OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
האוונג'רס: שושלת קאנג

שושלת קאנג (באנגלית: Kang Dynasty, נקרא גם בשם מלחמת קאנג) היא קשת סיפור שפורסמה בחוברות הקומיקס האוונג'רס על ידי חברת מארוול קומיקס בין יוני 2001 לאוגוסט 2002 למשך 16 חוברות. את הסיפור כתב קורט בוזיאק באיורם של אלן דייוויס, קירון דווייר, אייבן רייז ומנואל גרסיה.

הסיפור מתמקד בקאנג הכובש, מצביא מלחמה מהמאה ה-30 ואחד מיריביהם הוותיקים והקטלניים ביותר של האוונג'רס, אשר מגיע לתחילת המאה ה-21 ביחד עם בנו מרקוס מתוך כוונה לכבוש את כדור הארץ. למרות שקאנג מצליח באופן חלקי, הוא נבל-העל הראשון ביקום מארוול שמצליח להשתלט על העולם באופן פיזי (דוקטור דום ניסה זאת בעבר באמצעות שליטה מוחית לאחר שתיגבר את כוחותיו של האיש הסגול). קבוצת האוונג'רס מצליחה להתעמת איתו ולעצור את תוכניתו.

הסיפור ידוע בשל אורכו, בשל תיאור השמדת מטה האומות המאוחדות (אם כי ללא אובדן חיים, שכן קאנג עשה זאת כדי להבהיר נקודה) ובשל מות האוכלוסייה כולה בוושינגטון די. סי.. הסיפור תוכנן לפני פיגועי 11 בספטמבר ופורסם לאחריהם מאחר שחברת מארוול בחרה שלא לשנות את קווי העלילה. בסיפור בדיוני זה, פוליטיקאים וסוכנים ממשלתיים בכירים רבים פונו לפני השמדת האוכלוסייה.

== ביבליוגרפיה ==
<div style="direction: ltr;">
{|
| valign=top |
* "Avengers vol. 3 #41 "The High Ground (יוני 2001)
* "Avengers vol. 3 #42 "No More Tomorrows (יולי 2001)
* "Avengers vol. 3 #43 "Global Presence (אוגוסט 2001)
* "Avengers Annual 2001 "The Third Man"/"Desperate Measures"/"Secrets Within (2001)
* "!Avengers vol. 3 #44 "Down Among the Dead Men (ספטמבר 2001)
* "Avengers vol. 3 #45 "Life During Wartime (אוקטובר 2001)
* "Avengers vol. 3 #46 "Absolute Mastery (נובמבר 2001)
* "Avengers vol. 3 #47 "In the Heart of Battle (דצמבר 2001)
* "Avengers vol. 3 #48 "Warplan "A (ינואר 2002)
* "Avengers vol. 3 #49 "There are No Words (פברואר 2002; חלק מאירועי 'Nuff Said)
* "Avengers vol. 3 #50 "Book of Revelations (מרץ 2002)
* "Avengers vol. 3 #51 "Prisoners - A Love Story (אפריל 2002)
* "Avengers vol. 3 #52 "Counter Attack (מאי 2002)
* "Avengers vol. 3 #53 "The Last Castle (יוני 2002)
* "Avengers vol. 3 #54 "Good Day To Die (יולי 2002)
* "Avengers vol. 3 #55 "The Last Farewell (אוגוסט 2002)
|}
</div>

== קישורים חיצוניים ==
* [https://marvel.fandom.com/wiki/Kang_Dynasty?so=search שושלת קאנג] בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אירועים במארוול קומיקס
קטגוריה:האוונג'רס
זכריא אבוח'לאל

זכריא אבוח'לאל (בערבית: زكريا أبوخلال; נולד ב־18 בפברואר 2000) הוא כדורגלן מרוקאי-הולנדי המשחק בעמדת החלוץ בטולוז ובנבחרת מרוקו.

== קריירה ==
אבוח'לאל גדל בפ.ס.וו. איינדהובן, וערך את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת ב-12 במאי 2019 בהפסד 0–1 לא.ז. אלקמאר.

ב-1 ביולי 2019 חתם בא.ז. אלקמאר. ב-18 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה בקבוצה בניצחון 0–2 על הראקלס אלמלו. ב-4 בנובמבר 2020 כבש שער בכורה בתיקו 4-4 נגד ספרטה רוטרדם.

ב-25 ביוני 2022 חתם בטולוז מליגת העל הצרפתית.<ref></ref> ב-7 באוגוסט ערך הופעת בכורה בתיקו 1-1 נגד ניס. ב-28 באוגוסט כבש שער בכורה בהפסד 1–3 לנאנט.

=== נבחרת מרוקו ===
אבוח'לאל נולד בהולנד, לאב לובי ולאם מרוקאית, ושיחק בנבחרות הנוער בהולנד.<ref></ref> הוא החליט לא לייצג את הולנד אלא את נבחרת מרוקו אלייה זומן בנובמבר 2020. הוא הופיע עבור מרוקו לראשונה בניצחון 4–1 במוקדמות גביע אפריקה לאומות 2021 על הרפובליקה המרכז אפריקאית ב-13 בנובמבר 2020, וכבש את השער הרביעי של קבוצתו בהופעת הבכורה שלו.

נכלל בסגל נבחרת מרוקו לטורניר מונדיאל 2022, ואף זכה לכבוש ב-27 בנובמבר את השער השני בניצחון 0–2 על נבחרת בלגיה במסגרת שלב הבתים.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים הולנדים
קטגוריה:כדורגלנים מרוקאים
קטגוריה:חלוצי כדורגל הולנדים
קטגוריה:חלוצי כדורגל מרוקאים
קטגוריה:רוטרדם: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני א.ז. אלקמאר
קטגוריה:כדורגלני פ.ס.וו. איינדהובן
קטגוריה:כדורגלני טולוז
קטגוריה:כדורגלני נבחרת מרוקו
קטגוריה:ספורטאים מרוקאים בצרפת
קטגוריה:ספורטאים הולנדים בצרפת
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2021
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2022
קטגוריה:הולנדים ממוצא מרוקאי
קטגוריה:מרוקאים שנולדו ב-2000
ישראל ברי"ל

הרב ישראל ברי"ל (ראשי תיבות על שם אביו: בן רבי יהודה לייב; ה'תק"ט – ט"ו בשבט ה'תקס"ח, פברואר 1808) היה רב הונגרי, רבה של וארפלוטה.

== ביוגרפיה ==
נולד בשנת ה'תק"ט בעיר טוול שבהונגריה לרב יהודה ליב. במשך תקופה ארוכה למד אצל בעל "הנודע ביהודה", הרב יחזקאל לנדא ואף מוזכר בשו"ת של הרב לנדא.

בשנת ה'תקמ"ב מונה לרבה של קהילת וארפלוטה, שבמחוז וספרם. כיהן ברבנות הקהילה עד לפטירתו. הרב בריל נפטר בט"ו בשבט ה'תקס"ח, פברואר 1808. אשתו זכתה להאריך ימים עד לפטירתה שלושים שנה מאוחר יותר.

== משפחתו ==
לרב בריל לא היה בן, אך זכה להשיא את בנותיו לרבנים ולאישים ידועים:
* בתו הבכורה, חיה שרה (נפטרה בל' באב ה'תקפ"ז, אוגוסט 1827), נישאה לרב חיים קיצה (1772 – ל' בסיוון/א' בתמוז ה'תר"ט, יוני 1849), רבה של אירשה (נתאחד עם הכפר אלברטי, וכיום נקרא אלברטירשה) ובעל הספר אוצר חיים
* בתו השנייה נישאה לרב עמרם רוזנבוים
* בתו השלישית נישאה לרב ישראל קאהוט, אביו של חנוך יהודה קאהוט, מחבר הספר ערוך השלם וממייסדי בית המדרש לרבנים באמריקה

== הערות שוליים ==

קטגוריה:משפחת רוזנבוים (הונגריה)
קטגוריה:רבנים הונגרים
קטגוריה:נפטרים ב-1808
סקו מארה

סקו מארה (בצרפתית: Sékou Mara; נולד ב-30 ביולי 2002) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת החלוץ בשטרסבורג ובנבחרת צרפת עד גיל 21.

== קריירה ==
מארה ערך את הופעת הבכורה שלו בבורדו בהפסד 2–0 לטולוז ב-10 בפברואר 2021 במסגרת הגביע הצרפתי. הוא הבקיע את שערו הראשון בניצחון 1–0 בליגה על סטאד רן ב-2 במאי 2021. הוא הפך לשחקן הצעיר ביותר שכבש שער ליגה עבור בורדו מזה כמעט 14 שנים.<ref></ref>

מארה הוא בוגר נבחרות הנוער של צרפת. הוא שיחק בנבחרות עד גיל 16, 17, 20 וכיום משחק בנבחרת עד גיל 21.

ב-21 ביולי 2022 חתם בסאות'המפון מהפרמייר ליג. ב-13 באוגוסט הוא ערך הופעת בכורה בפרמייר ליג, בתיקו 2-2 עם לידס יונייטד.

ב-21 באוגוסט 2024 חתם בשטרסבורג מהליג 1.

== חיים אישיים ==
מארה, שנולד בצרפת, הוא ממוצא צרפתי וסנגלי.<ref></ref> אימו, אודרי קרספו-מארה, היא עיתונאית ומנחת טלוויזיה צרפתייה,<ref></ref> ואביו, אליו מארה, הוא יזם סנגלי.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים צרפתים
קטגוריה:חלוצי כדורגל צרפתים
קטגוריה:כדורגלני בורדו
קטגוריה:פריז: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני סאות'המפטון
קטגוריה:כדורגלני שטרסבורג
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-2002
הבריגדה הראשונה (דנמרק)

הבריגדה הראשונה (בדנית: 1. Brigade או בראשי תיבות: 1BDE) היא אחת משתי הבריגדות של הצבא המלכותי הדני. הבריגדה הוקמה ב-2005 וממוקמת בהולסטברו.

