OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
זכריה (אפיפיור)

זכריה (בלטינית: Zacharias, זכריאס) היה אפיפיור מ-3 או 5 בדצמבר 741 עד 22 במרץ 752. הוא היה יווני מסנטה סברינה שבקלבריה והיה לאפיפיור האחרון מבין האפיפיורים הביזנטיים. קרוב לוודאי שהיה כומר של הכנסייה הרומית וככזה חתם על הצו של המועצה הרומית בשנת 732 והיה ביחסים קרובים עם גרגוריוס השלישי, אותו ירש ב-10 בדצמבר 741.

זכריה היה דיפלומט נבון. כשהבין שהברית של קודמו בתפקיד עם הדוכס הלומברדי מספולטו לא תורמת להגנת ערי האפיפיור נגד המלך הלומברדי ליותפראנד, פנה זכריה אל המלך ישירות. ספר האפיפיורים, ה"ליבר פונטיפיקליס" מציין את ההשפעה האדירה שהייתה לזכריה על ליותפראנד וראטכיס יורשו. ההתמודדות עם נסיכים אלה במצבי חירום שונים תרם לשמירת האזור מהתקפות לומברדיות.

התכתבות ששרדה בין זכריה ובוניפציוס הקדוש, השליח של גרמניה, מראה עד כמה גדולה הייתה השפעתו של אפיפיור זה על האירועים בצרפת ובגרמניה. הוא עודד את הדחתו של המלך המרובינגי האחרון של הפרנקים, כילדריך השלישי, ובברכתו הוכתר פפין הגוץ כמלך הפרנקים בסואסון בשנת 752.

זכריה מת ב-22 במרץ 752 ונקבר בבזיליקת פטרוס הקדוש. מחליפו היה סטפנוס, שמת זמן קצר לפני ההכתרה ואינו נחשב לאפיפיור. לאחר מכן הוא הוחלף על ידי סטפנוס אחר שהפך לסטפנוס השני.

במאמץ לנצר את רומא, זכריה בנה את כנסיית סנטה מריה סופרה מינרווה על מקדש עתיק למינרווה ליד הפנתיאון. כמו כן, זכריה שיקם את ארמון הלטראנו והעביר את ראשו של גאורגיוס הקדוש לכנסיית סן ג'ורג'ו אל ולאברו.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אפיפיורים בימי הביניים
קטגוריה:אפיפיורים יוונים

קטגוריה:אפיפיורים במאה ה-8
קטגוריה:ילידי 679
קטגוריה:נפטרים ב-752
רות מאייר

רות מאייר (9 בנובמבר 1920, וינה – שלהי נובמבר 1942, אושוויץ) הייתה יהודייה ילידת אוסטריה שנספתה באושוויץ. ניהלה יומן שמתאר את קורותיה מעליית הנאצים לשלטון, דרך הגירתה לנורווגיה וחייה שם תחת השלטון ששיתף פעולה עם הנאצים ומסתיים כמה ימים לפני מותה במחנה ההשמדה אושוויץ. היומן בתוספת דפי מכתבים יצא לאור לראשונה בנורווגיה ב-2007.

==ביוגרפיה==
רות מאייר נולדה בווינה ב-1920 למשפחה בורגנית מתבוללת. כשהייתה בת 13, נפטר אביה ממחלה. ב-1938, לאחר סיפוחה של אוסטריה לרייך הגרמני, נאלצה המשפחה לעזוב את ביתה ולהצטופף בחדר יחיד בדירה של משפחה אחרת. רות ואחותה הצעירה יהודית (דיתה) עזבו את בית הספר הכללי ועברו לבית ספר יהודי. בשלב זה נחשפה רות לראשונה להתנכלויות כלפי יהודים. בחמישה לאוקטובר 38', היא הייתה עדה להכאה של יהודי על ידי שני אנשי אס אס ותיארה זאת ביומנה:

זמן קצר לאחר ליל הבדולח נלקחה אחותה הקטנה, דיתה, לאנגליה במסגרת אחד ממשלוחי הילדים וכך למעשה ניצלה. במהלך 1939 הצליחו גם אמה וסבתה של רות לברוח לאנגליה, אך רות עצמה, העדיפה מסיבה לא ברורה, לעבור לנורווגיה. עם הגיעה לנורווגיה התארחה אצל משפחה של אחד מהמכרים של אביה, אך בהמשך עבדה בכמה כפרים, ערכה טיולים ממושכים ולבסוף שכרה חדר במעון לנשים צעירות ולמדה ציור בבית ספר למלאכה ולאמנות. בסך הכל היא חיה בנורווגיה קרוב לארבע שנים, בהן המשיכה לתאר את חוויותיה במקביל לאירועים הפוליטיים של המלחמה. המשוררת הנורווגית גונבור הופמו , הייתה לבת הזוג שלה. אהבתן הולידה כאב גדול, שהוביל לאשפוזה של מאייר לאחר התמוטטות נפשית. וגם לכמה שירי אהבה השזורים ביומניה.
ב-26 בנובמבר 1942, נלקחה רות מאייר מן המעון שבו התגוררה, הובלה לנמל אוסלו ושם הועלתה יחד עם כ-500 יהודים נוספים לספינה 'דונאו' לשטטין ומשם ברכבת לאושוויץ. את המכתב האחרון כתבה לאהובתה על סיפון האונייה: "אני חושבת שטוב שקרה כך. מדוע לא נסבול, אם יש סבל רב כל כך?" באושוויץ נרצחה בתאי הגזים יחד עם היהודים הנוספים שהגיעו איתה מיד עם הגיעם.

==פרסום היומן==
יומנה של רות מאייר הגיע לידיה של חברתה, המשוררת הנורווגית גונבור הופמו ונשמר בידיה ובידי אחותה של רות במשך עשרות שנים. לאחר מותה של הופמו ב-1995 הוחל בעריכת היומן ובעיבודו לספר. הספר נערך מתוך 1,100 דפי יומן וכ-300 דפי מכתבים שנכתבו בין השנים 1933–1942 (גילאי 13–22). הספר, בעריכתו של יאן אריק וולד, פורסם לראשונה בנורווגיה ב-2007 ועם פרסומו, זכתה רות לכינוי אנה פרנק של נורווגיה. מאוחר יותר תורגם הספר לעברית וראה אור בהוצאת שוקן, בשנת 2011.

==לקריאה נוספת==
* יומנה של רות מאייר, יאן אריק וולד (עורך), מגרמנית: ארנו בר, הוצאת שוקן, תשע"א, 400 עמודים.

==קישורים חיצוניים==

* .
* 

קטגוריה:כותבי יומן בשואה
קטגוריה:כותבות יומן בשואה
קטגוריה:נספים במחנה ההשמדה אושוויץ
קטגוריה:יהודים בשואה: אוסטריה
קטגוריה:נשים יהודיות בשואה
קטגוריה:ילידות 1920
קטגוריה:נפטרות ב-1942
WebKit

WebKit הוא מנוע פריסת תצוגה של חברת אפל המאפשר הצגה מעוצבת של דפי אינטרנט. מנוע זה מורכב מ-WebCore המבוסס על המנוע KHTML של Konqueror, ומ-JavaScriptCore המבוסס על מנוע KJS שפותח כחלק מפרויקט KDE.

==היסטוריה==
פרויקט WebKit פותח לראשונה עם חברת אפל על ידי דון מלטון ב-25 ביוני 2001, כפרויקט פיצול של הפרויקטים KHTML ו-KJS של קבוצת KDE.

==שימושים==
מנוע ה-WebKit משמש בעיקר את הדפדפנים ספארי, גוגל כרום ואת דפדפן ברירת המחדל של אנדרואיד. כמו כן מיועד לשמש בעתיד את דפדפן אופרה. עם זאת, הודיעה חברת גוגל כי היא מתכוונת להוציא את מנוע ה-WebKit מהדפדפן שלה ולשווק מנוע פריסת תצוגה חדש בשם Blink.

==ראו גם==

* מנוע פריסת תצוגה

* KDE

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תוכנה
קטגוריה:אינטרנט
דויטשה מרינה

הדוֹיטְשֶׁה מָרִינֶה (בגרמנית: Deutsche Marine) הוא הצי של גרמניה והוא חלק מהצבא הגרמני, הבונדסוור. הצי הגרמני נקרא במקור בונדסמרינה (הצי הפדרלי) מ-1956 עד 1995. משימתו העיקרית היא הגנת המים הטריטוריאליים והתשתית הימית של גרמניה כמו גם קווי תקשורת ימיים. מלבד זאת, הצי הגרמני משתתף במשימות שמירת שלום ומספק סיוע הומניטרי וסיוע באסונות.<ref></ref>

==היסטוריה==
שורשיו של הצי הם בצי האימפריאלי, הרייכספלוטה. הרייכספלוטה היה הצי הגרמני הראשון שהשתמש בדגל גרמניה כדגלו. הרייכספלוטה התקיים משנת 1843 עד שנת 1853. בשנת 1867 הוקם צי הקונפדרציה הצפון-גרמנית, שהתקיים עד איחוד גרמניה בשנת 1871 בידי אוטו פון ביסמרק. משנת 1871 ועד סוף מלחמת העולם הראשונה נקרא הצי הצי הקיסרי. 

לאחר סוף מלחמת העולם הראשונה והקמת רפובליקת ויימאר נקרא הצי הגרמני הרייכסמרינה עד שבשנת 1935 שונה שמו של הצי לקריגסמרינה בידי אדולף היטלר. לאחר תבוסת גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה נוצר המנהל הגרמני לשליית מוקשים. ב-1956 הוקם רשמית הבונדסמרינה, הצי הפדרלי, בעוד שבגרמניה המזרחית הוקם הפולקסמרינה. ב-1990 התאחד האחרון לתוך הבונדסמרינה ומאז פועל הצי תחת השם דויטשה מרינה.

