OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
דהרהרא

דהַרַהַרָא (בנפאלית: धरहरा), המוכר גם בשם מגדל בהימסן, היה מגדל בן 9 קומות בגובה 61.88 מטרים ששכן במרכז סונדרה (Sundhara), קטמנדו, נפאל. הוא נבנה בשנת 1832 על ידי ראש ממשלת נפאל, בהימסן טאפה (Bhimsen Thapa) בהוראתה של המלכה ללית טריפורה סונדרי (Queen Lalit Tripura Sundari). המגדל נחשב למונומנט המשקף את האדריכלות שהתפתחה בעיר.

במגדל היה גרם מדרגות לולייני לכל גובהו בעל 213 מדרגות ובקומתו השמינית הייתה מרפסת היקפית, שסיפקה תצפית על עמק קטמנדו. על גג המגדל היה תורן ברונזה בגובה 5.2 מטרים. המגדל נפתח לציבור בשנת 2005.

ב-25 באפריל 2015 התמוטט המגדל עקב רעידת האדמה שהתרחשה באזור קטמנדו בעוצמה של 7.8 בסולם מגניטודה לפי מומנט. קריסתו הביאה למותם של כ-180 אנשים.

==היסטוריה==
המגדל הראשון שנבנה על ידי בהימסן טאפה בשנת 1824 היה בן 11 קומות. הוא נבנה לכבוד המלכה ללית טריפורה סונדרי, שהייתה אחייניתו של טאפה. בשנת 1832 הושלמה בנייתו של המגדל השני. בשנת 1834 התרחשה רעידת אדמה בה המגדלים נשארו עומדים על תילם אך הראשון ניזוק באופן קשה. רעידת האדמה של ה-15 בינואר 1934 הפילה אותו לחלוטין ורק המגדל השני נשאר במקומו. מגדל דהרהרא השני התמוטט 81 שנים לאחר מכן, ברעידת האדמה של ה-25 באפריל 2015.

==שימוש==
מגדל דהרהרא נבנה כמגדל שמירה למטרות צבאיות. במקרי חירום או בעלי חשיבות לאומית היו אמורות להישמע תרועת חצוצרות מקומתו העליונה. המסורת של תרועת החצוצרות התקיימה בפועל עד התמוטטות המגדל.

המגדל היה פתוח לציבור, בתשלום, משנת 2005 עד התמוטטותו בשנת 2015.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.google.com/maps/place/Dharahara/@27.700605,85.311872,966m/data=!3m2!1e3!4b1!4m2!3m1!1s0x39eb18549311ee73:0xb0751ac119ed2c97?hl=en תמונת לוויין בגוגל מפות]
* [http://sketchup.google.com/3dwarehouse/details?mid=ffa998b3265ca56f3d146b344828a5fe Google Sketch 3D model]
* [http://sketchup.google.com/3dwarehouse/details?mid=bf1d46eb8b5d02264d480c3ded9195f5 Another Google Sketch 3D model]
* [http://himalaya.socanth.cam.ac.uk/collections/journals/ancientnepal/pdf/ancient_nepal_80_07.pdf Subedi, Rajaram. (Nepali). Nepal's Dharahara]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קטמנדו
קטגוריה:אסיה: מגדלים
יום העצמאות (בוסניה והרצגובינה)

יום העצמאות בבוסניה והרצגובינה מצוין בחלק ממדינה זו מדי שנה ב-1 במרץ, לציון הכרזת עצמאותה מהרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה בשנת 1992.
== היסטוריה == 
תושבי הרפובליקה הסוציאליסטית של בוסניה והרצגובינה נקראו להצביע בשאלת עצמאותה במסגרת משאל עם שנערך מ-29 בפברואר ועד 1 במרץ 1992. תמיכה גורפת בעצמאות ניתנה בקרב התושבים ממוצא בוסני-מוסלמי ובוסני-קרואטי. לעומתם התושבים ממוצא בוסני-סרבי החרימו את משאל העם או שנמנע מהם מלהשתתף בו על ידי השלטונות הסרביים המקומיים. שיעור ההשתתפות במשאל העם מקרב כלל תושבי הרפובליקה הגיע ל-63.6 אחוזים, ומקרב המשתתפים תמכו בעצמאות 99.7 אחוזים. תוצאות משאל העם אושרו ב-6 במרץ 1992 על ידי הפרלמנט של בוסניה והרצגובינה. ב-7 באפריל באותה שנה הכיר האיחוד האירופי בבוסניה והרצגובינה כמדינה.

ב-28 בפברואר 1995 החליט הפרלמנט של הפדרציה של בוסניה והרצגובינה (אחת משתי הישויות המדיניות המרכיבות את המדינה) כי 1 במרץ יצוין מדי שנה כיום העצמאות של המדינה ויהיה חג לאומי, ויום זה צוין לראשונה למחרת ההחלטה.

ברפובליקה סרפסקה, הישות המדינית השנייה בבוסניה, אין מציינים את יום העצמאות ב-1 במרץ. במקום זאת מצוין שם יום העצמאות ב-9 בינואר. מילורד דודיק, נשיא רפובליקה ספרסקה, אמר כי יום זה "הוא יום חג של העם הבוסני ואנו איננו חולקים על כך, אך זהו איננו יום חג הנחגג ברפובליקה סרפסקה".

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

בוסניה והרצגובינה
קטגוריה:בוסניה והרצגובינה: תרבות
קטגוריה:בוסניה והרצגובינה: היסטוריה
קטגוריה:אירועים בחודש מרץ
T-27

T-27 היה טנק קל שפותח ויוצר בברית המועצות בין השנים 1931-1941. הטנק שירת בצבא האדום במהלך מלחמת העולם השנייה והיה מבוסס על הטנק הבריטי הקארדן-לויד. הרישיון לייצורו נקנה מבריטניה ב-1930.

==עיצוב==
בברית המועצות לא היו מסופקים מספיק מדגם הקארדן-לויד הבריטי ועשו בו מספר שינויים לפני תחילת הייצור הנרחב תחת השם T-27. בהשוואה לקארדן-לויד המקורי, ה-T-27 היה בעל גוף גדול יותר, תיבת ההילוכים משופרת והעמדה שלו שונתה למכונת ירייה סובייטית. מספר שינויים נוספים נעשו על מנת לשפר את יכולת הכלי להתמודד עם האקלים והקרקע בברית המועצות. לכלי הרכב היו חסרים מכשירי קשר והT-27 יצר קשר בעזרת דגלי איתות.

נעשו מספר ניסיונות לשפר את כוח האש של הT-27, שהיה חמוש רק במקלע DP, זאת על ידי התקנת להביור או תותח ללא רתע, אך ניסיונות אלה כשלו. מספר T-27 צוידו במיוחד לצליחת מקורות מים כמו נהר.

==שירות==
טנק T-27 נכנס לשירות לראשונה ב-13 בפברואר 1931. הטנק יוצר בשני מפעלים, מפעל הבולשיביק בלנינגרד ומפעל גא"ז בניז'ני נובגורוד.

השימוש העיקרי של הטנק בצבא האדום היה לתפקידי סיור. תחילה, היו שישים וחמישה גדודי טנקים קלים שפעלו בצבא האדום, כאשר בכל אחד היו בערך חמישים טנקים קלים. לאחר מכן, כמות הטנקים בכול גדוד ירדה לעשרים ושלושה. הT-27 נועד גם להיות יביל אוויר והיה לטנק הסובייטי הראשון שהוצנח ממטוס. ב-1935, הצבא האדום ניסה להצניח מספר טנקים מסוג T-27, זאת כאשר חיברו אותם מתחת למכלי הדלק של מפציצי טופלב TB-3.

הT-27 הופעל במרכז אסיה נגד הבסמצ'ים. כבר בשנת 1938 הוא נחשב מיושן לעומת הטנקים החדישים של ברית המועצות והתקשה מאוד לפעול בתנאי האקלים של ברית המועצות, פעמים רבות הוא נתקע בשלג בגלל הזחלים הצרים שלו. בנוסף לכך, גוף הטנק היה קטן ובשל כך מרחבו הפנימי היה מוגבל (גובה הטנק עמד על 1.83 מטרים), והיה קושי למצוא אנשי צוות שיכלו לתפקד בתוך החלל הקטן הזה. סיבות אלו הביאו לכך שבסוף שנות ה-30 של המאה ה-20 ירד בהדרגה מספר הטנקים מסוג T-27 שהיו בשירות, ובסופו של דבר הם הוצאו משירות בקו החזית ושימשו לאימונים. מספר של עשרות טנקים שימשו להובלת תותחי שדה בשדות הקרב. כ-2,157 יחידות נשארו בשירות בצבא האדום ב-1 בינואר 1941, חלק קטן מהם לחם בחזית המזרחית. הקרב האחרון אשר ידוע בו על השתתפותם הוא הקרב על מוסקבה בדצמבר 1941, מספר קטן מהיחידות שנתפסו שלל בידי הורמאכט נכנסו לשירות בצבא גרמניה הנאצית.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:טנקים רוסיים
קטגוריה:טנקים סובייטיים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:טנקים קלים
קטגוריה:רכבי סיור
עץ אהרונשיין

בתורת הקבוצות, עץ אהרנשיין הוא עץ שכל שלביו וכל ענפיו בני מניה לכל היותר, ועם זאת הוא אינו בן מניה בעצמו. קיומו של עץ כזה מפריך את הכללת הלמה של קניג עבור עצמות הגבוהות מ־<math>\aleph_0</math>.

כל עץ סוסלין הוא עץ אהרונשיין. באופן כללי, לכל מונה <math>\kappa</math>, <math>\kappa</math>־עץ אהרונשיין הוא עץ מגובה <math>\kappa</math> כך שכל רמה שלו היא בגודל לכל היותר <math>\kappa</math> וכל ענף הוא בגובה לכל היותר <math>\kappa</math> (ומכאן "עץ אהרונשיין" סתם הוא למעשה <math>\aleph_1</math>־עץ אהרונשיין). העץ קרוי על שם המתמטיקאי הפולני נחמן אהרונשיין שהראה בנייה שלהם לראשונה בשנת 1934.

