OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אולימפיאדת החורף 1944

אולימפיאדת החורף 1944 הייתה אולימפיאדה אשר בוטלה עקב מלחמת העולם השנייה.

אירוח האולימפיאדה נמסר לעיר קורטינה ד'אמפצו שבאיטליה על ידי הוועד האולימפי הבינלאומי בישיבתו ה-38, שנערכה בלונדון ב-9 ביוני 1939. קורטינה ד'אמפצו הועדפה על פני שתי הערים המתמודדות האחרות במכרז האולימפי – מונטריאול שבקנדה ואוסלו שבנורווגיה.

למרות המלחמה ערך הוועד האולימפי הבינלאומי ב-1944 אירועים שונים כדי לציין מלאת חמישים שנים לייסודו. אלו נערכו במטה הוועד בלוזאן שבשווייץ מה-17 ועד ה-19 ביוני באותה שנה. 

לימים, ב-1956, אירחה קורטינה ד'אמפצו את משחקי אולימפיאדת החורף השביעית וצפויה ב-2026 לארח ביחד עם מילאנו את משחקי אולימפאידת החורף העשרים ושש.

==ראו גם==
*אולימפיאדת הקיץ 1940
*אולימפיאדת החורף 1940
*אולימפיאדת הקיץ 1944

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:1944 בספורט
1944
קטגוריה:איטליה: אולימפיאדות
חורף 1944
עיצור בתר-מכתשי, מחוכך שורק, אטום

עיצור בתר-מכתשי מחוכך שורק אטום הוא צליל עיצורי הנפוץ בשפות מדוברות רבות. סימן ה-IPA לעיצור הוא /ʧ/, ובמערכת X-SAMPA הוא נכתב כ-tS. העיצור מוכר לדוברי עברית כצד"י גרושה (צ׳) המשמשת לכתיבת מלות סלנג (לדוגמה: "התגלץ׳", "ריצ׳רץ׳") ומלים שאולות. כדי לבטא עיצור זה נדרש לבטא את העיצורים [] ו-[] בו-זמנית. זהו צליל ה-צ' במילה צ'אט, וכמו Ch במילה באנגלית Chase וכדומה.

למעשה, תעתיקו האמיתי של עיצור זה אינו /tʃ/ אלא /ṯʃ/, שכן בהידמות בסיס החיתוך (המכתשי) של פונמת /t/ לזה של /ʃ/ (בתר־המכתשי) הופך זה לאלופון [ṯ] (עיצור בתר-מכתשי, סותם, אטום), אך מפאת הנוחות והזהות לאוזניים רגילות, נוח יותר לתעתקו כבתמונה הנ"ל.

==התרחשות==
{| class=wikitable style=text-align:center;
! שפה !! מילה !! IPA !! משמעות
|-
| אנגלית 
| Chocolate
| [ʧokʰlet] 
| 'שוקולד'
|-
| סלנג בעברית 
| צ׳אט 
| [ʧɛt]
| 'צ׳אט'
|-
| צ'רקסית 
| чэт 
| [t͡ʃat]
| 'תרנגול' 
|-
|גרמנית
|deutsch
|do̯jt͡ʃ
|גרמנית
|}

==ראו גם==

בתר-מכתשי
הלמברכטס

הלמברכטס (בגרמנית: Helmbrechts) היא עיירה במחוז הוף בבוואריה שבגרמניה, והיא השלישית בגודלה במחוז. העיירה שוכנת בקצהו הדרומי של יער פרנקוניה, בקרבת הכביש המהיר A-9, בחצי הדרך בין קלמבך והוף, כ-20 ק"מ דרומית מערבית לחוף.

הלמברכטס נזכרת לראשונה בכתובים בשנת 1232, בשמו של האביר דיטריקוס הלמברכטס. בשנת 1422 הכריז הרוזן פרידריך החמישי מנירנברג על הלברכטס כעיירה. מאז 1810 נכללת הלמברכטס בתחומה של מדינת בוואריה.

במהלך מלחמת העולם השנייה הוקם בשטחה של הלמברכטס מחנה ריכוז לנשים. מחנה הריכוז הלמברכטס היה מסונף למחנה הריכוז פלוסנבירג.

כלכלתה של הלמברכטס מתבססת על תעשיית פלסטיק ותיירות.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:בוואריה: ערים
מברישימון הערבה

מברישימון הערבה (שם מדעי: Cerbalus aravaensis) הוא מין עכביש אנדמי לישראל ולירדן. המין התגלה לראשונה ב-2003 במהלך מחקר שנערך משני צדי הגבול בין המדינות על ידי פרופסור אורי שיינס מאוניברסיטת חיפה–אורנים וצוות של חוקרים ישראלים וירדנים באזור הערבה הדרומית, צפונית לעין עברונה. זהו העכביש הגדול ביותר במזרח התיכון.

המין, המשתייך לסוג מברישימון (Cerbalus), הוגדר ותואר לראשונה על ידי ד"ר גרשם לוי מהאוניברסיטה העברית. האפיתט aravaensis שבשם המין ניתן לו עקב גילויו באזור הערבה.

ב-2010, בעקבות מאבק מתוקשר שהחל במטרה למנוע את כריית החולות הבלתי חוקית בשמורת חולות סמר, הוא נודע לראשונה בעיתונות הפופולרית בישראל לצד בעלי חיים אחרים המצויים בסכנה עקב הכרייה בחולות.

המין מאכלס חולות ושולי מלחות בערבה הדרומית, אך בשנים האחרונות, מאז התגלה, הוא נצפה בעיקר בחולות סמר.

== תיאור ומורפולוגיה ==
מברישימון הערבה הוא בעל שריון גב צהוב מכוסה בזיפים לבנים עם פס דורסלי אמצעי בצבע חום כהה הנמשך עד קצות הכליצרות הקדמיות. גפיים צהובות מסיביות שחורות במפרקים ובקצוות. בעל אופיסטוזומה בצבע קרם. הכליצרות מכילות שלוש שיניים רטרו-מרגינליות.

מוטת הרגליים של המברישימון כ-14 ס"מ, והוא העכביש הגדול ביותר שנתגלה עד כה במזרח התיכון. אורך גופו של הזכר עשוי להגיע ל-24 מ"מ, הנקבה גדולה יותר והיא עשויה להגיע לאורך גוף של עד 26.5 מ"מ.<ref></ref>

== פעילותו ==
מברישימון הערבה פעיל בשעות הלילה, בעיקר בחודשים החמים של השנה. הוא חופר מחילה באדמה ומסווה אותה באמצעות דלת עשויה מגרגירי חול מודבקים.

המחילה משמשת לו הן כמסתור מפני טורפים והן כמקום בו הוא אורב לטרף מזדמן - חרקים וזוחלים קטנים.

המשך קיומו נמצא בסכנה חמורה עקב כריית החולות המוגברת באזור חולות סמר, העלולה להביא להיכחדותו.

== לקריאה נוספת ==
<div class="mw-content-ltr">Calommata (Atypidae) and new spider species (Araneae) from Israel, pp 17, Gershom Levi, Zootaxa ISSN 1175-5326 (print edition), 2007</div>

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20120106191935/http://www.epochtimes.co.il/news/content/view/13143/92/ כתבה על מברישימון הערבה מ-20 בינואר 2010], עיתון אפוק טיימס
* [http://www.wired.com/wiredscience/2010/01/giant-middle-eastern-spider-discovered עכביש ענק התגלה בדיונות החול של המזה"ת], Wired Science כתבה מ-11 בינואר 2010
* יניב גולן, [http://yeruka.org.il/content/שעון-החול-בסמר-יניב-גולן שעון החול בסמר] באתר התנועה הירוקה, 5 במאי 2011
* גילוי [http://www.wildisrael.com/?q=content/זיהוי-עכביש-28072015 מברישמון הערבה (Cerbalus aravaensis)] כ-100 ק"מ צפונית לסמר, עמותת [http://www.wildisrael.com/?q=content/מן-השדה מן השדה]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי גרשום לוי
קטגוריה:מברישניים
קטגוריה:ארץ ישראל: בעלי חיים אנדמיים
קטגוריה:בעלי חיים בסכנת היעלמות מארץ ישראל
קטגוריה:ארץ ישראל: עכבישאים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-2007
קטגוריה:הערבה
איקונולוגיה

[[אלגוריה של יוני, פרסקו תמונות החודשים ב בפרארה, 1430–1495]]
במושג איקונולוגיה (מהמילים ביוונית עתיקה: εἰκών – תמונה ו־λόγος – תורה) מציינים, משנות העשרים והשלושים, שיטת מחקר בהיסטוריה של האמנות העוסקת במשמעויות הסמלים ביצירת אמנות. 

המתודולוגיה האיקונולוגית פותחה לראשונה על ידי אבּי ורבורג בעבודת הדוקטור שלו מ־1892 על שתי תמונות של בוטיצ'לי. במונח ניתוח איקונולוגי (ikonologische Analyse) הוא השתמש בפעם הראשונה בהרצאתו על בפרארה בה הצליח לפענח את הדימויים האסטרולוגיים המורכבים בפרסקאות. השיטה הייתה ידועה כאסכולת ורבורג לסטודנטים ולצוות בספריית ורבורג: גרטרוד בינג, פריץ זקסל, ולטר זולמיץ, ו.

ארווין פנופסקי, תלמידו של ורבורג, פיתח את האיקונולוגיה ב־1939 לתוכנית פרשנות בעלת שלושה שלבים:
*ניתוח קדם איקונוגרפי, סמנטיקה: מה מוצג.
*ניתוח איקונוגרפי, תחביר: איך מוצג הדבר 
*פרשנות איקונולוגית, באופן מעשי מה משמעות הדבר.

