"כ (ובהם כאלו), בנוגע להפעלתו של רביב. על פי המסמך, כאלו, שהיה אחראי הפעלתו של רביב, אמר באותו דיון: "בדיון אצלנו הוחלט שהאיש לא נשלט ואי אפשר להמשיך להפעיל אותו בצורה כזו. אבל קבענו כללים חדשים של הפעלה, ניתוק, בדיקה פסיכולוגית. הובהר לו שככה לא נמשיך, ושלא תינתן לו חסינות על עבירות שיבצע". כאלו הכחיש את המיוחס לו וטען כי דבריו בפרוטוקול מתומצתים ולא שיקפו את מה שבאמת אמר. ועדת שמגר שחקרה את הרצח לא הסיקה מסקנות אישיות בנוגע לכאלו, אך ביקרה את צורת הפעלתו של הסוכן אבישי רביב, שהיה תחת אחריותו. בתחילת 1996 הוא עבר לתפקיד ראש אגף משאבי אנוש והדרכה, תפקיד בו כיהן כשנתיים ואז סיים את עבודתו בשב"כ.

===לאחר פרישתו מהשב"כ===
לאחר פרישתו מהשב"כ מונה לסמנכ"ל תכנון ומידע בשירותי בריאות כללית, ובהמשך עבר לתפקיד סמנכ"ל משאבי אנוש ומידע. כאלו התמודד על תפקיד מנכ"ל קופת חולים הכללית ומנכ"ל רכבת ישראל, אך לא זכה בתפקידים. בפברואר 2008 עזב את קופת חולים כללית.

ב-26 באוקטובר 2008 מונה למנכ"ל בנק ישראל על ידי הנגיד סטנלי פישר. היה אחראי על מספר מחלקות וחטיבות בבנק: המטבע, חשבות, תשלומים וסליקה, טכנולוגיית המידע ומשאבי אנוש ומנהל.

כאלו שימש כיו"ר וועדת ההיגוי הפנימית של הבנק לפרויקט הקמת מאגר נתוני אשראי והוביל את הקמתו,[https://www.boi.org.il/he/NewsAndPublications/PressReleases/Documents/כתב%20מינוי-ועדת%20היגוי-הקמת%20מאגר%20נתוני%20אשראי.pdf] כחלק מתהליך הקמת המאגר בהתאם לחוק נתוני אשראי התשע"ו - 2016, והיה אחראי גם על שיפוץ מבנה הבנק בירושלים בבנק ישראל. בספטמבר 2020 סיים את עבודתו בבנק ישראל, והצטרף למועצה המייעצת של קרן הון הסיכון sibf ומשמש כדירקטור במספר חברות בקרן. כמו כן, משמש בהתנדבות כיו״ר עמותת ״טק-קריירה״ העוסקת בהכשרה והשמה של צעירים יוצאי אתיופיה בתחום ההיי-טק.

באוקטובר 2021 יצא לאור, בהוצאת "ידיעות ספרים", ספרו "דמו הותר - רצח רבין: עדות מבפנים".

כאלו נשוי ואב לשלושה. הוא מתגורר בכוכב יאיר צור יגאל.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.boi.org.il/he/AboutTheBank/OfficeHolders/Pages/HeziKalo.aspx חזי כאלו], באתר בנק ישראל
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשי האגף לענייני ישראל וזרים בשב"כ
קטגוריה:רצח יצחק רבין: אישים
קטגוריה:עובדי בנק ישראל
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:מנכ"לים יוצאי השב"כ
קטגוריה:בוגרי תיכון בויאר
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:בוגרי המכללה לביטחון לאומי
קטגוריה:סגל שירותי בריאות כללית
קטגוריה:ראשי האגף למשאבי אנוש בשב"כ
קטגוריה:כוכב יאיר צור יגאל: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
הקהילה הבין-לאומית

הקהילה הבין-לאומית הוא מונח המשמש לעיתים קרובות בעיתונות ובדיפלומטיה בהתייחס למגעים המתנהלים בין מדינות העולם בפורומים דיפלומטיים שונים, ולהחלטות המתקבלות בפורומים האלה. למונח אין הגדרה משפטית או אקדמית ברורה, ומשמעותו עשויה להשתנות על-פי ההקשר שבו משתמשים בו. יש המשתמשים במונח במשמעות של כלל מדינות העולם. משמעויות אחרות שעשויות להיות למונח הן כלל המעצמות או הארגונים הבין-לאומיים הגדולים.