==היסטוריה==
הבריגדה הוקמה ב-1 בינואר 2005 כתוצאה ממיזוג בריגדות יוטלנד ה-1 וה-3. הבריגדה ממוקמת בהולסטברו והיא חלק מכוח התגובה של נאט"ו. הבריגדה היא הכוח הגדול ביותר בצבא הדני והיא אמורה לספק מענה מהיר לכל אתגר בכל רחבי העולם. הבריגדה השתתפה מטעם נאט"ו במלחמת קוסובו, מלחמת אפגניסטן ומלחמת עיראק, ובכמה פעילויות קטנות יותר מטעם האו"ם.

==סדר כוחות==
* גדוד החי"ר הממוכן של המשמר המלכותי הדני
* גדוד החי"ר הממוכן של רגימנט ההוסרים של המשמר
* גדוד החי"ר הממוכן של רגימנט הדרגונים יוטלנד
* גדוד המודיעין ה-1
* רגימנט הארטילריה הדני
* רגימנט התקשורת
* גדוד ההנדסה המשוריין ה-1
* גדוד הלוגיסטיקה ה-1
* גדוד ההכשרה ה-1

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.forsvaret.dk/da/organisation/haeren/1brigade/ הבריגדה הראשונה] באתר הצבא הדני

קטגוריה:כוחות ההגנה של דנמרק: יחידות
קטגוריה:בריגדות וחטיבות
פרדי קדיאולו

פֶרְדִי אריניי קָדִיאוֹלוּ (בהולנדית נהגה שמו קָדִיוֹגְלוּ או קָדִיוֹחְלוּ; בטורקית: Ferdi Erenay Kadıoğlu; נולד ב-7 באוקטובר 1999 בארנהם שבהולנד) הוא כדורגלן טורקי-הולנדי, המשחק בעמדת המגן, הקשר, או הכנף בפנרבחצ'ה ובנבחרת טורקיה.

== קריירה ==
קדיאולו גדל בניימכן, וערך את הופעת הבכורה בקבוצה בליגה ההולנדית בהפסד 0–2 לא.ז. אלקמאר ב-28 באוגוסט 2016. ב-30 באוקטובר 2016 כבש שער בכורה בתיקו 1-1 נגד אוטרכט. בסך הכל כבש 11 שערים ב-61 הופעות ליגה בניימכן, וביולי 2018 חתם בפנרבחצ'ה.<ref></ref>

הוא ערך את הופעתו הראשונה בקבוצה ב-20 בדצמבר, במסגרת הגביע טורקי נגד גירסונספור. הוא כבש את השער הראשון שלו ב-19 באוגוסט 2019 נגד גאזישהיר גזיאנטפ בניצחון 0–5.

=== נבחרת טורקיה ===
קדיאולו נולד בהולנד לאב טורקי ולאם הולנדית ילידת קנדה. לכן הוא זכאי היה לייצג את טורקיה, הולנד וקנדה בנבחרות הלאומיות. בנבחרות הנוער שיחק עבור הולנד.

במרץ 2021 זומן לסגל של נבחרת הולנד עד גיל 21 לאליפות אירופה עד גיל 21 באותה שנה.

ב-3 בינואר 2022 הודיע המועדון שלו, פנרבחצ'ה, שהוא בחר לייצג את נבחרת טורקיה.<ref></ref> הוא הופיע לראשונה עם טורקיה בניצחון 4–0 בליגת האומות של על איי פארו ב-4 ביוני 2022. נכלל בסגל נבחרת טורקיה ליורו 2024.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים טורקים
קטגוריה:קשרי כדורגל טורקים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת טורקיה
קטגוריה:כדורגלני ניימכן
קטגוריה:כדורגלני פנרבחצ'ה
קטגוריה:ארנהם: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלנים הולנדים
קטגוריה:כדורגלני יורו 2024 
קטגוריה:טורקים שנולדו ב-1999
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1999
ראול רואיז

ראול רואיז (באנגלית: Raul Ruiz, בספרדית נהגה ראול רואיס; נולד ב-25 באוגוסט 1972) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-25 של מדינת קליפורניה, ברציפות מאז 2013. קודם לכן ייצג את מחוז הקונגרס ה-36 בין השנים 2023-2013. טרם כניסתו לפוליטיקה של ארצות הברית עבד כרופא וסייע במאמץ ההומניטרי ברעידת האדמה בהאיטי בשנת 2010.

== ביוגרפיה ==
רואיז נולד בסקטקס שבמקסיקו וגדל בקואצ'לה (Coachella) שבקליפורניה. שני הוריו היו עובדי משק. את לימודיו התיכוניים השלים בבית הספר התיכון קואצ'לה ואלי בגיל 17, ולאחר מכן החל ב-1990. את לימודיו הגבוהים באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. באוניברסיטה זו סיים בהצטיינות את לימודיו, בטרם התקבל לבית הספר לרפואה באוניברסיטת הרווארד. הוא היה הראשון ממוצא לטיני שקיבל שלושה תארים מתקדמים מאוניברסיטת הרווארד: דוקטור לרפואה (M.D.) מבית הספר לרפואה, תואר שני במדיניות ציבורית (M.P.P) מבית הספר לממשל ע"ש ג'ון פיצג'רלד קנדי, ותואר שני בבריאות הציבור (M.P.H.) מבית הספר לבריאות הציבור של הרווארד.

בתום לימודיו הגבוהים בילה רואיז את זמנו בעבודה במקסיקו, באל סלוודור ובסרביה, והשלים התמחות ברפואה במסלול להכשרה ברפואה דחופה בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת פיטסבורג בשנת 2006. לאחר מכן החל לעבוד כרופא חירום במרכז הרפואי ע"ש דווייט אייזנהאואר, בית חולים ללא מטרות רווח השוכן בעמק קואצ'לה. בשנת 2010 ייסד את "יוזמת הבריאות של עמק קואצ'לה", ובשנה העוקבת התמנה לדיקן-עמית בכיר בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת קליפורניה בריברסייד. ב-2012 קיבל רואיז את "פרס המפקד לשירות ציבורי" מהדיוויזיה המוטסת ה-82 של צבא ארצות הברית על מאמציו לסיוע הומניטרי עבור קורבנות רעידת האדמה בהאיטי.

בבחירות 2012 התמודד רואיז אל בית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס ה-36 של קליפורניה. טרם הבחירות היה זה מחוז הקונגרס ה-45, שיוצג בידי מרי בונו הרפובליקנית מזה 15 שנה, והיא בעצמה החליפה את בעלה המנוח סוני בונו. בראשית מערכת הבחירות בין השניים היו סיכוייו של רואיז להיבחר לקונגרס נמוכים. באוקטובר אותה שנה זכה לתמיכתו של נשיא ארצות הברית לשעבר ביל קלינטון. המחוז החדש היה בעל אוכלוסייה לטינית רבה יותר מזו שבמחוז הקודם, והלטינים היוו ערב הבחירות כמחצית מבעלי זכות ההצבעה. רואיז פנה אליהם תוך הצגת תעמולה בספרדית, בעוד בונו טענה כי רואיז שמאלני רדיקלי והדגישה את מעצרו ב-1997 במסצ'וסטס במהלך מחאה נגד היחס לעמים ילידים בארצות הברית. בסופו של דבר ניצח רואיז את בונו ונבחר אל הקונגרס ה-113 של ארצות הברית.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אמריקאים ממוצא מקסיקני
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
קטגוריה:בוגרי בית הספר לרפואה באוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מקליפורניה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-113 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-114 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-115 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-116 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-117 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-118 של ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1972
הוצאת אוניברסיטת אינדיאנה

הוצאת אוניברסיטת אינדיאנה (באנגלית: Indiana University Press) היא חברת ההוצאה לאור של אוניברסיטת אינדיאנה. הוצאה לאור זו, שנוסדה ב-1950, מתמחה במדעי הרוח ובמדעי החברה. משרדי החברה ממוקמים בבלומינגטון שבאינדיאנה. היא מוציאה לאור כ-140 ספרים וכ-39 כתבי עת אקדמיים בשנה.

הוצאת אוניברסיטת אינדיאנה מוציאה לאור פרסומים בעיקר בתחומים הבאים: לימודי אפריקה, אפריקה-אמריקה, אסיה, לימודי תרבות, מדעי היהדות, שואה, לימודי המזרח התיכון, רוסית ומזרח אירופה ולימודי נשים ומגדר; אנתרופולוגיה, לימודי קולנוע, פולקלור, היסטוריה, ביואתיקה, מוזיקה, פליאונטולוגיה, פילנתרופיה, פילוסופיה ודת.

==היסטוריה==
הוצאת אוניברסיטת אינדיאנה נוסדה ב-1950 כחלק מצמיחת האוניברסיטה בתקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה תחת הנשיא הרמן ב. ולס . ברנרד פרי, שהיה בנו של הפילוסוף ראלף ברטון פרי , כיהן כדירקטור הראשון של ההוצאה. הספר הראשון שיצא תחת ההוצאה היה תרגום של "מסעות אדואר דה מונטולה ברחבי אמריקה" (Edouard de Montulé's Travels in America) שיצא לאור במרץ 1951. בסך הכול יצאו לאור בשנתה הראשונה של ההוצאה שישה ספרים.

ב-1952 ההוצאה הצטרפה כחברה מן המניין להתאגדות ההוצאות לאור של ארצות הברית . במהלך העשור הראשון לפעילותה, ההוצאה פרסמה למעלה מ-200 ספרים והגדילה את מכירותיה מאפס ב-1950 ל-167 אלף דולרים ב-1960. בנוסף ב-1955 הודפס התרגום לאנגלית של רולף המפריס ליצירה מטמורפוזות של המשורר הרומי אובידיוס, שהיה לרב המכר הגדול ביותר של ההוצאה עם למעלה מ-500 אלף עותקים (נכון ל-2010).