בכך מבדיל פנופסקי בין שלושה מישורים:

*משמעות התופעה (Phänomensinn)
*משמעות החשיבות (Bedeutungssinn)
*משמעות המסמך (Dokumentsinn)

השיטה האיקונולוגית מתייחסת גם לתולדות האמנות ומשמשת כלי ניתוחי חשוב למחקר של תופעות ויזואליות מעבר לגבולות של תקופות ותקשורת, והיא מספקת תאוריה מוכוונת תרבות של צורה ותוכן של סמלים בציור, בלי להתייחס למעמד של האמנות במובן הצר יותר וכלי לשימוש בתמונות. "הוא קידם את מושג האיקונולוגיה לכיוון של חקר העמדות הבסיסיות של עם, של תקופה או של גישה דתית או פילוסופית באמצעות האומנות"

== קישורים חיצוניים ==
<div class="mw-content-ltr">* [https://www.encyclopedia.com/religion/encyclopedias-almanacs-transcripts-and-maps/iconology-and-iconography Encyclopedia.com: Iconology and Iconography]</div>
<div class="mw-content-ltr">* [https://archive.today/20130718064553/http://w3.gril.univ-tlse2.fr/Proimago/LogiCoursimage/panofsky.htm "Ross Woodrow, "Erwin Panofsky's Iconology]</div>
<div class="mw-content-ltr">* [http://arthistorians.info/panofskye Dictionary of Art Historians: Panofsky, Erwin]</div>
<div class="mw-content-ltr">* [http://mintwiki.pbworks.com/f/A+Cryptic+Dimension+in+Visual+Art+-+Iconography+adn+Iconology.pdf "Lorenzo Giulini, "A Cryptic Dimension in Visual Art]</div>
<div class="mw-content-ltr">* [http://www.historiasztuki.com.pl/strony/013-00-00-IKONOGRAFIA-LID-eng.html Worldmuseum Ikonography: ICONOGRAPHY - ICONOLOGY]</div>
<div class="mw-content-ltr">* [http://tems.umn.edu/pdf/Panofsky%20iconology2.pdf .Erwin Panofsky, Studies in Iconology: Humanistic Themes in the Art of the Renaissance. Oxford 1939]</div>
<div class="mw-content-ltr">* [https://www.scribd.com/document/257825443/Iconography-Versus-Iconology-in-Erwin-Panofsky-s-Method "Maria-Irina Popescu, "Iconography Versus Iconology in Erwin Panofsky's Method]</div>
<div class="mw-content-ltr">* [https://arthistoriography.files.wordpress.com/2011/12/woodfield.pdf "'Richard Woodfield, "Ernst Gombrich: Iconology and the 'linguistics of the image.]</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:תולדות האמנות
יוסי בן אהרון

יוסי בן אהרון (נולד ב- כסלו ה'תרצ"ג, דצמבר 1932) הוא דיפלומט ישראלי, כיהן כמנכ"ל משרד ראש הממשלה בשנים 1986–1992 תחת ראש הממשלה יצחק שמיר.

==ביוגרפיה==
בן אהרון נולד בירושלים לאהרן ושמחה בן אהרון, נכד לרב שמואל עזראן, היגר עם משפחתו למצרים בגיל חצי שנה, גדל בפורט סעיד ולמד בבית ספר בריטי. תקופה קצרה טרם החלטת החלוקה ב-1947 עלה עם משפחתו לארץ ישראל.

שירת בצה"ל בחיל הקשר, למד באוניברסיטה העברית בירושלים ערבית וספרות ערבית.

לאחר מלחמת סיני החל בקריירה במשרד החוץ, תחילה עבד באגף המנהלה והכספים, שירת כפקיד בשגרירות ישראל בבורמה ואחר כך עבד במחלקת המחקר של המשרד. שליחותו הדיפלומטית הראשונה הייתה בשגרירות ישראל בארצות הברית בה שימש מזכיר ראשון ויועץ לשגרירים אברהם הרמן ויצחק רבין. ב-1973 שב לישראל ושירת במשרד ראש הממשלה כיועץ מדיני לגולדה מאיר ובהמשך לרבין. אחרי המהפך ב-1977 נשלח מטעם מחלקת המחקר של משרד החוץ לניו יורק.

לאחר מינויו של יצחק שמיר לשר החוץ, נבחר בן אהרון לשמש כראש לשכתו, באוקטובר 1983, כששמיר נכנס לתפקידו כראש הממשלה, מונה בן אהרון ליועצו המדיני. לאחר הבחירות לכנסת האחת עשרה ב-1984 שימש כראש לשכתו של שמיר שמשרד החוץ לאחר מימוש הסכם "הרוטציה" ב-1986 וכניסתו של שמיר לתפקיד ראש הממשלה, מונה בן אהרון למנכ"ל משרד ראש הממשלה וכיהן בתפקיד עד 1992. במהלך תפקידו שימש יו"ר המשלחת הישראלית לשיחות השלום עם סוריה בעקבות ועידת מדריד (1991).

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.nrg.co.il/gevanew/owa/MORE.OPINIONS?pWriterID=127535 טוריו של יוסי בן אהרון] באתר Nrg מעריב
* [http://www.ynet.co.il/headlines/1,7340,L-771-0,00.html טוריו של יוסי בן אהרון] באתר ynet

==הערות שוליים==

קטגוריה:מנכ"לי משרד ראש הממשלה
קטגוריה:דיפלומטים ישראלים
קטגוריה:עובדי משרד החוץ
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:משפחת עזראן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1932
אייזיק אוזבנד

הרב אייזיק אוזבנד (Ozband; תרע"ד, 1914 - ו' בניסן תשע"ב, 29 במרץ 2012) היה ראש ישיבת טלז בקליבלנד, אוהיו.

==קורותיו==
נולד בלבנורס (Labanoras) שבליטא, בנו של הרב המקומי אליהו אוזבנד (נספה בשואה). למד בישיבה שבעיר פוניבז' הסמוכה, אצל הרב אשר קלמן בארון והרב יוסף שלמה כהנמן. לאחר מספר שנים עבר ללמוד בישיבת טלז, אצל הרב אברהם יצחק בלוך, לימים חותנו. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמלט עם קבוצת תלמידי הישיבה לרוסיה ומשם לסיביר, שם שהה במשך שנות המלחמה. לאחר המלחמה התמנה כרב רשמי בווילנה. בתקופת כהונתו בווילנה סייע בהצלת פליטים יהודים ששהו בקובנה, ובהם גם בני משפחת רבו הרב אברהם יצחק בלוך שנספה בשואה. 

לאחר חצי שנה עזב את וילנה ונסע לצרפת, שם שהה עם קבוצת פליטי מלחמה יהודים. בעת שהותו בצרפת נשא את בתו של רבו הרב אברהם יצחק בלוך. לאחר נישואיו עבר לארצות הברית. עם בואו החל למסור שיעורים בישיבת טלז שהוקמה בקליבלנד על ידי דודיה של אשתו, הרב אליהו מאיר בלוך והרב חיים מרדכי קאטץ. בשנים הראשונות מסר את שיעוריו בישיבה הקטנה ולאחר מכן עבר לישיבה הגדולה. החל משנת תשל"ט מסר שיעורים כלליים בפני תלמידי הישיבה. כמו כן שימש מורה הוראה לאנשי הקהילה התורנית בקליבלנד. אשתו הקימה וניהלה את סמינר "יבנה" לבנות בקליבלנד.

בחייו לא פרסם ספרים. בני המשפחה ליקטו מחידושיו על התורה בספר "לקח דעת". כמה מתשובותיו פורסמו בכתבי עת תורניים, בהם מוריה בישראל ו"עם התורה" בארצות הברית. 

נפטר בקליבלנד בו' בניסן תשע"ב, בגיל 97, והובא לקבורה בהר המנוחות בירושלים.

==משפחתו==
בניו: 
*הרב אברהם אוזבנד - ראש ישיבת "תלמידי ישיבת טלז" בריברדייל, ניו יורק. 
*הרב אליהו אוזבנד. 
*הרב אליעזר אוזבנד - ר"מ בישיבת דגל התורה במונסי. 
*הרב חיים מרדכי אוזבנד - ראש ישיבת עטרת שלמה בשדה חמד. 
חתניו: 
*הרב דוד גולדברג - מראשי ישיבת טלז-קליבלנד.
*הרב אליהו בורשטין - ראש ישיבת "מתיבתא דלייקווד". 
*הרב משה ברסלר - ר"מ בישיבת "מקדש מלך". 
*הרב יצחק פינקל - ר"מ בישיבת נובומינסק בניו יורק. 
*הרב בנימין שפירא.

קטגוריה:ראשי ישיבת טלז בקליבלנד
קטגוריה:ראשי ישיבה אמריקאים
קטגוריה:משפחת בלוך
קטגוריה:אישים שהועלו לקבורה בארץ ישראל
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:בוגרי ישיבת פוניבז' (ליטא)
קטגוריה:בוגרי ישיבת טלז
קטגוריה:רבנים ליטאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1914
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2012
האישה המסתורית

האישה המסתורית (בספרדית: La extraña dama) הייתה טלנובלה ארגנטינאית ששודרה ב-1989.
בישראל שודרה הטלנובלה בשנים 1994–1995, והייתה מהטלנובלות הראשונות (יחד עם אנטונלה) ששודרו בערוצי הכבלים.