בשנת 2014 הוקם מחדש הגדוד הימי, שהוא יחידת נחתים.

==פעילות==
הצי הגרמני לוקח חלק בנאט"ו.

דויטשה מרינה מוביל את פעילותו הימית של יוניפי"ל, ומפעיל במסגרתו שתי פריגטות, ארבעה כלי שיט קטנים לתקיפה, ושתי ספינות עזר, במטרה למנוע הברחת נשק. ב-26 באוקטובר 2006, אירעה תקרית בין ספינת הביון הגרמנית אלסטר בעת ששייטה מול חופי לבנון כחלק מכוח יוניפי"ל, לבין חיל האוויר הישראלי, במהלכה הוזנקו מטוסים לעבר הספינה ומסוק שהמריא ממנה.

==אמצעי לחימה==
בסך הכל יש בצי הגרמני כ-81 ספינות זמינות, בתפוסה של 220,000 טון:
* 11 פריגטות מסוגים שונים 
* 5 קורבטות (הקורבטות מסדרת בראונשווייג) 
* 2 שולות מוקשים, 
* 10 ציידי מוקשים 
* 6 צוללות
* 11 ספינות אספקה ו-20 ספינות עזר שונות

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יחידות הבונדסוור
קטגוריה:קצרמר צבא
קטגוריה:הצי הגרמני
קטגוריה:חילות ים
ללכת שבי אחרייך

"ללכת שבי אחרייך" הוא שיר שאת מילותיו כתב אהוד מנור, הלחינה ועיבדה נורית הירש ושרה אילנית. השיר נכלל בתקליט הסולו השני שלה, לאחר פירוק הצמד אילן ואילנית. השיר התפרסם בשנת 1974 והגיע למקום ה-24 במצעד העברי של קול ישראל. אילנית זכתה בתואר זמרת השנה.

השיר הוא שיר אהבה למדינה שמעביר מסר של נחמה בתקופת המשבר לאחר מלחמת יום כיפור. בביצועו המקורי השתתפו חברי שלישיית צבע טרי.

== תולדות השיר ==
ב-1974 התבקשה הירש לכתוב מנגינה לאלבום החדש של אילנית. הירש מספרת שכתיבת הבית הראשון זרמה בקלות, וכדי להעניק משמעות ללחן, היא שילבה בפזמון החוזר ציטוט מוזיקלי של השורה 'עוד לא אבדה תקוותנו' מתוך התקווה, אולם בסדר מוזיקלי שונה. את המנגינה העבירה למנור, שבחר במילים שקלעו בדיוק לתחושה שליוותה את הירש עת ההלחנה. "אני בטוחה שלא במקרה אהוד בחר דווקא במילים האלו – אני מאמינה שמתחת לסף ההכרה הדהדה בו השורה שהזכירה לו משהו מוכר, אותו משהו שנתן לו השראה לכתיבת המילים."<ref></ref>

== ניתוח ספרותי ==

מקורו של שם השיר הוא תנ"כי: . כפשוטו - ליפול בשבי, בהשאלה - להיות כרוך אחרי מישהי כשבוי.

אהוד מנור רומז בבית השלישי של השיר לפיוט "יעלה תחנוננו" הפותח את הסליחות לליל יום הכיפורים במנהג אשכנז:

==לקריאה נוספת==
* 

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי 1974
קטגוריה:סינגלים מ-1974
קטגוריה:שירי אילנית
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי אהוד מנור
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי נורית הירש
קטגוריה:שירי מלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:סינגלים בהוצאת התקליט חיפה
לאה זמרי

לאה זמרי יושבת שלישית משמאל עם נבחרת ישראל לאולימפיאדה בהלסינקי
לאה רביד הורביץ-זמרי (25 באוגוסט 1933 - 6 בדצמבר 1956) הייתה אתלטית ישראלית ומורה לחינוך גופני. אלופת ישראל ושיאנית ישראל בריצת משוכות, אלופת המכביה השלישית בקפיצה לרוחק, אלופת המכביה הרביעית בריצת 80 מטר משוכות ונציגת ישראל באולימפיאדת הלסינקי (1952).

== ביוגרפיה ==
זמרי נולדה לרות ולפליכס-שרגא בעיר פפורצהיים בגרמניה, במשפחה בת שני ילדים. עלתה ארצה עם משפחתה בגיל שנה. גדלה בחיפה בשכונת קריית חיים. היא התאמנה בהפועל קריית חיים בהדרכת יצחק מנדלברוד. היא סיימה את המדרשה למורי חינוך גופני והחלה לעבוד כמורה בירושלים.

במכביה השלישית שנערכה בשנת 1950 זכתה זמרי במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 4.99 מטר, לפני טפר (4.92 מטר) ושושני (4.88 מטר).

באליפות ישראל שנערכה ביוני 1952 זכתה זמרי בשתי מדליות זהב, בריצת 80 מטר משוכות תוצאה של 12.5 שניות ובריצת 100 מטר תוצאה של 13.0 שניות. באולימפיאדת הלסינקי (1952) היא סיימה במקום 31 בריצת 80 מטר משוכות בשיא ישראלי חדש של 12.4 שניות (12.74 שניות, מדידה אלקטרונית).

במכביה הרביעית שנערכה בשנת 1953 זכתה זמרי במדליית זהב בריצת 80 מטר משוכות בתוצאה של 12.8 שניות, לפני האלופה היוצאת רות איילון מישראל (13.5 שניות).

הורביץ נישאה לאורי זמרי, מורה לחינוך גופני בעצמו, שופט כדורסל בינלאומי ומאוחר יותר, ממקימי מכון וינגייט. לזוג נולד ילד, דרור, שהיה בן שנתיים בעת פטירתה מלוקמיה.
מחלתה פרצה זמן לא רב לאחר מות אחיה היחיד, , במלחמת סיני בקרב המיתלה.
באותה עת נשלח בעלה לאולימפיאדת מלבורן (1956), לשמש כשופט ספורט באולימפיאדה, הישראלי
הראשון ששימש בתפקיד זה.

לאה זמרי נפטרה ב-5 בדצמבר 1956 ונקברה בחיפה.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רצות משוכות ישראליות
קטגוריה:רצות ישראליות
קטגוריה:אלופות המכביה: אתלטיות
קטגוריה:בוגרות המכללה האקדמית בווינגייט
קטגוריה:בוגרי המכללה האקדמית בווינגייט
קטגוריה:אלופות ישראל בריצה
קטגוריה:אלופי ישראל בריצה
קטגוריה:קופצות לרוחק ישראליות
קטגוריה:אתלטיות אולימפיות ישראליות
קטגוריה:משתתפים ישראלים באולימפיאדת הלסינקי (1952)
קטגוריה:נפטרות מסרטן
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות שדה יהושע
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1933
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1933
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-1956
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1956
אייזיק המפסטד-רייט

אייזיק הֶמְפְּסטֶד-רייט (באנגלית: Isaac Hempstead-Wright; נולד ב-9 באפריל 1999) הוא שחקן אנגלי. מוכר בעיקר בזכות גילום דמותו של בראן סטארק בסדרת הפנטזיה של רשת HBO, "משחקי הכס", המבוססת על סדרת הספרים שיר של אש ושל קרח של הסופר ג'ורג' ר. ר. מרטין.

== ביוגרפיה ==
נולד בשם אייזיק ויליאם המפסטד (Isaac William Hempstead). 

בשנת 2011 הופיע בתפקיד טום בסרט "התעוררות" (The Awakening), ובאותה שנה החל להופיע כבראן סטארק בסדרה "משחקי הכס". בגין תפקיד זה היה מועמד בשנת 2013 לפרס האמן הצעיר בקטגוריית שחקן המשנה.

בשנת 2013 כיכב בסרט "Close Circuit", וב-2014 בתפקיד אֶגְס בסרט "הקופסונים" עם בן קינגסלי.

== פילמוגרפיה ==
=== קולנוע ===
{| class="wikitable"
|+
!שנה
!סרט
!תפקיד
!הערות
|-
|2011
|ההתעוררות
|טום
|
|-
|2013
|מעגל סגור
|טום רוז
|
|-
|2014
|הקופסונים
|אֶגְס 
|דיבוב
|-
|2021
|הנוסעים 
|אדוארד
|
|-
|TBA
|The Blue Mauritius
|סטיבן
|
|}

=== טלוויזיה ===
{| class="wikitable"
|+
!שנה
!סדרה
!תפקיד
!הערות
|-
|2014-2011; 
2019-2016
|משחקי הכס
|בראן סטארק
|תפקיד ראשי 
(עונות 1—4, 6—8); 40 פרקים
|-
|2014
|איש משפחה
|איידן
|דיבוב; פרק: "Chap Stewie"
|-
|2016
|חרוזים נלוזים
|ג'ק
|סרט טלוויזיה של BBC One
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אנגלים
קטגוריה:שחקנים ילדים אנגלים
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1999
רוזה אטקין

רוזה (רוּזָ'ה) אֶטקין-מושקובסקה (בפולנית: Róża Etkin; 1908 – 16 בינואר 1945) הייתה פסנתרנית פולנייה-יהודייה.

==קורות חיים==
====ילדות והצלחות ראשונות====
אטקין נולדה בוורשה להורים יהודים. בגיל צעיר החלה ללמוד נגינה בפסנתר, ולפני גיל 10 כבר התקבלה לבית הספר לפסנתר ע"ש פרדריק שופן בוורשה והחלה ללמוד שם תחת שרביטו של הפסנתרן, המורה והמלחין אלכסנדר מיכלובסקי . הופעת הבכורה שלה על הבמה הייתה ב-20 ביוני 1920; כתלמידת בית הספר הגבוה למוזיקה היא נגנה אטיוד של פגניני וליסט ואת מארש החתונה של מנדלסון. בשנת 1924 הופיעה עם התזמורת הפילהרמונית של ורשה בניצוחו של גְזֶ'גוֹז' פיטלברג בקונצ'רטו השלישי ברה מינור, אופוס 30 של סרגיי רחמנינוב. באפריל 1926 הופיעה בבית התזמורת הפילהרמונית של ורשה עם וריאציה על הקונצ'רטו לפסנתר במי במול של ליסט, ובאוקטובר עם וריאציה על הקונצ'רטו ברה מינור של יוהאן סבסטיאן באך.