ברנרד פרי פרש מתפקיד הדירקטור ב-1976, והלה הוחלף על ידי ג'ון גלמן. עד 1980 המכירות השנתיות של הוצאת אוניברסיטת אינדיאנה התקרבו ל-2 מיליון דולר, וב-1990 נאמדו ב-4.1 מיליון דולר. עם היווסדה של מחלקת ההוצאה לאור של כתבי העת ב-1987 נכללו בה 3 כתבי עת, ונכון ל-2020 נכללים בה 39 כתבי עת. עד תום כהונתו של גלמן כדירקטור בשנת 2000, ההוצאה הוציאה לאור 150 ספרים מדי שנה והגיעה למכירות של קרוב ל-7 מיליון דולר.

==פרסים והוקרות==
ב-1965, זכתה הוצאת אוניברסיטת אינדיאנה בפרס הודות לעזרתה בפרסום מידע על אודות מלחמת האזרחים האמריקאית. ההוצאה לאור אף זכתה פעמיים, ב-1967 וב-1970, בפרס הספרים הלאומי , עבור תרגומי ספרים שהוציאה. ב-2009 סייעה ההוצאה למוזיאון ארצות הברית לזכר השואה בפרסום , וזה זיכה אותה בפרס הלאומי לספרים יהודיים של אותה השנה בנושא השואה.

בדירוג של מו"לים אקדמיים במדעי המדינה, הוצאת אוניברסיטת אינדיאנה דורגה במקום ה-28 מבין כל המו"לים המלומדים, לפי העדפות המשיבים עבור מוציאים לאור שאת ספריהם הם קוראים או מסתמכים עליהם לצורך המחקר הטוב ביותר במדעי המדינה.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אוניברסיטת אינדיאנה
קטגוריה:הוצאות ספרים אוניברסיטאיות בארצות הברית
הבריגדה השנייה (דנמרק)

הבריגדה השנייה (בדנית: 2. Brigade או בראשי תיבות: 2BDE) היא אחת משתי הבריגדות של הצבא המלכותי הדני. הבריגדה הוקמה ב-2005 וממוקמת בסליילסה.

==סדר כוחות==
* רגימנט הרגלים שלזוויג
* גדוד השריון ה-1 של רגימנט הדרגונים יוטלנד
* גדוד הסיור ה-3 של רגימנט ההוסרים של המשמר
* גדוד ההדרכה של רגימנט ההוסרים של המשמר
* גדוד ההדרכה של רגימנט הדרגונים יוטלנד

==קישורים חיצוניים==

* [https://forsvaret.dk/da/organisation/haeren/2brigade/ הבריגדה השנייה] באתר הצבא הדני

קטגוריה:כוחות ההגנה של דנמרק: יחידות
קטגוריה:בריגדות וחטיבות
אדובי XD

אדובי XD (או בשמה המלא: Adobe Experience Design) היא תוכנת גרפיקה וקטורית מבית אדובי המיועדת לעיצוב ממשק משתמש וחוויית משתמש עבור יישומי רשת ואפליקציות מובייל. התוכנה מופצת על ידי אדובי כחלק משירות הענן Creative Cloud וזמינה עבור חלונות ומקינטוש, כאשר זמינים גם כלי תצוגה מקדימה עבור iOS ואנדרואיד על מנת לסייע למעצבים לבדוק את תוצריהם במכשירים ניידים.

==היסטוריה==
אדובי הכריזה לראשונה על פיתוח מוצר לעיצוב חוויית משתמש בכנס Adobe MAX שהתקיים באוקטובר 2015 כתשובה לעלייה בפופולריות תוכנת העיצוב Sketch, אף היא תוכנת גרפיקה וקטורית ייעודית ל-UI/UX, שיצאה לאור ב-2010 עבור פלטפורמת המקינטוש.

גרסת הבטא של התוכנה למשתמשי מקינטוש יצאה לאור ב-14 במרץ 2016 תחת השם "Adobe Experience Design CC" והייתה זמינה להורדה עבור כל מי שהחזיק באותה עת בחשבון Creative Cloud. מאוחר יותר השנה, ב-13 בדצמבר, יצאה גם גרסת בטא עבור משתמשי חלונות 10.

ב-18 באוקטובר 2017 הכריזה אדובי על יציאה משלב הבטא.

לקראת סוף 2022 ניסתה אדובי לקנות את התוכנה המתחרה, Figma. לאחר כישלון העסקה במהלך 2023, הודיעה אדובי כי תפסיק למכור את XD החל מ-22 ביוני.<ref></ref> אדובי הודיעה כי תפסיק להשקיע בתוכנה בעקבות הכישלון.<ref></ref>

==תכונות==
אדובי XD מאפשרת למעצב ליצור סקיצות של ממשקי משתמש עבור יישומי שולחן עבודה, יישומי רשת ואפליקציות מובייל בעזרת כלים לשרטוט מסכים ויצירת אבות-טיפוס. תכונות רבות שקיימות ב-XD לא היו קיימות לפני כן בתוכנות גרפיות "ותיקות" של אדובי כפוטושופ ואילוסטרייטור, או שהיו קיימות אך היה קשה להשתמש בהן.

בין תכונות התוכנה נמנות, בין היתר:
* סיוע ביצירת רשת עבודה עבור אלמנטים שחוזרים על עצמם, דוגמת רשימות, גלריית תמונות וכיוצא בזה.
* יצירת אב-טיפוס אינטראקטיבי של יישום על ידי קישור מסכים. ניתן לצפות ולהתנסות באב-הטיפוס שנוצר בתוכנה עצמה, או בכלי התצוגה המקדימה שזמין עבור מכשירים ניידים.
* אינטגרציה עם כלים נוספים של אדובי דוגמת פוטושופ, אילוסטרייטור ואפטר אפקטס, וכן עם כלי שיתוף פעולה כמו Microsoft Teams נוסף על העבודה מול הענן של אדובי.
* יצירה של רכיבים גרפיים (קומפוננטות) ושמירתם בספרייה לצורך שימוש חוזר.
* שינוי גודל רספונסיבי של אלמנטים גרפיים, כך ששינוי גודל של עצם מסוים יתחשב במצבי תצוגה שונים (מחשב או נייד)
* תמיכה בתוספי צד שלישי, למשל בתוספים שמאפשרים ייצוא של סקיצות שנוצרו ב-XD לקוד HTML+CSS, ל-React Native ועוד.

==ראו גם==
* Sketch 
* Figma
* Balsamiq Wireframes 

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כלי פיתוח לווב
XD
קטגוריה:עיצוב גרפי
חיים קיצה

הרב חיים קיצה (בערך ה'תק"ל – א' בתמוז ה'תר"ט, יוני 1849) היה רב הונגרי, רבה של אירשה ומרבני וספרם.

== ביוגרפיה ==
נולד בערך בשנת ה'תק"ל באובודה שבהונגריה לרב יצחק, דיין בבית דינו של הרב משה מינץ. נקרא על שם סביו, הרב חיים קיצה (מרגליות), מצאצאי הרב מרדכי יפה (בעל הלבוש).

למד את רוב שנות לימודיו אצל אביו ואצל הרב משה מינץ, וכן למד בישיבתו של הרב בנימין וולף רפפורט, בעל "שמלת בנימין" ורבה של פאפה.

נשא לאישה את חיה שרה, בתו של הרב ישראל ברי"ל, רבה של וארפלוטה. לאחר נישואיו, התגורר שלוש שנים בבית חמיו ומשם עבר לעיר וספרם, ולאחר זמן קצר מונה לדיין ולפוסק בעיר. לאחר 16 שנים עזב את וספרם עקב המשכורת המצומצמת. קהילת איז'אק ביקשוהו לרב אך לאחר שראו את גודל משפחתו, שמנתה 13 ילדים, מינו רב אחר. במקום זאת, מונה לרבה של אירשה (נתאחד עם הכפר אלברטי, וכיום נקרא אלברטירשה).

חמש שנים לפני פטירתו נתאלם הרב קיצה.

נפטר בא' בתמוז ה'תר"ט, יוני 1849 בעירו אירשה, בגיל 77, ושם גם נקבר. בצוואתו הורה לבניו 4 הוראות: א. להקפיד ללכת לפי רוב הפוסקים. ב. לא לקרוא לילדם בשמות נוכרים. ג. להקפיד ללמד ילדם תורה מגיל צעיר. ד. לשדך ילדיהם בגיל צעיר.

== משפחתו ==
לרב היו 12 ילדים שנולדו לו בווספרם מאשתו, בתו של הרב ישראל ברי"ל. בנוסף, אימץ את הרב אברהם אהרן פרשהופר בילדותו, לימים רבה של פראונקירכן.

אשתו נפטרה בחייו, בל' באב ה'תקפ"ז, אוגוסט 1827.

הוא היה בן יחיד, והייתה לו אחות אחת, שנישאה לבנו של הרב יעקב קעלין, בנו של הרב שמואל קעלין, בעל הספר "מחצית השקל".

לרב היו שני גיסים מצד אשתו, הרב עמרם רוזנבוים וישראל קאהוט, אביו של חנוך יהודה קאהוט.

== חיבוריו ==
הרב קיצה כתב כ-70 ספרים. נכון ל-2022 רק חלק מספריו יצאו לאור.
* אוצר חיים (שני חלקים) – שו"ת. כרך ראשון יצא לאור בשנת ה'תרע"ג וכרך שני בשנת ה'תשכ"ב
* שנת חיים – יצא לאור בשנת ה'תשמ"ב על ידי שניים מנכדי הרב קיצה
בנוסף, חלק מחידושיו נכתבו בקונטרס תורת אבות יחד עם חידושי 3 רבנים אחרים.