==קיום עץ אהרונשיין==
מהלמה של קניג נובע כי לא קיים <math>\aleph_0</math>־עץ אהרונשיין. קיומו של <math>\aleph_1</math>־עץ אהרונשיין הוכח על ידי נחמן אהרונשיין. טענת קיומו של <math>\aleph_2</math>־עץ אהרונשיין היא עצמאית — השערת הרצף גוררת את קיומו של עץ זה, ויליאם מיטשל וג'ק סילבר הראו שעקבי שלא קיים <math>\aleph_2</math>־עץ אהרונשיין (בהינתן קיום של מונה קומפקטי חלש).

רונלד ינסן הוכיח שאקסיומת הבנייה גוררת שקיים <math>\kappa</math>־עץ אהרונשיין (ולמעשה <math>\kappa</math>־עץ סוסלין) לכל מונה אינסופי עוקב <math>\kappa</math>. ג'יימס קאמינגס ומת'יו פורמן הוכיחו בשנת 1998 באמצעות אקסיומות של מונים גדולים שעקבי שאין <math>\aleph_n</math>־עץ אהרונשיין לכל <math>n</math> הגדול מ־<math>1</math>. אם <math>k</math> הוא קומפקטי חלש אזי לא קיים <math>\kappa</math>־עץ אהרונשיין. בכיוון השני, אם <math>\kappa</math> הוא אי נסיג, ולא קיים <math>\kappa</math>־עץ אהרונשיין, אזי <math>\kappa</math> קומפקטי חלש.

אהרונשיין
אהרונשיין
אהרונשיין
אהרונשיין
BA-30

הBA-30 הוא זחל"ם שיוצר ופותח בברית המועצות בשנת 1937. רק עשרות כלים בודדים מסוג זה יוצרו.

==פיתוח==
הכלי פותח באוניברסיטת NATI, מתוך כוונה שיציג שיפור ביכולת השטח של הכלים הקודמים בסדרת ה-BA, הBA-20, הקודם בסדרה התבסס על NATI-3 זחל"ם להובלת חיילים רק שהBA-20 היה על גלגלים.
הBA-30 השתמש ב־2 גלגלים גדולים ו4 קטנים ורולר חזרה אחד (על מנת לנסוע לאחור או לצאת מבוץ) שגם הם הופיעו בNATI-3 ובGAZ-60.
כאשר בBA-30 נסע בקרקע מושלגת, הגלגלים הקדמיים יכלו להתחלף במגלשיים.
הBA-30 היה טוב במעבר הרים וגבעות.
הBA-30 היה מצויד ברדיו 71-TK-1 עם אנטנה על הגוף ומצוידת במקלע DP, הרכב היה מופעל על ידי 3 אנשי צוות.

==היסטוריית שירות==
רק מספר קטן של BA-30 יוצרו ונבחנו, מספר קטן מאוד של הכלים לקח חלק במלחמת החורף בשנת 1939 בין ברית המועצות ופינלנד.
בסופו של דבר הBA-30 לא אושר לייצור נרחב בגלל שהיה כבד יותר ביחס לכלים אחרים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שריוניות
קטגוריה:כלי רכב משוריינים סובייטיים
קטגוריה:כלי רכב שהושקו ב-1937
ג'ון פודסטה

ג'ון דייוויד פודסטה (באנגלית: John David Podesta; נולד ב-8 בינואר 1949) הוא יועץ פוליטי אמריקאי שכיהן כראש סגל הבית הלבן תחת הנשיא ביל קלינטון בין השנים 1998–2001, כיועץ לנשיא ברק אובמה בין ינואר 2014 לפברואר 2015 וכיושב ראש קמפיין הבחירות לנשיאות של הילרי קלינטון ב-2016. 

פודסטה הקים את "המרכז לקדמה אמריקאית" (Center for American Progress), מכון מחקר המקדם מדיניות ציבורית בעלת גוון פוליטי שמאלי, הממוקם בוושינגטון די. סי. בנוסף הוא פרופסור עמית למשפטים באוניברסיטת ג'ורג'טאון.

==ביוגרפיה==
פודסטה נולד בשיקגו, אילינוי, שם גדל ובילה את נעוריו. אימו היא ממוצא יווני ואביו ממוצא איטלקי. הוא גודל כקתולי. בשנת 1967 סיים את לימודיו בתיכון, ובשנת 1971 סיים את לימודיו ב-Knox College, מכללה בצפון-מערב אילינוי. למד משפטים באוניברסיטת ג'ורג'טאון וסיים עם תואר ראשון ב-1976. לאחר מכן החל לעבוד כעורך דין במחלקה למשאבי קרקע וטבע במחלקת המשפטים של ארצות הברית, וכן כעוזר לדירקטור בסוכנות הממשלתית "ACTION". בשנת 1972 עבד בקמפיין של המועמד הדמוקרטי לנשיאות, ג'ורג' מקגוורן, אשר הסתיים בכישלון בבחירות.

פודסטה החזיק בתפקידים בקפיטול היל שבוושינגטון די. סי., בהם ייעוץ לסנאטור טום דאשל, לוועדת החקלאות שבסנאט, לתת-ועדה המשפטית לפטנטים, זכויות וסימנים מסחריים, לביטחון וטרור, ורפורמה רגולטורית, וכן ייעוץ לוועדה המשפטית. בשנת 1988 הקים יחד עם אחיו טוני את החברה " Podesta Associates" בע"מ, חברה המבוססת בוושינגטון הבירה שעוסקת ביחסי ציבור וביחסים ממשלתיים. כעת החברה נקראת "Podesta Group", והיא מקורבת למפלגה הדמוקרטית ועם ממשלו של הנשיא ברק אובמה, וכן מחוזרת על ידי חברות רבות כגון וול-מארט, BP ולוקהיד מרטין.

בשנות כהונתו של הנשיא ביל קלינטון כיהן בתפקידים בכירים בבית הלבן. בשנים 1993–1995 הוא שימש כעוזר וכיועץ מדיני ותקשורתי לנשיא, וכן כמזכיר בבית הלבן. לאחר בחירתו המחודשת של קלינטון, שימש כסגן ראש סגל הבית הלבן מינואר 1997 ועד לאוקטובר 1998, כאשר נהפך לראש הסגל של הבית הלבן, תפקיד אותו מילא עד לסוף כהונתו של הנשיא בינואר 2001. ב-2011 עזב את המרכז לקדמה אמריקאית והוחלף בנירה טנדן.

במרוץ לנשיאות ארצות הברית 2016, שימש כיו״ר קמפיין הבחירות של הילרי קלינטון.
 
ב-19 במרץ 2016 פרצה רוסיה לחשבון המייל של פודסטה, והאתר ויקיליקס הדליף עשרות אלפי תכתובות אימייל בין פודסטה ליועציה הפוליטיים של הילרי קלינטון. המיוחד באותן תכתובות הוא שלטענת תומכי תאוריית הקשר פיצה גייט, הן הכילו שמות קוד לסחר בילדים. 

כיום משמש גם כיועץ לגופים ואנשים פרטיים. הוא נשוי למרי, משפטנית מוושינגטון די. סי., ולזוג שלושה ילדים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.law.georgetown.edu/faculty/podesta-john.cfm פרופיל] באתר הפקולטה למשפטים של אוניברסיטת ג'ורג'טאון
* [http://www.ufoevidence.org/documents/doc890.htm קורות חייו] באתר UFO

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברי המפלגה הדמוקרטית (ארצות הברית)
קטגוריה:בוגרי מכללת נוקס
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת ג'ורג'טאון
קטגוריה:יועצים פוליטיים אמריקאים
קטגוריה:ראשי הסגל של הבית הלבן
קטגוריה:יועצים לנשיא ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים ממוצא יווני
קטגוריה:אמריקאים ממוצא איטלקי
קטגוריה:מזכירי סגל הבית הלבן
קטגוריה:נשיאות ביל קלינטון: אישים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1949
קלאסיקת עשבי המרפא של שנונג

קלאסיקת עשבי המרפא של שֶׁנּוֹנְג (בסינית מסורתית: 神農本草經; בסינית מפושטת: 神农本草经; בפין-יין: Shénnóng Běncǎo Jīng) הוא ספר סיני על חקלאות וצמחי מרפא, המיוחס לשליט האגדי שֶׁנּוֹנְג, אשר חי באלף ה-3 לפנה"ס. חוקרים משערים כי למעשה מדובר באוסף של מסורות בעל-פה שנכתבו בין 300 לפנה"ס ל-200 לספירה. 

==תוכן==
הכרך הראשון כלל 120 צמחים שאינם מסוכנים לאדם, שהוגדרו "ממריצים", כגון: פטריית הריישי ג'ינסנג, חוחובה, תפוז, קינמון וליקריץ.

הכרך השני הוקדש ל-120 צמחי מרפא, שנועדו לטיפול במחלות, אך יש בהן מידה של רעילות. בקטגוריה הזו נמצאים זנגביל, אדמונית ומלפפונים. הרכיבים המתוארים בכרך זה מוגדרים "אנושיים".

בכרך השלישי ישנם 125 ערכים לצמחים בעלי השפעה הרסנית ורעילות גבוהה, כגון ריבס, אפרסקים ועוד.

==גרסאות==
הטקסט המקורי אבד בתקופות עתיקות, אך על פי רישומים בקטלוגים עתיקים היו בו שלושה כרכים ובהם 365 ערכים על תרופות.

בתקופת השושלות הדרומיות כתב טָאו חונְגְגִ'ינְג פרשנות לספר, שהגדילה אותו ל-730 ערכים בשבעה כרכים, וכללה גם את הנספח "סיווג רישומי שמות התרופות". 