במילון האנגלי של קיימברידג' המונח מוגדר כך: מדינות העולם המגבשות דעה או פועלות יחד כקבוצה. לדוגמה, "חטיפת בני ערובה אינה מקובלת והקהילה הבין-לאומית חייבת להתנגד לכך בתוקף."

הביטוי "הקהילה הבין-לאומית" משקף תפיסה שעל-פיה לכל מדינה בעולם יש חובות וזכויות הבאות לידי ביטוי ביחסיה עם מדינות אחרות, וכי ארגונים בין-לאומיים הם מעין רשויות להסדרת היחסים בין המדינות. למעשה, נובע מהתפיסה הזאת כי מדינות העולם מתייחסות זו לזו באופן דומה לאזרחים בתוך מדינה מסוימת, וכי הארגונים הבין-לאומיים הם המקבילה לרשויות השלטון במדינה. השקפה זו נעשתה נפוצה לאחר מלחמת העולם הראשונה, והתבטאה בהקמת חבר הלאומים, ובהתערערות שיטת הבריתות הצבאיות שהייתה נפוצה באירופה לפני המלחמה (ותרמה במידה רבה לפריצתה). ניצנים ראשונים להשקפה הזאת הופיעו עוד קודם לכן עם הקמת הצלב האדום ב-1864.

בשנת 1999 כתב המזכיר הכללי של האומות המאוחדות, קופי אנאן, מסה בשם "משמעות הקהילה הבין-לאומית" בה פרש את השקפתו בנושא זה. בין השאר כתב: 

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:יחסים בין-לאומיים
בניין עיריית לונדון

מבט אל המבנה בשעת לילה
בניין עיריית לונדון (באנגלית: City Hall) משמש את רשות לונדון רבתי ואת ראש עיריית לונדון. המבנה נמצא על גדתו הדרומית של נהר התמזה באזור סאות' בנק, ברובע סאת'ק של העיר לונדון, בסמוך לגשר טאוור. המבנה תוכנן על ידי האדריכל נורמן פוסטר, ונפתח לציבור ביולי 2002.

על אף שהמבנה מכונה באנגלית "City Hall" - מילולית: "בניין הסיטי", אין קשר בינו לבין הסיטי של לונדון שבניין העירייה שלה הוא בניין הגילדהול.

==הקמת המבנה==
הרשויות שקדמו לרשות לונדון רבתי - מועצת לונדון רבתי ומועצת מחוז לונדון השתמשו בבניין המחוז הממוקם במעלה הנהר באזור סאות' בנק. מאז שפורקה מועצת לונדון רבתי משמש מבנה זה כמלון, כאתר תערוכות וכאקווריום, ולכן נאלצה רשות לונדון רבתי למצוא בניין חדש לצרכיה.

==תיאור המבנה==
למבנה צורה מעגלית אשר נועדה להפחית את שטחי הפנים של המבנה ולמנוע אובדן אנרגיה במבנה (למעשה לחימום המבנה דרושה רבע מכמות האנרגיה הנדרשת למבנה בגודל זה). בשל צורתו, קרא לו ראש עיריית לונדון, קן ליווינגסטון "אשך הזכוכית" (glass testicle).
המבנה מעגלי, ובמרכזו מעבר ספירלי שאורכו כ-500 מטרים (המזכיר את מבנה מוזיאון סולומון ר. גוגנהיים שבעיר ניו יורק. בראש המבנה אולם שמכונה "חדר המגורים של לונדון" (London's Living Room) המשמש לתערוכות.
המעבר הספירלי נועד לסמל את שקיפות השלטון בפני אזרחי העיר, ומזכיר מבנה נוסף שתוכנן על ידי פוסטר - כיפת בניין הרייכסטאג שבברלין.