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רבנים הונגרים
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1849
אנטון ליב

אנטון ליב (בגרמנית: Anton Leeb; 8 בפברואר 1913 - 5 באפריל 2008) היה גנרל אוסטרי אשר שימש כמפקח הכללי של הכוחות (מקביל לרמטכ"ל) של אוסטריה, בין השנים 1971–1977.

==ביוגרפיה==
ליב נולד בווינה ב-8 בפברואר 1913. ב-20 במרץ 1933 הוא התגייס לצבא אוסטריה והוצב ברגימנט הרגלים הרביעי של וינה. בהמשך אותה שנה הוא החל ללמוד באקדמיה הצבאית התרזיאנית. ב-1937 הוא החל לשמש כקצין הוראה באקדמיה. לאחר האנשלוס, הצטרף ליב לוורמאכט הגרמני והוצב ברגימנט ההררי ה-98 של הדיוויזיה ההררית ה-1. עם רגימנט זה הוא השתתף במערכה בפולין, מערכה על צרפת, הפלישה ליוגוסלביה ומבצע ברברוסה. ב-1 בדצמבר 1941 הועלה לדרגת האופטמן. הוא למד באקדמיית המלחמה בברלין, וב-1 בדצמבר 1943 הועלה לדרגת מיור ועד סוף המלחמה מילא תפקידי מנהל ומטה שונים. לקראת סוף המלחמה נפל בשבי צבא ארצות הברית. לאחר שחרורו ב-1946 החל לעבוד בתפקידי ניהול עבור ממשלת אוסטריה תחתית.

ב-13 במרץ 1956 הוא החל לעבוד בלשכת ההגנה הלאומית אשר בהמשך הפכה למשרד ההגנה הפדרלי. זמן קצר לאחר מכן הוא מונה לראש מחלקת הגבולות. ב-1960 הוא הועלה לדרגת אוברסט. ב-30 בנובמבר 1971 הוא מונה למפקח הכללי של הכוחות (מקביל לרמטכ"ל) והחזיק בתפקיד עד 31 בדצמבר 1977. תקופת כהונתו התאפיינה בשקט יחסי ובביצור תפקידיו של הצבא האוסטרי. לאחר פרישתו התגורר בווינה עד 5 באפריל 2008.

==לקריאה נוספת==
* Stefan Bader, An höchster Stelle, Die Generale des Bundesheeres der zweiten Republik, Wien 2004, S. 192 ff.

קטגוריה:המפקח הכללי של הכוחות (אוסטריה)
קטגוריה:אנשי הוורמאכט
קטגוריה:גרמנים שנשבו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:גנרלים אוסטרים
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1913
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-2008
הוברט וינגלבאואר

הוברט וינגלבאואר (בגרמנית: Hubert Wingelbauer; 25 במרץ 1915 - 9 בדצמבר 1987) היה גנרל אוסטרי אשר שימש כמפקח הכללי של הכוחות (מקביל לרמטכ"ל) של אוסטריה, בין השנים 1977–1980.

==ביוגרפיה==
וינגלבאואר נולד בווינה ב-25 במרץ 1915. ב-1934 הוא התגייס לצבא אוסטריה ועד 1937 למד באקדמיה הצבאית התרזיאנית. בעקבות האנשלוס הוא עבר לוורמאכט ונשלח לברלין לצורך השלמת השכלתו הצבאית. הוא הועלה לדרגת לוטננט ומונה למפקד פלוגה ברגימנט הרגלים ה-12 במנינגן. ב-1939 הוא נאלץ לעזוב את הצבא לאחר שהתגלה שהוא אינו עומד בחוקי הגזע של נירנברג. הוא חזר לאוסטריה והצטרף למחתרת האוסטרית שלחמה בשלטון הגרמני. ב-1940 הוא נלכד בידי הגרמנים ובמשך 31 חודשים הועבר בין מחנות ריכוז שונים. באפריל 1943 הוא שוחרר והועבר למעקב משטרתי, נעצר שוב בנובמבר 1944 ונידון לשנתיים מאסר על ידי בית הדין העממי. באפריל 1945 הוא הצליח להימלט ממחנה מעצר בשטיריה.

מיד עם סיום המלחמה נרתם וינגלבאואר לסייע בהקמה מחדש של כוחות הביטחון האוסטריים. ב-1954 הוא הצטרף לז'נדרמריה B - כוח הביטחון האוסטרי הראשון שהוקם אחרי המלחמה. לאחר שהושגה עצמאותה המלאה של אוסטריה ב-1955, הפכה הז'נדרמריה לצבא הפדרלי האוסטרי ווינגלבאואר התגייס אליו. ב-1 בינואר 1957 הוא הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט ונשלח להשלים את הכשרתו הצבאית באקול מיליטר בפריז. לאחר שנתיים של לימודים חזר לאוסטריה ומונה לראש מטה הבריגדה ה-2. באותה תקופה הוא הפך לבן חסותו של הגנרל ארווין פוסנגר. בתחילת 1966 הוא חזר לפריז לשמש כנספח צבאי. לאחר ארבע שנים בתפקיד חזר לאוסטריה ומילא תפקידי ניהול ומטה. ב-1971 הוא נשלח לשמש כנספח הצבאי בלונדון. ב-1976 הוא חזר לאוסטריה ומונה למפקח חיל הרגלים. ב-31 בדצמבר 1977 הוא מונה למפקח הכללי של הכוחות (מקביל לרמטכ"ל). הוא פרש מהצבא ב-31 בדצמבר 1980.

==לקריאה נוספת==
* Stefan Bader, An höchster Stelle, Die Generale des Bundesheeres der zweiten Republik, Wien 2004, S. 366 ff.

קטגוריה:המפקח הכללי של הכוחות (אוסטריה)
קטגוריה:גנרלים אוסטרים
קטגוריה:נספחים צבאיים
קטגוריה:מתנגדים לנאצים
קטגוריה:מורשעים בדין בגרמניה הנאצית
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1915
קטגוריה:נפטרים ב-1987
היינץ שארף

היינץ שארף (בגרמנית: Heinz Scharff; 17 בדצמבר 1920 - 24 בנובמבר 2014) היה גנרל אוסטרי אשר שימש כמפקח הכללי של הכוחות של אוסטריה, בין השנים 1981–1986.

==ביוגרפיה==
שארף נולד בלאובן ב-17 בדצמבר 1920. הוא למד בתיכון גראץ, וב-1935 התגייס לצבא אוסטריה. לאחר האנשלוס פרש מהצבא האוסטרי והצטרף לשירות העבודה של הרייך. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הוא התגייס לוורמאכט ונפצע קשה במהלך המערכה על צרפת. כעבור שישה חודשים בבית חולים הוא עבר ללמוד בבית ספר לקצינים בפוטסדאם, הפך ללויטננט והשתתף במבצע ברברוסה כמפקד פלוגה. הוא נפצע שלוש פעמים ועוטר בצלב האבירים של צלב הברזל. בפברואר 1943 הוא הועלה לדרגת אובר-לויטננט. הוא המשיך להילחם בחזית המזרחית עד סוף המלחמה והגיע לדרגת האופטמן. ב-1945 הוא נפל בשבי הצבא האדום ושחרר רק כעבור שמונה שנים. עם שחרורו הוא חזר לאוסטריה והתגייס לז'נדרמריה B - כוח ההגנה האוסטרי הראשון שהוקם לאחר המלחמה. לאחר הקמתה מחדש של האקדמיה הצבאית התרזיאנית ב-1957, שארף מונה למפקד הראשון שלה. לאחר מכן הועבר לפקד על בית הספר לשריון. ב-1960 מונה לראש מחלק ההדרכה במשרד ההגנה הפדרלי. בין 1963–1966 שימש כסגן ראש אגף המבצעים של הצבא, ולאחר מכן הועבר למטה הכללי והפך לבן חסותו של הגנרל ארווין פוסנגר. הוא נטל חלק חשוב בהקמת של כוחות הסיוע ששלחה אוסטריה למשימות שמירת השלום של האו"ם. ב-1970 הוא הועלה לדרגת בריגדיר. ב-31 בדצמבר 1980 הוא מונה למפקח הכללי של הכוחות (מקביל לרמטכ"ל) וכיהן בתפקיד עד פרישתו ב-31 בדצמבר 1986.

==לקריאה נוספת==
* Stefan Bader, An höchster Stelle, Die Generale des Bundesheeres der zweiten Republik, Wien 2004, S. 299 ff.

קטגוריה:המפקח הכללי של הכוחות (אוסטריה)
קטגוריה:אנשי הוורמאכט
קטגוריה:גרמנים שנשבו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:גנרלים אוסטרים
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים
קטגוריה:ילידי 1920
קטגוריה:נפטרים ב-2014
אוטמר טאושיץ

אוטמר טאושיץ (בגרמנית: Othmar Tauschitz; 1925–2022) היה גנרל אוסטרי אשר שימש כמפקח הכללי של הכוחות (מקביל לרמטכ"ל) של אוסטריה, בין השנים 1986–1990.

==ביוגרפיה==
טאושיץ נולד ב-1925 ולמד במכללת הכשרת מורים בקלגנפורט. ב-1942 הוא גויס ללופטוואפה והוכשר כצנחן. ב-1945 הוא נפל בשבי, וכעבור שנה שוחרר, חזר לאוסטריה והחל לעבוד כמורה. ב-1956 התגייס לחיל האוויר האוסטרי ונסע לשנה לקורס קצינים בארצות הברית. ב-1963–1966 למד באקדמיה להגנה לאומית בווינה. בין 1969–1975 היה מפקד מרכז המבצעים של חיל האוויר. בשנים 1976–1980 היה מפקד המחלקה האווירית במשרד ההגנה הפדרלי. ב-31 בדצמבר 1986 הוא מונה למפקח הכללי של הכוחות (מקביל לרמטכ"ל) וכיהן בתפקיד עד פרישתו ב-1 באוקטובר 1990.

