OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
הבריחה מכדור הארץ

הבריחה מכדור הארץ (באנגלית: Escape from Planet Earth) הוא סרט אנימציה אמריקאי-קנדי משנת 2013 בבימויו של קאל ברונקר.

== תקציר העלילה ==
עלילת הסרט מתרחשת בכוכב הלכת "באאב", בו ציוויליזציית חייזרים כחולים מעריצים את גיבור חלל המהולל "סקורצ' סופרנובה" (מגולם על ידי ברנדן פרייזר). סקורץ' הוא מומחה במשימות חילוץ נועזות אותם הוא נוהג לבצע יחד עם אחיו החנון גארי (מדובב על ידי רוב קורדרי), ראש צוות בסוכנות BASA. בהמשך, לאחר שמתקבל אות מצוקה ב"באאב" מכוכב לכת זר שנחשב למסוכן ביותר, האחים מחליטים לצאת למשימה מסוכנת בכוכב זה. עם זאת, לאחר שסקורץ' מגלה כי הוא הגיע לכדור הארץ הוא נלכד ומועבר לאזור 51. כעת גארי צריך לצאת לעזרת אחיו ולעזור לו לברוח מכדור הארץ.

== ביקורת ==
הסרט זכה לביקורות שליליות רבות, אך מעט שבחו את ההומור שבו. הסרט קיבל באתר Rotten Tomatoes 27% המבוסס על 37 דעות עם ציון משוקלל של 1.4/10 שזהו אחד מהציונים הנמוכים באתר. אתר Metacritic נתן לסרט 35 מתוך 100 המבוסס על 11 דעות. פיטר הוואל נתן לסרט שניים וחצי כוכבים מתוך ארבעה.

=== הכנסות ===
הסרט הכניס כ-57 מיליון דולר בצפון אמריקה וכ-13.7 מיליון דולר ברחבי העולם. בצפון אמריקה, הסרט היה מדורג במקום הרביעי בסוף השבוע הראשון שלו עם הכנסות של כ-16 מיליון דולר.

== שם הסרט בישראל ==
בדומה לסרט היפה והגלדיאטור, החברה "פורום פילם", המפיצה בעברית את הסרט, ביקשה בעמוד הפייסבוק שלה (בשם "סרט סרט - חדשות הקולנוע") שם עברי לסרט. מכיוון שהיו הרבה תגובות שהיו בעיקר מגוחכות ולא רלוונטיות, החליטה החברה לתרגם בפשטות את שמו של הסרט מאנגלית. המועמדים הסופיים לשם ישראלי היו: "הבריחה מכדור הארץ עוברת באזור 51", "המרוץ לישראל", "כחול ומהיר" וכן "פלישת החייזרים".

== דמויות ומדבבים ==

* ברנדן פרייזר/אודי גוטשלק - בתפקיד טייס החלל היהיר סופרנובה סקורץ'
* רוב קורדרי/אביעד בנטוב - בתפקיד גארי, אחיו של סקורץ', ראש צוות בסוכנות BASA
* ג'סיקה אלבה - בתפקיד לנה, יו"ר סוכנות BASA
* שרה ג'סיקה פרקר - בתפקיד סופרנובה קירה, אשתו של גארי
* ויליאם שאטנר - בתפקיד הגנרל שנקר סנדרסון, היו"ר המרושע והאכזרי של אזור 51 שאביו נהרג בטעות בידי חללית של חייזרים אפורים. שנקר, נחוש בדעתו להשמיד את כל החייזרים כולם ביקום כולו בעזרת כוחו של הבלוביניום, שנקר הוא הנבל הראשי של הסרט. 
* קרייג רובינסון - בתפקיד דוק, עכבר דמוי חייזר
* ג'ונתן מורגן הייט – בתפקיד סופרנובה קיפ, בנם של גארי וקירה ואחיינו של סקורץ' 
* סופיה ורגרה - בתפקיד גבי באבלברוק
* ג'ורג' לופז - בתפקיד תורמן, שבלול דמוי חייזר עם 3 עיניים
* קייטלין אולסן - בתפקיד גבי באבלברוק
* ג'יין לינץ' - בתפקיד איו, קיקלופ חייזרי ענק 
* פול רובנס - בתפקיד טרמן 
* גרג בינקלי - בתפקיד ראלף

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://www.youtube.com/watch?v=StRvHNuTLIU הקדימון הרשמי] של הסרט

קטגוריה:סרטי 2013
קטגוריה:סרטי אנימציה ממוחשבת
קטגוריה:סרטי הנפשה קנדיים
קטגוריה:סרטי הנפשה אמריקאיים
ג'ורג' מדורו

שמאל
ג'ורג' ג'ון ליונל מָדוּרוֹ (George John Lionel Maduro; 15 ביולי 1916 – 9 בפברואר 1945) היה איש צבא ולוחם מחתרת הולנדי ממוצא יהודי, שזכה בעיטור הגבורה הגבוה ביותר של הולנד על לחימתו במהלך הפלישה הגרמנית להולנד ב-1940. לזכרו הוקם פארק המיניאטורות מדורודם בעיר האג.