הסדרה הופקה על ידי Canal 9 הארגנטינאי וכללה 120 פרקים. במוקד הסדרה עומדת פרשת אהבתם של מרסלו ריצ'רדי (חורחה מרטינס) העשיר וג'ינה פלקוני (לואיסה קוליוק) הכפרית. ריצ'רדי מעדיף להינשא לאלסה פראדי בת מעמדו על פני פלקוני אהובתו, לא לפני שפלקוני נושאת ברחמה את בתו של ריצ'רדי.

פלקוני, ביאושה, מצטרפת למנזר ומעבירה לריצ'רדי את פיאמה, פרי אהבתם. מרצ'לו סבור שפלקוני מתה בכרעה ללדת, ומגדל את בתו כיתומה מאם. בהיותה בת 20 פוגשת פיאמה את אמה לראשונה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:טלנובלות ארגנטינאיות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה בשפה הספרדית
מיכה טמיר

מיכה טמיר (טנדליך) (1949 – 20 במאי 2024) היה תת-אלוף בצה"ל. שימש כמפקד סיירת צנחנים וכמפקד יחידת הקישור ללבנון ועוצבת עמוד האש.

== ביוגרפיה ==
טמיר נולד וגדל בגן יבנה והתגורר ביסוד המעלה. עם גיוסו לצה"ל ב-1967 התנדב לסיירת מטכ"ל. לאחר טירונות צנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם ביחידה וקורס קציני חי"ר. עם תום הקורס מונה למפקד צוות בסיירת צנחנים. במלחמת יום הכיפורים הוביל את צוותו בפשיטות מעבר לקווי האויב בסוריה (מבצע כותונת ומבצע דוידקה) עליהן פיקד שאול מופז. בהמשך שימש כמפקד פלוגה. בשנים 1978–1976 פיקד על סיירת צנחנים.

בהמשך מונה למפקד גדוד 450. ימים ספורים בטרם פרוץ מלחמת לבנון הראשונה היה מיועד להתמנות כמפקד גדוד 202 של הצנחנים, אולם מפקד החטיבה, יורם יאיר, בחר להותיר בתפקיד את המג"ד היוצא ישראל רמות ולמנות את טמיר כמפקד כוח נוסף במלחמה ובו פלוגותיהם של שאול אריאלי וניר ברקת. בין היתר כבש כוח זה את ארמון הנשיאות בביירות. בהמשך הלחימה מונה למפקד גדוד 202. הגדוד בפיקודו הוצב בביירות וכיתר את מחנות הפליטים סברה ושתילה, ולאחר הטבח התנגד טמיר לכניסת כוחות צה"ל למחנות. מפקדו, אל"ם יאיר לא קיבל את דעתו והצנחנים, ובהם טמיר, נכנסו למחנות כדי למנוע טבח נוסף.

בהמשך שימש כמפקד חטיבה 226 בדרגת אל"ם, ובשנים 1988–1987 שימש כמפקד חטיבת הבקעה. לאחר מכן עשה הסבה לשריון ומונה למפקד חטיבה 211. לאחר מכן הועלה לדרגת תא"ל ובין פברואר 1991 לאוקטובר 1992 שימש כמפקד יחידת הקישור ללבנון. ארגון החזבאללה ניסה להתנקש בחייו וב-6 באפריל 1992 נערכה התקפת מחבל על שיירה צה"לית בה נסע. שני חיילים נהרגו אולם טמיר עצמו לא נפגע, ופיקד על הכוח שהרג את המחבלים. בהמשך שימש כמפקד עוצבת עמוד האש בשנים 1996–1993. לאחר מכן השתחרר מצה"ל.

לאחר שחרורו שימש טמיר כראש יחידת מבצעים בחברת רפא"ל וכמרכז הכנה לצה"ל במכינת גליל עליון.

עם פרוץ מלחמת חרבות ברזל התנדב שוב לשירות מילואים.

נפטר ב-20 במאי 2024, הותיר אחריו אישה, ילדים ונכדים.

==קישורים חיצוניים==
* עמנואל רוזן, [http://www.jpress.nli.org.il/olive/apa/nli_heb/SharedView.Article.aspx?href=MAR%2F1990%2F12%2F09&id=Ar00904&sk=FEE15EF5 אל"ם מיכה טמיר - מפקד יחידת הקישור ללבנון], באתר מעריב, 12 בדצמבר 1990
* יהודה גורן, [http://www.jpress.nli.org.il/olive/apa/nli_heb/SharedView.Article.aspx?href=MAR%2F1991%2F03%2F19&id=Ar00706&sk=A61C30D5 מפקד יחידת הקישור ללבנון, תת-אלוף מיכה טמיר: ישיבתנו באזור הביטחון זמנית], באתר מעריב, 19 במרץ 1991

== הערות שוליים ==

קטגוריה:לוחמי סיירת מטכ"ל
קטגוריה:מפקדי מחלקות במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:מפקדי סיירת צנחנים
קטגוריה:מפקדי חטיבת הבקעה
קטגוריה:מפקדי חטיבה 226
קטגוריה:מפקדי עוצבת עמוד האש
קטגוריה:מפקדי יק"ל
קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבת הצנחנים
קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:מפקדי גדודים במלחמת לבנון הראשונה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1949
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2024
קטגוריה:סגל רפאל
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת לבנון הראשונה
קטגוריה:חיילי צה"ל במלחמת חרבות ברזל
הכל שריר וקיים

כתובה משנת ה'תר"ל (1869) מ[[פירנצה. שימו לב למילים המסיימות את השטר "והכל שריר ובריר וקיים"]]
בהלכות שטרות, והכל שריר וקיים הוא משפט שנכתב בסופו של שטר, ומשמעותו - חיזוק משפטי לכתוב בשטר על ידי כותבו. במקרה שיש בשטר פרט שעשוי להראות כמזויף, כמו מילה שנוספה בין שורה לשורה, יש לכתוב בסוף השטר שמילה פלונית היא נכונה (בארמית: ). 

במקור מילים אלו הם תקנה של חז"ל בגט מקושר, שבו, לפי שיטת רב הונא, מכיוון שהעדים אינם חותמים בסוף השטר ולאחר סיום הטקסט אלא בצד השני של השטר (בין קשר לקשר), קיים חשש שמזייף יוסיף לאחר סיום הטקסט הכתוב בשטר מילים נוספות ותנאים כרצונו, ולכן תיקנו חז"ל לכתוב "והכל שריר וקיים".

לעומת זאת, אם ישנו פרט בשטר שנכתב במקומה של מילה שנכתבה שנמחקה ("במקום המַחַק" בלשון חז"ל), אין אפשרות לקיימה ולוודא את נכונותה על ידי ציון אמיתותה בסוף השטר במילים "שריר וקיים", שכן אם המילה המחוקה היא באמצע שורה, והכתוב בהמשך השורה נראה כהמשך לכתוב בה, די במילים "הכל שריר וקיים" שנכתבו ללא ספק לאחר התיקון, כדי לוודא את נכונותה, ואם ה"מחק" נכתב בסוף השטר, במקום שייתכן שהיה כתוב שם "הכל שריר וקיים", השטר פסול, מכיוון שייתכן שהיה כתוב באותו מקום "והכל שריר וקיים", והוא מחק את המילים ושם כתב פרט אחר של השטר, ולאחר מכן הוסיף את המילים "והכל שריר וקיים" שבו הוא מקיים פרט מסולף מסוים שבשטר. 

אם נכתב בשטר "הכל שריר וקיים" פעמיים, לדעת השולחן ערוך על פי ר"י ברצלוני, השטר כשר, אך הרמ"א הוסיף שלכתחילה לא יעשה כן, מכיוון שייתכן שהפעם הראשונה נכתבה על ידי כותב השטר ואילו הפעם השנייה נכתבה על ידי הזייפן שהוסיף לאחר סיום הטקסט תנאים נוספים לפי רצונו. מסיבה זו, לפי רוב הראשונים, כיום בטלה תקנת ה"אין למדין משיטה אחרונה", שהרי בכל מקרה בשורה האחרונה כותבים "והכל שריר וקיים", ועל ידי תקנת השריר וקיים לא ניתן להוסיף מאומה בסיום הטקסט.

==הערות שוליים==

קטגוריה:שטרות במשפט העברי
טהאן שווה

טהאן שווה (Than Shwe; נולד ב-3 בפברואר 1933) הוא איש צבא (גנרל) ופוליטיקאי מיאנמרי, שהיה המנהיג הצבאי של מיאנמר בשנים 1992–2011. בשנים 2003-1992 היה ראש ממשלת מיאנמר.

שווה החל לכהן כמנהיג מיאנמר לאחר התפטרותו המפתיעה של הגנרל מאונג, המנהיג הקודם, ובכך הפך שווה לגנרל, למפקד העליון של כוחות מיאנמר ולמנהיג החדש של המדינה.

כהונתו של שווה נחשבה לליברלית משל קודמו. הוא תמך בהשתתפותה של מיאנמר באיגוד האומות של דרום מזרח אסיה (ASEAN). הוא גם פיקח על נקיטת אמצעים נגד שחיתות, אשר הביאה לפיטורים של שרים ובכירים אחרים במדינה. עם זאת הוא המשיך בדיכוי העיתונות החופשית של מיאנמר והביא למעצרם של עיתונאים רבים שהתנגדו למשטרו, ובהם הפעילה הפוליטית אונג סן סו צ'י.

בשנת 2006 הוא העביר את בירת המדינה מיאנגון לנייפידאו.