נפטר ב-2022.

==לקריאה נוספת==
* [https://www.munzinger.de/search/portrait/Othmar+Tauschitz/0/18551.html אוטמר טאושיץ]

קטגוריה:המפקח הכללי של הכוחות (אוסטריה)
קטגוריה:חיילי הלופטוואפה
קטגוריה:גרמנים שנשבו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:גנרלים אוסטרים
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1925
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-2022
צו הורות פסיקתי

צו הורות פסיקתי הוא צו הניתן על ידי בית משפט בישראל, המורה להכיר בהורותו של אדם נטול זיקה גנטית או פיזיולוגית ליילוד, מכוח הקשר הזוגי שהוא מקיים עם ההורה בעל זיקות ההורות הקלאסיות, במקרים בהם אין בחוק הישראלי הסדרה של הורות היילוד.

==היסטוריה==

צו ההורות הפסיקתי ניתן לראשונה בשנת 2012, לשתי נשים, בעניינו של ילד שנולד בישראל מתורם זרע אנונימי, כאשר אחת מהנשים תרמה את הביצית והאחרת נשאה את ההיריון. היועץ המשפטי לממשלה סבר בהליך זה כי על האם שתרמה את הביצית לנקוט בהליך אימוץ, משום שהדין אינו מכיר בסטטוס משפחתי המורכב משתי אימהות ביולוגיות. אלא שבית המשפט קבע כי נוכח הקשר הגנטי הקיים בין האם תורמת הביצית לבין היילוד, אימוץ היילוד על ידה "נוגד את השכל הישר וההיגיון הבריא". בהשראה מ"חוק הפונדקאות" נקבע, כי יש לנקוט בהליך של מתן מעין "צו הורות", אך זאת בכפוף להגשת תסקיר מאת עובד סוציאלי, בדומה לתסקיר שנדרש בשעתו לשם תמיכה בבקשה למתן "צו הורות" לפי "חוק הפונדקאות".

בתחילת 2013 נקבע כי יש ליתן "צו הורות" במצב שבו קיימת זיקה גנטית בין האם והאב לבין היילוד, גם כאשר מדובר בהליך פונדקאות מחוץ לישראל, אשר לגביו לא חלות הוראות "חוק הפונדקאות", ללא צורך בפרוצדורה משפטית נוספת, וללא קבלת תסקיר. זאת כאשר לאם הפונדקאית אין כל זיקה ליילוד על פי דין מקום מושבה. עם זאת, נקבע כי כאשר מתברר כי האם המיועדת, בת הזוג של האב הגנטי, איננה בעלת המטען הגנטי, אלא רק בת זוגו של האב, עליה לעבור הליך אימוץ.

בשנת 2013, במהלך דיון בבג"ץ על הכרה בהורות של שני גברים שבצעו תהליך פונדקאות מחוץ לישראל, הסכים משרד הפנים למתן צו הורות פסיקתי גם במצב זה, בכפוף לתסקיר והרעיון אומץ על ידי שופטי בית המשפט העליון. צו ההורות הפסיקתי משמש ליילודים בהליכי פונדקאות המתנהלים מחוץ לגבולות ישראל, ובמקרים של הסתייעות בתרומת זרע אנונימית.

בפברואר 2020 קבע בית המשפט העליון כי צו הורות פסיקתי הוא צו מכונן ותחולת הצו אינה רטרואקטיבית<ref></ref>. בשנת 2021 קבע בית המשפט העליון שצו הורות פסיקתי ליילודים מתרומת זרע יקבל תחולה רטרואקטיבית מהלידה רק אם הבקשה לצו הוגשה תוך תשעה חודשים מהלידה<ref></ref>. בדיון נוסף נקבע שגם ליילודים מפונדקאות בחו"ל יוכל להינתן צו הורות רטרואקטיבי, אולם זה לא יהיה מהלידה אלא מהזמן בו נותק הקשר מהאם הפונדקאית, על מנת להימנע ממצב בו ליילוד יהיו שלושה הורים. כן נקבע כי לא ניתן לרשום הורה שאין לו זיקה ביולוגית או פיזיולוגית ליילוד ללא צו הורות פסיקתי מבית המשפט.

ביולי 2022 קבע בית המשפט העליון שביטול צו הורות פסיקתי יכול להעשות רק במקרים נדירים, וכי הוא אינו תלוי בהמשך התקיימות הזוגיות בין ההורים.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:דיני משפחה
קטגוריה:הורות
קרל מייצן

קרל מייצן (בגרמנית: Karl Majcen; נולד ב-8 ביוני 1934) הוא גנרל אוסטרי בדימוס אשר שימש כמפקח הכללי של הכוחות (מקביל לרמטכ"ל) של אוסטריה, בין השנים 1990–1999.

==ביוגרפיה==
מייצן נולד בגראץ ב-8 ביוני 1934. ב-1952 הוא התגייס לז'נדרמריה B - כוח ההגנה האוסטרי הראשון שקם לאחר מלחמת העולם השנייה. לאחר הקמתו של צבא אוסטריה, עבר לשורותיו ולמד בבית הספר להכשרת קצינים באנס. לאחר מכן שימש כמפקד פלוגה בגדוד המשמר. הוא למד בקורס המטה הכללי ולאחר מכן מילא תפקידי מנהל במשרד ההגנה הפדרלי. ב-1982 מונה למפקד הפיקוד הצבאי של וינה. ב-1 באוקטובר 1990 הוא מונה למפקח הכללי של הכוחות (מקביל לרמטכ"ל) והחזיק בתפקיד עד פרישתו ב-20 בדצמבר 1999.

מייצן נשוי ואב לשלושה ילדים. הוא משמש כיועץ בכיר בארגון לתמיכה ביחסים הכלכליים שבין אוסטריה לסין אשר בסיסו בווינה. הוא דודו של הספורטאי רולף מייצן.

==קישורים חיצוניים==
* [https://portal.dnb.de/opac.htm?method=simpleSearch&query=119214695 קרל מייצן] באתר הספרייה הלאומית הגרמנית
* [https://www.heeressport.at/index.php/der-oehsv/was-wurde-aus/46-karl-majcen קרל מייצן] באתר איגוד הספורט של הצבא האוסטרי

==הערות שוליים==

קטגוריה:המפקח הכללי של הכוחות (אוסטריה)
קטגוריה:גנרלים אוסטרים
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1934
קרחון ונדרפורד

קרחון ונדרפורד (באנגלית: Vanderford Glacier) הוא קרחון באזור ארץ וילקס שבאנטארקטיקה.

רוחבו של הקרחון 9.26 קילומטרים.

הקרחון זורם לכיוון צפון-מערב. קרחון ונדרפורד נשפך אל צידו הדרום-מזרחי של מפרץ וינסן, בסמוך מדרום לאיי וינדמיל.

== היסטוריה ==
=== מיפוי הקרחון ===

הקרחון מופה לראשונה בהתבסס על תצלומי אוויר, שצולמו על ידי צי ארצות הברית במהלך מבצע היי ג'אמפ (מבצע קפיצה לגובה), שנערך על ידי צי ארצות הברית בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) שבשנים 1946–1947.
אזור הקרחון צולם מהאוויר על ידי משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה (ANARE), בשנת 1956.

=== מקור השם ===

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של ארצות הברית.

הקרחון נקרא על שם בנג'מין ונדרפורד (Benjamin Vanderford), שהיה טייס על הסלופ וינסן (Vincennes), במהלך משלחת החקר של ארצות הברית, שנערכה בפיקודו של קפטן צ'ארלס וילקס, בין השנים 1838–1842.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20210602223301/https://geonames.usgs.gov/apex/f?p=gnispq:5:::NO::P5_ANTAR_ID:15868 קרחון ונדרפורד] באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/display_name.cfm?gaz_id=539 קרחון ונדרפורד] באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה

== הערות שוליים ==

ונדרפורד
הורסט פליינר

הורסט פליינר (בגרמנית: Horst Pleiner; נולד ב-14 בנובמבר 1941) הוא גנרל אוסטרי בדימוס אשר שימש כמפקח הכללי של הכוחות (מקביל לרמטכ"ל) של אוסטריה, בין השנים 1999–2002.

==ביוגרפיה==
פליינר נולד בזלצבורג ב-14 בנובמבר 1941. ב-1959 התגייס לצבא אוסטריה והוצב בגדוד היגרים ה-29. בין 1960–1969 למד באקדמיה הצבאית התרזיאנית. ולאחר מכם עבר קורסים ליגרים. בין השנים 1969–1972 השתתף בקורס המטה הכללי באקדמיה להגנה הלאומית בווינה, ולאחר מכן הועבר למחלקת המבצעים במשרד ההגנה הפדרלי. במקביל שימש כמפקד גדוד הלנדווהר ה-32. ב-20 בדצמבר 1999 הוא מונה למפקח הכללי של הכוחות (מקביל לרמטכ"ל) בד בבד עם העלאתו לדרגת גנרל. הוא היה האחרון שכיהן בתפקיד זה, ב-1 בדצמבר 2002 הוא פרש מהצבא ולאחר מכן שונתה הגדרת התפקיד של מחליפו ל"ראש המטה הכללי".

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.bundesheer.at/cms/artikel.php?ID=1667 הורסט פליינר] באתר הצבא האוסטרי
* [https://portal.dnb.de/opac.htm?method=simpleSearch&query=109024516 הורסט פליינר] באתר הספרייה הלאומית הגרמנית

קטגוריה:המפקח הכללי של הכוחות (אוסטריה)
קטגוריה:גנרלים אוסטרים
קטגוריה:ילידי 1941
רולנד ארטל

רולנד הנס ארטל (בגרמנית: Roland Hans Ertl; נולד ב-23 ביולי 1945) הוא גנרל אוסטרי בדימוס אשר שימש כמפקח הכללי של הכוחות (מקביל לרמטכ"ל) של אוסטריה, בין השנים 2002–2007.