בתקופת שושלת צ'ינג, ביצע סוּן שִׂינְגְיֵן ביקורת ואיסוף יסודיים בנוגע לטקסט, אשר הביאו ליצירת הגרסה המקובלת כיום של הספר. סוּן סבר כי לא מן הנמנע שמקורו של הספר אכן בימיהם של שֶׁנּוֹנְג והקיסר הצהוב, אך מאחר שלא היה כתב בזמנם, עבר הידע על התרופות בעל-פה במהלך הדורות תוך שהוא מקבל שיפורים ותוספות מידי מומחים שונים, וסופג השמטות, כך שהגרסה שהגיעה לימינו אינה גרסה עתיקה.

==זיהוי היסטורי==
ב"תיעוד הספרות" שבספר הָאן מתועדים שני טקסטים המקושרים לשֶׁנּוֹנְג ועשויים להיות למעשה "קלאסיקת עשבי המרפא של שֶׁנּוֹנְג": המאכלים האסורים של שֶׁנּוֹנְג והקיסר הצהוב בשבעה כרכים תחת קטגוריית "קלאסיקות", ו"שֶׁנּוֹנְג" ב20 עמודים תחת הקטגוריה "חקלאות". 

בָּאן גוּ מתקופת שושלת האן המזרחית הסביר כי "שֶׁנּוֹנְג" בעל 20 הדפים הוא טקסט מימי שש המדינות, שנכתב על ידי אוסף חכמים שחששו מהזנחת השליטים את ענייני החקלאות, ולכן ייחסו את הדברים לשֶׁנּוֹנְג, והטקסט שפורסם שם לפני תקופת האן המערבית אינו עוסק כלל בפירוט תרופות. לפיכך נראה כי "המאכלים האסורים של שֶׁנּוֹנְג והקיסר הצהוב" הוא המקור ל"קלאסיקת עשבי המרפא של שֶׁנּוֹנְג", אולם המקור והעיבוד כבר איבדו דמיון זה לזה.

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרות סינית
קטגוריה:שושלת האן
קטגוריה:רפואה סינית
חשמלן פרסי

חשמלן פרסי (שם מדעי: Torpedo sinuspersici) ידוע גם בשם חשמלן הכתמים הוא בטאי ממשפחת החשמלניים. חי בים האדום<ref></ref> ובאוקיינוס ההודי, ויש לו מספר תת-מינים. אורכו כמטר, והוא משתמש בתהודה חשמלית על מנת לבנות תמונה של סביבתו הקרובה (בדומה לבטאים האחרים כגון המסורן הירוק) אך בניגוד להם, הוא מהמם את טרפו באמצעות מכת חשמל.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי איגנס פון אולפרס
קטגוריה:חשמלניים
קטגוריה:דגים במפרץ אילת
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1831
1911 בספורט

== אופניים ==
* בטור דה פראנס מנצח גוסטב גריגט ()
* בג'ירו ד'איטליה מנצח קארלו גלטי ()

==טניס==
===המנצחות בתחרויות הגראנד סלאם===
* אליפות צרפת הפתוחה – ג'ואן מאטי ()
* אליפות וימבלדון – דורותי דאגלס צ'יימברס ()
* אליפות ארצות הברית הפתוחה – חייזל ויטמן ()

===המנצחים בתחרויות הגראנד סלאם===
* אליפות אוסטרליה הפתוחה – נורמן ברוקס ()
* אליפות צרפת הפתוחה – אנדרה גובר ()
* אליפות וימבלדון – אנטוני וילדינג ()
* אליפות ארצות הברית הפתוחה – ויליאם לרנד ()

===גביע דייוויס===

נבחרת אוסטרלאסיה (23px אוסטרלאסיה) זכתה בגביע לאחר ניצחון 4:0 על נבחרת ארצות הברית.

==כדורגל==
===כדורגל לפי מדינות===

====איטליה====
*סרייה א' – פרו ורצ'לי זוכה באליפות.

====אנגליה====
* פרמייר ליג – מנצ'סטר יונייטד זוכה באליפות.
* הגביע האנגלי – ברדפורד סיטי זוכה בגביע האנגלי.

====ארגנטינה====
* ליגת העל הארגנטינאית – "אלומני" מבואנוס איירס זוכה באליפות

====ברזיל====
בשל גודלה של ברזיל, אליפויות נערכו על בסיס אזורי.
* אליפות סאו פאולו בכדורגל – "סאן פאולו אתלטיק" זוכה באליפות
* אליפות ריו דה ז'ניירו בכדורגל – פלומיננסה זוכה באליפות

====גרמניה====
* בונדסליגה – ויקטוריה ברלין זוכה באליפות.

====ספרד====
* גביע המלך הספרדי – אתלטיק בילבאו זוכה בגביע.
* הקמת איגוד הכדורגל הספרדי

===קבוצות שנוסדו===
====אירופה====
* פולוניה ורשה – 
* צסק"א מוסקבה – 
* ברשה – 

====ישראל====
* מכבי חשמונאי ירושלים

==מרוץ מכוניות==
* מרוצי הגרנד פרי למכוניות לא התקיימו.
* אינדי 500 – במרוץ הראשון ניצח ריי הארון () שנהג במכונית מתורצת מרמון

==שחייה==
===שיאי עולם===

====שחייניות====
* דייזי קורבן ()
29 בספטמבר בליברפול, בריטניה – שיא עולם חדש במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:24.6 דקות 

====שחיינים====
* צ'ארלס דניאלס ()
28 במרץ בפיטסבורג, ארצות הברית – שיא עולם חדש במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:25.4 דקות 
* סידני בטטרסבי ()
21 בספטמבר בלונדון, בריטניה – שיא עולם חדש במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:35.8 דקות 

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:1911 בספורט
ההוצאה לאור של אוניברסיטת תל אביב

ההוצאה לאור של אוניברסיטת תל אביב על שם חיים רובין היא הוצאת ספרים של אוניברסיטת תל אביב. ההוצאה לאור נוסדה בשנת 2001, ביוזמת רקטור האוניברסיטה, פרופ' נילי כהן.

מייסד ההוצאה ומנהלה עד לשנת 2022 היה פרופ' אביעד קליינברג, וכיום המנהל הוא פרופ' אסף פינקוס. 

באתר האינטרנט של ההוצאה הציג פרופ' קליינברג את חזונה:

ההוצאה לאור מפרסמת בעיקר ספרי עיון, מרביתם מאת חוקרים ישראלים, וכן יצירות, מתורגמות ומקוריות, מהקלאסיקה העולמית והיהודית, ובהן "פאוסט" מאת גתה (בתרגומה של ניצה בן-ארי), "דוקטור פאוסטוס" מאת כריסטופר מארלו (בתרגומו של מאיר ויזלטיר), הקוראן (בתרגומו של אורי רובין), "מורה נבוכים" מאת הרמב"ם (בתרגומו של מיכאל שורץ) סדרת שירת תור הזהב של יהדות ספרד ועוד. 

במסגרת ההוצאה יוצאות לאור סדרות אחדות:
* שירת תור הזהב: שירים מאת אברהם אבן עזרא, טודרוס בן יהודה אבולעפיה, יהודה אלחריזי, יהודה הלוי, ישראל נג'ארה ועוד. 
* דתות העולם: ספרי מבוא על אסלאם, בודהיזם, הינדואיזם, וודו, יהדות. 
* החומרים המרכיבים אותנו: קובצי מאמרים בעריכת אביעד קליינברג: "בטן מלאה - מבט אחר על אוכל וחברה", "לא להאמין - מבט אחר על דתיות וחילוניות", "על אהבת אם ועל מורא אב - מבט אחר על המשפחה".

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.taupress.tau.ac.il/index.php?cat=3&name=all רשימת כל הספרים שיצאו לאור על ידי ההוצאה לאור של אוניברסיטת תל אביב]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ההוצאה לאור של אוניברסיטת תל אביב
אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:תל אביב-יפו: תקשורת
אריק מרשל

אריק סטיוארט מרשל (באנגלית: Eric Stewart Marshall; 29 במאי 1879 - 26 בפברואר 1963) היה מגלה ארצות, שיצא לאנטארקטיקה עם משלחת נמרוד בראשותו של ארנסט שקלטון, בשנים 1907–1909, והיה אחד מקבוצת הארבעה (מרשל, שקלטון, ג'יימסון אדמס ופרנק ויילד, שהגיעו אל קצה הדרום ב- ב-9 בינואר 1909.

== חייו ==
ויילד, שקלטון, אריק מרשל ואדמס]]
אריק מרשל נולד בהמפסטד, סארי. אחרי סיום לימודיו בעמנואל קולג', קיימברידג', המשיך ללימודי רפואה בבית החולים סנט ברתולומיי, שם הוסמך כרופא. הוא פגש את שקלטון ב-1906 כששניהם היו אורחים בבית בלונדון. שקלטון סיפר לו על המשלחת המתוכננת לקוטב הדרומי והציע למרשל לעבור קורס הכשרה במדידה, כדי שיוכל להצטרף למשלחת כרופא, מודד וקרטוגרף נוסף להיותו הצלם הראשי.

לדברי לייף מילס, שכתב על השניים ב" Polar Friction: the relationship between Marshall and Shackleton, 2012 ("חיכוך קוטבי: היחסים בין מרשל לשקלטון", 2012), מרשל היה "חבר שאין לו תחליף במשלחת שקלטון; אף על פי כן, בהפלגה דרומה מניו זילנד אל אנטראקטיקה, במשך החורף האנטארקטי הארוך בבסיסם בכף רוידס ובמהלך המסע אל הקוטב הדרומי, לא חדל מרשל לבקר את שקלטון ביומנו, לעיתים במילים ארסיות כמעט, ודומה שלא רחש לו אלא בוז." מרשל התמיד בביקורתו כלפי שקלטון לכל אורך חייו, בהתייחסו אליו כ"שרלטן הגדול ביותר של המאה" במכתב, השמור במכון הגאוגרפי המלכותי, מתאריך 30 באוגוסט 1956.