==קורות חייו==
מדורו נולד במושבה ההולנדית קורסאו שבים הקריבי למשפחה יהודית אמידה ממוצא ספרדי. בבגרותו יצא להולנד ללמוד משפטים באוניברסיטת ליידן. בנובמבר 1939 התמנה לקצין זוטר בחיל המילואים של צבא הולנד. כשהחלה פלישת גרמניה להולנד ב-10 במאי 1940 הוא הוצב בעיר האג. הוא הצטיין שם בקרב שבו הוביל כמפקד מחלקה הסתערות תחת אש על מבנה שבו החזיקו צנחנים גרמנים. הגרמנים שבמבנה נחלו מפלה בקרב זה ונפלו בשבי.

לאחר כניעת הולנד ב-15 במאי נאסר מדורו על ידי הגרמנים והוחזק במעצר בהאג במשך חצי שנה. כיהודי היה עליו לשאת טלאי צהוב, אך הוא סירב לעשות זאת. הוא פעל במסגרת המחתרת ההולנדית ועסק בהברחת טייסי בעלות הברית שהופלו בהולנד אל מקום מבטחים. הוא נתפס וברח מכלאו, אך ב-1943 הוסגר לגרמנים על ידי משתף פעולה בלגי ונאסר שוב. הוא הוחזק בסארברוקן שבגרמניה ובנובמבר 1944 הועבר למחנה הריכוז דכאו. ב-9 בפברואר 1945 הוא מת שם ממחלת הטיפוס.

==הנצחה==
דגם בית ילדותו של מדורו, המוצג ב[[מדורודם, ולידו גלעד לזכרו]]
בשנת 1946 הוענק למדורו לאחר מותו עיטור גבורה על לחימתו ב-1940. היה זה עיטור אביר המסדר הצבאי של ויליאם (Militaire Willems-Orde), העיטור הצבאי ההולנדי הגבוה ביותר. הוא ההולנדי היחיד מן האנטילים ההולנדיים שעוטר בעיטור זה.

לאחר מלחמת העולם השנייה יזמו הוריו של מדורו את הקמת פארק המיניאטורות מדורודם בהאג לזכר בנם ותרמו את הממון לשם כך. הפארק נפתח בשנת 1952. בכניסה לפארק ניצב דגם של בית ילדותו של מדורו בקורסאו. על שמו של מדורו נקראת גם הכיכר שבפתח הפארק.

בשנת 2001 הופק סרט תיעודי על חייו של מדורו.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.bevrijdingintercultureel.nl/bi/index.html על ג'ורג' מדורו והעיטור שבו עוטר]

קטגוריה:חיילים יהודים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:לוחמי מחתרת יהודים בשואה
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז דכאו
קטגוריה:נספים במחנה הריכוז דכאו
קטגוריה:הולנדים שנהרגו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מקבלי עיטורים צבאיים
קטגוריה:יהודים הולנדים
קטגוריה:קוראסאו
קטגוריה:אנשי צבא הולנדים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ליידן
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1916
קטגוריה:הולנדים שנפטרו ב-1945
פריילעכע קבצנים

פריילעכע קבצנים (עברית: קבצנים עליזים; פולנית: Weseli biedacy) הוא סרט קולנוע בשפת היידיש שהופק בפולין בשנת 1937. בסרט הקולנוע כיכבו, בין היתר, שמעון דז'יגן וישראל שומכר.