המבנה הוקם באתר ששימש את הרציפים של הבריכה של לונדון. המבנה אינו נמצא בבעלות רשות העיר לונדון, ומוחכר על ידי הרשות לתקופה של 25 שנים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.casa.ucl.ac.uk/andy/qt/gla.html פנורמה של פנים הבניין]
== הערות שוליים ==

גרם המדרגות הפנימי הספירלי שבמבנה

קטגוריה:לונדון: בנייני ממשל
קטגוריה:סאת'ק
קטגוריה:מבנים שתכנן נורמן פוסטר
לונדון
מאחז (משלט)

מאחז הוא משלט מזמן מלחמת העצמאות של מדינת ישראל, הממוקם מצפון מזרח לקיבוץ שובל וסמוך לכביש ולמסילת הרכבת לבאר שבע. בקרבת הגבעה יש באר ונחל הנושאים את אותו השם.

מקור השם בשמה של הגבעה בערבית, "מע'אז". במלחמה הוא היה משלט חשוב בקרבות על כיס פלוג'ה, היום באזור מצודת יואב. באזור התחולל קרב חרבת מחאז בין הפלמ"ח כנגד הצבא המצרי כאשר המשלט עבר מיד ליד עד שנותר בידי צה"ל. בצד הכביש היה שלט המתאר את המערכה על המשלט.

ב-1 ביולי 2008 נחנך בסמוך למשלט מחלף מאחז שמחבר את אזור בית קמה לכביש 6.

==ראו גם==
* קרב חרבת מחאז

==קישורים חיצוניים==
* אבי ע., [http://www.tapuz.co.il/communa/ViewmsgCommuna.asp?communaid=27470&msgid=29474004 חנוכת מחלף מאחז ע"ש קרבות הפלמ"ח בח' מחאז] - אתר תפוז, פלמח: דור ההמשך

קטגוריה:החזית המצרית במלחמת העצמאות
קטגוריה:כביש 40
כפר ת'ולת'

כפר ת'ולת (בערבית: كفر ثلث) הוא כפר פלסטיני במערב השומרון, בנפת קלקיליה. הכפר נמצא בכביש 446, מדרום לעיירה עזון וצפונית לנחל קנה.
==מקור השם==
פירוש המלה "ת'ולת" (ثلث) בערבית הוא: שְלִיש. יש סברה כי זה מקום "בעל שלשה" שנזכר בתנ"ך.<ref></ref><ref></ref><ref></ref>

==היסטוריה==
לפי עדויות ארכאולוגיות הכפר היה מיושב כבר מתקופת הברונזה הקדומה.
===התקופה העותמאנית===
בשנת 1870, חוקר ארץ ישראל ויקטור גרן ביקר בכפר וכתב שגרו בו כ-60 תושבים.
הכפר מוזכר בסקר של הקרן לחקר ארץ ישראל משנת 1883.
===בתקופת המנדט הבריטי===
במפקד 1922, שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, היו ביישוב 654 נפש, כולם מוסלמים. במפקד 1931 גדלה האוכלוסייה ל-955 נפש. בשנת 1945 אוכלוסיית הכפר מנתה 1029 תושבים,
===לאחר 1967===
בעקבות מלחמת ששת הימים, ב-1967, עבר הכפר משליטה ירדנית לישראלית.

לאחר הסכם אוסלו, 28 דצמבר 1995, חולק השטח של הכפר: כ-1,238 דונם - 10.7% מהשטח, סווג כשטח B ורוב השטח - 10,292 דונם שמהווים 89.3% מהשטח הכולל, סווג כשטח C.<ref name=":0"></ref>

=== הפקעת אדמות ===
ב-1977, הוקמה ההתנחלות קרני שומרון מצפון מערב לכפר. כמה מאות דונמים של אדמה חקלאית ששימשה את הכפר הופקעו לצורך הקמת ההתנחלות.