מרשל הצטרף לחיל הרפואה המלכותי וגויס בדרגת סגן משנה באפריל 1915. הוא שירת באיפר ובסום במלחמת העולם הראשונה וקיבל אות הצטיינות על שירותו בינואר 1918. הוא סיים את המלחמה בדרגת רב-סרן בפועל.

בסתיו 1918 הוצב מרשל בארכנגלסק בצפון רוסיה כחבר בפלוגת המשלחת הבריטית לצפון רוסיה.

מרשל נשא לאישה את אניד ב-1922. בשנות ה-30' של המאה ה-20 עברה המשפחה לקניה, שם עסק שנים אחדות בחקלאות לפני שובו לאנגליה. במלחמת העולם השנייה חזר מרשל והתגייס לחיל הרפואה המלכותי והגיע לדרגת סגן-אלוף.

אחרי שהסתיימה המלחמה, הצטרף מרשל למשרד הגמלאות כקצין רפואה. לאחר פרישתו, עברו הוא ואשתו ליארמות' באי וייט. הוא מת ב-26 בפברואר 1963.

== לקריאה נוספת ==
<div class="mw-content-ltr">

See: [https://web.archive.org/web/20160303165842/http://website.lineone.net/~polar.publishing/polarfriction.pdf Polar Friction: the relationship between Marshall and Shackleton by Leif Mills, 2012]
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנטארקטיקה: מגלי היבשת
קטגוריה:קצה הדרום
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1879
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1963
קטגוריה:רופאים בריטים
שמואל אדלר

הרב שמואל אדלר (שמואל אדליר כ"ץ; 3 בדצמבר 1809 – 9 ביוני 1891) היה ממנהיגי היהדות הרפורמית בגרמניה ובארצות הברית. אביו של פליקס אדלר, מייסדה של התנועה האתית.

==ביוגרפיה==
נולד לרב יעקב יצחק (אייזק) אדליר כ"ץ, דיין בוורמייזא שכיהן כרב האזורי מטעם הקונסיסטואר מ-1809 ועד 1814, כשהעיר נכבשה שוב מידי צרפת, והועברה, בקונגרס וינה, לדוכסות הגדולה של הסן. אמו הייתה שרל'ה ניקלשבורג. שמואל הצעיר התחנך בחינוך מסורתי; אביו נפטר בהיותו בן אחת-עשרה והותיר את האלמנה וחמשת בניה בתנאי מחסור קשים. למרות עניים המשיך אדלר במסלול לימודיו, בישיבות וורמייזא ופרנקפורט אצל הרבנים יעקב קאפיל במברגר ושלמה זלמן טרייר. היה זה אחיו הצעיר בשנתיים, אברהם יעקב, שעודד אותו לרכוש לראשונה השכלה חיצונית. הוא למד בגימנסיה וב-1831 התקבל לאוניברסיטת בון ואחריה המשיך באוניברסיטת גיסן, בה הוענק לו תואר דוקטור לפילוסופיה בשנת 1836. הוא קיבל היתר הוראה בערך באותו הזמן מהרב פייביש פרנקפורטר אב"ד פרידברג, שלבתו הנרייטה נישא ב-1843.

לאחר השלמת לימודיו נשכר כדרשן ודיין בוורמייזא. בשלב זה כבר יצא לו שם של רפורמטור, והרב הראשי צבי בנימין אויערבך מדרמשטאדט ניסה לעכב את מינויו במשך שנים. ב-1842 קיבל לבסוף תפקיד קבע כרב הקהילות היהודיות באלציי . הוא ואחיו אברהם השתתפו בשלוש הוועידות הרפורמיות של 1844–1846. בראשונה שבהן, בבראונשווייג, היה זה שמואל שעמד על כך שתוסף הפסקה לפיה יהיו מוכנים להכיר בנישואין בין יהודים ונוצרים רק בתנאי שחוקי המדינה יאפשרו לגדל את הצאצאים לדת היהודית; מאחר שאף נסיכות בגרמניה לא אפשרה זאת, מנע נוסח ההחלטה (שהתבסס על תשובת סנהדרין פריז בנידון) נישואי תערובת מבלי להכריז על הנוצרים כנחותים בעיני היהודים. בוועידת פרנקפורט ב-1845 קרא אדלר לשוויון לנשים בחיי הדת.

בראשית 1857 קיבל את הצעת בית הכנסת עמנו-אל, לבוא לניו יורק ולשמש כרבה הראשי של הקהילה הרפורמית המובילה בארצות הברית, כמחליפו של הרב ליאו מרצבכר שנפטר באותה תקופה. הוא הגיע לניו יורק בחודש מרץ של אותה שנה וכיהן כרב בית-הכנסת עד 1874, אז פרש מפעילות שוטפת. בעבודתו המעשית הוחלף בידי הרב גוסטב גוטהייל. בהיותו שם ערך מחדש את הסידור, שהוסיף לשמש בקהילה עד סוף המאה. בין היתר נטל חלק בוועידת פילדלפיה שכונסה בידי מכרו עוד מגרמניה, הרב דוד איינהורן. ב-1889 רצה יצחק מאיר וייז למנותו ליו"ר ועידת הרבנים המרכזית (CCAR), כיחיד שהשתתף בכל כינוסי הרפורמים מאז 1844, אך הוא סירב והסכים לקבל רק תואר נשיא כבוד. וייז לקח את התפקיד על עצמו.

אדלר נפטר ב-9 ביוני 1891, בניו יורק. וספרייתו נתרמה בידי המשפחה להיברו יוניון קולג' בסינסינטי. חלק מכתביו ראו אור בחייו במאסף בעל הכותר העברי "קובץ על יד", שיצא לאור ב-1886 כמזכרת לחבריו.

בתו שרה נישאה ליוליוס גולדמן, בנו של מרקוס גולדמן, מייסד חברת ההשקעות גולדמן זקס, ונכדתו הייתה הארכאולוגית הטי גולדמן.

בנו, פליקס אדלר, היה אבי התנועה האתית.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בון
קטגוריה:רבנים רפורמים גרמנים
קטגוריה:רבנים רפורמים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא גרמני-יהודי
קטגוריה:יהדות וורמייזא (וורמס)
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1809
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1891
פליקס אדלר

פליקס אדלר (בגרמנית: Felix Adler; 13 באוגוסט 1851 – 24 באפריל 1933) היה פרופסור לאתיקה פוליטית וחברתית, רציונליסט, מרצה מבוקש, מנהיג דתי ומתקן חברתי יהודי-גרמני-אמריקאי. מייסד התנועה האתית, שדגלה במוסר אנושי שאינו מתבסס על דת מסוימת.

==קורות חיים==
נולד באלציי שבריינלנד-פפאלץ לרב שמואל אדלר, רבן הראשי של הקהילות היהודיות בעיר, שלימים נעשה רב בית הכנסת עמנו-אל בניו יורק והיה מחשובי מנהיגי התנועה הרפורמית. משפחתו היגרה מגרמניה לארצות הברית כאשר היה בן 6. הוא למד בבתי ספר בקולומביה וסיים את לימודיו באוניברסיטת קולומביה בהצטיינות בשנת 1870. פליקס אדלר חזר לגרמניה ללימודים באוניברסיטת היידלברג כחלק מהליך הכשרתו לרבנות וקיבל תואר דוקטור מהיידלברג בשנת 1873. בעת שהותו בגרמניה הושפע מאוד מדעות נאו-קאנטיאניות שרווחו אז בגרמניה, בעיקר שבו את לבו מושגים כמו אי-היכולת להוכיח או להפריך את קיום האל ואת חיי הנצח, וקיומו העצמאי של מוסר שאינו תלוי-תאולוגיה, קרי: מוסר אנושי שאינו שואב את כוחו מציווי אלוהי או מדת מסוימת, ולכן מתאים לבני כל הדתות.

כשחזר לארצות הברית בגיל 23, התבקש לשאת דרשה בטמפל עמנואל בו כיהן אביו כרב, הרקע לבקשה הייתה ההנחה כי בבוא העת הוא עתיד לרשת את אביו בהנהגת הקהילה. דרשתו "יהדות העתיד", הכתה בהלם את בני הקהילה, הוא נמנע במכוון מלהזכיר את האל במהלך ההרצאה כולה, והציג את תפיסת היהדות-העתידית שלו כדת אוניברסלית של מוסר, שאינה מצטמצמת לגבולות עם ישראל אלא פונה לאנושות כולה. הייתה זו דרשתו הראשונה והאחרונה בטמפל עמנו-אל.

חברי הקהילה דאגו לו למשרה חלופית כמרצה באוניברסיטת קורנל, הוא נכנס לתפקידו זה ב-1874 אך נאלץ לפרוש שנתיים מאוחר יותר, לאחר שהותקף כאתאיסט. ב-1902 קיבל את הקתדרה לאתיקה פוליטית וחברתית באוניברסיטת קולומביה, ולימד בה עד פטירתו ב-1933.

==הגותו==

התנועה האתית (קרויה גם "תנועת התרבות המוסרית") נוסדה ב-1876. אביה המייסד, פליקס אדלר, חשב עליה כעל דת חדשה שתשיל מעליה את הדוגמות הלא מדעיות בעליל של הדתות המסורתיות תוך שמירה וטיפוח של המוקד הדתי והמוסרי שעומד במוקדן. אדלר האמין שהדת המסורתית לא תיטמע בראיית העולם המדעית, ושבכך תצא האנושות נפסדת מאובדן חלקים משמעותיים בדת שיישמטו יחד איתה. הדת היוותה מאז ומעולם השראה למעשים טובים, וסיפקה אמיתות חשובות לגבי העולם, גם אם אלו מוצגות באופן שאינו תואם עוד את הבנת עולמו של האדם המודרני. דוגמה לכך הן המטפורות של הדת שהושתתו על שלטון מונרכי כאידיאל, בעוד שכעת הדמוקרטיה מקבלת תואר זה. בהתחלה לא כללה תנועת "התרבות המוסרית" טקסים ומנהגים דתיים, אלא הייתה דתית במובן של ניסיון להוות חלק מכריע בחיי האנשים ופנייה לנושאים שהעסיקו אותם. חלק מהקהילות של "התרבות המוסרית" הכניסו מאוחר יותר מידה של טקסיות ככלי לסימון מועדי חג ודרך להציג באופן מוחשי את הערכים ההומניסטים המופשטים.