באוגוסט 2010 פורסמו שמועות לפיהן התפטרו שווה, סגנו ועוד שישה קציני צבא בכירים וכי שווה ימשיך לכהן כמנהיג המדינה עד סוף השנה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:פוליטיקאים בורמזים
קטגוריה:גנרלים
קטגוריה:שליטי ארצות
קטגוריה:ראשי ממשלה בורמזים
קטגוריה:נשיאי מיאנמר
קטגוריה:אנטי-אמריקאים
קטגוריה:ילידי 1933
רות שפירא

רות שפירא (נולדה ב-1940) היא מתמטיקאית ומדענית מחשב ישראלית וכלת פרס רפא"ל למפעל חיים. שפירא תרמה רבות לתחום הגאומטריה החישובית והראייה הממוחשבת. בשנת 1975 הוכיחה את משפט פרימן-שפירא לחסימת פוליגונים בשני ממדים.

==קורות חיים==
שפירא נולדה בתל אביב. סיימה תואר ראשון ושני בטכניון בשנים 1962 ו-1964, שניהם במתמטיקה, והמשיכה ללמד שם במשך 8 שנים. בשנת 1976 קיבלה תואר דוקטור למדעי המחשב מאוניברסיטת ניו יורק.

== משפט פרימן-שפירא ==
בשנת 1975, במהלך המחקר שביצעה באוניברסיטת ניו יורק לעבודת הדוקטורט שלה, הצליחה להוכיח השערה בגאומטריה חישובית, כי על דופן המלבן בעל השטח הקטן ביותר החוסם מצולע כלשהו, מונחת לפחות צלע אחת של המצולע החסום. משפט זה נודע לאחר מכן כמשפט פרימן-שפירא (על שמה ועל שם המנחה שלה, פרופ' הרברט פרימן), ושימש מאוחר יותר לפתרון בעיות אריזה של מצולעים בשני ממדים.

== בתעשיות הביטחון ==
מתחילת שנות השמונים עבדה שפירא ברפא"ל, ומילאה תפקידים שונים בתחום עיבוד תמונה וראייה ממוחשבת. בשנת 2003 זכתה בפרס רפא"ל למפעל חיים.

== חיים אישיים ==
רות נשואה ליוסף שפירא, מהנדס רדיו, ולהם ארבעה ילדים.

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מהנדסי חשמל ישראלים
קטגוריה:מהנדסות חשמל ישראליות
קטגוריה:מהנדסות ישראליות
קטגוריה:מתמטיקאיות ישראליות
קטגוריה:מדעניות מחשב ישראליות
קטגוריה:בוגרות הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מאוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1940
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1940
ג'ו דלוץ'

ג'וזף "ג'ו" נתנאל דלוץ (באנגלית: Joseph "Joe" Nathaniel DeLoach; נולד ב-5 ביוני 1967) הוא אתלט עבר אמריקאי. הוא אלוף אולימפי בריצת 200 מטר (סיאול 1988).

== ביוגרפיה ==
דלוץ' נולד בביי סיטי, טקסס למשפחה עם 11 אחיות ואח אחד. בילדותו שיחק פוטבול. בבגרותו למד באוניברסיטת יוסטון.

בתחרות שנערכה בלוס אנג'לס, קליפורניה ביוני 1985 קבע דלוץ' בריצת 200 מטר תוצאה של 20.24 שניות.

בתחרות שנערכה ביוג'ין, אורגון ביוני 1988 קבע דלוץ' בריצת 100 מטר תוצאה של 10.03 שניות.

===אלוף אולימפי===
באולימפיאדת סיאול (1988) זכה דלוץ' במדליית זהב בשיא אולימפי חדש של 19.75 שניות, לפני בן ארצו קרל לואיס (19.79 שניות) ורובסון דה סילבה מברזיל (20.04 שניות). 

לאחר היעדרות מאולימפיאדת ברצלונה (1992) עקב פציעה פרש דלוץ' מספורט תחרותי.

כיום, מתגורר דלוץ' עם רעייתו ושלושת ילדיהם בשוגרלנד שבטקסס.

== שיאים אישיים ==
אצטדיון פתוח
* ריצת 100 מטר: 10.03 שניות (1988)
* ריצת 200 מטר: 19.75 שניות (1988)

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:אצנים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת יוסטון
קטגוריה:אלופים אולימפיים: ריצת 200 מטרים (גברים)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת סיאול (1988)
קטגוריה:אלופים אולימפיים אמריקאים: אתלטיקה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1967
סטיב לואיס

סטיבן "סטיב" ארל לואיס (באנגלית: Steven "Steve" Earl Lewis; נולד ב-16 במאי 1969) הוא אתלט עבר אמריקאי. הוא אלוף אולימפי בעל 4 מדליות מהן 3 זהב ושיאן עולם.

== ביוגרפיה ==
לואיס נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה. הוא למד באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA).

===אלוף אולימפי===
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת סיאול (1988) קבע לואיס שיא עולם לנוער עד גיל 20 בריצת 400 מטר בשלב חצי הגמר בתוצאה של 44.11 שניות. בשלב הגמר הוא סיים שלישי בתוצאה של 44.37 שניות. במשחקים עצמם הוא זכה בשתי מדליות זהב, בריצת 400 מטר בתוצאה של 43.87 שניות (שיא עולם לנוער הנוכחי, 2012), לפני חבריו לנבחרת שיאן העולם בוץ' ריינולדס (43.93 שניות) ודני אוורט (44.09 שניות) ובריצת שליחים 4x400 מטר, ביחד עם אוורט, קווין רובינזיין וריינולדס בהשוואת שיא העולם, 2:56.16 דקות, לפני ג'מייקה (3:00.30 דקות) ומערב גרמניה (3:00.56 דקות). בתוצאה שנמדדה לו הייתה, 43.69 שניות. 

באליפות המכללות של ארצות הברית (NCAA) שנערכה בשנת 1990 זכה לואיס במדליית זהב בריצת 400 מטר ובהמשך אותה שנה הוא זכה גם באליפות ארצות הברית שנערכה בנורווק, קליפורניה במדליית זהב בריצה זו.

באולימפיאדת ברצלונה (1992) זכה לואיס בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית כסף בריצת 400 מטר בתוצאה של 44.21 שניות, אחרי קווינסי ווטס שקבע שיא אולימפי חדש של 43.50 שניות ולפני סמסון קיטור מקניה (44.24 שניות) ולא הצליח להגן על תוארו ומדליית זהב בריצת שליחים 4x400 מטר, ביחד עם אנדרו ואלמון, ווטס ומייקל ג'ונסון בשיא עולם חדש של 2:55.74 דקות, לפני קובה (2:59.51 דקות) ובריטניה (2:59.73 דקות). בתוצאה שנמדדה לו הייתה, 43.41 שניות.

הקריירה של לואיס הופרעה רבות עקב מספר פציעות.

== שיאים אישיים ==
===אצטדיון===
* ריצת 300 מטר: 31.82 שניות (1992)
* ריצת 400 מטר: 43.87 שניות (1988)

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:אצנים אמריקאים
קטגוריה:אלופים אולימפיים: ריצת 400 מטרים (גברים)
קטגוריה:אלופים אולימפיים: ריצת 4X400 מטרים (גברים)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת סיאול (1988)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת ברצלונה (1992)
קטגוריה:אלופים אולימפיים אמריקאים: אתלטיקה
קטגוריה:זוכי מדליית כסף אולימפית אמריקאים: אתלטיקה
קטגוריה:שיאני עולם אמריקאים: אתלטיקה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1969
יוהאן פטר פרנק

יוהאן פטר פרנק (בגרמנית: Johann Peter Frank; 1745–1821) היה רופא ואפידמיולוג, מומחה לפיזיולוגיה, היגיינה ובריאות הציבור, ממייסדי תחום בריאות הציבור בעידן המודרני. היה גרמני אזרח רודלבן.

==ביוגרפיה==
פרנק למד רפואה באוניברסיטת שטרסבורג ובאוניברסיטת היידלברג, והפך לדוקטור בשנת 1776. לאחר מכן שימש פרופסור באוניברסיטת פאביה, באוניברסיטת גטינגן ובאוניברסיטת וינה, ומנהלו של בית החולים Krankenhaus בווינה. למשך 3 שנים (1805-1808) היה רופאו האישי של אלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה.

==עבודה מדעית==
פרנק היה דמות חשובה בתחום של בריאות הציבור ורפואה חברתית. במהלך הקריירה שלו כתב חיבור חשוב בן 9 כרכים בנושאים של היגיינה ובריאות הציבור, שנקרא "System einer vollständigen medicinischen Polizey" (מערכת מקיפה של מדיניות רפואית). חיבור זה החל להתפרסם בשנת 1779 ועד לשנת 1827, 6 שנים לאחר מותו של פרנק.

בעבודתו המדעית פרנק החדיר לשדה המחקר הרפואי מושגים רבים, ביניהם: סניטציה ציבורית, היגיינה מינית, אימהות ושלום הילד, נושאים רפואיים של אספקת מים, מזון וזנות. כך גם פרנק הדגיש את החשיבות של רישום סטטיסטי מדויק בבתי חולים. מערכת זו של רישום סטטיסטי שימשה את איגנץ זמלווייס כדי להדגים את הקשר בין אלח דם לבין ילודה בסניטציה ירודה.

פרנק היה הראשון להגדיר את ההבדל בין סוכרת לסוכרת תפלה.