ב-24 במרץ 2005 - צו צבאי מס' 65/05/ת כפר תלת' ועזון, הפקעת 224 דונם משני הכפרים מסיבות ביטחוניות לא מוגדרות. על פי מפה שצורפה נראה שהמטרה הייתה השלמת בניית חומת ההפרדה באזור.

ב-26 בספטמבר 2002 - צו צבאי מס' 40/02/ת כפר תולת, כפר חבלה ועזון, הפקעת 894.5 דונם לצורך בניית גדר ההפרדה. הערה: בשנת 2003 פורסמו מספר תיקונים לצו צבאי מס' 65/05/ת על פי שינוי תוואי גדר ההפרדה.

באוקטובר 2010 - ללא צו, עלו טרקטורים על אדמות ממזרח לכפר במסגרת עבודות לחיבור היישוב מתן לרשת החשמל של קרני שומרון.

ב-25 בדצמבר 2002 - צו צבאי מס' 35/02/ת, כפר תולת וסניריה להפקעת 280 דונם עבור בניית חומת ההפרדה.

ב-18 ביולי 2005 - צו צבאי מס' 120/05/ת, כפר תלת, להפקעת 1.2 דונם להקמת כביש עוקף ישראלי חדש.<ref name=":0" />

החל משנת 2003, נבנתה גדר הפרדה, והיא מפרידה 2,861 דונם, שהם כ-24.8% משטח הכפר. לצורך עיבוד האדמות שהופרדו, התושבים נדרשים לאישור צה"ל.<ref name=":0" />

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:נפת קלקיליה
קטגוריה:הרשות הפלסטינית: יישובים
עלקת הבילהרציה

עלקת הבילהרציה (שם מדעי: Schistosoma) היא תולעת ממערכת התולעים השטוחות ממחלקת העלקות.

עלקת הבילהרציה חיה בשלבים השונים של מחזור חייה במים מתוקים וכטפילה בגוף יונק ובגוף חילזון. היא גורמת למחלת הבילהרציה בבני אדם ויונקים אחרים. העלקת זוהתה בשנת 1851 במצרים, על ידי הפתולוג הגרמני תיאודור מקסימיליאן בילהרץ, וב-1908 מופה מחזור החיים שלה על ידי המדען הברזילאי דה סילבה פיראז'ה (Manuel Augusto da Silva Pirajá).

== מחזור חיים ==
מחזור החיים של עלקת הבילהרציה אופייני מאוד למחלקת העלקות. יש בו שלב רבייה מינית, שלב רבייה א-מינית, פונדקאי ביניים ופונדקאי סופי. בניגוד לחלק מהטפילים ממערכת התולעים השטוחות (כגון שרשורים) ישנו שלב פעיל במעבר מטפיל לטפיל.

עלקת זו תקפה את אבי בשנת שבעים ושלוש

עלקת הבילהרציה מתחילה את חייה בגוף הפונדקאי הסופי, שם היא מוטלת כביצה המופרשת בצואה או בשתן (תלוי במין העלקת). כאשר היא מגיעה לסביבת מים מתוקים הביצה בוקעת, וממנה מגיח מירצידיום (עובר עטוף בריסים). המירצידיום בוקע לזחל לאחר מספר ימים, ושוחה בחופשיות במים עד לפוגשו בחילזון (לרוב בובילי), חודר לגופו, מתנחל בו וניזון ממנו. בגוף החילזון הנגוע מתפתח הזחל לשק נבגים (ספורוציט אם), בו מתרחשת רבייה א-מינית. שלב ההתנחלות בחילזון מסתיים כאשר שק הנבגים מתבקע.