==לקריאה נוספת==
* קאי בירד ומרטין ג'יי שרווין, פרומתאוס אמריקאי: הניצחון והטרגדיה של אבי פצצת האטום, מאנגלית: רחל אהרוני, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2012. עמ' 27–32

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:פילוסופים יהודים גרמנים
קטגוריה:פילוסופים יהודים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא גרמני-יהודי
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת היידלברג
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:סוציאליסטים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1851
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1933
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1933
קרסימיר אטנאסוב

קרסימיר טודורוב אטנאסוב (23 במרץ 1954, בורגס, בולגריה) הוא מתמטיקאי בולגרי. הוא ידוע בשל פיתוח המושגים רשתות מוכללות (Generalized nets) וקבוצות עמומות אינטואיציוניות (Intuitionistic fuzzy sets), שהן הרחבות של המושגים רשת פטרי ו-קבוצות עמומות בהתאמה. לאטנאסוב תרומות גם בתחום תורת המספרים.

==ביוגרפיה==
אטנאסוב למד מתמטיקה באוניברסיטת סופיה, בה השלים תואר דוקטור במדעי המחשב בשנת 1986. עבודת הדוקטור שלו עסקה ברשתות מוכללות, ושלוש שנים לאחר מכן השלים דוקטורט נוסף, במתמטיקה, שעסק בקבוצות עמומות אינטואיציוניות.

אטנאסוב חבר באיגוד המתמטיקאים הבולגרים מאז 1979, ובאגודה האמריקאית למתמטיקה מאז 1989. הוא חבר לשם כבוד באוניברסיטה הטכנית של סידני מאז 1995.

מאז 1995, הוא מכהן כסגן מנהל וכמזכיר מדעי של המרכז להנדסה ביורפואית באקדמיה הבולגרית למדעים.

==מחקר ופרסומים==
===רשתות מוכללות===
בשנת 1983 טבע אטנאסוב את המושג "רשת מוכללת" וחקר את תכונותיו הבסיסיות, כמו גם יישומים בבינה מלאכותית, תורת המערכות, רפואה, כלכלה, תחבורה, כימיה תעשייתית, ועוד.

הוא הוביל את המחקר התאורטי בנושא, וקידם מחקר מעשי. אטנאסוב הגדיר פעולות ויחסים על רשתות מוכללות, שלחלקם יש מקבילים בתאוריה של רשת פטרי רגילות. עם זאת, לאופרטורים הלוגיים והטופולוגיים שהוא הגדיר אין מקבילים ברשת פטרי.

===קבוצות עמומות אינטואיציוניות===
תחום המחקר העיקרי הנוסף של אטנאסוב הוא קבוצות עמומות, מושג שטבע המתמטיקאי לוטפי זאדה, שאותו הרחיב אטנאסוב בעזרת המושג "קבוצות עמומות אינטואיציוניות", וחקר את תכונותיהן הבסיסיות. הוא מצא יישומים ראשונים לקבוצות הללו במערכות מומחה, תורת המערכות, קבלת החלטות, ועוד.

גם כאן הגדיר אופרטורים ויחסים על קבוצות כאלו, שרק לחלקם יש מקבילים בקבוצות עמומות רגילות. האופרטורים שלהם אין מקבילים בתורת הקבוצות העמומות הם האופרטורים הטופולוגיים והמודאליים, שאטנאסוב פיתח.

===פרסומים אקדמיים===
אטנאסוב פרסם למעלה מ-370 מאמרים מדעיים בכתבי עת, כ-140 דו"חות בכנסים, ו-20 מונוגרפיות.

מבחר פרסומים עיקריים:
<div dir="ltr" align="left">
* Atanassov K., Generalized Nets, World Scientific, Singapore, New Jersey, London, 1991.
* Atanassov K., Intuitionistic Fuzzy Sets, Springer-Verlag, Heidelberg, 1999.
* Atanassov K., On Some of the Smarandache's Problems. American Research Press, Lupton, 1999.
* Atanassov K., V. Atanassova, A. Shannon, J. Turner. New Visual Perspectives on Fibonacci Numbers. World Scientific, New Jersey, 2002.
* Vassilev-Missana, M., K. Atanassov. Some Smarandache Problems, Hexis, Phoenix, 2004.
</div>

אטנאסוב מכהן כעורך ראשי של כתבי העת הבאים:
<div dir="ltr" align="left">
* "Notes on Intuitionistic Fuzzy Sets" (1995-)
* "Notes on Number Theory and Discrete Mathematics" (1995-)
* "Advanced Studies in Contemporary Mathematics" (2001-)
</div>
כמו כן הוא חבר בוועדת העורכים של כתבי העת הבאים:
<div dir="ltr" align="left">
* "AMSE Press - Modelling, Measurement & Analysis" (1994-)
* "Smarandache Notion Journal" (1999-)
* "Analele Universitatii din Oradea-Fasc. Matematica" (2001-)
* "Italian Journal on Pure and Applied Mathematics" (2002-)
</div>

==ראו גם==
* קבוצות עמומות
* תורת המספרים
* רשת פטרי

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:חוקרי תורת המספרים
קטגוריה:מדענים בולגרים
קטגוריה:מתמטיקאים בולגרים
קטגוריה:ילידי 1954
ורדי סרייבו

שמאל
ורדי סרייבו הם כינוי שניתן לסימני התפוצצות ורסס של פגזים ופצצות מרגמה שפגעו ברחובות סרייבו, בירת בוסניה והרצגובינה, במהלך המצור על העיר. לאחר תום המלחמה בבוסניה מילאו את הצלקות הללו בשרף אדום והן מהוות מזכרות למצור ולאבדות שהסב.

במשך 1,425 ימים, מאפריל 1992 ועד פברואר 1996, הייתה סרייבו נתונה במצור על ידי צבא יוגולסביה ובהמשך על ידי צבא רפובליקה סרפסקה. במהלך תקופה זו פגעו בעיר 470 אלף פגזים ופצצות מרגמה שירו הצרים עליה – בממוצע, למעלה מ-300 מדי יום. במהלך המצור נהרסו בעיר 35 אלף מבנים. מספר הרוגי המצור נאמד ב-10,000 עד 14,000, כ-60 אחוז מהם חיילים, והיתר אזרחים.

פגיעת הפגזים ורסיסיהם במדרכות ובכבישי העיר הותירה סימני פגיעה טיפוסיים שנראו כפרחים. לאחר תום המצור על העיר סומן כל סימן פגיעה שכזה שנותר במקום שבו נהרג מהפגיעה לפחות אדם אחד. הסימנים מולאו בשרף אדום וקיבלו את הכינוי "ורדי סרייבו". 

ורדי סרייבו נעלמים בהדרגה מנוף העיר ככל שהריצוף של הכבישים והמדרכות בה מוחלף.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.flickr.com/search/?q=sarajevo+rose תמונות של ורדי סרייבו] באתר Flickr
* [http://udruzenjeurban.ba/english/sarajevo-roses/ ורדי סרייבו] באתר Urban Association

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוסניה והרצגובינה: אנדרטאות
קטגוריה:סרייבו
קטגוריה:מלחמת בוסניה
בית עיריית כפר סבא

בית עיריית כפר סבא הוא מבנה שהוקם בשנת 1906 כחאן וכיום משמש כמשכנה של עיריית כפר סבא. 

המבנה שוכן ברחוב ויצמן 135 בכפר סבא. זהו מבנה חד קומתי מוארך עם גג רעפים.

==היסטוריה==
ב-1905–1906 הקימו המתיישבים הראשונים את הוועד של כפר סבא. הם הטילו מס של 100 פרנק על כל בעל נחלה, ובכסף בנו בשנת 1906 בניין אבנים, שזכה לכינוי "הח'אן". ממדיו של המבנה היו גדולים ויוצאי דופן לאותם זמנים. גודלו 30×10 מטר. בבניין היו חמישה חדרים גדולים שלושה מהם הוקדשו לבעלי חיים ומספוא, אחד למגורים של דרי המקום, ובחדר החמישי התגוררה המשפחה שניהלה את המקום. בנוסף החדר שימש גם כאכסניה לאורחים מזדמנים, ואף סיפקה להם תה ותבשיל חם. בעונות החקלאיות החמות התגוררו במבנה כ-40–50 איש. 

הבניין המוארך שימש לאחר מכן בעיקר כאורווה לבהמות, עם זאת היו בו גם שני חדרי מגורים. צורת יישוב ארעית זו נמשכה עד שנת 1912. ליד "הח'אן" נחפרה באר המים הראשונה בכפר סבא בשנת 1906, בעומק של 18 מטרים, הנמצאת כיום מאחורי בניין העירייה ("הח'אן"), ונשתלו עצי אקליפטוס על ידי יצחק שיינפיין. שניים מן העצים נותרו נטועים שם עד היום. 

ב-1912 אכן הוקמו שנים עשר הבתים הראשונים לאורך רחוב הרצל, ומסביב לרחוב מטעים. בניינים אלה כבר מופיעים במפה טורקית (שבה מופיע שמה של כפר סבא - בשם כסביה) ובמפה אנגלית (מצרים, 1917) גם בתצלום אוויר שנת 1918, שצולם על ידי הצבא הגרמני, אפשר להבחין בהצטלבות הרחובות הרצל וויצמן.
סמל העיר כפר סבא, שבתוכו הח'אן
בית עיריית כפר סבא מופיע בסמל העיר כפר סבא, כי מבנה זה משקף את אופייה של העיר, כבית הראשון בכפר סבא המתחדשת. לצדו נטועים שני עצי אקליפטוס אשר ניטעו ב-1906. הסמל עוצב על ידי יעקב אבוקאי בשנת 1953.