==לקריאה נוספת==
* ויקטור קורנליוס מדווי, The history of clinical endocrinology, 1993

==קישורים חיצוניים==

* ג'ון מ. לאסט, [https://web.archive.org/web/20120509185905/http://www.enotes.com/frank-johann-peter-reference/frank-johann-peter Frank, Johann Peter], אתר eNotes, מתוך: האנציקלופדיה לבריאות הציבור, 2002
* [https://web.archive.org/web/20090830053213/http://www.medethics.org.il/articles/tora/subject105.asp בריאות/רפואה מונעת], אתר מכון ד"ר פאלק שלזינגר
* 

קטגוריה:סגל אוניברסיטת גטינגן
קטגוריה:סגל אוניברסיטת היידלברג
קטגוריה:סגל אוניברסיטת וינה
קטגוריה:רופאים גרמנים
קטגוריה:אפידמיולוגים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1745
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1821
מאיר וילקנסקי

מאיר וילקַנְסקי (א' בסיוון תרמ"ב, 1882, איישישוק, פלך וילנה, האימפריה הרוסית (ליטא* - י"ד בתשרי תש"י, 7 באוקטובר 1949, כפר ויתקין) היה חלוץ, איש העלייה השנייה וסופר עברי בתקופת היישוב.

==ביוגרפיה==
משפחת וילקנסקי מלווה את שרה וילקנסקי אשת מאיר וילקנסקי בדרכה לארץ ישראל, [[1906]]
מאיר וילקנסקי נולד בשנת 1882 באיישישוק שבפלך וילנה של האימפריה הרוסית (ליטא), בנם של בתיה לבית אלטשולר והרב אליעזר יהושע וילקנסקי שהיה דיין העיר אישישוק, מאיר היה הבן השני מתוך שלושה בנים ושלוש בנות, אחיו הבכור הוא יצחק אלעזרי וולקני, למד בתלמוד תורה ובישיבה עד גיל 15, אחר כך למד בפוניבז'. בשנת תרס"ה 1905 עלה לארץ ישראל. בארץ נישא לשרה רובין, ועבד ביקב בראשון לציון (שלשם הלך ברגל מיפו), ואחר כך כפועל חקלאי במושבה פתח תקווה, ובמקווה ישראל, משנת 1908 עד 1918 שימש כמזכיר המשרד הארצישראלי תחת הנהלתו של א. רופין, לאחר מכן התמנה למזכירו של ד"ר יעקב טהון בחברת "הכשרת הישוב".

במקביל לעבודותיו כתב וילקנסקי את יצירותיו הספרותיות בעברית. וילקנסקי הרבה לכתוב פרוזה, ואותה פרסם בכתבי העת "העומר" ו"הפועל הצעיר". הסיפורים עסקו בחיי הפועלים והחלוצים בארץ בתקופת העלייה השנייה, בחיי התרבות ביישוב היהודי בעשורים הראשונים של המאה ה-20, בין השאר בשכונה תל אביב. הסיפורים ראו אור במספר מהדורות במשך השנים.

חי בירושלים (רחוב אלחריזי, פינת אבן גבירול), באחרית ימיו עבר להתגורר לצד בתו, בכפר ויתקין. הותיר אחריו את בנותיו דרורה, טמירה (שהייתה נשואה לפרופסור גדעון אורשן), ולאה - דגה, ואת בנו רענן, שקיבל את פרס קפלן בשנת 1976

==מספריו==
*ספורים מחיי הארץ, ספריה עממית, הוצאת קדימה, ניו-יורק, 1918.
*בימי העלייה, הוצאת אמנות, 1935.
* הגלילה, באר חפרנו, 1978.
* בחדר, 1932.

==לקריאה נוספת==
* 'אלעזרי (וילקנסקי), מאיר', בתוך: דוד קלעי, ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 51. 
* מרדכי המפל, 'מאיר וילקנסקי', הפועל הצעיר מא, 4 (תש"ל), 18.
* יפה ברלוביץ, 'מאיר וילקנסקי', בתוך: העלייה השנייה, כרך ג: אישים, ירושלים: הוצאת יד יצחק בן-צבי, תשנ"ח 1998, עמ' 154–158.
*נורית גוברין. בתוך: העומר - תנופתו של כתב-עת ואחריתו, הוצאת יד יצחק בן צבי, תש"ם 1980, לפי מפתח השמות.
*נורית גוברין, ספרות בדורה ולדורות - מאיר וילקנסקי ויוסף חיים ברנר, בתוך: קריאת הדורות - ספרות עברית ומעגליה, כרך ז', הוצאת כרמל ואוניברסיטת תל אביב, תשע"ט / 2019.

==קישורים חיצוניים==
* , 
* 
* 
* (נקרולוג והספד מאת ש. יבנאלי)
* 
* , 
* 
מפרי עטו:
* 
* 

קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:יהודים ליטאים
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1882
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1949
קטגוריה:משפחת וילקנסקי-וולקני
גארי גואו

גארי בייקר, הידוע גם בשם הבמה שלו גארי גואו, הוא זמר בריטי, כותב שירים ומפיק. אלבום הבכורה שלו Gary Go יצא במאי 2009 ודורג במקום ה-22 במצעד האלבומים הבריטי. השיר Wonderful מתוכו הפך ללהיט. לאחר צאת האלבום יצא בייקר לסיבוב הופעות ברחבי בריטניה, אירופה וארצות הברית, סיבוב שבמהלכו התלווה לפרקים להופעותיהם של טייק ד'את, מיקה וליידי גאגא. בהמשך דרכו האמנותית שיתף פעולה עם זוכה פרס גראמי DJ Benny Benassi.

== דיסקוגרפיה ==

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:זמרים בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1985
קטגוריה:אמני דקה רקורדס
שימאזו טקאהיסה

שימאזו טקאהיסה (ביפנית: 島津 貴久; 28 במאי 1514 – 15 ביולי 1571) היה שליט פיאודלי יפני (דאימיו) בתקופת סנגוקו בתולדות יפן. הוא היה השליט החמישה-עשר ממשפחת האצולה של בית שימאזו.

== חייו ==
ב-1526 נבחר טקאהיסה כיורשו של שימאזו קצוהיסה והפך לראש שבט שימאזו ולשליט ההאן של סצומה. לכאורה היה בית שימאזו השוּגוֹ (守護 – שליט צבאי עליון) על המחוזות סצומה, אוסומי והיוגה, בפועל שלטו בהם שליטים מקומיים (国人 – קוֹקוּג'ין), ולכן הוא החל בסדרת מערכות צבאיות על מנת להשתלט מחדש על שלושת המחוזות. הוא אומנם נחל כמה הצלחות, אבל רק הדור הבא של שבט שימאזו הצליח להשתלט עליהם בפועל. הוא טיפח מנהיגים לעתיד כמו שימאזו יושיהיסה, ובניו יושהירו, טושיהיסה ואהיסה שלמשך זמן קצר עתידים היו להשתלט על כל האי קיושו.

טקאהיסה תמך ביצירת קשרים עם נוכרים ועם ארצות זרות. הוא קשר קשרים דיפלומטיים עם ממלכת ריוקיו הסמוכה, והיה הדאימיו הראשון להביא כלי ירייה מערביים ליפן, בעקבות הגעתם של צמד סוחרים פורטוגזים לאי טנגשימה, דרומית לאי קיושו על סיפונה של ג'ונקה סינית ב-23 בספטמבר 1543. כבר ב-1554 השתמש מפקד הצבא שלו שימאזו טאדמסה ברובים בעת כיבוש מבצר איווטסורוגי.

ב-1549 קיבל שימאזו טקאהיסה את פניו של פרנסיסקו חאווייר והתיר לו להטיף בתחום שלטונו בבירה קגושימה. אולם מכיוון שחאווייר נהג לתקוף בהטפותיו את הפעילות הבלתי מוסרית לדעתו של הנזירים הבודהיסטיים, הבינו הנזירים בקגושימה כי חאווייר חותר תחתיהם, והם החלו להסית כנגדו ופנו לטקאהיסה בדרישה שיפסיק את פעילותו של חאווייר. בסופו של דבר הוא נעתר להם ואסר על המרות דת לנצרות, איסור שהמעבר עליו היה עונש מוות. בתגובה ביקש חאווייר את רשותו של טקאהיסה להגיע למייאקו (都 ביפנית עיר בירה), כינויה של קיוטו. טקאהיסה הסכים והעמיד לרשותו של חאווייר ספינה שהובילה אותו להיראדו, עיר ונמל מסחר באי באותו שם סמוך לקצה המערבי של קיושו.

==הערות שוליים==

קטגוריה:דאימיו
קטגוריה:יפן: היסטוריה
קטגוריה:ילידי 1514
קטגוריה:נפטרים ב-1571
רודולף שוסטר

רודולף שוסטר (סלובקית: Rudolf Schuster; נולד ב-4 בינואר 1934) היה הנשיא השני של סלובקיה בשנים 1999-2004.
נבחר ב-29 במאי 1999 והושבע לתפקיד ב-15 ביוני. שוסטר הובס בבחירות לנשיאות 2004 בתור מועמד עצמאי לקדנציה השנייה בהן הוא קיבל רק 7.4% מקולות הבוחרים.