====התחרות הבינלאומית על שם שופן====
בשנת 1927 השתתפה בתחרות הבינלאומית ע"ש שופן לפסנתר הראשונה, שאליה התכוננה בעזרת מוריה, זביגנייב דזֶ'ווייצקי ומיכלובסקי. היא זכתה במקום השלישי בתחרות, אף שהייתה המתחרה הצעירה ביותר בתולדות התחרות. בחודש מאי של אותה שנה היא עברה לברלין, שם למדה פסנתר בקונסרבטוריון תחת הדרכתו של פרופ' מוריץ מאייר-מאהר (Mayer-Mahr). הופעת הבכורה שלה בברלין הייתה באולם קארל בקשטיין, והיא התקבלה בהתלהבות על ידי הקהל הברלינאי.

====נישואיה====
בעת שהותה בבירת גרמניה הכירה את האדריכל היהודי-פולני רישרד מושקובסקי (Ryszard Moszkowski), אחיינו של המלחין מוריץ מושקובסקי, ובתוך זמן קצר השניים נישאו. לאחר ששבו לפולין היא ניגנה ברדיו הפולני, בערב לכבוד האגודה הפולנית למוזיקה מודרנית, והופיעה באופן קבוע באולמה של התזמורת הפילהרמונית של ורשה ובקונסרבטוריון.

====מלחמת העולם השנייה====
בזמן מלחמת העולם השנייה הסתתרו אטקין ובעלה בעיר ורשה, בצד הארי, ונעזרו בחברים פולנים. המחבוא האחרון שלהם היה מרתף אחסון בשכונת ז'וֹליבּוֹז' , שם הסתתרו עם עוד שישה אחרים. בתחילת ינואר 1945 עורר עשן של תנור את חשדם של הגרמנים וב-16 בינואר, יום לפני שחרור ורשה, זרק חייל גרמני רימון אל תוך המרתף וכל היושבים בו נהרגו. על פי מקורות אחרים היא ובעלה נורו על ידי חייל גרמני.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.ddg.art.pl/chopin/prizes.html תחרות הפסנתר הראשונה על שם שופן], באתר הרשמי של התחרות
* [http://en.chopin.nifc.pl/chopin/persons/detail/id/24 רוזה אטקין], באתר האגודה הבינלאומית על שם שופן

קטגוריה:פסנתרנים יהודים פולנים
קטגוריה:יהודיות פולניות
קטגוריה:יהודים בשואה: פולין
קטגוריה:פולנים שנהרגו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:פסנתרניות
קטגוריה:פולניות שנולדו ב-1908
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1908
קטגוריה:נפטרות ב-1945
ויקטור השני

ויקטור השני (בלטינית: Victor II; 1018 – 28 ביולי 1057) היה האפיפיור מ-13 באפריל 1055 ועד מותו. נולד כגבהארד, רוזן קלוו, טולנשטיין והירשברג (Gebhard Graf von Calw, Tollenstein und Hirschberg), היה זה האפיפיור האחרון ממוצא גרמני שמונה על ידי היינריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. כמו לאו התשיעי שכיהן לפניו וכמו אלכסנדר השני וגרגוריוס השביעי שיבואו לאחריו, היה רפורמטור שביקש לטהר את הכמורה משחיתות ולהדגיש את עליונות האפיפיור כשליט העולם הנוצרי.

== תולדות חייו ==
נולד בקלוו (Calw) שבשוואביה, למשפחת אצולה, אביו היה נאמנו של היינריך השלישי. בגיל 24 מונה לבישוף איכשטאט ( Eichstätt) בבוואריה. בתפקיד זה היה לאחר מיועציו הקרובים של הקיסר. 

לאחר מותו של לאו התשיעי, נבחר גברהארד בספטמבר 1054 על ידי היינריך במיינץ, בהסכמתו של הילדברנד (לימים גרגוריוס השביעי). הוא הוכתר בבזיליקת פטרוס הקדוש ברומא ב-13 באפריל 1055 ונטל לעצמו את השם ויקטור השני. ביוני כינס ועידה בפירנצה, בראשות הקיסר, בה חזר על דרשותיו של קודמו בגנות השמעונות (רכישת משרות כנסייתיות בכסף) ונישואי כהני דת. שנה לאחר מכן זומן לחצר הקיסר בהרי ההארץ והיה ליד מיטת הקיסר עם מותו ב-5 באוקטובר 1056.

כפטרון של הילד היורש, היינריך הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ויועצה של אמו, אגנס, היה בידי האפיפיור כוח שלטוני עצום. מטרתו של ויקטור השני הייתה כינון "שלום אלוהי" בין כל הנוצרים בקיסרות, תוך הדגשת עליונותו של השלטון הרוחני על זה הארצי. ביולי 1057 שב לאיטליה ומת בארצו, בדרכו לרומא, ב-28 ביולי.

הוא נקבר ברוונה, במאוזוליאום של תאודוריקוס.

==קישורים חיצוניים==

* ערך באנציקלופדיה הקתולית 
* 
* 

קטגוריה:אפיפיורים שמונו על ידי היינריך השלישי
קטגוריה:אפיפיורים במאה ה-11
קטגוריה:נפטרים ב-1057
נוזלי גז טבעי

נוזלי גז טבעי (באנגלית: Natural Gas Liquids ; בר"ת באנגלית: NGL; בעברית: נג"ט) הם מרכיבי גז טבעי (פחמימנים נלווים) במצב צבירה גזי מתחת לפני הקרקע ונוזלית מעל פני הקרקע שמופקים במתקני הפרדה, מתקני שדות גז או מתקנים לעיבוד גז טבעי. בין נוזלי גז טבעי ניתן למנות, בין השאר, את הבאים: אתאן (C<sub>2</sub>H<sub>6</sub>); פרופאן (C<sub>3</sub>H<sub>8</sub>); בוטאן (C<sub>4</sub>H<sub>10</sub>); איזובוטאן (C<sub>4</sub>H<sub>10</sub>); פנטאן (C<sub>5</sub>H<sub>12</sub>); הקסאן (C<sub>6</sub>H<sub>14</sub>); והפטאן (C<sub>7</sub>H<sub>16</sub>). נוזלי גז טבעי משמשים למגוון יישומים, כגון: זירוז הפקה מבארות נפט, אספקת חומרי גלם לבתי זיקוק ומפעלים פטרוכימיים וכמקורות אנרגיה.

== קישורים חיצוניים ==

<div style="direction: ltr;">
* "[http://www.eia.gov/tools/glossary/index.cfm?id=N Glossary - Natural Gas Liquids]", U.S. Energy Information Administration (EIA) 
* "[http://www.eia.gov/todayinenergy/detail.cfm?id=5930 What are natural gas liquids and how are they used?]", Today in Energy [EIA], 20 April 2012 
* "[http://www.glossary.oilfield.slb.com/en/Terms/n/natural_gas_liquids.aspx natural gas liquids]", Schlumberger Oilfield Glossary 
* "[https://web.archive.org/web/20160303190039/http://www.hebrewenergy.com/terms/search?q=ngl&cat=&.x=309&.y=23 Natural gas liquids]", English-Hebrew Energy Dictionary (Gina Cohen)

</div>
* "[https://web.archive.org/web/20130928010536/http://oilandgas.co.il/home/DataCenter/dictionary.aspx?Word=%d7%a0 נוזלי גז טבעי]", באתר הזדמנות ישראלית – מקורות אנרגיה, שותפות מוגבלת
* הגאולוג הזקן, "[http://sc.tapuz.co.il/shirshurCommuna-39990-50661640.htm הסבר טכני על ההבדלים בין סוגי הגז השונים]", באתר תפוז, 23 באפריל 2012 

*
קטגוריה:נפט

קטגוריה:גזים
קסם תקריב

קסם בקלפים. שמאל למעלה: "תבחר קלף, כול קלף. ימין למעלה: שיטת החזקת קלף. שמאל למטה: ערבוב "קפיץ". ימין למטה: ערבוב הקלפים כהכנה לפעלול
קסם תקריב או קסם קלוז־אפ (באנגלית:Close Up Magic) הוא קסם המבוצע באווירה אינטימית, לא יותר ממטרים ספורים בין הקוסם לקהל, ולרוב מבוצע בישיבה לשולחן. קסם תקריב הוא אחד מאבני היסוד של כלל צורות הקוסמות, ומעטים הקוסמים אשר לא מתמחים בסוג זה של קסמים.

זריזות ידיים היא מיומנות התומכת בסוג זה של קסמים, והיא נועדה לתמרן את הקהל כך שלא לשים לב לחפצים שאיתם מבוצע הקסם. קסמי תקריב הם לרוב קסמי קלפים, ולכן קוסמי קסם תקריב בדרך כלל מתמקצעים בערבוב מהיר ונאה של הקלפים, כדי ליצור רושם בידורי ומרהיב. עוד חפצים קטנים המשמשים לסוג זה של קסמים הם מטבעות, כדורים וגביעים, ולפעמים כמה מאלה במקביל. הקוסם ג'וני פלאמר שולף אפרוחים מגביעים בהופעתו הקבועה.

מיקרומנטאליזם הוא מופע מנטליזם המבוצע בשיטת ההגשה האנטימית של קסם התקריב, וכמו כן רוב פעלולי הקריאה הקרה מבוצעים באותה שיטה אינטימית של קסם תקריב.