==ביוגרפיה==
ארטל נולד בבאד האל ב-23 ביולי 1945. הוא למד בקורס קצינים בזלצבורג, ובשנות ה-70 הוצב פעמיים מחוץ לאוסטריה במסגרת כוחות שמירת השלום של האו"ם, פעם אחת ברמת הגולן ופעם אחת בדמשק. ב-1979 החל ללמוד בקורס המטה הכללי וסיים אותו ב-1982. לאחר מכן למד בקורס מיוחד בארצות הברית ואז עבד במחלקת האספקה במשרד ההגנה הפדרלי, לפני שנשלח ב-1993 לשמש כנספח צבאי בניו יורק. בשנת 2000 חזר לאוסטריה ומונה למפקד הפיקוד הצבאי זלצבורג. ב-1 בדצמבר 2002 הוא מונה לראש המטה הכללי הראשון שהחזיק בתפקיד זה. הוא פרש מהצבא ב-30 בנובמבר 2007.

ארטל נשוי ואב לשלושה ילדים.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.bundesheer.at/cms/artikel.php?ID=312 רולנד ארטל] באתר הצבא האוסטרי
* [https://portal.dnb.de/opac.htm?method=simpleSearch&query=128715197 רולנד ארטל] באתר הספרייה הלאומית הגרמנית

קטגוריה:גנרלים אוסטרים
קטגוריה:מפקדי צבאות סדירים בעת החדשה: אישים
קטגוריה:קצינים בלגיון הכבוד
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1945
דרומית לגן עדן

דרומית לגן עדן (באנגלית: South of Heaven) הוא סרט פשע אמריקאי משנת 2021 בבימויו של אהרון קשלס ובכיכובם של ג'ייסון סודייקיס ואוונג'לין לילי.

הסרט שוחרר ב-8 באוקטובר 2021 על ידי .

==תקציר העלילה==
ג'ימי ריי (ג'ייסון סודייקיס), עבריין מורשע המשוחרר על-תנאי לאחר תקופת מאסר ארוכה, מנסה להעניק לאנני (אוונג'לין לילי), אהבת נעוריו הגוססת מסרטן ריאות, שנה אחרונה נפלאה ביחד. שמידט (שיי ויגהאם), קצין המבחן שלו, מונע ממנו להתנתק מעברו ה.

== שחקנים ודמויות ==
{| class="wikitable" 
|-
! שם השחקן/ית !! שם הדמות !! אודות הדמות
|-
| ג'ייסון סודייקיס || ג'ימי ריי || עבריין מורשע המשוחרר על-תנאי לאחר תקופת מאסר ארוכה
|-
| אוונג'לין לילי || אנני || אהבת נעוריו של ג'ימי הגוססת מסרטן ריאות
|-
| מייק קולטר || ויט פרייס || מאפיונר, אביו של טומי
|-
| שיי ויגהאם || שמידט || קצין המבחן של ג'ימי
|-
| || פרנק || שותפו לפשע של ג'ימי
|-
| תאדאוס ג'יי מיקסון || טומי פרייס || בנו של ויט
|-
| || ג'ואי || 
|-
| אמורי נולסקו || מאני || 
|-
| || חוליו || 
|-
| גרג היל || סם ||
|-
| רופרט רייס || || כומר
|-
| || || קצינת מבחן
|-
|}

==הפקה==
בנובמבר 2019, פורסם שג'ייסון סודייקיס ואוונג'לין לילי הצטרפו כשחקנים הראשיים של הסרט, אותו יביים אהרון קשלס על פי תסריט שכתב יחד עם נבות פפושדו וקאי מארק.<ref></ref><ref></ref><ref></ref><ref></ref> בינואר 2020 פורסם כי לצוות השחקנים הצטרפו מייק קולטר, שיי וויגהאם, , ואמאורי נולאסקו.<ref></ref>

הצילומים התרחשו בטקסס במרץ 2020.<ref></ref>

==הפצה==
הסרט הופץ בארצות הברית ב-8 באוקטובר 2021 על ידי .<ref></ref> ובשאר העולם על ידי חברת UNIVERSAL

==פרסים ומועמדויות==
{| class="wikitable plainrowheaders sortable"
|- style="background:#ccc; text-align:center;"
! scope="col"| פרס
! scope="col"| תאריך
! scope="col"| קטגוריה
! scope="col"| מועמד/ים
! scope="col"| תוצאה
! scope="col" class="unsortable"| הערות
|-
! scope="row" rowspan="7"| AFIN - International Film Festival 2021
| rowspan="7"|28 בנובמבר 2021
| הסרט הטוב ביותר
| "דרומית לגן עדן"
| 
| style="text-align:center;" rowspan="7"|<ref></ref><ref></ref>
|-
| הבימוי הטוב ביותר
| אהרון קשלס
| 
|-
| rowspan="2"|השחקן הטוב ביותר
| ג'ייסון סודייקיס
| 
|-
| שיי ויגהאם
| 
|-
| השחקנית הטובה ביותר
| אוונג'לין לילי
| 
|-
| האמן הצעיר הטוב ביותר
| תאדאוס ג'יי מיקסון
| 
|-
| האנסמבל הטוב ביותר
| "דרומית לגן עדן"
| 
|}

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==
מריו דאובנפלד

מריו דאובנפלד (בלוקסמבורגית: Mario Daubenfeld; נולד ב-16 ביוני 1958) הוא גנרל לוקסמבורגי בדימוס, אשר שימש כראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של צבא לוקסמבורג לזמן קצר בין 2013–2014.

==ביוגרפיה==
דאובנפלד נולד בווסרבילינג ב-16 ביוני 1958, והתגייס לצבא לוקסמבורג מיד לאחר סיום לימודיו התיכוניים באכטרנאך. הוא למד באקדמיה הצבאית המלכותית הבלגית בבריסל. ב-1982 הוא סיים את לימודיו והוצב במרכז ההכשרה הצבאית בדיקריך. בין 1983–1984 הוא למד בבית הספר לרגלים במונפלייה. בין 1988–1989 הוא פיקד על הכוח הלוקסמבורגי שהוקצה לפיקוד אירופה של נאט"ו. ב-1992 הוא פיקד על הכוח הלוקסמבורגי שנשלח ליוגוסלביה. ב-1997 הוא נשלח שוב לבוסניה והרצגובינה. ב-26 בינואר 2002 הוא מונה לנציג הלוקסמבורגי בוועדה הצבאית של נאט"ו. זמן קצר לאחר מכן מונה לנציג לוקסמבורג גם בוועדה הצבאית של האיחוד האירופי. ב-1 בפברואר 2013 הוא מונה לראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל). הוא כיהן בתפקיד עד פרישתו ב-1 בדצמבר 2014.

דאובנפלד פעיל כיום במפלגת הרפורמה הדמוקרטית האלטרנטיבית - מפלגת ימין הפועלת בלוקסמבורג. הוא נשוי ואב לבת.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.nato.int/cps/en/natolive/who_is_who_49888.htm מריו דאובנפלד], באתר נאט"ו.

קטגוריה:לוקסמבורגים
קטגוריה:מפקדי צבאות סדירים בעת החדשה: אישים
קטגוריה:לוקסמבורג: צבא וביטחון
קטגוריה:ילידי 1958
גסטון רייניג

גסטון רייניג (בלוקסמבורגית: Gaston Reinig; נולד ב-17 בנובמבר 1956) הוא גנרל לוקסמבורגי בדימוס, אשר שימש כראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של צבא לוקסמבורג בין השנים 2008–2013.

==ביוגרפיה==
רייניג נולד בדיקירך ב-17 בנובמבר 1956. לאחר סיום לימודיו התגייס לצבא לוקסמבורג. הוא למד באקדמיה הצבאית המלכותית הבלגית בבריסל, וב-1980 חזר ללוקסמבורג והוצב במרכז ההכשרה בדיקירך. ב-1981 החל ללמוד בבית הספר לחי"ר במונפלייה. ב-1982 החל לפקד על יחידות קטנות בצבא לוקסמבורג, וב-1984 מונה למפקד הכוחות הלוקסמבורגיים שהוקצו לכוח הרב-לאומי של נאט"ו. בין 1992–1995 הוא שימש כנציג לוקסמבורג בוועדות הכספים, הלוגיסטיקה והמנהלה של נאט"ו. ב-1997 הוא הוצב בבוסניה והרצגובינה. ב-1998 הוא מונה לנציג לוקמבורג בוועדה הצבאית של נאט"ו, וב-2000 הוסמך לייצג אותה גם בוועדה הצבאית של האיחוד האירופי. ב-2002 הוא מונה למפקד המרכז הצבאי בדיקירך - הבסיס הצבאי הראשי של צבא לוקסמבורג. ב-15 בינואר 2008 הוא מונה לראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל), וכיהן בתפקיד עד פרישתו ב-1 בפברואר 2013.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.nato.int/cv/chod/lu/reinig-e.htm גסטון רייניג], באתר נאט"ו.

קטגוריה:לוקסמבורגים
קטגוריה:מפקדי צבאות סדירים בעת החדשה: אישים
קטגוריה:לוקסמבורג: צבא וביטחון
קטגוריה:ילידי 1956
ניקו רייס

ניקו רייס (בלוקסמבורגית: Nico Ries; נולד ב-30 ביולי 1953) הוא גנרל לוקסמבורגי בדימוס, אשר שימש כראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של צבא לוקסמבורג בין השנים 2002–2008.