רודולף שוסטר נולד בקושיצה ב-1934 לאב ממוצא גרמני (ציפסר) ולאם ממוצא הונגרי. בשנים 1964 ועד 1990 היה שוסטר חבר במפלגה הקומוניסטית של סלובקיה. לפני שהפך לנשיא הוא כיהן כראש עיריית קושיצה ב-1983-1986, וב-1994-1999. בשנים 1986 עד 1989 היה יו"ר הוועדה הלאומית האזורית של מזרח סלובקיה. הוא גם היה הנשיא הקומוניסטי האחרון של המועצה הלאומית הסלובקית 1989-1990, שגריר צ'כוסלובקיה בקנדה 1990-1992, ומנהיג מפלגת הבנה סיוויק (SOP) ב-1998-1999 (וחבר המועצה הלאומית של הרפובליקה הסלובקית מטעמה).

רודולף שוסטר מדבר בצורה שוטפת סלובקית, צ'כית, גרמנית, רוסית, אנגלית והונגרית.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:נשיאי סלובקיה
קטגוריה:נוצרים רומים-קתולים סלובקים 
קטגוריה:נוצרים רומים-קתולים גרמנים 
קטגוריה:נוצרים רומים-קתולים הונגרים 
קטגוריה:מסדר כוכב רומניה
קטגוריה:מעוטרי אות האריה הלבן
קטגוריה:אבירי מסדר העיט הלבן
קטגוריה:ילידי 1934
רו מו-היון

רו מו-היון (בהנגול: 노무현;) היה נשיאהּ ה-16 של קוריאה הדרומית בשנים 2003–2008.

==ביוגרפיה==
רו נולד בשנת 1946<ref></ref> למשפחה ענייה בכפר בדרום-מזרח המדינה, סמוך לפוסאן.

למד משפטים, פעל כעורך דין מ-1975, והתמקד בפעילות למען זכויות האדם עבור סטודנטים אקטיביסטים בקוריאה הדרומית.

הקריירה הפוליטית שלו התרחבה מאוחר יותר, כאשר הצטרף ב-1988 ל"מפלגת האיחוד הדמוקרטית", והגיעה לשיאה עם התמודדותו בבחירות לנשיאות ב-2003. הוא זכה לתמיכה רחבה בעיקר בקרב הסטודנטים במדינה אשר סייעו להצלחתו ולניצחונו בבחירות. בשנת 2006 הוא מינה את האן מיונג-סוק לראשת הממשלה, ובכך לראשונה בראש הממשלה של קוריאה הדרומית עמדה אישה.

כהונתו התאפיינה בפייסנות כלפי קוריאה הצפונית, גם על חשבון היחסים הטובים עם ארצות הברית. באוקטובר 2007 הגיע לביקור רשמי בפיונגיאנג בירת קוריאה הצפונית ונפגש עם קים ג'ונג-איל (פגישה זו הייתה הפגישה השנייה בין מנהיגי הצפון והדרום). כתוצאה מכך נתקל בהתנגדות רבה מצד השמרנים מהמפלגה הלאומית וכן מצד התקשורת במדינה.

כשנה לאחר סיום כהונתו הוא נחשד בשחיתות, ונפתחה חקירה משפטית אשר משכה את תשומת הלב הציבורית במדינה.

רו התאבד ב-23 במאי 2009 בקפיצה מצוק ההר שליד ביתו, והשאיר מכתב התאבדות על מחשבו האישי.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:נשיאי קוריאה הדרומית
קטגוריה:מתאבדים: ראשי מדינות
קטגוריה:חברי האספה הלאומית של קוריאה הדרומית
קטגוריה:עורכי דין דרום קוריאנים
קטגוריה:אבירי מסדר הפיל
קטגוריה:אבירי מסדר העיט הלבן
קטגוריה:דרום קוריאנים שנולדו ב-1946
קטגוריה:דרום קוריאנים שנפטרו ב-2009
גשר הזיכרון ארלינגטון

גשר הזיכרון ארלינגטון (באנגלית: Arlington Memorial Bridge) הוא גשר כביש הנטוי על פני נהר הפוטומק בגבול העיר וושינגטון, בירת ארצות הברית. קצהו הצפון-מזרחי של הגשר, שאורכו 659 מטרים, מהווה את המשכה של שדרת המול של וושינגטון, ואילו הכביש הנמשך מקצהו האחר, בתחומי מדינת וירג'יניה, מוביל אל שערי בית הקברות הלאומי ארלינגטון, הסמוך לגשר.

הקונגרס הציע לבנות גשר באותו מיקום על גבי הפוטומק כבר בשנת 1886, אך הדיונים על הגשר והליכי התכנון שלו התמשכו בעצלתיים על פני שנים רבות, בין השאר עקב עבודות פיתוח נרחבות שנעשו בראשית המאה העשרים בקצהו המערבי של המול ופרוץ מלחמת העולם הראשונה. בתחילה הוצעו לו השמות "גשר הזיכרון לינקולן-גרנט" ו"גשר הזיכרון הגנרל גרנט". בניית הגשר אושרה על ידי הקונגרס ב-1925 והוא נפתח לשימוש ב-16 בינואר 1932, בטקס במעמד נשיא ארצות הברית הרברט הובר.

קצהו הצפון-מזרחי של הגשר נח לרגלי אנדרטת לינקולן שבקצהו המערבי של המול. קצהו הדרום מערבי ניצב על האי קולומביה, הסמוך לגדתו המערבית של הפוטומק. שדרת הזיכרון, המתמשכת ממנו, חוצה את הגשר שעל פני תעלת הגבול (Boundary Channel) הצרה שבין האי קולומביה לגדתו של הפוטומק ומגיעה אל שערי בית הקברות ארלינגטון.

הגשר מקשר באופן מעשי וסמלי את אנדרטת לינקולן שממזרח לו ואת בית ארלינגטון, ביתו לשעבר של גנרל רוברט אי לי, גדול מצביאי מדינות הדרום במלחמת האזרחים האמריקנית, הניצב על הגבעה המתנשאת מעל לקצהו המערבי של הגשר. חיבור זה היה מכוון והוא מיועד לסמל את האיחוד מחדש של מדינות הצפון והדרום לאחר מלחמת האזרחים.

מראה הגשר מקצהו המזרחי. בכניסה אליו נראים הפסלים "הקרבה" ו"גבורה". על הגבעה הניצבת מול קצהו המערבי של הגשר נראה [[בית ארלינגטון]]
הגשר תוכנן בסגנון הנאו-קלאסי על ידי משרד האדריכלים מק'ים, מיד ווייט (McKim, Mead & White). הוא בנוי אבן ונשען על גבי תשע קשתות מבטון מזוין, שלהן מיפתח של כ-66 מטרים. רוחבו הוא כ-30 מטרים ובו שלושה נתיבי תנועה לכל כיוון. עלות בניית הגשר והכביש שעליו הגיעה ל-21 מיליון דולר.

חלקו המרכזי של הגשר נבנה ממתכת ונועד לשמש כגשר מתרומם, על מנת לאפשר מעבר של כלי שיט גדולים במעלה הפוטומק. כוונה זו ננטשה לאחר שמצפון לגשר נבנה גשר תאודור רוזוולט, אשר לא כלל תכונה זו.

פניו האנכיים של כל אחד מעמודי הגשר מעוטרים על ידי עיטור עגול של נשרים ופסקס שעוצבו על ידי הפסל קרל פול ג'נויין (Carl Paul Jennewein). במבוא הגשר הסמוך לוושינגטון ניצבים שני פסלים מוזהבים, פסלי "אמנויות המלחמה" (The Arts of War), "הקרבה" ו"גבורה" שמותיהם. הם פוסלו על ידי הפסל ליאו פרידהנדלר והושלמו בשנת 1951.

בשנת 1980 הוכלל הגשר במרשם הלאומי של אתרים היסטוריים של ארצות הברית.

==קישורים חיצוניים==

* [http://en.structurae.de/structures/data/index.cfm?ID=s0001279 גשר הזיכרון ארלינגטון] באתר Structurae.
* [http://books.google.co.il/books?id=g_EDAAAAMBAJ&pg=PA576&dq=Popular+Mechanics+1931+curtiss&hl=en&ei=3jf_TOt2o96dB_u50OkJ&sa=X&oi=book_result&ct=result&redir_esc=y#v=onepage&q&f=true Bridge units Mt Vernon And Nations Capital] מן המגזין Popular Mechanics.
* [http://www.nps.gov/gwmp/memorialave.htm גשר הזיכרון ארלינגטון] באתר שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארצות הברית: גשרים
קטגוריה:פוטומק
קטגוריה:וושינגטון די. סי.: מבנים
קטגוריה:וירג'יניה: מבנים
קטגוריה:וושינגטון די. סי.: תחבורה
משה ז"ק

קברו של משה ז"ק בבית הקברות טרומפלדור
משה ז"ק (יולי 1918 – 22 בינואר 2001) היה עיתונאי ישראלי, עורך "מעריב".

==ביוגרפיה==
ז"ק נולד בא' באב תרע"ח וגדל בפולין, בנם של רחל לבית קפלן וחיים צבי לבית ז"ק. הבן השלישי מתוך ארבעה. אחותו הבכורה גולדה הייתה רופאה למדה באוניברסיטה בפראג ובמלחמת העולם השנייה עזרה מאוד בגטו. משה למד בגימנסיה של רשת החינוך העברית "תרבות". בשנת 1936 עלה לארץ ישראל לבדו, יחיד מכל בני משפחתו, ולמד באוניברסיטה העברית בירושלים. הוריו ושלושת אחיו שנותרו בפולין נספו בשואה.