==עלילה==
שני חברים, נפתלי וקופל המטיילים בחוצות העיירה נתקלים לפתע בשלולית נפט. הם אינם יודעים שמקורה של השלולית במיכל נפט דולף שעבר במקום על גבי עגלה. הם מתחילים לחלום על הרווחים שיפיקו משדה נפט, הם חוזרים הביתה ומספרים לנשותיהם על התגלית, הם מבקשים מהן שלא יספרו על כך לאיש. תוך דקות ספורות כל העיירה יודעת על התגלית. תוכניות מתחילות להירקם לעסק שיצמח מגילוי נפט וכל העיירה נהיית שותפה לעסק. נמצא בעל הון מקומי הרוצה להשקיע במיזם ותייר אמריקאי הרוצה לזכות בזיכיון להפקת נפט. אשתו של נפתלי רוצה לשדך את בתם גיטל לתייר האמריקאי, אך נפתלי רוצה לחתן את גיטל לוולוול, בנו של קופל. גיטל גונבת את תוכניות המיזם ובורחת יחד עם בחיר ליבה, שחקן תיאטרון המבקר בעיירה. אחרי מרדף מצליחים לאתר את הנמלטים ואת התוכניות בבית משוגעים. בינתיים מהנדס שהוזמן למדוד את שדה הנפט, גילה כי כל השדה אינו אלא שדה אבנים ואין שם טיפת נפט. נפתלי וקופל לא מתייאשים ומתכוונים להקים במקום מחצבה, אך בינתיים מצפה להם משפט.

==לקריאה נוספת==
* נתן גרוס, תולדות הקולנוע היהודי בפולין, ירושלים: הוצאת מאגנס, 1990, עמ' 59-58, 130-129.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סרטי 1937
קטגוריה:סרטים פולניים ביידיש
עטיפה (תקליט)

תקליטים עשויי ויניל חשופים לשריטות ולנזקים נוספים. לפיכך מראשית ההפצה המסחרית של תקליטים, בתחילת המאה ה-20, הם נמכרו בעטיפה ריבועית, עשויה נייר או קרטון דק, שאורך צלעו גדול אך במעט מקוטרו של התקליט. בנוסף להגנה על התקליט שימשה העטיפה למתן מידע על התקליט – שמו ושמות יוצריו, רשימת השירים וקטעי המוזיקה שבו וכו'. עיצוב העטיפה בא לתרום למסר האמנותי שבתקליט ולקידום מכירתו, וכלל פעמים רבות את תמונת מבצעי התקליט.

עם המעבר מתקליטים לתקליטורים כאמצעי להפצת מוזיקה, נשמרו עקרונות העיצוב הוויזואלי של העטיפה, אף שמבחינה פיזית היא השתנתה לקופסת פלסטיק שאורך צלעה קטן יותר (בהתאם לגודל התקליטור).

לעיתים עטיפות של אלבומים מסוימים נהפכו אייקוניות ביחד איתם והיוו מושא לתיאוריות ופארודיות רבות או שאתר צילומם הפך לנקודת עלייה לרגל עבור המעריצים. דוגמאות לכך הן אלבומי הביטלס, ובמיוחד Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band, ו-Abbey Road (אשר תרמו רמזים לתאוריית הקשר על מותו של פול מקרטני), Hotel California של האיגלס, אשר הציג את המלון המסתורי מהשיר המפורסם, Queen II של קווין, אשר היווה השראה לקליפ המפורסם של שירם Bohemian Rhapsody ו-The Dark Side of the Moon, של פינק פלויד.

לעיתים מכונים אלבומים על פי צבע עטיפתם. דוגמאות בולטות לכך הן האלבום הלבן של הביטלס (כמה שנים לאחר מכן הוציאה הלהקה 2 אלבומים נוספים באותו האופן – אדום וכחול) והאלבום השחור של מטאליקה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* עופר שדמי, [http://kisuy.wordpress.com סיפור. כיסוי] - סיפורן של עטיפות האלבומים הישראלים (בלוג)
* 
* 

קטגוריה:אלבומים
קטגוריה:אריזה
שבשתא כיוון דעל על

שבשתא כיוון דעל - על הוא ביטוי ארמי-תלמודי שנאמר על יד האמורא רב דימי מנהרדעא ופירושו: דבר משובש, כיוון שנכנס והשתרש בלב, קשה להוציאו שוב.

== מקור הביטוי ==
האמרה מובאת במסגרת דיון תלמודי העוסק בשאלה איזה מורה עדיף שילמד דרדקים, אדם מלומד שאינו מדייק בלשונו, או אדם מדייק אך שאינו מלומד:

מדיון זה עולה כי רבא סבור שעדיף להעסיק מורה מלומד שאינו מדייק, גם אם יש חשש שבכך ישתרשו שגיאות בלב התלמידים, כיוון שהשגיאות ממילא יתבררו ויתוקנו במהלך הלימוד. אולם אליבא דרב דימי, החשש מפני טעויות, בפרט כשהן ניטעות בגיל צעיר, הוא גדול בהרבה – משום שברגע שהן משתרשות, הן יישארו לעולם וקשה יהיה לעוקרן, ולכן העדפתו היא להעסיק את אותו שמדייק אבל לא מלומד.