קטגוריה:קסמים
איזי בלומברג

איזדור לואיס "איזי" בלומברג (באנגלית: Isadore Louis "issy" Bloomberg; ) היה מרים משקולות יהודי דרום אפריקאי, בעל מדליית כסף במשחקי חבר העמים הבריטי ומדליית זהב במכביה השלישית.

באולימפיאדת לונדון (1948) היה בלומברג צעיר המשתתפים בתחרויות הרמת משקולות (18 שנים ו-182 ימים). הוא סיים במקום 14 בתוצאה של 327.5 ק"ג (הנפה-97.5 ק"ג, דחיקה-125.0 ק"ג, לחיצה-105.0 ק"ג). באולימפיאדת הלסינקי (1952) הוא סיים במקום שישי בתוצאה של 392.5 ק"ג (הנפה-115.0 ק"ג, דחיקה-150.0 ק"ג, לחיצה-127.5 ק"ג מקום ראשון).

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מרימי משקולות יהודים
קטגוריה:ספורטאים דרום אפריקאים
קטגוריה:אלופי המכביה: מרימי משקולות
קטגוריה:דרום אפריקאים שנפטרו ב-2000
קטגוריה:ילידי 1930
מחנה המעבר פיטיבייה

מפת מחנות ריכוז והשמדה בשואה
מחנה המעבר פיטיבייה (בצרפתית: Le camp de transit de Pithiviers) היה מחנה מעבר אשר שימש במלחמת העולם השנייה לאיסוף יהודי צרפת לקראת שילוחם למחנה ההשמדה אושוויץ. המחנה ממוקם בשטח היישוב פיטיבייה, כ-80 ק"מ דרומית לבירה פריז.

==היסטוריה==
המחנה נבנה בתחילת מלחמת העולם השנייה במטרה לקלוט בו שבויים גרמנים. בשנת 1941 כבשו הנאצים את צרפת, ומיד פתחו במבצעים לאיסוף יהודיה, על מנת לשלחם למחנות שהוקמו אז בגרמניה ובפולין. היהודים שנעצרו הועברו למחנות שהקים משטר וישי.

ב-14 במאי נעצרו בפריז 3,747 יהודים בעלי אזרחות זרה או חסרי נתינות ונשלחו למחנות פיטיבייה ובון-לה-רולנד (Beaune-la-Rolande). ביולי 1942 נערך מצוד ול ד'איב (Vel’ d’Hiv) וחלק מהעצורים נשלחו למחנה זה, בהם ילדים רבים.

ביולי-אוגוסט 1942 נשלחו מהמחנה בפיטיבייה לאושוויץ שמונה משלוחים של יהודים, בעיקר המבוגרים. חלק ניכר מהילדים נשלחו למחנה דראנסי ומשם, מאוחר יותר, להשמדה באושוויץ.

באוקטובר 1943 פונה המחנה מיהודים ושוכנו בו אסירים פוליטיים.

== החיים במחנה ==
בהתחלה היו תנאי החיים במחנה יחסית נסבלים. האסירים הורשו לקבל מכתב אחד בשבוע, ועוד שתי חבילות בחודש. מוסדות הסעד של צרפת פעלו גם הם במחנה, במטרה להקל כמה שניתן על האסירים. הם הכינו חבילות שנשלחו לאסירים, ואף שלחו עובדת סוציאלית שתוכל לספק את צורכיהם, אך מראשית יולי 1942, כאשר מספר הנשלחים למחנה גדל מאוד, התנאים הפכו לבלתי נסבלים. השוהים במחנה סבלו מתת תזונה בשל המזון הלקוי וכן סבלו ממחלות רבות, ומגפות רבות החלו להתפשט בשל התנאים האיומים והצפיפות הגדולה.

האסירים עסקו בעבודות שחורות מכל סוג, חלקם במחנה עצמו, וחלקם בחוץ, במזקקת הסוכר. העבודות במחנה נועדו הן להתקנת תשתית המחנה והן להבטחת תפקודו של המחנה.

מיולי ועד אוקטובר 1941 ברחו מהמחנה כ-142 אסירים.

במקביל לתנאי החיים הקשים, התפתחה במחנה גם תרבות ענפה. האסירים הקימו מקהלה, ספרייה, ושיעורים שונים בשפות, בהתעמלות, בגאוגרפיה ובתפירה. בין היתר עברה במחנה הסופרת אירן נמירובסקי לפני שהועברה לאושוויץ, שם מתה.<ref></ref><ref></ref>

== לאחר המלחמה: הנצחה ==

בשטח שבו עמד המחנה הוקמה אנדרטה לזכר היהודים שנרצחו.

==קישורים חיצוניים==

* [http://collections1.yadvashem.org/notebook_ext.asp?item=82102 תמונת הצריפים] מארכיון יד ושם
* [http://collections1.yadvashem.org/notebook_ext.asp?item=4013575 תצלום קבוצתי של גברים] מארכיון יד ושם

==הערות שוליים==

פיטיבייה
קטגוריה:סאנטר-עמק הלואר
הקונגרס הלאומי הארגנטינאי

ממוזער
הקונגרס הלאומי הארגנטינאי (בספרדית: Congreso de la Nación Argentina) היא הרשות המחוקקת של ארגנטינה. היא מורכבת משני בתי מחוקקים: הסנאט, הבית העליון ובו 72 מושבים, ובית הנבחרים, הבית התחתון עם 257 מושבים. חברי הסנאט נבחרים על ידי העם מדי שלוש שנים ומכהנים שש שנים, וחברי בית הנבחרים נבחרים מדי שנתיים ומכהנים ארבע שנים. בראש הבית התחתון עומד אחד מחבריו הנבחר על ידי הרוב ואילו בראש הבית העליון עומד סגן הנשיא.

==סמכויות ונהלים==
הקונגרס, על שני בתיו, מתכנס מדי שנה בין 1 במרץ ל-30 בנובמבר. במקרים יוצאי דופן מכנס הנשיא את הקונגרס בזמן הפגרה.

הקונגרס מפקח על עבודת הממשלה בענייני חוץ וביטחון, המדיניות הפיסקלית וענייני פנים. הוא אחראי על קביעת מיסים ומכס אחידים בכל רחבי המדינה, מפקח על הבנק המרכזי של ארגנטינה ומנהל את תשלומי החוב הלאומיים ואת ערכו של המטבע הלאומי הפסו. בקונגרס גם נקבעים הכללים המשפטיים בענייני מסחר וענייני רווחה. עם זאת פעילותו חייבת להיות תואמת את החוקים המחוזיים. כל שינוי בגבולות הלאומיים והמחוזיים, או יצירת מחוזות חדשים, חייב את אישור הקונגרס. הקונגרס גם קובע את העונשים לעוברים על החוקים השונים.

הקונגרס נדרש לאשר או לדחות אמנות והסכמים בינלאומיים של ארגנטינה עם מדינות אחרות או עם ארגונים בינלאומיים. הכרזה על מלחמה, חתימת הסכמי שלום או גיוס מיוחד של הכוחות המזוינים חייבים גם הם את אישורו של הקונגרס.

הסנטורים המכהנים בקונגרס נהנים מחסינות פרלמנטרית, אשר יכולה להיות מוסרת מהם בתמיכת רוב חברי הקונגרס.

==המבנה==
מבנה הקונגרס בשנת 1910
מבנה הקונגרס החל להיבנות בשנת 1898 על ידי האדריכל האיטלקי ויטריו מיינו, ונחנך בשנת 1906. עם השנים היה המבנה צר מלהכיל את פעילותו, ובשנת 1974 שופץ והורחב. מול המבנה נחנכה בשנת 1910 כיכר הקונגרס (Plaza del Congreso), הפופולרית מאוד בקרב תיירים ואשר משמשת אתר קבוע להפגנות נגד הממשל.

בין השנים 1976–1983 שימש הבניין את ה-CAL (הוועדה המייעצת המחוקקת) שהורכבה מקצינים בכירים בצבא שהיו באים לפקח פעילות החקיקה. בפועל שימשו חברי הקבוצה בשנים אלו כנשיאים.

== ראו גם ==

* הסנאט של ארגנטינה
* בית הנבחרים של ארגנטינה
* פוליטיקה של ארגנטינה
* בתי מחוקקים לפי מדינה

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.congreso.gob.ar/ אתר האינטרנט הרשמי של הקונגרס]

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:ארגנטינה: ממשל
קטגוריה:בואנוס איירס: מבנים
ארגנטינה
קטגוריה:ארגנטינה: חוק ומשפט
אלכס היגינס

היגינס בשנת 1968
אלכסנדר גורדון "אלכס" היגינס (באנגלית: Alexander Gordon Higgins; 18 במרץ 1949 – 24 ביולי 2010), הידוע גם בכינוי הוריקן היגינס, היה שחקן סנוקר מקצועני צפון אירי. היגינס זכה פעמיים באליפות העולם בסנוקר בשנים 1972 ו-1982, והיה פעמיים סגן אלוף העולם בסנוקר בשנים 1976 ו-1980. בנוסף, היגינס זכה באליפות העולם בסנוקר לזוגות, יחד עם ג'ימי וייט האנגלי בשנת 1984, וכן זכה שלוש פעמים ברציפות בגביע העולם בסנוקר לנבחרות, עם נבחרת אירלנד בשנים 1985, 1986 ו-1987. בשיאו דורג היגינס במקום השני בעולם בדירוג שחקני הסנוקר העולמי (עונת 1976/1977 ועונת 1982/1983). זכה לכינוי "הוריקן" בזכות סגנון משחקו המהיר.