הוא החל לכתוב ב"המשקיף", ואחר כך עבר ל"מעריב" זמן קצר מעט לאחר הקמתו. נמנה עם בכירי העיתון וכתב בו במשך כל חייו. הוא שימש ככתב ופרשן מדיני, דיפלומטי ופרלמנטרי. בשנות ה-80 שימש עורך העיתון, תחת העורך הראשי שמואל שניצר.

ב-1998 קיבל את פרס סוקולוב לעיתונות בקטגוריית מפעל חיים.

נפטר בשנת 2001. הותיר אחריו את אשתו שרה (לבית ברסקי), יקירת העיר תל אביב לשנת 2014, ושלושת ילדיהם- איסר, רחל וזאב. בנו, ד"ר זאב ז"ק, הוא קרדיולוג, מנהל מחלקת הביומד בחברת "רוסאריו קפיטל".

בשנת 2005 תרמה אלמנתו את ספרייתו העשירה למכללה האקדמית נתניה.

==ספריו==
* הסכסוך הישראלי-ערבי בצבת המעצמות, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד (קו אדום), 1986.
* 40 שנות דו-שיח עם מוסקבה, תל אביב: ספרית מעריב, 1988.
* חוסיין עושה שלום: שלושים שנה ועוד שנה בדרך אל השלום, רמת גן: הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, מרכז בגין סאדאת (בס"א) למחקרים אסטרטגיים, 1996.

==לקריאה נוספת==
* יוסף אחימאיר, 'מורשתו העיתונאית והמדינית של משה ז"ק', האומה 38, 143 (2001), 35–42.

==קישורים חיצוניים==

* 
* (לזכר ז"ק, במלאת שלוש שנים למותו)
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סגל מעריב
קטגוריה:עורכי מעריב
קטגוריה:עורכי עיתונים ישראלים
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:סגל המשקיף
קטגוריה:זוכי פרס סוקולוב
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות טרומפלדור
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2001
תסמונת לופגרן

תסמונת לופגרן (Löfgren syndrome) הוא סוג של סרקואידוזיס המאופיין בשלושת התסמינים: הגדלת בלוטות הלימפה בשערי הריאה (ממצא רנטגי), erythema nodosum, וכאבי פרקים. הפרוגנוזה של Löfgren syndrome היא טובה.

מחלה עם אטיולוגיה לא ידועה המאופיינת בגרנולומות לא נמקיות באיבר הפגוע. המחלה יכולה לפגוע בכל גיל אך בדרך כלל היא פוגעת במבוגרים צעירים. למרות שמהחלה יכולה לפגוע בכל איבר בדרך כלל היא מערבת את רקמת הריאה ואת שלוש הפתולוגיות הבאות: הגדלה של בלוטות הלימפה בשערי הריאה, תפליט ריאתי ומעורבות של העיניים או/ו העור.
מעורבות של המפרקים איננה נדירה והיא נמצאת אצל כרבע מהחולים.

קיימים מספר סוגים של סרקואידוזיס ו Löfgren syndrome הוא אחד הסוגים של המחלה.
הטריאדה המאפיינת את Löfgren syndrome היא:
* הגדלת הבלוטות בשער הריאה - אצל 90% מהחולים המעורבות של שערי הריאה חולפת מעצמה ורק אצל מיעוט יש החמרה של המחלה הריאתית.
*כאבי פרקים - עשויה להימשך כשנתיים, כאשר לעיתים נדירות דלקת הפרקים חוזרת
* erytheman nodosum - דלקת של תאי שומן תת-עוריים, בדרך כלל בשוקיים הבאה לידי ביטוי בנודלים אדומים ורגישים. במקרה של Löfgren syndrome כמו במקרים אחרים הדלקת תחלוף מעצמה תוך מספר חודשים. האריתמה נצפית יותר אצל נשים.

== קישורים חיצוניים ==
*[http://www-uptodate-com.proxy1.athensams.net/contents/sarcoid-arthropathy?source=search_result&search=lofgren+syndrome&selectedTitle=1~11 מאגר המידע uptodate]

קטגוריה:הפרעות במנגנון החיסון
הסיוט החדש של וס קרייבן

הסיוט החדש של וס קרייבן (באנגלית: Wes Craven's New Nightmare) הוא סרט אימה אמריקאי משנת 1994 אשר נכתב ובוים על ידי וס קרייבן, השביעי בסדרת סרטי "סיוט ברחוב אלם".

בסרט מככבים הת'ר לאנגנקאמפ, מיקו היוז, ג'ון סקסון ורוברט אנגלונד כפרדי קרוגר.

==תקציר העלילה==
סרט זה שונה במהותו מסרטי הסדרה האחרים, ונעשה למרות ההכרזה על מותו הסופי והמוחלט של פרדי בסרט הקודם (דבר שמתאפשר עקב שינוי הממד בו מתרחש הסרט). הבמאי וס קרייבן, שביים את הסרט הראשון, חוזר לביים בפעם השנייה סרט בסדרה. השחקנית הת'ר לנגנקמפ (ננסי תומפסון) חוזרת לגלם את תפקיד עצמה, וכך גם רוברט אנגלונד, המגלם את פרדי האימתני. עלילת סרט זה סוגרת את כל המעגלים שנותרו פתוחים בסרטים הקודמים.

עשר שנים לאחר שסיוט ברחוב אלם נהפך לאחד מהסרטים המפחידים ביותר, לבמאי וס קרייבן יש סיוטים והוא נעזר בהם כדי לכתוב תסריט לסרט השביעי בסדרת סיוט ברחוב אלם. הוא שואל את הת'ר (השחקנית שגילמה את דמותה של ננסי) אם היא מוכנה לחזור לסרט בפעם האחרונה. הת'ר היא אישה נשואה ומאושרת עם ילד. אך לאחרונה, היא מקבלת שיחות טלפון מאוד מוזרות מבחור שחושב שהוא הדמות המרכזית בסיוט ברחוב אלם, פרדי קרוגר. כשבנה, דילן, מתחיל להתנהג מוזר ובעלה נרצח בתאונת דרכים היא מבינה שפרדי אמיתי ומנסה להגיע אליה ואל בנה דילן. היא פוחדת אבל היא תעשה הכל כדי להגן על בנה, אפילו אם זה אומר להילחם בדמות שמופיעה אך ורק בסיוטים שלה.

==צוות השחקנים==
{| class="wikitable"
|-
! שם השחקן/ית
! שם הדמות
! הערות
! גורל הדמות
|- bgcolor="#DDFFDD"
|הת'ר לאנגנקאמפ
|הת'ר לאנגנקאמפ
|בתפקיד עצמה
|
|- bgcolor="#DDFFDD"
|מיקו היוז
|דילן פורטר
|בנם של הת'ר וצ'ייס
|
|- bgcolor="#DDFFDD"
|ג'ון סקסון
|ג'ון סקסון / דונלד תומפסון
|בתפקיד כפול: גם בתפקיד עצמו, וגם בתפקיד דונלד תומפסון - הדמות שגילם בסיוט ברחוב אלם ובסיוט ברחוב אלם 3: לוחמי החלומות
|
|- bgcolor="#DDDDFF"
|רוברט אנגלונד
|רוברט אנגלונד / פרדי קרוגר
|בתפקיד כפול: גם בתפקיד עצמו, וגם בתפקיד פרדי קרוגר
|פרדי קרוגר יופיע שוב בפרדי נגד ג'ייסון
|- bgcolor="#FFDDDD"
|טרייסי מידנדורף
|ג'ולי
|
|מתה
|- bgcolor="#FFDDDD"
|דייוויד ניומן
|צ'ייס פורטר
|בעלה של הת'ר, אביו של דילן
|מת
|- bgcolor="#DDFFDD"
|פראן ברנט
|ד"ר כריסטין הפנר
|
|
|- bgcolor="#DDFFDD"
|וס קרייבן
|וס קרייבן
|בתפקיד עצמו
|
|-
|}

==ביקורות ותגובות==
הסרט קיבל ביקורות חיוביות באופן כללי ולציון 79% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 33 ביקורות.

==מועמדויות וזכיות בפרסים==
{| width="70%" class="wikitable"
|-
! width="7%"| שנה
! width="30%"| פרס
! width="33%"| קטגוריה
! width="10%"| תוצאה
|-
| align="center" | 1995
| align="center" | פרס סטורן
| align="center" | סרט האימה הטוב ביותר
| 
|-
| align="center" | 1995
| align="center" | פרס סטורן
| align="center" | המוזיקה הטובה ביותר
| 
|-
| align="center" | 1995
| align="center" | פרס סטורן
| align="center" | השחקן הצעיר הטוב ביותר
| 
|-
| align="center" | 1995
| align="center" | Fantasporto
| align="center" | International Fantasy Film Award - התסריט הטוב ביותר - וס קרייבן
| 
|-
| align="center" | 1995
| align="center" | Fantasporto
| align="center" | International Fantasy Film Award - הסרט הטוב ביותר - וס קרייבן
| 
|-
|}

==ראו גם==
* יום שישי ה-13 (סרט)

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 1994
קטגוריה:סרטי אימה מ-1994
7
קטגוריה:סרטים על קולנוע
קטגוריה:סרטי סלאשר אמריקאיים
קטגוריה:סרטי אימה על-טבעיים אמריקאיים
פול ארנג

פול ארנג (באנגלית: Paul Ereng; נולד ב-22 באוגוסט 1967) הוא אתלט עבר קנייתי. הוא אלוף אולימפי, שיאן עולם באולם ופעמיים ברציפות אלוף עולם באולם בריצת 800 מטר.