הבניין נבחר להיות תחנה מספר שבע בשביל הראשונים כפר סבא.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כפר סבא: מבנים
כפר סבא
קטגוריה:ישראל: מבני חאן
נשיא איסלנד

נשיא איסלנד (באיסלנדית: Forseti Íslands) הוא ראש המדינה הנבחר של איסלנד. הנשיא נבחר לתקופת כהונה של ארבע שנים על ידי הצבעה כללית של כלל המבוגרים. החוקה האיסלנדית לא מגבילה את מספר הפעמים שנשיא יכול להיבחר. מאז עצמאותה של איסלנד מדנמרק בשנת 1944, כיהנו באיסלנד שישה נשיאים. הנשיא הנוכחי הוא גודני יוהאנסון, שמכהן בתפקיד מ-1 באוגוסט 2016.

משכנו של נשיא איסלנד ממוקם בפֶּסָאסְטָאדִ'יר שבעיר גארדבאיר שהיא חלק מהמטרופולין רייקיאוויק. לפי החוקה האיסלנדית, במקרים בהם נבצר מהנשיא לבצע את תפקידיו (למשל בשל נסיעה לחו"ל או הרדמה רפואית), שלושת נושאי המשרות הבכירות באיסלנד – ראש הממשלה, נשיא הפרלמנט ונשיא בית המשפט העליון, ממלאים את מקומו של הנשיא, על ידי הצבעה משותפת בכל נושא שיש להכריע בגינו ללא דיחוי. הנשיא של איסלנד מקבל עם כניסתו לתפקיד גם את תואר הכבוד "נשיא מסדר הבז".

==רשימת הנשיאים==
{| class=wikitable
|-
! שם הנשיא (שנות חיים)
! תמונה
! תחילת כהונה
! סיום כהונה
! מערכות בחירות
! width="300px"| הערות
|-
| סוון ביירנסון 1881–1952
 17 ביוני 1944
| 25 בינואר 1952
| 1944 1945 1949
| עוצר איסלנד בשנים 1941–1944 ולאחר מכן היה לנשיא הראשון של איסלנד. הנשיא היחידי שמת בעת כהונתו. בכל הפעמים בהן הסתיימה תקופת הכהונה שלו, הוא היה המתמודד היחיד לתפקיד ולפיכך הוארכה תקופת הכהונה שלו באופן אוטומטי.
|-
| אאוסגייר אאוסגיירסון 1894–1972
 1 באוגוסט 1952
| 1 באוגוסט 1968
| 1952 1956 1960 1964
| הנשיא הראשון שנבחר בבחירות כלליות.
|-
| כריסטיאן אלדיארן 1916–1982
 1 באוגוסט 1968
| 1 באוגוסט 1980
| 1968 1972 1976
|
|-
| ויגדיס פינבוגדוטיר נולדה ב-1930
 1 באוגוסט 1980
| 1 באוגוסט 1996
| 1980 1984 1988 1992
| האישה הראשונה בעולם שכיהנה בתפקיד נשיאה לאחר שנבחרה בבחירות כלליות.
|-
| אולפור רגנר גרימסון נולד ב-1943
 1 באוגוסט 1996
| 1 באוגוסט 2016
| 1996 2000 2004 2008 2012
| הנשיא הראשון שעשה (שלוש פעמים) שימוש בסמכותו להטיל וטו על צעדי חקיקה ולפיכך העביר את ההחלטה על צעדים אלו למשאל עם.
|-
| גודני יוהאנסון נולד ב-1968
 1 באוגוסט 2016
| מכהן
| 2016 2020
|
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

*
סוזן אוגוסטסן

סוזן "סוזי" אוגוסטסן (בדנית: Susanne Augustesen; נולדה ב-10 במאי 1956) היא כדורגלנית עבר דנית ששיחקה בעמדת החלוצה. אוגוסטסן נחשבת לאחת מהכוכבות הגדולות ביותר של הליגה האיטלקית לדורותיה, כשב-22 עונות בליגה היא כבשה למעלה מ-600 שערים.

==חייה==
סוזן אוגוסטסן נולדה ב-1956 בעיר הולבק שבמזרח דנמרק. כבר בגיל 15, היא נסעה עם הנבחרת הלאומית לגביע העולם הלא-רשמי שנערך במקסיקו, ומפאת גילה הייתה צריכה את אישור הוריה לנסיעה. בגמר הטורניר נגד מקסיקו, אל מול קהל של 110,000 באצטדיון האצטקה, כבשה אוגוסטסן שלושער והובילה את הדניות לזכייה בגביע. לאחר הגמר, זכתה אוגוסטסן להתעניינות רבה ממספר קבוצות מחוץ לדנמרק, אך היא החליטה לסיים את לימודיה בבית הספר ורק לאחר מכן להתחיל לשחק באופן מקצועני. 

ב-1972, החליטה התאחדות הכדורגל הדנית על הקמת נבחרת נשים רשמית, ושנתיים לאחר מכן ערכו הדניות את משחק הבכורה שלהן נגד שוודיה. למרות הופעתה הטובה בגביע העולם והצלחתה הרבה בליגה האיטלקית לאורך הקריירה, לא זומנה אוגוסטסן לנבחרת. במשך השנים שעברו, הפכה דנמרק לאחת הנבחרת הבולטות באירופה, אך היא לא זכתה לשחק בה יותר.

בשנת 1974, לאחר ארבע שנים בליגה הדנית, עברה אוגוסטסן לבולוניה מאיטליה. היא שיחקה עונה אחת בקבוצה ומשם עברה לפדובה. בעונה היחידה שלה בפדובה, כשלצידה החלוצה אליזבטה ויניוטו, כבשה אוגוסטסן 29 שערים ב-22 משחקים וסיימה כמלכת השערים של הליגה. בשנתיים הבאות, היא שיחקה בקבוצת ואלדוביאדנה, וזכתה עימה בשתי אליפויות ליגה (1976 ו-1977) ופעמיים בתואר מלכת השערים (28 שערים ב-1976 ו-42 שערים ב-1977).

לאחר שעזבה את ואלדוביאדנה, המשיכה אוגוסטסן לנדוד במספר קבוצות ברחבי איטליה והגיעה להישגים רבים - אישיים וקבוצתיים. היא זכתה בעוד שלוש אליפויות איטליה (1980, 1983, 1986), בשלושה גביעי מדינה (1978, 1979, 1985) ובעוד חמישה תוארי מלכת השערים (1979, 1982, 1983, 1984, 1987). ב-1993, היא עברה לקליארי (שם גם שיחקה בתחילת שנות ה-80), ולאחר שתי עונות בקבוצה פרשה ממשחק פעיל.

כיום, מתגוררת אוגוסטסן בקופנהגן ועובדת במחלקת הספורט של העירייה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.dr.dk/Sporten/Fodbold/2013/07/25/142111.htm סרטון השלושער של אוגוסטסן בגמר גביע העולם - באתר רשת השידור DR]

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלניות דניות
קטגוריה:חלוצות כדורגל דניות
קטגוריה:חלוצי כדורגל דנים
קטגוריה:ילידות 1956
מלון אירוס המדבר

מלון אירוס המדבר הוא בית מלון הממוקם ביישוב ירוחם, והראשון שהוקם בו.

מנכ"לית המלון היא רוזי פרץ.

== הקמה ==
המלון הוקם ביוזמת קרן ירוחם כ"מלון חברתי", כאשר מרבית רווחיו מועברים לטובת חינוך ורווחה בעיר.

המלון, אשר נחנך בדצמבר 2014, ממוקם בלב ירוחם, ברחוב צבי בורנשטיין ובקרבת המכתש הגדול ואטרקציות תיירותיות נוספות, כמו אגם ירוחם, חוות בודדים ואתרי תיירות נוספים.

המלון הוקם בהשקעה של למעלה מ-24 מיליון ש"ח על השטח, שבעבר שירת את משרדי חברת רותם אמפרט נגב, אשר תרמה את הקרקע לקרן ירוחם לטובת הקמת המלון. את המהלך הוביל יו"ר הועדה הקרואה בירוחם דאז, עמרם מצנע.

65% מהבעלות על המלון נמצאת בידי קרן ירוחם, קרן עצמאית, שהכנסותיה מוקדשות למערכת החינוך בעיר, ו-35% בבעלות המשקיעים סם וג'ימי פינטו.

המלון משתרע על שטח של 11 דונם, וכולל 47 סוויטות עם גינות פרטיות, מדשאות, טרקלין עסקים, אולם כנסים, חדר אוכל, לובי-בר, בריכת שחייה וספא.

עיצוב המלון משתלב עם הנוף המדברי המאפיין את האזור.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* 

אירוס המדבר
קטגוריה:ירוחם
יוגב לרמן

יוגב לרמן (נולד ב-20 באוקטובר 1991) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הבלם בבני יהודה תל אביב.

==קריירה==
לרמן החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל תל אביב, וכשהגיע לגיל בוגרים בתחילת עונת הושאל להפועל צפרירים חולון מליגה א'. ב-24 בספטמבר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 3–2 על שמשון בני טייבה במסגרת גביע המדינה. בסיום העונה ירדה קבוצתו לליגה ב'.

בקיץ שוחרר מהפועל תל אביב וחתם בהפועל הרצליה מהליגה הלאומית. ב-16 בספטמבר 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בתיקו 1–1 מול מכבי הרצליה. בעונה זו ערך 32 הופעות בליגה, בהן כבש שני שערים, ובסופה רשם ירידת ליגה שנייה ברציפות.