==קריירה==
היגינס החל לשחק סנוקר מקצועני בעונת 1971/1972, בגיל 22. הוא זכה באליפות העולם בסנוקר כבר בניסיונו הראשון בשנת 1972, בגיל 22, לאחר שניצח בגמר את ג'ון ספנסר האנגלי בתוצאה 32–37, ובכך נהיה לאלוף העולם בסנוקר הצעיר ביותר אי פעם (שיא שנשבר כעבור 18 שנים על ידי סטיבן הנדרי כשזכה באליפות העולם בגיל 21). לאחר מכן הגיע היגינס לגמר אליפות העולם בשנים 1976 ו-1980, אך הפסיד. בשנת 1982, זכה היגינס בפעם השנייה באליפות העולם, לאחר שניצח בגמר את ריי רירדון הוולשי בתוצאה 15–18, ואם לא היה נקנס בהורדת נקודות דירוג עקב עבירות משמעת, היה מדורג בעונת 1982/1983 במקום הראשון בעולם.

היגינס, עם סגנון משחקו, שהיה מלהיב, היה אחראי במידה רבה לעלייה בפופולריות של ענף הסנוקר בסוף שנות השבעים. הוא היה שחקן מהיר מאוד, ובראיונות הוא אף הסביר שהסיבה לכך הייתה פשוט חוסר סבלנות. רבים מחשיבים אותו לאחד משחקני הסנוקר הטובים ביותר בכל הזמנים.
עם זאת, נודע גם באופי ומזג בעייתיים. על פי הערכות, כ-50 תלונות רשמיות הוגשו נגד אלכס היגינס על ידי התאחדות הסנוקר העולמית - יותר מכל שחקן סנוקר אחר בהיסטוריה של המשחק.

במהלך הקריירה, זכה היגינס ב-39 תארים מקצועניים (34 תוארי יחידים ו-5 תארים קבוצתיים), בהם אליפות בריטניה בשנת 1983, טורניר המאסטרס בשנים 1978 ו-1981, והמאסטרס האירי בשנת 1989, בו ניצח בגיל 40 את סטיבן הנדרי הצעיר.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שחקני סנוקר בריטים
קטגוריה:אלופי עולם בסנוקר
קטגוריה:ספורטאים צפון אירים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1949
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-2010
קרולינה הררה

קרולינה הררה
קרולינה הררה (באנגלית: Carolina Herrera; נולדה ב-8 בינואר 1939) היא מעצבת אופנה אמריקאית ילידת ונצואלה. הררה ידועה בגלל סגנונה הייחודי ועיצוביה נלבשו על ידי ג'קלין קנדי-אונאסיס ומישל אובמה.

==ביוגרפיה וחיים אישיים==
הררה נולדה תחת השם מריה קרולינה ג'וזפינה פקנינס נינו ב-8 בינואר 1939 בקראקס, ונצואלה, לאביה, גילרמו פקנינס אסבדו, קצין בחיל האוויר שהיה מושל קרקאס בעברו ואמה מריה כריסטינה נינו פסיונס.

סבתא של הררה הכירה לה את עולם האופנה ונהגה לקחת אותה לתצוגות אופנה של בלנסיאגה וקנתה לה בגדים של לנווין ודיור.

בשנת 1957, בגיל 18, נישאה לגילרמו הרנס טלו, בעל אדמות ונצואלי, שעמו היו לה שתי בנות. מאוחר יותר השניים התגרשו. בשנת 1968 היא נישאה לריינלדו הררה גבארה שירש את התואר הספרדי המרקיז החמישי של בית טורה לאחר מות אביו ב-1962. ריינלדו היה מנחה של תוכנית בוקר ונצואלית ובנוסף עורך משנה במגזין ואניטי פייר. לזוג יש שתי בנות ושישה נכדים.

==קריירה==
בשנים 1965–1968 עבדה בחנותו של המעצב וחברה הטוב אמיליו פוצ'י בקרקאס. לאחר נישואיה לריינלדו החלה לטפח את סגנון החיים של המעמד הגבוה והקפידה להתלבש בעיצובים האחרונים של בתי אופנה ידועים כדוגמת איב סן-לורן, ולנטינו גאראווני וארמני. בנוסף לסגנון הלבוש היא נהגה להסתובב עם מפורסמים כמו מיק ג'אגר ואנדי וורהול במקומות כמו סטודיו 54 ומועדונים ידועים ברחבי העולם, מה שגרם לה להתפרסם בסגנון הייחודי והדרמטי שלה. ב-1972 נכנסה לראשונה לרשימת המתלבשים הטובים העולמית.

ב-1980 הציעה העורכת הראשית של המגזין ווג בזמנו, דיאנה פרילנד שהררה תעצב קו בגדים משלה. הררה החלה לעצב ולהציג את עיצוביה בניו יורק. באותה שנה התרחשה תצוגת האופנה הראשונה של הררה שכלל את דוגמנית העל אימאן. המותג של הררה פעיל משנת 1980 בעיר ניו יורק. בין לקוחותיה הידועות ביותר נמנות ג'קלין קנדי-אונאסיס שביקשה ממנה לעצב שמלה לחתונת בתה, קרוליין קנדי, השחקנית רנה זלווגר ומישל אובמה.

בסוף שנות השמונים רכשה חברת בישום בשם "Puig" את הזכויות ליצור קו בישום תחת המותג קרולינה הררה. החברה אחראית בין היתר על ניחוחות מבתי אופנה כמו ז'אן-פול גוטייה, נינה ריצ'י ופראדה.

בשנת 2008 השיקו מותג סגנון חיים הקרוי "CH" ונכון לשנת 2012 קיימות 18 חנויות של המותג ומוצריה של הררה נמכרים ב-280 חנויות ב-104 מדינות.

== בשמים ==
במהלך הקריירה שלה, הפיצה הררה 138 בשמים בסך הכול, כשחלקם נכללים ב-13 סדרות שונות. שלוש הסדרות הבולטות ביותר הן "Good Girl", "212" ו-"212 VIP".

=== Good Girl ===
סדרת ה-"Good Girl" הפכה לאחת מסדרות הבשמים המצליחות בהיסטוריה. היא הושקה לראשונה בשנת 2016 והבושם הראשון שיצא במסגרתה היה "Good Girl", שהפך לאחד מהבשמים הנמכרים ביותר בכל הזמנים, תוך שהנפיק סכום כולל של למעלה מ-200 מיליון דולר, בפרק זמן קצר מצאתו והיה לבושם הנמכר ביותר במדינות רבות במשך שלושה חודשים.<ref name=":0"></ref> אירוע ההשקה שלו היה אחד מאירועי ההשקה הגדולים בעולם הבישום והבושם עצמו זכה להצלחה ולהכרה בינלאומית.<ref name=":0" />

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מעצבות אופנה אמריקאיות
קטגוריה:מעצבי אופנה אמריקאים
קטגוריה:מותגי אופנה עילית
קטגוריה:אמריקאים ממוצא ונצואלי
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1939
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1939
רוית הכט

רוית הכט (נולדה ב-23 ביוני 1980) היא עיתונאית ישראלית ועורכת בעיתון "הארץ", בעלת טור שבועי במדור הדעות.

==ביוגרפיה==
רוית הכט נולדה וגדלה בקריית ביאליק. בתום לימודיה התגייסה לצה"ל ושירתה בתפקיד כתבת בעיתון "במחנה". לאחר שחרורה מהשירות הצבאי החלה לעבוד במערכת העיתון "ידיעות אחרונות" בתפקידי עריכה וכתיבה (בתחומי כלכלה, צרכנות, מוסף "זמנים מודרניים" ועוד).

בשנת 2003 החלה ללמוד בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה. לאחר חמש שנות לימודים ויצירת סרט גמר ("חופשת מחלה", 2008), חזרה לעולם התקשורת והחלה לעבוד בתפקידי עריכה וכתיבה שונים באתרי חדשות ובטלוויזיה. הכט עבדה כעורכת חדשות ב"חברת החדשות של ערוץ 2" ובאתר האינטרנט של "חדשות 2"; וכראש דסק "עסקים" באתר "וואלה".

בשנת 2010 עברה למערכת עיתון "הארץ", ובמשך שנתיים הייתה סגנית עורך במוסף "ספרים" וכתבה ביקורות ספרים ומאמרי דעה. בשנת 2012 התקדמה לתפקיד עורכת מדור הדעות בזירה הדיגיטלית, ממלאת מקום עורך מדור הדעות במהדורה המודפסת ואחראית על כתיבתם ועריכתם של מאמרי המערכת. כיום, הכט בעלת טור שבועי במדור הדעות בנושאי כלכלה וחברה, פוליטיקה, תרבות ופמיניזם. כמו כן, מפרסמת ראיונות פוליטיים.

ב-2013 החלה ללמד כתיבה מתקדמת במכללה האקדמית ספיר ובמכללת הדסה בירושלים.

מגישה תוכנית שבועית בגלי צה"ל בשם "רוית הכט מדברת עם".

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סגל הארץ
קטגוריה:סגל במחנה
קטגוריה:עיתונאיות כותבות עברית
קטגוריה:פובליציסטיות ישראליות
קטגוריה:פובליציסטים ישראלים
קטגוריה:עורכות ישראליות
קטגוריה:עורכים ישראלים
קטגוריה:עיתונאים להט"בים ישראלים
קטגוריה:בוגרות בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה
קטגוריה:בוגרי בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה
קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1980
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1980
גרעין שילה

גרעין שילה היה גרעין התיישבות של תנועת גוש אמונים. חבריו הקימו את היישובים עפרה ושילה והיו הראשונים לחדש את ההתיישבות היהודית מצפון לירושלים אחרי מלחמת ששת הימים.

גרעין שילה החל להתארגן בשנת 1974 ונרשמו אליו 139 חברים, חלקם בעלי משפחות. אנשיו שאפו להקים יישוב יהודי בקרבת שילה הקדומה, ולחדש את ההתיישבות היהודית בהרי בנימין. הם קיימו פגישות עם גורמים מדיניים וביטחוניים, ביניהם ישראל גלילי, לבדיקת אפשרות להקמת היישוב על הר בעל חצור או בכוכב השחר.