==ביוגרפיה==
רייניג נולד בלוקסמבורג סיטי ב-30 ביולי 1953. לאחר סיום לימודיו התגייס לצבא לוקסמבורג. הוא למד באקדמיה הצבאית המלכותית הבלגית בבריסל, וב-1977 חזר ללוקסמבורג. מאז ועד 1994 פיקד על יחידות קטנות בצבא לוקסמבורג, ולאחר מכן הועבר למלא תפקידין בכירים במטה הכללי. למשך תקופה קצרה הוא הוצב ביוגוסלביה. ב-28 בינואר 2002 הוא מונה לתפקיד ראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) עד פרישתו ב-15 בינואר 2008.

הוא נשוי ואב לשני ילדים.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.nato.int/cv/chod/lu/ries-e.htm ניקו רייס], באתר נאט"ו.

קטגוריה:לוקסמבורגים
קטגוריה:מפקדי צבאות סדירים בעת החדשה: אישים
קטגוריה:לוקסמבורג: צבא וביטחון
קטגוריה:ילידי 1953
גי לנץ

גי לנץ (בלוקסמבורגית: Guy Lenz; נולד ב-28 בינואר 1946) הוא גנרל לוקסמבורגי בדימוס, אשר שימש כראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של צבא לוקסמבורג בין השנים 1998–2002.

==ביוגרפיה==
לנץ נולד ב-28 בינואר 1946 למשפחת כורים בפייטינג. ב-1965 הוא החל ללמוד באוניברסיטת לייז', וב-1969 התגייס לצבא לוקסמבורג ווהחל ללמוד באקדמיה הצבאית סן-סיר ולאחר מכן בבית הספר לחי"ר במונפלייה. לאחר סיום לימודיו חזר ללוקסמבורג והוצב במרכז ההדרכה בדיקריך. ב-1990 הוא הוצב במטה הכללי בלוקסמבורג סיטי, ושנה לאחר מכן נשלח לעיראק. ב-1995 הוא מונה לנציג לוקסמבורג בוועדה הצבאית של נאט"ו ובוועדה הצבאית של האיחוד האירופי. ב-2 ביולי 1998 הוא מונה לראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל), וכיהן בתפקיד עד 28 בינואר 2002.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.nato.int/cv/chod/lu/lenz-e.htm גי לנץ], באתר נאט"ו.

קטגוריה:לוקסמבורגים
קטגוריה:מפקדי צבאות סדירים בעת החדשה: אישים
קטגוריה:לוקסמבורג: צבא וביטחון
קטגוריה:ילידי 1946
אטיין באלה

אטיין באלה (בצרפתית: Etienne Baele; 29 באפריל 1891 – 1975) היה גנרל בלגי אשר שימש כראש המטה הכללי של צבא בלגיה בין 1950–1951, וכיושב ראש הוועדה הצבאית של נאט"ו בין 1951–1952.

==ביוגרפיה==
באלה נולד ב-29 באפריל 1891, והתגייס לצבא בלגיה. ב-26 בדצמבר 1938 הוא הועלה לדרגת קולונל, ובמהלך הקרב על בלגיה במלחמת העולם השנייה פיקד על רגימנט הארטילריה ה-7. לאחר כיבוש בלגיה בידי הגרמנים הצטרף לצבא בלגיה החופשית, וב-26 ביוני 1944 הועלה לדרגת גנרל מאיור. בפברואר 1950 מונה לראש המטה הכללי של הצבא הבלגי, וב-2 באפריל 1951 עזב את התפקיד כדי לשמש כיושב ראש הוועדה הצבאית של נאט"ו - השני בתולדות התפקיד אחרי עומר בראדלי. ב-1952 הוא הוחלף בידי צ'ארלס פולקס. הוא נפטר ב-1975.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.generals.dk/general/Baele/Etienne/Belgium.html אטיין באלה] באתר הגנרלים של מלחמת העולם השנייה.

קטגוריה:מפקדי צבאות סדירים בעת החדשה: אישים
קטגוריה:גנרלים בלגים
קטגוריה:אנשי צבא בלגים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:ילידי 1891
קטגוריה:נפטרים ב-1975
ג'מאל סג'אתי

ג'מאל סג'אתי (בערבית: جمال سجاتي; נולד ב-3 במאי 1999) הוא אתלט אלג'יראי, סגן אלוף העולם (יוג'ין 2022) ובעל התוצאה השלישית בטיבה בכל הזמנים בריצת 800 מטר.

==ביוגרפיה==
סג'אתי נולד בתיארת שבאלג'יריה.

=== 2021 ===
בשנת 2021 הגיע סג'אתי לטוקיו שביפן על-מנת להשתתף בריצת 800 מטר באולימפיאדת טוקיו, אך עם הגעתו נמצא חיובי לנגיף קורונה, נכנס לבידוד ופספס את התחרות.

=== 2022 ===
במשחקי הים התיכון שנערכו באוראן שבאלג'יריה בשנת 2022 זכה סג'אתי במדליית זהב בריצת 800 מטר, בתוצאה של 1:44.52 דקות.
==== סגן אלוף העולם ====
באליפות העולם שנערכה ביוג'ין, אורגון ארצות הברית בשנת 2022 זכה סג'אתי במדליית כסף בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:44.14, אחרי עמנואל קוריר מקניה (1:43.71 דקות) ולפני מרקו ארופ מקנדה (1:44.28 דקות).

=== 2023 ===
באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה באוגוסט 2023 הוא סיים שמיני בריצת 800 מטר לאחר שנפסל בריצת הגמר. 

===2024===
במסגרת ליגת היהלום שנערכה בפריז ב-7 ביולי 2024 קבע בריצת 800 מטר שיא לאומי חדש של 1:41.56 דקות, לפני עמנואל ואניוני מקניה (1:41.58 דקות) וגבריאל טואל מצרפת (1:41.61 דקות) ואת התוצאה השלישית בטיבה בכל הזמנים. שבוע לאחר מכן, במסגרת ליגת היהלום במונקו ב-12 ביולי הוא שיפר את שיאו הלאומי והעמידו על 1:41.46 דקות.

== שיאים אישיים ==
=== אצטדיון ===
* ריצת 600 מטר: 1:15.03 דקות (2022)
* ריצת 800 מטר: 1:41.46 דקות (2022), שיא אלג'יריה

=== אולם ===
* ריצת 800 מטר: 1:46.28 דקות (2022)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אתלטים אלג'יראים
קטגוריה:רצי 800 מטר
קטגוריה:רצים באולימפיאדת טוקיו (2020)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת פריז (2024)
קטגוריה:נושאי דגל אלג'יריה באולימפיאדה
קטגוריה:אלג'יראים שנולדו ב-1999
טרבור באסיט

טרבור באסיט (באנגלית: Trevor Bassitt; נולד ב-26 בפברואר 1998) הוא אתלט אמריקאי, זוכה מדליית ארד באליפות העולם (יוג'ין 2022) בריצת 400 מטר משוכות וסגן אלוף העולם באולם (בלגרד 2022) בריצת 400 מטר.

==ביוגרפיה==
באסיט נולד בבלאפטון שבאוהיו, ארצות הברית.

=== 2022 ===
==== סגן אלוף העולם באולם בריצת 400 מטר ====
באליפות העולם באולם שנערכה בחודש מרץ 2022 בבלגרד שבסרביה זכה באסיט במדליית כסף בריצת 400 מטר בשיא אישי חדש של 45.05 שניות, אחרי ג'רים ריצ'רדס מטרינידד וטובגו (45.00 שניות) ולפני קרל בנגטסטרם משוודיה (45.33 שניות).

==== מדליית ארד באליפות העולם בריצת 400 מטר משוכות ====
באליפות העולם שנערכה בחודש יולי 2022 ביוג'ין שבארצות הברית זכה באסיט במדליית ארד בריצת 400 מטר משוכות בשיא אישי חדש של 47.39 שניות, אחרי אליסון דוס סנטוס מברזיל (46.29 שניות) וראיי בנג'מין מארצות הברית (46.89 שניות).

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אתלטים אמריקאים
קטגוריה:רצי משוכות אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1998
מרווין ג'ונס

מרווין ג'רמיין ג'ונס (באנגלית: Marvin Jermaine Jones; נולד ב-29 בדצמבר 1993) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הסנטר והפאוור פורוורד בהפועל חולון.

==קריירה==
ג'ונס החל לשחק כדורסל במכללת היילנד, ולאחר מכן שיחק גם עבור אוניברסיטת קנט סטייט<ref></ref> ואוניברסיטת טקסס סאות'רן.<ref></ref>

לאחר שלא נבחר בדראפט 2017 ב-NBA, חתם ג'ונס בקולוסוס רודוס מליגת העל היוונית, והעמיד בה ממוצעים של 10.4 נקודות, 6.2 ריבאונדים וחסימה אחת למשחק.

ב-15 ביוני 2018 הוא חתם על חוזה לשנתיים עם המועדון הסלובני אולימפיה ליובליאנה. לאחר מכן שיחק בפטקים ספור הטורקית ובקרקה נובו מסטו הסלובנית.

ב-28 בינואר 2020 חזר ליוון וחתם בפרומיתאס פטרס, שמשחקת גם ביורוקאפ. ב-17 ביולי 2020 עבר לפריסטרי אתונה, גם היא מליגת העל היוונית.<ref></ref> ב-31 משחקים בקבוצה העמיד ממוצעים של 9.1 נקודות ו-6.9 ריבאונדים למשחק. ב-28 ביולי 2021 חתם בפאוק סלוניקי,<ref></ref> קבוצתו הרביעית ביוון, ורשם ממוצעים של 15.7 נקודות ו-7.6 ריבאונדים למשחק ב-13 משחקים.