בקיץ חתם בהפועל רעננה מהליגה הלאומית. ב-14 בספטמבר 2012 ספג כרטיס אדום ראשון בקריירה, בתיקו 1–1 מול בית"ר תל אביב רמלה. בסיום העונה עלה עם הקבוצה לליגת העל והפך לשחקן הרכב קבוע בקבוצה, במדיה שיחק שלוש שנים בסך הכל, מתוכן שנתיים בליגת העל.

ב-25 ביוני 2015 חתם בהפועל קטמון ירושלים מהליגה הלאומית. בעונת 2015/2016 שותף ב-36 משחקי ליגה, והמועדון רשם את הישג השיא שלו כאשר סיים במקום הרביעי בליגה הלאומית. ב-24 במאי 2016 חזר לליגת העל כאשר חתם לשלוש שנים בעירוני קריית שמונה. ב-18 במרץ 2017 כבש את שער הבכורה שלו במועדון, בהפסד הקבוצה 2–3 להפועל תל אביב, ובסך הכל ערך 20 הופעות ליגה בעונת 2016/2017. ב-11 ביוני 2017 חזר להפועל קטמון ירושלים, ומתחילת עונת 2018/2019 שימש כקפטן הקבוצה.

ב-14 ביוני 2019 חתם בהפועל רמת השרון. ב-22 ביוני 2021 חתם במ.ס. כפר קאסם.

בספטמבר חתם בבני יהודה.

בינואר חזר לקדנציה שנייה בהפועל הרצליה.

==חיים אישיים==
במהלך שנת 2016 שינה את משפחתו מ"לרמן" ל"הזוהרוי" בעקבות פגישה עם מיסטיקנית. כשנה לאחר מכן, שינה את שם משפחתו בחזרה ל"לרמן".

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:בלמי כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני צפרירים חולון
קטגוריה:כדורגלני הפועל הרצליה
קטגוריה:כדורגלני הפועל רעננה
קטגוריה:כדורגלני הפועל קטמון ירושלים
קטגוריה:כדורגלני עירוני קריית שמונה
קטגוריה:כדורגלני הפועל רמת השרון
קטגוריה:כדורגלני מועדון ספורט כפר קאסם
קטגוריה:כדורגלני בני יהודה תל אביב
קטגוריה:בוגרי תיכון ברנר
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1991
נובוסיבירסק (כדורסל)

נובוסיבירסק (ברוסית: БК Новосибирск) היא קבוצת כדורסל רוסית מהעיר נובוסיבירסק שבמחוז נובוסיבירסק בסיביר המתמודדת בליגת המשנה הרוסית בכדורסל.

בעונת 2015 זכתה לראשונה בתולדותיה בגביע הרוסי בכדורסל לאחר שגברה על דינמו מוסקבה במשחק הגמר ולראשונה תתמודד גם במסגרות האירופאיות משתתמודד בגביע יורוצ'לנג'. בנוסף זכתה באותה עונה גם באליפות ליגת המשנה הרוסית בכדורסל. בעונת 2017 זכתה שוב בגביע הרוסי לאחר שגברה על קבוצת הכדורסל סחאלין בגמר.

==היסטוריה ==
הקבוצה נוסדה בשנת 2011 והתמודדה מיום הקמתה בטורניר הגביע הרוסי ובליגה השלישית בחשיבותה ברוסיה שנקראה "ליגת הכדורסל הבכירה". לאחר שסיימה במקום השלישי בעונת הבכורה שלה הקבוצה העפילה לליגה השנייה בחשיבותה, ליגת המשנה: "הסופרליגה הרוסית בכדורסל".

מאז עונת 2012 הקבוצה מתמודדת בליגת המשנה הרוסית. בעונת 2015 העפילה לגמר הגביע הרוסי ולראשונה בהיסטוריה שלה זכתה בו לאחר ניצחון על הפייבוריטית לזכייה, דינמו מוסקבה. הזכייה העניקה לקבוצה את האפשרות להתחרות במסגרות האירופאיות בעונת 2015/2016.

בעונת 2017 זכתה שוב בגביע הרוסי, לאחר שגברה על סחאלין בתוצאה 69:67.

בעונת 2017/2018 ובעונת 2018/2019 העפילה לחצי גמר הגביע.

==הישגים לפי עונה==
{| class="wikitable" style="text-align: center"
|-
!|עונה
!|ליגת המשנה
!|ליגת העל
!|גביע רוסיה
|-
|2011/2012
| bgcolor= | —
| bgcolor= #CD7F32| З
| bgcolor= | שלב הבתים
|-
| 2012/2013
| bgcolor= | 5
| bgcolor= | —
| bgcolor= | שמינית גמר
|-
| 2013/2014
| bgcolor= | 4
| bgcolor= | —
| bgcolor= | שמינית גמר
|-
| 2014/2015
| bgcolor= gold| אליפות הליגה
| bgcolor= | —
| bgcolor= gold| מחזיקת הגביע
|-
| 2015/2016
| bgcolor= | 5
| bgcolor= | —
| bgcolor= | רבע גמר
|-
| 2016/2017
| bgcolor= | 4
| bgcolor= | —
| bgcolor= gold| מחזיקת הגביע
|-
| 2017/2018
| bgcolor= | 4
| bgcolor= | —
| bgcolor= |חצי גמר
|-
| 2018/2019
| bgcolor= | 8
| bgcolor= | —
| bgcolor= |חצי גמר
|-
| 2019/2020
| bgcolor= | 16
| bgcolor= | —
| bgcolor= |שמינית גמר
|-
| 2020/2021
| bgcolor= |
| bgcolor= | —
| bgcolor= |שמינית גמר
|}

==תארים==
*מחזיקת הגביע הרוסי בכדורסל (2): 2015, 2017
*אליפות ליגת המשנה הרוסית בכדורסל (1): 2015

==קישורים חיצוניים ==

* 
* 

קטגוריה:נובוסיבירסק: מועדוני ספורט
קטגוריה:קבוצות כדורסל רוסיות
מוצב חבצלת

מוצב חבצלת היה המוצב הצפוני ביותר מבין מוצבי צה"ל באזור ג'בל ברוך.
מוצב חבצלת בדרום לבנון

מטרת המוצב הייתה לאבטח את העיירה ג'זין שעל השלוחה הדרומית של ג'בל ברוך, ולאבטח את הדרך מהבקאע אל מישור החוף הלבנוני. כמו כן ג'בל ברוך היווה נקודה אסטרטגית אל מול הכוחות הסורים.

המוצב הוקם בשנת 1982, בתחילת מלחמת לבנון הראשונה. לאחר הנסיגה מהרי השוף ורצועת החוף, היה המוצב הצפוני ביותר של צה"ל בלבנון.

בחורף, בעקבות מזג האוויר הקשה, שכלל סופות שלג וירידה חדה בטמפרטורות, היה המוצב ננטש, ובאביב היה מאויש שוב על ידי גדוד חי"ר (931, 932, 50, 432) שהיה מתחלף כל כמה חודשים. החיילים ישנו באוהלים ולא במבני בטון.

הציר שהוביל למוצב התחיל מהבקעה ועבר דרך מוצב "אנטנה", בחלק הדרומי של ג'בל ברוך. מלבדו היה קיים ציר חלופי - ציר ״מרתון״, שירד משיא ההר ישירות לבקעת הלבנון. בציר הנוסף לא נעשה כל שימוש למעט סיור שהתקיים לערך אחת לחודש על מנת לנקותו ככל הניתן ממוקשים וממטענים.

המוצב ננטש בסוף אוקטובר 1984, ולא אויש מאז על ידי חיילי צה"ל. בעת הנסיגה לרצועת הביטחון, ננטשו גם המוצבים העיקריים בהר - חטמ"ר ארזים שהייתה הסמכות הפיקודית בכל מוצבי ההר, ושלושה שבועות אחריה גם מוצב האנטנה .

== ראו גם ==
* הלחימה בדרום לבנון (1985–2000)
* רצועת הביטחון

חבצלת
איבי הנחל

הנוף הנשקף מאבי הנחל לכיוון דרום מזרח. בתמונה נראים היישוב מעלה עמוס ומדבר יהודה
אִבֵּי הנחל היא התנחלות בגוש עציון, השוכנת בתחום המתאר של היישוב מעלה עמוס, השייך למועצה אזורית גוש עציון, בגובה ממוצע של כ-800 מטר מעל פני הים. אבי הנחל צופה אל עבר ים המלח והרי ירדן ממזרח, הר הרודיון וירושלים מצפון ונחל ערוגות ממערב ומצדה הדרומי שוכנת שמורת הטבע אל כנוב.

==שם==
ההתנחלות נקראת כשם ספרו של הרב ישראל אודסר אב"י הנחל - ומיוסד על הכתוב בשיר השירים: . השם "אִבֵּי" רומז לשמו של רבי ישראל בער אודסר בראשי תיבות, ו"נחל" מרמז על רבי נחמן מברסלב שאמר על עצמו "ועכשיו יש נחל נובע מקור חכמה". הספר כולל מכתבים והערות של הרב אודסר, ועיקרו 152 מכתבים לנשיא המדינה זלמן שזר.

==הקמה והתפתחות==
היישוב הוקם כמאחז בתחילת 1999 בידי חסידי ברסלב מתלמידי רבי ישראל בער אודסר ששאפו לגור קרוב לטבע. 

עם הקמתו, המאחז זכה לתמיכה של מדינת ישראל. משרד השיכון מימן תשתיות: 950,000 ₪ ואושר חיבור חשמל למקום. תוואי מרכיבי הביטחון אושר עקב דרישה מבצעית של צה"ל. 10 מבנים יבילים שונעו למקום באישור עוזר שר הביטחון להתיישבות. למתיישבים יש הסכם הקצאה מההסתדרות הציונית, עד ינואר 2029.