בנוסף עשו ניסיונות לעלות לקרקע ללא אישור. ניסיון ראשון לעלייה לקרקע נעשה בשילה והסתיים בפינוי על ידי הצבא. ניסיון שני נעשה במזרעה א-שרקיה ב-10 במרץ 1975 וקיבל את השם "מבצע מנוחה ונחלה". כ-100 מחברי הגרעין התבצרו במערה ששימשה בונקר נשק של הלגיון הירדני והתקינו בפתחה שער ברזל כדי למנוע מהצבא לפנותם. לבסוף, פרצו חיילי צה"ל את השער ופינו את המתנחלים אחד-אחד מן המקום. האירוע תועד בעיתון "הארץ" ובעיתון "מעריב" בימים שלאחריו.

במכתב ממזכירות גרעין שילה לחברי הגרעין נכתב, כי אם גרעין אלון מורה, הגרעין השני של גוש אמונים, יעלה לקרקע קודם לעליית הגרעין לשילה, יעלו חברי גרעין שילה להזדהות עם אנשיו ויתמכו בו בפומבי. חברי גרעין שילה אכן השתתפו ב-8 ניסיונותיו של גרעין אלון מורה להתיישב באזור שכם, אך הצליחו להקים יישוב של קבע כחצי שנה לפניו. ב-20 באפריל 1975 נכנסו חברי גרעין שילה למבנים נטושים ב"מחנה עין יברוד" - מחנה צבאי ירדני למרגלות הר בעל חצור שבנייתו נקטעה עם פרוץ מלחמת ששת הימים. ליישוב החדש קראו עפרה, על שמה של עפרה הקדומה שבנחלת שבט בנימין המזוהה עם הכפר הפלסטיני א-טייבה הסמוך.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.ofra.org.il/inner/15/sub אתר היישוב עפרה].
* [http://jpress.org.il/Default/Scripting/ArticleWin_TAU.asp?From=Search&Key=DAV/1975/03/12/2/Ar00212.xml&CollName=DAV_1971_1979&DOCID=317196&PageLabelPrint=2&Skin=%54%41%55%48%65&enter=%74%72%75%65&Publication=%4d%41%52&AppName=%32&Hs=%61%64%76%61%6e%63%65%64&AW=%31%33%36%36%30%32%35%35%30%35%39%34%39&sPublication=%44%41%56&sPublication=%48%5a%4e&sPublication=%48%59%4d&sPublication=%48%4c%42&sPublication=%4d%47%44&sPublication=%48%4d%5a&sPublication=%48%5a%56&sPublication=%48%5a%46&sPublication=%48%53%4b&sPublication=%48%5a%54&sPublication=%4d%41%52&sPublication=%49%56%41&sPublication=%4c%4c%52&sPublication=%48%45%44&sPublication=%48%48%52&sPublication=%4b%4d%44&sPublication=%4d%41%44&sPublication=%44%48%59&sPublication=%48%59%54&sPublication=%41%48%52&sPublication=%48%52%54&sPublication=%48%4d%44&sPublication=%4d%52%48&sPublication=%54%41%53&sPublication=%48%4d%49&sPublication=%4d%5a%50&sPublication=%48%5a%48&tauLanguage=&sScopeID=%44%52&sSorting=%53%63%6f%72%65%2c%64%65%73%63&sQuery=%u05de%u05ea%u05e0%u05d7%u05dc%u05d9%u05dd&rEntityType=&sSearchInAll=%66%61%6c%73%65&sDateFrom=%25%33%30%25%33%33%25%32%66%25%33%30%25%33%39%25%32%66%25%33%31%25%33%39%25%33%37%25%33%35&sDateTo=%25%33%30%25%33%33%25%32%66%25%33%31%25%33%33%25%32%66%25%33%31%25%33%39%25%33%37%25%33%35&ViewMode=HTML כתבה בעיתון דבר].
* [http://www.garinimisrael.com/ תוכנית "גרעין שילה" לקליטת עלייה בישוב]

==הערות שוליים==

קטגוריה:גוש אמונים
קטגוריה:שילה
אנדרטת נורדיה

סמל ה[[אצ"ל באנדרטת נורדיה]]
אנדרטת נורדיה היא אנדרטה שהוקמה בשנת 1955 לזכרם של חללי האצ"ל. האנדרטה מיוחדת לזכרם של חברי הגרעינים המיישבים "מרגולין" ו"ווג'וד" שמסרו נפשם על הקמת מדינת ישראל.

==היסטוריה==
האנדרטה תוכננה על ידי האדריכל אביאל כ"ץ, לוחם ומפקד באצ"ל, ונבנתה על ידי אנשי נורדיה בראשות יעקב דיטקובסקי בתרומת של"ח, ארגון למען שיקום לוחמי חופש, שדאג להנציח את חיילי האצ"ל.

האנדרטה בנויה כשער ובמרכזו סמל האצ"ל.
האנדרטה נמצאת בלב היישוב נורדיה, באזור של "המוסדות הציבוריים" חדר התרבות, המרפאה, מגדל המים, בית הפיס ומועדון הוותיקים. האזור מהווה מקום מפגש לחברי מושב נורדיה בחיי היומיום ובאירועים מיוחדים.
האנדרטה בנויה מאבן מקומית "אבן ירושלמית" בשילוב ברזל - המשמש ליצירת סמל האצ"ל. האותיות הן מנחושת ויוצרו במפעל של דייגי שהיה במושב.

שביל המוליך לכיוון האנדרטה, מכניס את מבקר דרך קשת שגובהה 5 מטר. במרכז הקשת בחלקה העליון נמצא סורג עשוי מברזל ובמרכזו סמל האצ"ל מעבר לקשת נמצאת רחבה המרוצפת מאותה אבן מקומית. משני צידיה ערוגות פרחים. בקצה הרחבה נמצא קיר, בצורת חצי גורן, גובהו כ-1.20 מטר ואורכו כ-6 מטר. על גבי הקיר נמצאות כתובות ההנצחה והזיכרון.
מצד ימין כתובת עשויה מאותיות נחושת "לחיילי הארגון הצבאי הלאומי חברי הגרעינים ווג'ווד ומרגולין מניחי היסוד לנורדיה".

במרכז הקיר מופיעים שמות החללים. השמות מופיעים בשמות בודדים ומתחת לכל שם לוחית נחושת עליה חרוט מקום הנפילה ותאריך הנפילה העברי. מצד שמאל הכתובת "תהילת נצח למשחררי האומה שמסרו נפשם בשדות הקרב ובמעלה הגרדום".

על האנדרטה חקוקים שמותיהם של לוחמי האצ"ל חברי הגרעינים המיישבים:
*שולגאסר יעקב - גרעין מרגולין נפל באיטליה.
*ברוך מזרחי - גרעין מרגולין נפל בגנין.
*דב כהן - גרעין ווג'וד נפל בפריצה לכלא עכו.
*דב גרונר - גרעין ווג'וד הועלה לגרדום.
*יוסף חיימוביץ - גרעין ווג'וד נפל במשמר הירדן.
*זאב שטאל - גרעין ווג'וד נפל במשמר הירדן.
*שמריהו פרנצוס - גרעין ווג'וד נפל במשמר הירדן.
*יעקב אייזיקוביץ - גרעין ווג'וד נפל במשמר הירדן.

בשנת 1981 נוספו לאנדרטה אלמנטים להנצחתם של שלושה בני נורדיה שנהרגו בשורות צה"ל. משני צידי הקיר הקיים נבנה קיר בצורת טרפז שגובהו 1.80 מטר ורוחבו בחלק העליון 70 ס"מ. בקיר בצד שמאל מופיע סמל צה"ל ונר התמיד בקיר בצד ימין מופיעים שמות החללים באותיות ברזל בודדות. וכך הייתה לאנדרטה היחידה בישראל בה מופיעים חללי האצ"ל לצדם של חללי צה"ל: ויסנר אלכסנדר, בש שרה, ומרגלית עופר.

הציור של האנדרטה שימש עד שנות התשעים כסמל של המושב.
מצדה האחורי של האנדרטה ומשני צדיה נשתלו עצי ברוש המשווים למקום ערך טקסי.

==טקסי יום הזיכרון==
בטקס יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל שנערך למרגלות האנדרטה, נוהגים לשיר לכבודם את שיר בית"ר, השיר שליווה אותם בדרכם האחרונה. שירת שיר בית"ר בטקס ממלכתי עוררה ביקורת ציבורית בקרב תושבי שכונת נאות נורדיה הסמוכה לנורדיה.

== ראו גם ==
* האנדרטה לזכר דב גרונר

==לקריאה נוספת==
* אנדרטאות בישראל, הוצאת משרד הביטחון

== קישורים חיצוניים ==

נורדיה
נורדיה
קטגוריה:אצ"ל: אנדרטאות
קטגוריה:נורדיה
סלטזאורוס

סלטזאורוס (שם מדעי: Saltasaurus; מילולית: "הלטאה של סלטה") הסלטזאורוס נמצא באזור סלטה בארגנטינה על שם כך קרוי שמו. הוא סוג של דינוזאור זאורופוד מאמריקה הדרומית שחי בקרטיקון עליון. המאפיין החשוב ביותר של הסלטזאורוס הוא היותו מכוסה בשריון של קשקשים גרמיים עגולים וגדולים (הנקראים "Osteoderms") על גופו. הסלטזאורוס היה הזאורופוד בעל השריון הראשון שנתגלה, ומאז נתגלו עוד זאורופודים עם שריון על גופם.