השפעות העלקת על החילזון הן הרות אסון מנקודת מבטו. הוא אומנם נעשה חזק וגדול וקונכיתו מתעבה ביחס לחילזון לא נגוע, אבל הוא גם הופך עקר עקב השפעת הטפיל.

כאשר שק הנבגים מתבקע (נקרא רדיה בשלב זה), מגיחים ממנו צרקריות, שלב לא בוגר בעל ריסים וזנב תנועה, השוחות בחופשיות במים. בשלב זה הצרקריות תרות אחר יונק (אדם במקרים רבים) שיהווה את פונדקאי סופי עבורן. כאשר הצרקריה מוצאת פונדקאי (שטבל במים, תולעים שטוחות חייבות סביבה מימית), הן קודחות בבשרו, משירות את הזנב והופכות לשיסטולות, המתפתחות לתולעים בוגרות מזוויג מסוים.

כאשר זכר ונקבה פוגשים זה את זה הם נודדים לאיבר בבטן הפונדקאי, שם הנקבה נכנסת לכיס מין בגוף הזכר (שם היא תשכון כל חייה) והזכר נצמד בעזרת כפתור הצמדה לדופן מעי או למערכת השתן, ניזון ממזון הפונדקאי, והזוג עוסק בהתרבות אינטנסיבית. בשלב סופי זה מתחילה מחלת הבילהרציה אצל היונק כתגובה חיסונית להטלת הביצים.

==תפוצה==
הבילהרציה נפוצה באזורי מקווי מים מתוקים, בעיקר במקומות בהם תנאי הסניטציה גרועים והפרשות מגיעות אל מקורות המים.

ניתן למצוא אותה באפריקה ממצרים עד כמעט דרום אפריקה, באמריקה הדרומית, בעיקר באזור אגן הניקוז של נהר האמזונאס, ובאזורים בדרום-מזרח אסיה. סרטן הנהרות האפריקאי הוא הטורף הטבעי של העלקת הבילהרציה ולכן מנצלים אותו להקטנת האוכלוסייה שלה.

נחל הירקון מוגדר כאזור סיכון (כיום אינו נגוע עקב הזיהום הרב שהרג את החלזונות בנחל).

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1858
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי דוד פרידריך ווינלנד
קטגוריה:תולעים שטוחות
המצוד הגדול

המצוד הגדול (באנגלית: The Great Hunt, בתרגום הראשון שיצא בעברית תורגם כ"החיפוש הגדול"), הוא הספר השני מתוך סדרת הפנטזיה מחזור כישור הזמן מאת רוברט ג'ורדן. בגרסה העברית הספר מחולק לשני חלקים (בתרגום הראשון בעברית ניתן לכל כרך שם נפרד; לראשון "החיפוש הגדול" ולשני "קרן ואלר"). במהדורה השנייה של הספר באנגלית הוא גם חולק לשני כרכים "החפוש מתחיל" ו"איומים בתבנית".

בציור כריכת הגרסה החדשה (באנגלית) לחלק השני, מופיעה אגווין בכריכה, כשהיא קשורה באדאם לרנה, ומאחור חייל סינצ'ני משגיח עליהם.

==המצוד הגדול - חלק א==
סיואן סנצ'ה מודיעה לרנד שהוא הדרקון שנולד שוב. מצודת פאל דארה מותקפת, ופדן פיין, ידיד האופל המטורף בורח. הוא לוקח איתו את הפגיון המקולל משאדר לוגות ואת קרן ואלר. 

רנד וחבריו יוצאים ביחד עם קבוצת חיילים בפיקודו של לורד אינגטר השאינרי, כדי למצוא את פדן פיין ואת קרן ואלר, ובמקביל מוריין מובילה את אגווין, ונינאב למגדל הלבן. נינאב הופכת למקובלת, ואגווין לחניכה.