משנת 2002 החלו להצטרף ליישוב משפחות שאינן נמנות עם חסידי ברסלב. כיום גרות במקום כ-56 משפחות, מרביתן של דתיים לאומיים. כל התושבים מתגוררים בקרוואנים. ביישוב פועלים מעון לפעוטות, גן ילדים, סניף בני עקיבא לילדים ולנוער ומקווה לנשים ולגברים.

באוגוסט 2019 אישרה ועדת התכנון העליונה במנהל האזרחי את קידום הקמתן של 98 יחידות דיור ביישוב. באפריל 2021, החלו העבודות בשטח להקמת הבתים

ב-2022 הוכר כשכונה של היישוב מעלה עמוס.

==גלריית תמונות==
<gallery>
קובץ:בית הכנסת אבי הנחל.jpg|פנים בית הכנסת באבי הנחל
קובץ:איבי הנחל קשת.jpg|צדו המזרחי של אבי הנחל
</gallery>

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.dkatom.co.il/index.php?module=Biz&pname=card&id=772 מזכירות "איבי הנחל"]

==הערות שוליים==

קטגוריה:מאחזים שהוסדרו
קטגוריה:מועצה אזורית גוש עציון
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1999
קטגוריה:יהודה ושומרון: שכונות
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם ספרים
אליפות צרפת בטניס 1926

אליפות צרפת 1926 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי חימר בפריז. התחרות התחילה ב-2 ביוני והסתיימה ב-14 ביוני. זו הייתה התחרות ה-31 מאז ייסודה והשנייה בה אושרה השתתפות אזרחים זרים.

באליפות זו בלטו טניסאים מצרפת שזכו ברוב התארים: סוזן לנגלן זכתה בתחרות נשים, זוגות נשים וזוגות מעורבים. אנרי קושה זכה בתחרות גברים. הזוג האמריקאי זכה בתחרות זוגות גברים.

==התחרות==
===תחרות הגברים===
[[אנרי קושה, מנצח תחרות הגברים]]
בתחרות זו השתתפו 74 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:

# וינסנט ריצ'רדס (), הודח בחצי גמר
# רנה לקוסט (), מנצח תחרות 1925, הפסיד בגמר
# הווארד קינסי (), הודח ברבע גמר
# אנרי קושה (), ניצח בתחרות
# ז'אן ואשר (), הודח ברבע גמר
# ז'אן בורוטרה (), הפסיד בחצי גמר
# צ'ארלס אשלימן (), הודח בסיבוב הרביעי 
# אלי אתאר פייזי (), הודח בסיבוב השני
# בלה פון קרלינג (), הודח ברבע הגמר
# ניקולס מישו (), הודח ברבע הגמר
# הנדריק טימר (), הודח בסיבוב השני
# יאן קוז'לוח (), הודח בסיבוב הרביעי
# חוסה מריה טחדה (), הודח בסיבוב הרביעי
# לאונס אסלנגול (), הודח בסיבוב הרביעי
# גיז'רמו רובסון (), הודח בסיבוב הרביעי
# קולין גרגורי (), הודח בסיבוב הרביעי

בגמר התחרות נפגשו אנרי קושה () ורנה לקוסט (). אנרי קושה ניצח ב-3 מערכות ובכך זכה באליפות.

===תחרות הנשים===
סוזן לנגלן, מנצחת תחרות הנשים
בתחרות הנשים השתתפו 32 טניסאיות. כמו בתחרות הגברים, הטניסאיות החזקות זכו לדירוג:

# סוזן לנגלן (), מנצחת תחרות 1925, זכתה בתחרות
# הלן וילס (), הודחה בסיבוב השני
# מרי קנדל בראון (), הפסידה בגמר
# אליזבת ריין (), הודחה ברבע גמר
# ג'ואן פריי לייקמן (), הודחה בחצי גמר
# קטלין מקיין גודפרי (), הודחה ברבע גמר
# דידי ולאסטו (), הודחה בסיבוב הראשון
# איבון בורז'ואה (), הודחה בסיבוב הראשון

במשחק הגמר סוזן לנגלן () ניצחה את מרי קנדל בראון () בשתי מערכות ובכך זכתה בפעם השנייה ברציפות.

===תחרות זוגות גברים===
בתחרות השתתפו 15 זוגות. במשחק הגמר אנרי קושה וז'אק בריניון () נפגשו עם וינסנט ריצ'רדס והאוורד קינסי () והפסידו ב-4 מערכות. באותה שנה הם ניצחו גם באליפות ארצות הברית הפתוחה.

===תחרות זוגות נשים===
בתחרות השתתפו מספר זוגות. במשחק הגמר מנצחות תחרות 1925 סוזן לנגלן ודידי ולאסטו () שיחקו נגד הזוג אוולין קולייר וקיטי מקיין גודפרי () וניצחו אותן בשתי מערכות.

===תחרות זוגות מעורבים===
בתחרות השתתפו מספר זוגות. במשחק הגמר התחרות מנצחי תחרות 1925 סוזן לנגלן וז'אק בריניון () נפגשו עם הזוג סוזן לבסנרה וז'אן בורוטרה () וניצחו אותם בשתי מערכות.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20131203013435/http://ww2.fft.fr/rolandgarros/pdfpalmares/femmes1926_en.pdf תחרות נשים]
* [https://web.archive.org/web/20131203012908/http://ww2.fft.fr/rolandgarros/pdfpalmares/hommes1926_en.pdf תחרות גברים]
* [http://www.rolandgarros.com/ האתר הרשמי של אליפות צרפת הפתוחה]

צרפת
קטגוריה:אליפות צרפת הפתוחה
קטגוריה:1926 בצרפת
ג'יימסון אדמס

משמאל לימין: ג'יימסון אדמס, פרנק ויילד ואריק מרשל (צילם שאקלטון) תוקעים את דגל [[בריטניה בנקודה הדרומית ביותר שהגיעו אליה, '23 88° דרום, ב-9 בינואר 1909]]

סר ג'יימסון אדמס (באנגלית: Jameson Adams 1880–1962) היה מגלה ארצות, שיצא לאנטארקטיקה עם משלחת נמרוד, המשלחת הראשונה שהנהיג ארנסט שקלטון בניסיון שלא צלח להגיע אל הקוטב הדרומי. אף על פי כן, ג'יימסון היה אחד מן הארבעה, שהגיעו אל רמת הקוטב בפעם הראשונה מאז ומעולם, ובכך התוו את הדרך אל הקוטב. ב-9 בינואר 1909 הגיעה הקבוצה אל קצה הדרום ב-, בסך הכל 155 ק"מ מן הקוטב הדרומי, אז נאלצו לשוב על עקבותיהם בגלל המחסור במזון והחשש, שמוות ברעב ובקור ימצא אותם לפני שיוכלו להגיע אל מצבור אספקה.

==חייו==
אדמס נולד בריפינגדייל, לינקולנשייר, בן לרופא ונגד לרב חובל בצי ההודי. בגיל 13 ברח מבית הספר והצטרף לצי הסוחר. ב-1902 היה לתת-לייטננט בכוחות המילואים של הצי המלכותי, ובהגיעו לדרגת לייטננט היה אחד האחרונים שקיבלו תעודת רב חובל בספינות מפרש. על אף הישגיו, ויתר עלך קריירה מבטיחה בצי כדי להצטרף לארנסט שלקטון כסגנו במשלחת נמרוד.

בשובו מאנטארקטיקה בשנת 1909, נכנס לשירות אזרחי, שם התמנה כעבור שנה לראש המחלקה הצפון-מזרחית של האגף לחילופי תעסוקה. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה נקרא לחזור אל הצי המלכותי כשליש לאדמירל הוד, בפיקוד על משמר דובר. אז, לאחר פרק זמן של עבודה מיוחדת במשרד החימוש, הוצב בפלנדריה לפקד על סוללת תותחים במצור ימי. פציעת-ראש קשה חייבה את החזרתו לאנגליה ב-1917, והוא עוטר באות מסדר השירות המצוין ובצלב המלחמה (Croix de Guerre) הצרפתי על שירותיו.

אחרי המלחמה, חזר אל משרד העבודה כמפקח על המחלקה הצפון-מזרחית, ואת זמנו הפנוי הקדיש בעיקר לעזרה במועדוני נוער. הוא עזב את השירות בשנת 1935 והיה למזכיר קרן היובל לנוער של המלך ג'ורג' החמישי. במשרה זו נשאר, פרט לעוד תקופת שירות מצטיין במלחמת העולם השנייה, עד לפרישתו ב-1948, אז עוטר בתואר אבירות. למעשה, מעולם לא הפסיק לעבוד; לאחר פרישתו היה למזכיר כבוד של המגבית למען בית החולים לקצינים של המלך אדוארד השביעי, שם המשיך לעבוד עד מותו בשנת 1962.

==אופי ומורשת==
בחברה המתאימה, נטה אדמס להתבטא בלשון משולחת-רסן, ומוסכמות החברה לא התריעו אותו מעולם מדיבור גלוי לב. הוא העדיף שהכל, משוערים עד למשפחת המלוכה, יכירו אותו פשוט בשם "החובל". 

בנובמבר 2008, 100 שנים לאחר יציאת משלחת נמרוד לדרך, יצא אחד מניניו של "החובל", הנרי אדמס, מ"צריף שקלטון" עם עוד שני חברים במשלחת יובל המאה למשלחת שקלטון [https://web.archive.org/web/20090901183746/http://www.shackletoncentenary.org/] להשלים את מלוא 1280 הקילומטרים אל הקוטב הדרומי בצעידה רגלית, כשהם גוררים אחריהם את מזחלותיהם ללא סיוע. בינואר 2009 הצטרף עוד נין של "החובל", דייוויד קורנל, למשלחת בקצה הדרום , להשלים את 155 הק"מ האחרונים של העסק המשפחתי הלא-גמור.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מעוטרי אות השירות המצוין
קטגוריה:אנטארקטיקה: מגלי היבשת
קטגוריה:רבי חובלים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1880
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1962