== מאפיינים ==
הסלטזאורוס היה זאורופוד קטן יחסית: אורכו היה 12 מטרים ומשקלו כ-10 טון. ראשו היה דומה לזה של דיפלודוקוס וכלל שיניים רק בחזית הפה, שתפקידן היה לתלוש צמחייה ועלים. כיוון שבאותה תקופה חיו באמריקה הדרומית טורפי ענק ממשפחת הקרכרודונטוזאוריים, לא היווה גודלו הקטן יחסית של הסלטזאורוס הגנה מספקת ולכן ככל הנראה פיתח שריון גרמי על מנת להגן על גופו. השריון כלל קשקשים בגודל חלוקי אבן שכיסו את עורו וביניהם שובצו קשקשים גרמיים גדולים יותר בגודל כף יד. ייתכן שמקשקשים גדולים אלה בלטו גם דוקרנים, אך ממצב המאובנים שנתגלו לא ניתן לדעת בוודאות.

הסלטזאורוס נתגלה ותואר על ידי חוסה בונפרטה וחיימה פוול ב-1980 באזור סלטה שבארגנטינה. מאוחר יותר נתגלו מאובני סלטזאורוס גם באורוגוואי. כמו כן נמצאו קנים וביצים של סלטזאורוס, כולל עוברים משומרים. ככל הנראה נהגו הסלטזאוריים לקנן בקבוצות גדולות (של מאות פרטים) באזורי קינון קבועים. כל נקבה חפרה קן באדמה והטילה בו ביצים בקוטר 11–12 ס"מ, ואז כיסתה אותן בעפר וצמחייה יבשה (כדי לשמור על חומן של הביצים, החום היה נוצר מתסיסה שנגרמה עקב הריקבון של הצמחים בקן).

== בתרבות ==
*להקה של סלטזאורוס מופיעה בסדרה כוכב הדינוזאורים שם היא מקננת אך הפרטים הצעירים נטרפים על ידי נוטוסוכוסים ואלברזאורוסים כשהבוגרים נטרפים על ידי אוקזאורוסים וקרכרודונטוזאורוסים (ייתכן שמדובר בגיגאנוטוזאורוס).
*בנוסף הוא מופיע בסדרה הדינוזאורים!.
*הוא מופיע גם במשחק פארק היורה 3: בניית פארק.

== גלריה ==
<gallery widths=200 heights=200>
תמונה:Saltasaurus size.png|השוואת גודל של סלטזאורוס
תמונה:Saltasaurus.jpg|קשקשי שריון של סלטזאורוס
תמונה:Saltasaurus loricatus.jpg
תמונה:Saltasaurus environment.jpg|עדר סלטזאורוסים, אחריו עוקבים קבוצת קווילמזאורוסים ונואזאורוסים
</gallery>

== לקריאה נוספת ==
* - עמ' 244

== קישורים חיצוניים ==

*

קטגוריה:סלטזאוריים
קטגוריה:דינוזאורים שחיו בקרטיקון עליון באמריקה הדרומית
קטגוריה:ארגנטינה: מאובנים
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי חוסה בונפרטה
קטגוריה:מאובני טקסונים שתוארו ב-1980
אוזנן אפור

אוזנן אפור (שם מדעי: Plecotus austriacus) הוא מין של עטלף. הוא נקרא "אוזנן" בגלל אוזניו הענקיות. האוזנן הוא עטלף חרקים הנפוץ בעיקר באירופה.
== מאפיינים ==
האוזנן הוא עטלף חרקים גדול יחסית (אך קטן ביחס לעטלפי פירות), שצד בלילה עשים וחרקים אחרים, ובכך תורם לחקלאות. את החרקים הוא צד באמצעות אקולוקציה (איכון הד, איתור באמצעות קול) כאשר הוא משחרר קריאות קול בתדרים 18-45 קילוהרץ וכל קריאה נמשכת כ-5.8 מילישניות. ההדים מגלי הקול החזקים שלו מגיעים לאוזניו הגדולות במיוחד, דבר המאפשר לו לאתר את מיקומו של החרק בדייקנות רבה.

באנגלית נקרא האוזנן "Grey long-eared bat" והוא נבדל מבן מינו הקרוב האוזנן החום, הנפוץ יותר באירופה, בביטנו האפורה והבהירה יחסית.

==האוזנן בארץ ישראל==
בעבר סברו שהאוזננים החיים בארץ ישראל השתייכו למין זה אך מחקרים שנערכו בתחילת המאה ה-21 מצאו ששתי האוכלוסיות העיקריות שלו בישראל הן מינים נפרדים: אוזנן הנגב (Plecotus christii) ואוזנן החרמון (Plecotus macrobullaris), שניהם נמצאים בסכנת הכחדה בישראל.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.wildisrael.com/content/אוזנן אוזנן] - מידע ותמונות באתר עמותת [http://www.wildisrael.com/content/מן-השדה מן השדה]
* [http://www.naturephoto-cz.com/greish-long-eared-bat-photo-3036.html תמונות של אוזנן]
* [http://www.teva.org.il/?CategoryID=197&ArticleID=223 עטלפים] באתר החברה להגנת הטבע (מידע ותמונה של אוזנן)

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן בפטיסט פישר
קטגוריה:נשפוניים
קטגוריה:ספרד: יונקים
קטגוריה:טורקיה: יונקים
קטגוריה:איטליה: יונקים
קטגוריה:מלטה: יונקים
קטגוריה:סוריה: יונקים
קטגוריה:אנדורה: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1829
נועה (שדה גז)

נועה הוא שדה גז טבעי בים התיכון, מול חופי אשקלון. הוא התגלה ב-1999 והיה שדה הגז הישראלי הראשון שהתגלה בים. כמות הגז בשדה הייתה נמוכה והוא פותח רק בשנת 2012 לאחר שהמאגר הסמוך "מרי" התכלה לקראת סוף שנת 2012, הגז הוזרם מקידוח "נועה צפון" בשנים 2012 ו-2013.

==היסטוריה==
המאגר התגלה על ידי שותפות ים תטיס, שהוקמה על ידי שותפויות האנרגיה "דלק קידוחים" ו"אבנר חיפושי נפט", בשיתוף חברת "נובל אנרג'י" האמריקנית בשנת 1999. רזרבות הגז הטבעי שאותרו בקידוח הראשון, "נועה 1", הוערכו בתחילה כ-330 מיליארד רגל מעוקב (כ-9.5 מיליארד מ"ק), מהן ניתן להפיק, על פי ההערכות אז, גז בשווי 700 מיליון דולר. במאי 2000 בוצע קידוח הגז "נועה דרום" ואחר כך קידוח "נועה צפון". מאגר "מרי", שהתגלה בסמוך בפברואר 2000, הכיל 10 מיליארד מ"ק גז ברמת ודאות גבוה, לכן הוחלט לא לפתח את שדה נועה. מאגר מרי היה מקור הגז העיקרי של חברת החשמל לישראל ובתי הזיקוק (בז"נ) בעשור הראשון של המאה ה-21. 

בשנת 2010 סיפק מאגר מרי 60% מצריכת הגז הטבעי של ישראל לצד אספקת הגז ממצרים. עקב הפסקת הזרמת הגז המצרי לישראל בפברואר 2011, הפך לספק בלעדי של גז טבעי לישראל. מאגר מרי התכלה במהירות גבוהה מהמתוכנן והוחלט לפתח גם את מאגר נועה. הזרמת הגז לבז"נ ממאגר "נועה צפון" החלה ביוני 2012. במקביל החלה הזרמת גז לחברת החשמל והיא הסתיימה בדצמבר 2013. מאז שדה נועה איננו פעיל עוד.

את שדה הגז איתר הגאולוג ד"ר אלי רוזנברג, חלוץ חיפושי הגז בים התיכון ומייסד חברת "אבנר חיפושי נפט". רוזנברג קרא למאגר "נועה" על שם בתו הצעירה, ד"ר נועה רוזנברג. חשיבות הגילוי של מאגר נועה הייתה בכך שהוא היה העדות הממשית הראשונה למימוש הפוטנציאל הגדול של מאגרי הגז בים התיכון, סמוך לחופי ישראל.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: שדות גז ימיים
ישראל שלום יוסף פרידמן

רבי ישראל שלום יוסף פרידמן (י"ג בתשרי תרט"ז, 1855 -כ"ג בניסן תרפ"ג, 1923, הפאר ישראל) היה האדמו"ר השני מבוהוש.

==תולדותיו==
נולד בפוטיק, אחוזת רבי ישראל מרוז'ין, לרבי יצחק פרידמן האדמו"ר מבוהוש ולשיינא רחל, בתו של רבי דוד הגר מזבלטוב. נקרא על שם אבי סבו, רבי ישראל מרוז'ין ובנו רבי שלום יוסף מסדיגורה, שנולד ביום לידתו. נישא למלכה, בתו של רבי משה אברהם צוקרמן מרשקוב. לאחר נישואיו התגורר אצל חמיו, וקיבל ממנו את הטלית והתפילין של הבעל שם טוב, שקיבלם בירושה מרבי ברוך ממז'יבוז'. לאחר פטירת אביו מונה לממלא מקומו. כל זמן שאחיו שהו בבוהוש, סירב להתנהג בגינוני אדמו"רות, מלבד נטילת קוויטלאך. בי"ז בשבט תרס"ו התאלמן ונישא בשנית למלכה בת רבי יוסף מרימנוב. בזמן מלחמת העולם הראשונה שהה תקופה ברימנוב אצל חמיו, שם לא התנהג באדמו"רות, אך לאחר תקופה החלו להגיע אליו חסידים רבים והוא עזב את העיר.

יחד עם אחיו עמד בנשיאות כולל רומניה ובימיו נבנו בארץ ישראל שישה בתי כנסת של חסידי בוהוש, ארבעה בצפת, וכן בטבריה ובירושלים. הקים ישיבה ראשונה באזור בוהוש, בשם "בית ישראל". הישיבה הייתה תחת פיקוחו האישי, וחתניו (לימים ממלאי מקומו) כיהנו כמשגיחים.

דברי תורתו יצאו בשנת תשל"ט, מכתבי החסידים, בספר פאר ישראל ובהוצאה מחודשת בשנת תשס"ט. בין חסידיו היה רבי אליעזר זוסיא פורטוגל מסקולען.