חבורת החיילים השאינרים ישנה ליד אבן מעבר, ורנד מעביר בטעות את לויאל והורין איתו לעולם אחר. אישה מסתורית בשם סלין עוזרת להם לחזור למציאות העכשווית. קיצור הדרך עוזר להם למצוא את ידידי האופל ולהחזיר את הקרן והפגיון. בינתיים, פרין מתחבר לזאבים עוד יותר.

רנד מגיע לקאירייהין ולפני שהוא מספיק להתחבר לחבורה מחדש, החפצים נגנבים ממנו שוב.
==המצוד הגדול - חלק ב==
רנד מקבל הודעה מפדן פיין שאם הוא רוצה את החפצים עליו לבוא לכף תומאן, הנמצאת בצידה השני של היבשת, וכבושה כרגע על ידי הסינצ'נים, שבאו מעבר לים.

ליאנדרין, אאס סדאי מהאג'ה אדומה (ולמעשה שחורה) מפתה את אגוין ונינאב לבוא איתה לפאלם שבכף תומאן בשקרים, בטענה שרנד בצרה. מין ואליין מצטרפות אליהן, אך בהגיעם לפאלם ליאנדרין מסגירה אותם לסינצ'נים. מתברר שהסינצ'נים שמים על אאס סדאי קולר בשם א'דאם ועל ידי כך הם שולטים ומשתמשים בכוחה, נינאב ואליין מצליחות לברוח, אך מין ואגוין נתפסות, אחת הסינצ'ניות בשם רנה קושרת את אגוין בקולר אדאם, ומתעללת בה.

רנד מגיע לפאלם הורג את מנהיג הסינצ'נים לורד טוראק, ולוקח בחזרה את הקרן והפגיון. במקביל נינאב מתעלת זרזיף קטן של סאידר, לעבר אאס סדאי בקולר ומצליחה לשחרר אותה. היא ואליין משתמשות בקולר על הסינצ'נית שעד עכשיו כבלה נשים, סטה, ומגלות שזה עובד גם עליה. הן הולכות לכלא של אגוין משחררות אותה. וכובלות את רנה. 

רנד, מאט והשאינרים מנסים לברוח דרך היבשה, כשהם נלכדים בין שני צבאות הנלחמים ביניהם הגלימות הלבנות והסינצ'נים הבאים לקראתם מהעיר. מאט תוקע בקרן ואלר ומזמן את גיבורי הקרן לעזרה. ארתור הוקינג ושאר הגיבורים קוראים לרנד "לואיס תרין". תוך כדי המלחמה בעלזמון מופיע, ונלחם ברנד בשמי העיר בקרב שנראה לעיני כל, אך רנד מביסו. בעקבות זאת, רנד הכריז על עצמו כדרקון שנולד מחדש.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:מחזור כישור הזמן
קטגוריה:ספרי רוברט ג'ורדן
קטגוריה:ספרי הוצאת אופוס
מגדול

מפה של נדודי בני ישראל משנת 1641
מִגְדֹּל היא אחת התחנות במסעי בני ישראל ממצרים לארץ ישראל. בספר במדבר כתוב: .

בתבליטי המלך פרעה סתי הראשון, מלך מצרי, המצויים במקדש אמון שבעיר כרנךְ. מובא תיאור מסעו מהדלתה של הנילוס עד ארץ ישראל. בתבליט מופיעים ציורי מבצרים בחצי האי סיני, בהם מצודה, עליה כתוב בכתב חרטומים: "מגדול של מנמרע" - אולי מגדול המקראית.

בתקופת הרומית והביזנטית היה במקום יישוב בשם "מגדולום", בסביבות קנטרה.

==ראו גם==
* נדודי בני ישראל במדבר

== לקריאה נוספת ==
* צבי אילן, אתמולים - מחקרים ותגליות בעברה של הארץ, מודן הוצאה לאור, 1988
* זאב וילנאי, אריאל אנציקלופדיה לידיעת ארץ ישראל, עם עובד - תרבות וחינוך - תל אביב, 1978, הדפסה שלישית, עמודים 4158 - 4159

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:יישובי המקרא