== ביוגרפיה ==
ארנג נולד בקיטלה (גובה 2,100 מטר) שבמחוז טרנס-נזויה מזרחית להר אלגון. הוא למד בבית ספר לבנים בניירובי. עד שנת 1987 היה רץ מבטיח ל-400 מטר אך לאחר שהחל ללמוד באוניברסיטת וירג'יניה בשנת 1988 עשה הסבה לריצת 800 מטר וזכה במדליית זהב באליפות המכללות של ארצות הברית (NCAA) בריצה זו.

===אלוף אולימפי===
באולימפיאדת סיאול (1988) זכה ארנג במדליית זהב בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:43.45 דקות, לפני האלוף האולימפי היוצא בעל התוצאה השנייה בטיבה בעולם ז'ואקים קרוז מברזיל (1:43.90 דקות) וסעיד עוויטה ממרוקו (1:44.06 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום שמיני בריצת שליחים 4x400 מטר בתוצאה של 3:04.69 דקות, בשלב חצי הגמר הרביעייה מקניה קבעה תוצאה של 3:03.24 דקות.

===שיאן ואלוף עולם===
באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה בבודפשט, הונגריה במרץ 1989 זכה ארנג במדליית זהב בריצת 800 מטר בשיא עולם חדש של 1:44.84 דקות, לפני ג'וזה לואיז ברבוזה מברזיל (1:45.55 דקות) וטונינו ויאלי מאיטליה (1:46.95 דקות). אותה שנה הוא זכה בשנית באליפות המכללות של ארצות הברית בריצה זו. בתחרות שנערכה בציריך, שווייץ באוגוסט אותה שנה הוא קבע בריצת 800 מטר את שיאו האישי בתוצאה של 1:43.16 דקות.

באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה בסביליה, ספרד במרץ 1991 זכה ארנג במדליית זהב פעם שנייה ברציפות בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:47.08 דקות, לפני תומאס דה תרזה מספרד (1:47.82 דקות) וסיימון הוג'וורף מקנדה (1:47.88 דקות). באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בטוקיו, יפן בסוף אוגוסט אותה שנה, הוא סיים במקום רביעי בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:44.75 דקות, 8 מאיות השנייה לאט מהזוכה במדליית ארד. 

באולימפיאדת ברצלונה (1992) סיים ארנג במקום 23 המאכזב בריצת 800 מטר בתוצאה חלשה של 1:49.90 דקות ולא הצליח להגן על תוארו. בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 1:46.65 דקות.

משנת 1993 הוא בעל תואר ראשון של אוניברסיטה וירג'יניה בלימודי דת וסוציולוגיה.

== שיאים אישיים ==
===אצטדיון===
* ריצת 400 מטר: 45.6 שניות (1987)
* ריצת 800 מטר: 1:43.16 דקות (1989)

===אולם===
* ריצת 800 מטר: 1:44.84 דקות (1989) שיא עולם

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:רצים קנייתים למרחקים בינוניים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת וירג'יניה
קטגוריה:אלופים אולימפיים: ריצת 800 מטרים (גברים)
קטגוריה:אלופים אולימפיים מקניה
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת סיאול (1988)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת ברצלונה (1992)
קטגוריה:שיאני עולם קנייתים: אתלטיקה
קטגוריה:קנייתים שנולדו ב-1967
אחוזת פלייבוי

אחוזת פלייבוי מגובה 372 מטרים. העיגול במרכז הוא המזרקה והכניסה הראשית לאחוזה
[[יו הפנר במסיבה באחוזת פלייבוי]]
אחוזת פלייבוי (ידועה גם כ"אחוזת פלייבוי של מערב ארצות הברית") היא אחוזתו של מייסד המגזין פלייבוי יו הפנר. האחוזה ממוקמת באזור הידוע כ"הרי הולמבי" שבלוס אנג'לס, קליפורניה, בקרבת מקום לשכונת בוורלי הילס. האחוזה נודעה כבר בשנות ה-70 בזמן שפורסמו ברחבי העיתונות האמריקאית שלל מסיבות הראווה של הפנר.

== היסטוריית הבנייה והרכישה ==
האחוזה משתרעת על פני שטח של 21,987 מטרים רבועים. היא נבנתה בעבור לואיס ד. סתאת'ם, מהנדס, ממציא ומעריץ נלהב של משחק השח-מט. בשנת 1971 רכש יו הפנר את האחוזה בסכום של 1.1 מיליון דולר (שווה ערך ל-5.5 מיליוני דולרים כיום). נכון לשנת 2012 האחוזה מוערכת בשווי של 54 מיליוני דולרים. מעבר לרכישתה, הושקעו בה למעלה מ-15 מיליוני דולרים בעבור שיפוצים והרחבות.

== תיאור האחוזה ==
באחוזה יש 22 חדרי שינה, מרתף יין, חדר משחקים, גן חיות, כלוב ציפורים ענקי (הכולל גם בית קברות לציפורים), מזרקת מים, מגרש טניס, ואזור רחצה הכולל בריכת שחייה, סאונה, פטיו, אגם מים מלאכותי ובית רחצה מחומם.

החדר היחידי שאינו בשימוש באחוזה הוא "סוויטת אלביס פרסלי". במשך שנים רבות ניסו אנשים רבים, וביניהם ספורטאים מפורסמים, מוזיקאים ושחקני קולנוע, ללון בסוויטה, אך כולם נענו בשלילה מפי הפנר. בראיון שהעניק בשנת 2007 לאחת מרשתות הטלוויזיה, התוודה הפנר כי השימוש האחרון בסוויטה נעשה על ידי אלביס פרסלי עצמו, עם לא פחות משמונה בנות שונות. הוא אף הוסיף "כן, אלביס אהב בנות. מכל הצבעים".

האחוזה הצמודה לאחוזת פלייבוי, היא אחוזת ראי שנבנתה בשנת 1975. הפנר רכש את השטח הצמוד לאחוזה ובנה בה אחוזת ראי, כלומר, זהה לאחוזת פלייבוי, שם מתגוררים אשתו, קימברלי קונרד, וילדיו. הפנר וקונרד נישאו בשנת 1989 ונפרדו בשנת 1998. לפי ה"וולסטריט ג'ורנל", העמידו הפנר וקונרד את בית הראי למכירה בעבור 28 מיליוני דולרים.

בשנת 2002, רכש הפנר את האחוזה ממול ביתו, ל"מפגשי שעשועים", לפי דבריו.

== האחוזה המקורית ==
מאחר שהאחוזה בה מתגורר הפנר נקראת במלואה "אחוזת פלייבוי של מערב ארצות הברית", נשאל הפנר אם ישנה אחוזה במזרח ארצות הברית. האחוזה המקורית, הנה אחוזה בת 70 אשר נבנתה בשנת 1899 בעבור רופא ידוע. היא נקנתה בשנת 1959 על ידי הפנר. האחוזה המקורית ממוקמת בשיקגו וכתובתה היא 1340 ברחוב סטייט הידוע של שיקגו. במהלך שנות ה-70' חילק הפנר את זמנו בין שתי האחוזות עד שלבסוף השתקע באחוזה שבלוס אנג'לס. על דלת האחוזה המקורית נכתב בלטינית הביטוי- "אם אתה לא מתנענע, אל תצלצל".

== אירועי צדקה באחוזה ==
לאורך השנים, מארחת האחוזה במערב ארצות הברית אירועים רבים וביניהם אירועי צדקה שונים, לרבות תחרות הפוקר השנתית לידוענים, אירועי ההתרמה לפרויקט לגליזציה למריחואנה, ואירוע צדקה בולט במיוחד הוא האירוע השנתי למען ילדים אוטיסטים.

== תקריות בריאותיות באחוזה ==
בפברואר 2011, 123 אנשים התלוננו בגין חום ותשישות לאחר שנועדו באחד מהכנסים באחוזת פלייבוי. אפידמיולוגים משירות הבריאותי הציבורי של לוס אנג'לס דיווחו על ממצאיהם לפיהם המחלה התפשטה באמצעות שהייה משותפת בג'קוזי של מים חמים, שם נמצאו חיידקים אשר גורמים למחלת הלגיונרים.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:לוס אנג'לס: מבנים
קטגוריה:פלייבוי
הסמכה לכהונה

ממוזער
ההסמכה לכהונה (לטינית ordo) היא אחד משבעת הסקרמנטים הקאנוניים של הנצרות.

סקרמנט הכהונה מסמל את הכניסה לתפקיד בשירות הקהילה הנוצרית, הכנסייה. סקרמנט ההסמכה מכשיר רועים רוחניים לקהילה, אשר יסייעו למאמינים לקבל את החסד האלוהי. בסקרמנט זה עובר אל המוסמך כוח הכהונה, היינו היכולת לבצע את הסקרמנטים בעצמו, על ידי בישוף, המשמש כציר של ישו וכממלא מקום של השליחים. מרגע קבלת כוח הכהונה הסקרמנט מסייע להעביר את החסד למאמין גם אם כהן הדת עצמו נגוע בחטא.

==ביבליוגרפיה==
* המערכת המדעית, "עיקרי הדת הנוצרית, שהיו שנויים במחלוקת בתקופת הרפורמציה," בתוך ה. א. ל. פישר, דברי ימי אירופה, כרך ג', ירושלים: מוסד ביאליק, תשכ"ב, עמ' 197–208.
* "Orders and Ordination," The Oxford Dictionary of the Christian Church, Third Edition, E. A. Livingstone (ed.), Oxford: Oxford Universtiy Press, 1997, pp. 1188-1190.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:תאולוגיה נוצרית
קטגוריה:סקרמנטים