לא השאיר בנים ושני חתניו-אחייניו, רבי מנחם מנדל פרידמן (בעלה של בלומה רייזל) ורבי דוד טברסקי (בעלה של גיטל), מילאו את מקומו. שתי בנות נוספות היו חוה לאה אשת רבי יעקב יוסף טברסקי מסטניסלב, בנו של רבי מנחם נחום מרחמסטריווקה שהתאלמן בחיי חמיו והשנייה אשת רבי גדליה אהרן רבינוביץ ממונוסטריץ'.

ישראל שלום יוסף
קטגוריה:רבנים רומנים
קטגוריה:משפחת הגר
מיק ברנרד

מיק ברנרד (באנגלית: Mick Barnard) היה הגיטריסט של להקת הרוק הבריטית, The Farm. הוא היה גם הגיטריסט של ג'נסיס לזמן מה, לאחר עזיבתו של הגיטריסט המקורי, אנתוני פיליפס, האירוע אשר בגללו ברנרד ידוע כחבר בג'נסיס.

==פעילותו בג'נסיס==
ההופעה האחרונה בהרכב של Trespass (פיטר גבריאל, טוני בנקס, אנתוני פיליפס, מייק ראת'רפורד וג'ון מייהו) היה ב-18 ביולי 1970, ולאחר מכן פיליפס עזב את הלהקה. מה-6 באוגוסט עד ל-17 בספטמבר 1970, הלהקה ניגנה כארבעה. לאחר מכן, מייהו הוחלף על ידי פיל קולינס, והלהקה ניגנה כארבעה עם קולינס מה-2 באוקטובר עד ה-23 באוקטובר. מיק ברנרד לאחר מכן הצטרף ללהקה. ההרכב שהורכב מגבריאל/בנקס/קולינס/ראת'רפורד/ברנרד ניגנו בהופעות מה-3 בנובמבר 1970 ל-10 בינואר 1971. הלהקה סה"כ ניגנה ב-30 הופעות, והופעה אחת בטלוויזיה. ברנרד לאחר מכן הוחלף על ידי סטיב האקט.

ברנרד הופיע עם הלהקה בטלוויזיה לערוץ ה-BBC בתוכנית שנקראה Disco 2. ההופעה צולמה ב-14 בנובמבר 1970. הצילום עכשיו אבוד.

טוני בנקס דיבר על ברנרד ובו אמר:

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:חברי להקת ג'נסיס
רדמונד (וושינגטון)

רדמונד (באנגלית: Redmond) היא עיר במחוז קינג במדינת וושינגטון, ארצות הברית, הממוקמת כ-26 קילומטרים מזרחית לעיר סיאטל. אוכלוסיית העיר מונה 54,144 (נכון ל-2010). העיר ידועה בעיקר במתחם משרדי הנהלת חברת התוכנה הגדולה בעולם, מיקרוסופט, השוכן בתוכה. 

בעיר קיימת מסורת המתמקדת ברכיבת אופניים, ובשל כך היא מכונה "בירת האופניים של צפון-מערב ארצות הברית". מדי שנה נערך מרוץ אופניים ברחובותיה, וממוקם בה הוולודרום היחיד במדינה, בו מתקיימים מרוצי אופני מסלול.

==היסטוריה==
באזור רדמונד התגוררו ילידים אמריקאים לאורך אלפי שנים. המתיישבים האירופאים הראשונים הגיעו לאזור בשנות ה-1870. לוק מק'רדמונד (Luke McRedmond) התיישב על קרקע באזור ב-1870, ושנה לאחר מכן התיישב וורן פריגו על אדמות שכנות אליו. הנהרות בסביבה זו שפעו דגי סלמון, ולכן ההתיישבות נקראה תחילה "סלמונברג" (Salmonberg). לאחר שהצטרפו מתיישבים נוספים, ונפתח סניף הדואר הראשון ב-1881, שונה שם היישוב ל"מלרוז" (Melrose), על שם הפונדק המצליח של משפחת פריגו. הדבר הכעיס את מק'רדמונד, וכשהוא הפך למנהל סניף הדואר, הוא שינה באופן רשמי את שם היישוב ל"רדמונד", ב-1882.

חוטבי עצים רבים החלו לעבוד ביערות של רדמונד, ודייגים רבים דגו בנהרותיה, וכך גדל היישוב ועלה הביקוש לסחורות ושירותים שונים. תעשיית העצים התפתחה מאוד ב-1889, לאחר שנפתחה תחנת רכבת ביישוב. כאשר הגיעה אוכלוסיית היישוב למינימום הנדרש של 300 איש, נוסדה העיירה באופן רשמי, ב-31 בדצמבר 1912.

בשנות ה-20 של המאה ה-20 סבלה העיירה מקשיים כלכליים, בעקבות תקופת היובש שהביאה לסגירת פאבים וירידה בהכנסות העיר ממיסים, וכן סגירת מנסרות רבות לאחר הידלדלות העצים ביערות בשל כריתה מוגברת שלהם. אך השטחים שהתרוקנו מעצים לאחר הכריתה המסיבית נמצאו מתאימים לחקלאות, וכך הפכה החקלאות למקור הפרנסה העיקרי ברדמונד, במיוחד במהלך תקופת השפל הגדול.

לאחר מלחמת העולם השנייה זינקה אוכלוסיית העיר ושטחה, במיוחד לאחר סיום הקמת הגשר הצף הארוך בעולם לרוחב אגם וושינגטון הסמוך ב-1963, מה שקיצר מאוד את הדרך לעיר הגדולה סיאטל והפך את רדמונד למעין פרבר שלה. החל משנות ה-70 הקימו חברות טכנולוגיה רבות את משרדיהן בעיר. ב-1986 הקימה בה חברת מיקרוסופט את משרדי ההנהלה שלה. 

בשנות ה-90 גברה הפעילות המסחרית בעיר, וב-1997 נפתח בה מרכז קניות אזורי גדול, הכולל מסלול גולף ארוך. כיום מתמודדת העיר עם בעיית פקקי תנועה משמעותית אל העיר וממנה, בשל הגידול באוכלוסיית האנשים המתגוררים ועובדים בה, ומתוכננים מספר פרויקטים לשיפור התחבורה בעיר.

==אתרים==
בעיר 23 פארקים וגנים ציבוריים, הגדול שבהן הוא פארק מחוז קינג, שמשתרע על פני 2.3 קמ"ר. פארק מרימור הפופולרי כולל בתוכו סלע לטיפוס, שדה לאימוני טיסנאות, מגרשי ספורט ומגרשי משחקים, וכן ולודרום למרוצי אופני מסלול. בעיר מוסדרים 27 קילומטרים של שבילים להליכה, רכיבה על אופניים ורכיבה על סוסים, במיוחד לאורך נהר סמאמיש.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מדינת וושינגטון: ערים
קטגוריה:מיקרוסופט
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1870
התכנסות כלכלית

התכנסות כלכלית (באנגלית: Convergence) היא השערה מתחום המקרו-כלכלה שלפיה כלכלות עניות יותר, במונחי תוצר לנפש, צפויות לצמוח בקצב מהיר יותר מאשר הכלכלות העשירות יותר ובכך לסגור את הפערים הקיימים ביניהן. לכאורה, בסופו של תהליך ההתכנסות כל הכלכלות אמורות להגיע ליחסים דומים של תוצר לנפש. אחד ההסברים המוצעים לכך שהתכנסות מוחלטת זאת לא מתרחשת במציאות היא שהפערים בשיעורי הצריכה והחיסכון של הכלכלות השונות גדולים מידי לגישור. לפי גישה זאת, התכנסות מוחלטת תתרחש בסופו של דבר בין שתי כלכלות (או יותר) המאופיינות בשיעורי צריכה וחיסכון זהים. 

במדינות המתפתחות קיים פוטנציאל לצמיחה מהירה יותר מאשר במדינות המפותחות וזאת משום שיכולת הצמיחה הכלכלית מאופיינת בכך שהיא הולכת ופוחתת במרוצת הזמן עד שהיא שואפת לגבול סופי כלשהו, כלומר לשיעור צמיחה סופי. במדינות המתפתחות, המרחק מאותו גבול צמיחה רחוק יותר ולכן ניתן להדביק את המרחק הזה בקצב מהיר יותר. בנוסף, המדינות העניות יכולות להעתיק אמצעי ייצור ושיפורים טכנולוגיים שכבר פותחו על ידי המדינות המפותחות ובכך לחסוך זמן פיתוח.

בספרות הצמיחה הכלכלית, למושג "התכנסות" יכולות להיות שתי משמעויות: האחת, המכונה גם "סיגמת ההתכנסות" (מהאות הלטינית סיגמא המסמלת במתמטיקה את פעולת הסכימה), מתייחסת לירידה ברמת פיזור ההכנסות בין כלכלות, כלומר להצטמצמות הפערים הקיימים בין הכנסות הפרטים במשק. המשמעות השנייה, המכונה גם "ביתא-התכנסות" (מהאות הלטינית ביתא המסמלת במתמטיקה פרמטר ממשי), היא המשמעות המוזכרת לעיל, דהיינו צמיחה מהירה יותר של כלכלות עניות ביחס לצמיחתן של כלכלות עשירות.

==הערות שוליים==

קטגוריה:מקרו-כלכלה
החריץ המרכזי

החריץ המרכזי או החריץ על שם רולנדו הוא שקע בקליפת המוח של בעלי חוליות.

הבליטה שקדמית לחריץ המרכזי נקראת הפיתול הקדם-מרכזי (Precentral gyrus) והבליטה שאחורית ביחס אליו נקראת הפיתול הבתר-מרכזי (Postcentral gyrus).

במוח האנושי החריץ המרכזי מפריד בין האונה הקודקודית לבין האונה המצחית.

האזור המוטורי העיקרי נמצא בקדמת החריץ המרכזי באונה המצחית.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קליפת המוח