ב-19 במרץ 2022 חתם בלאונס דה פונסה מליגת העל הפוארטו ריקנית.<ref></ref>

ב-22 ביולי 2022 חתם בהפועל חולון.<ref></ref><ref></ref><ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:אילינוי: כדורסלנים
קטגוריה:כדורסלני קולוסוס רודוס
קטגוריה:כדורסלני אולימפיה ליובליאנה
קטגוריה:כדורסלני קרקה נובו מסטו
קטגוריה:כדורסלני פריסטרי אתונה
קטגוריה:כדורסלני פאוק סלוניקי
קטגוריה:כדורסלני הפועל חולון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1993
פנינה מוהנדו

פנינה מוהנדו (באנגלית: Penina Muhando; נולדה ב-3 במרץ 1948) היא מחזאית ואשת תיאטרון טנזנית. היא כיהנה כפרופסור באוניברסיטת דאר א-סלאם במחלקה לאומנויות יפות ואומנות הבמה.

== ביוגרפיה ==
פנינה מוהנדו נולדה בשנת 1948 למשפחת מורה במחוז מורוגורו שבטנגניקה, שאז הייתה מושבה בריטית וכיום טנזניה. בשנת 1968 היא החלה ללמוד באוניברסיטת דאר א-סלאם וקיבלה ממנה תואר ראשון בתיאטרון, תואר שני בחינוך ובשנת 1983 תואר שלישי בבלשנות.

בסוף שנות ה-60 היא תמכה ברעיוניות אוג'מאה של נשיא ג'וליוס נייררה. המחזה הראשון שלה Haitia (1972) מתאר את היתרונות של השיטה. בהמשך היא התאכזבה מפער שנפתח בין הרעיון ליישום. המחזות שלה משנות ה-80 מתרכזות בשחיתות שלטונית ומשחקי כוח של הפוליטיקאים.

בשנת 1998, ביחד עם אמנדינה ליהאמבה, היא עבדה על פרויקט Tuseme שעסק בחינוך תלמידות בית הספר באמצעות תיאטרון.

מהונדו עשתה קריירה אקדמית מוצלחת. בשנת 1982 היא מותנה לראש מחלקת אומנויות. בשנת 1984 היא מונתה לפרופסור באוניברסיטה בה למדה. בשנים 1990–1991 היא הייתה דיקאן. בשנת 1991 היא פרסמה עבודתה Culture and development: the popular theatre approach in Africa על פיתוח התיאטרון הקהילתי בטנזניה.

בשנת 1998 מהונדו עזבה את האוניברסיטה ומונתה למנהלת Forum for African Women Educationalists, ארגון שעוסק בחינוך נשים ב-34 מדינות אפריקה. משרדי הארגון היו ממוקמות בניירובי. בשנת 2011 היא חזרה לטנזניה והמשיכה ללמד באוניברסיטה. היא מונתה לפרופסור ללימודי אפריקה. מהונדו פרשה ממנה לגמלאות בשנת 2018.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.udsm.ac.tz/web/index.php/alumni/name/10 ביוגרפיה]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מחזאיות
קטגוריה:טנזנים
קטגוריה:ילידות 1948
B2C

B2C (ראשי תיבות של business-to-consumer בעברית: עסק לצרכן) נקרא גם ישירות לצרכן (DTC) הוא מודל עסקי של מכירת מוצרים מעסק ישירות ללקוחות. מודל עוקף קמעונאי צד שלישי, סיטונאים או מתווכים אחר בין עסקים לצרכנים.

כיום, מכירות ישירות לצרכן מבוצעות במקרים רבים באופן מקוון. עם זאת, מותגים ישירות לצרכן עשויים גם להפעיל שטחי קמעונאות פיזיים כהשלמה לפלטפורמת המסחר האלקטרוני העיקרית שלהם.

ההפך ממודל זה הוא מודל B2B

== היסטוריה ==
B2C הפך לפופולרי מאוד במהלך בועת הדוט-קום של סוף שנות ה-90, כאשר היא שימשה בעיקר להתייחסות לקמעונאים מקוונים שמכרו מוצרים ושירותים לצרכנים דרך האינטרנט.<ref name="Kenton">[https://www.investopedia.com/terms/b/btoc.asp Business-to-Consumer (Direct-to-consumer)], May 20, 2019 </ref>

מודל עסקי זה היווה כמודל המרכזי לפני המהפכה התחבורית והחשמלית המודרניים כאשר אנשים צרכו מעסקים מקומיים בשל המרחק הגאוגרפי והתחרות העסקית הייתה מוגבלת יותר.

ככל שאמצעי תחבורה חדשים המשיכו להופיע (סירות קיטור, רכבות, רכבים ומטוסים), הצרכנים זכו לגישה למגוון רחב יותר של ספקי סחורות ושירותים, מה שהגביר את התחרות העסקית והצריך מתווכים רבים יותר.

הופעת האינטרנט הגבירה את הגישה לסוגים רבים ושונים של סחורות ושירותים, ותחרות מוגברת גרמה לכך שעסקים נאלצו להשקיע מאמצים נוספים כדי לזכות ולשמור על לקוחות.

== יתרונות וחסרונות ==
מודל B2C נהנה מעלויות נמוכות יותר בהשוואה לקמעונאות פיזית, מכיוון שהוא הפחית את מספר המרכיבים העסקיים השונים כמו עובדים, עלות רכישה, דיוור, השכרה או הקמת חנות פיזית.<ref>[http://www.study4business.com/ebusiness/advantages-and-disadvantages-of-Direct-to-consumer/ Advantages and disadvantages of Direct-to-consumer] Study for Business, October 15, 2018</ref>

בנוסף, המודל מאפשר לחברות קטנות יותר להתחרות בחברות גדולות ומצליחות במונחים של מחיר, זמינות המוצרים ואיכות מכיוון שהעלויות נמוכות יותר.<ref>[http://www.study4business.com/ebusiness/advantages-and-disadvantages-of-Direct-to-consumer/ Advantages and disadvantages of Direct-to-consumer] study4business.com October 15, 2018</ref>

הסיכונים העיקריים בתחום הB2C, בדגש על זה המקוון הם סיכוני סייבר ודרישות שרשרת אספקה, הוא מטיל על העסק משימות שבמודלים אחרים מוטלים על סיטונאים וקמעונאים, כגון משלוח, תיוג ואבטחת סייבר. המודל העסקי הישיר לצרכן מטיל את כל הנטל של שרשרת האספקה על הפירמה עצמה ובמקום למכור רק למפיצים מעטים, המוצרים חייבים להיות מסופקים ללקוחות בודדים רבים.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.lastartup.co.il/terms/b2c מה זה B2C] באתר לסטארטאפ

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מסחר
אלכסיי אולנין

אלכסיי אולנין (רוסית: Алексей Оленин; . 9 בדצמבר 1763 - 29 באפריל 1843) היה ארכאולוג רוסי בסנט פטרסבורג, מנהל הספרייה הציבורית הקיסרית בין 1811 ל-1843 והנשיא השישי של האקדמיה הקיסרית לאמנויות בין 1817 ל-1843<ref>Оленин Алексей Николаевич (in Russian). Great Soviet Encyclopedia. Retrieved 19 June 2020.</ref>.

== חיים מוקדמים ==
אולנין נולד למשפחת אצולה במוסקבה. את השכלתו הראשונית קיבל בבית. ובשנת 1774, כפי שהיה מקובל באותה תקופה בקרב האצולה הרוסית, הוא התקבל לאקדמיה הצבאית. ב-1780 הוא נשלח ללמוד היסטוריה ותולדות האמנות בדרזדן.

== קריירה ==
בשנת 1785 חזר אולנין לרוסיה כדי להתחיל בקריירה צבאית. במקביל הוא כתב מילון של ציטוטים צבאיים ובשנת 1786 הוא נבחר לאקדמיה למדעים של סנט פטרבורג, למרות שהמילון טרם פורסם. בדצמבר 1786 אולנין עזב את השירות הצבאי, אך חזר והצטרף שוב לצבא. הוא נשלח לפסקוב ולאחר מכן, בשנים 1789–1790, השתתף במלחמת רוסיה-שוודיה. בשנת 1795 הועלה לדרגת אלוף-משנה ופרש משירות צבאי סופית<ref>Голубева, О.Д. "Оленин Алексей Николаевич" (in Russian). National Library of Russia.</ref>.

לאחר 1795 אולנין הועסק במגוון תפקידים אזרחיים, כולל מנהל מטבעת סנט פטרבורג (1799). ב-1811 מונה למנהל הספרייה הציבורית הקיסרית.

משנת 1794 הוא גילה עניין רב באמנות וארכאולוגיה, והפיק מספר יצירות גרפיות, ויצר אוסף גדול של עתיקות, שאותו תרם מאוחר יותר (ב-1829) לאקדמיה לאמנויות. הוא המשיך ואייר מספר ספרים, ביניהם יצירותיו הנבחרות של גברייל דרז'אבין וספר אגדות מאת איוואן חמניצר. בשנת 1804 הוא נבחר כחבר באקדמיה לאמנויות.

בשנת 1806 פרסם אולנין את המאמר הראשון שלו, על פיענוח כתובת עתיקה מאבן שנמצאה באי תמאן בשנת 1792. בעקבות מאמר זה, אולנין נחשב כמייסד הפלאוגרפיה הרוסית. הוא גם בלט בהיותו המארח של אחד הסלונים האופנתיים ביותר בסנט פטרסבורג, שמשך אליו סופרים, אמנים, מוזיקאים ושחקנים רבים.[2]

אלכסנדר פושקין, שנחשב למשורר הרוסי המפורסם ביותר, היה מעורב רומנטית עם אנה אולנינה, בתו הצעירה של אלכסיי אולנין. הוא כתב לה מספר שירים, ואף הציע לה נישואין בשנת 1828, אך נדחה על הסף. אנה אולנינה לא התחתנה עד 1840.

== מוות ==
אלכסיי אולינין מת בסנט פטרבורג בשנת 1843, עדיין בתפקיד, ונקבר במנזר אלכסנדר נבסקי.

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ארכאולוגים
קטגוריה:ילידי 1763
קטגוריה:נפטרים ב-1843