==קישורים חיצוניים==
*תמר דובדבני, , באתר בית אבי-חי

==הערות שוליים==

קטגוריה:מילים וביטויים בארמית
קטגוריה:טעויות
שמעון סולומון

שמעון יאסו סולומון (נולד ב-5 באוגוסט 1968) הוא פוליטיקאי ישראלי המכהן כשגריר ישראל באנגולה. קודם לכן כיהן במגוון תפקידים ניהוליים וייעוציים הקשורים לישראלים יוצאי אתיופיה ולחינוך. חבר הכנסת לשעבר מטעם מפלגת "יש עתיד".

== ראשית חייו ==
סולומון נולד בכפר קטן במחוז תיגראי שבאתיופיה. בשנת 1980, כשהיה בן 11, עלה ברגל לישראל במסגרת "מבצע אחים" יחד עם הוריו וחמישה מששת אחיו ואחיותיו. למד בכפר הנוער הדתי ימין אורד. שירת בצה"ל בחטיבת הצנחנים והגיע לדרגת רב-סרן במילואים.

בעל תואר ראשון בעבודה סוציאלית מאוניברסיטת בן-גוריון בבאר שבע, ולימודים לקראת לתואר מוסמך (MA) במנהל ומדיניות חינוך באוניברסיטה העברית בירושלים.

== פעילות ציבורית ==
בשנת 1992, החל לעבוד בתחום הייעוץ החינוכי: בתחילה היה יועץ חינוכי בבית הספר התיכון אמי"ת בבאר שבע. בשנת 1994, מונה ליועץ לעניין שילוב עולים לשר החינוך אמנון רובינשטיין. בשנת 1996, עם מינוי ממשלת הימין, עזב את תפקידו לטובת ייעוץ והנחיה באגודה לקידום החינוך בירושלים. לאחר הקמת ממשלת שמאל שנית, בשנת 1999, מונה שנית ליועץ עלייה, הפעם לשר החינוך יוסי שריד, ולאחר פרישתו לראש הממשלה אהוד ברק, עד שנת 2001.

לאחר מכן, החל לעסוק בתפקידי ניהול, אף הם בזיקה לתחום החינוכי ולתחום העלייה. שימש מנכ"ל המרכז הקהילתי שבו בנים ליוצאי אתיופיה בבאר שבע. בשנת 2003, ניהל את חוגי הסיור לעולים בחברה להגנת הטבע. באותה שנה, עבר לניהול תחום התעסוקה לאקדמאים יוצאי אתיופיה בסוכנות היהודית. בשנת 2005, היה שליח עלייה באדיס אבבה ובשנים 2007-2008 ניהל מרכז קליטה בבאר שבע. בין השנים 2008-2012, ניהל את המערך החינוכי וההדרכה בכפר הנוער "אגהוזו-שלום" ברואנדה, ליתומים ניצולי רצח העם.

במסגרת פעילותו הציבורית התנדב סולומון בארגון רופאים לזכויות אדם המסייע למהגרים פליטים, חבר בוועד של קרן "אייסף" לחינוך, עמותות "עלמי"א" הפועלת לקידום הילד והמשפחה של ישראלים יוצאי אתיופיה ו"טבקה" המעניקה סיוע משפטי לאנשי קהילת יוצאי אתיופיה בישראל. סולומון כיהן בין היתר כחבר הנהלת תיאטרון יוצאי אתיופיה "נטלה".

החל משנת הלימודים 2015-2016 סולומון עומד בראש בית הספר החקלאי "כפר סילבר" שנמצא ליד אשקלון.

=== בכנסת ===
במהלך הבחירות לכנסת התשע עשרה, הוצב במקום ה-12 ברשימה החדשה יש עתיד. לאחר שהרשימה זכתה ל-19 מנדטים, נבחר לכנסת.

פעל בעיקר בתחומי החינוך ויוצאי אתיופיה. היה ראש השדולות למען חיילים יוצאי אתיופיה, למלחמה בגזענות ובאפליה, למען ההשכלה הגבוהה ליוצאי אתיופיה, לחיזוק כפרי-הנוער והפנימיות ולחיזוק יישובי הערבה.

כמו כן, פעל בתחום יחסי החוץ, בעיקר באשר למולדתו: היה ראש השדולה ליחסי ישראל-אפריקה, וכן ראש קבוצת הידידות הפרלמנטרית עם אפריקה, אתיופיה, אריתריאה ובולגריה.

=== כשגריר ישראל באנגולה ===
ב-3 באוגוסט 2021 מונה על ידי שר החוץ יאיר לפיד לכהן כשגריר ישראל באנגולה במסגרת מכסת המינויים הפוליטיים במשרד החוץ<ref></ref>. במרץ 2022 הוא הגיש את כתב האמנתו לנשיא אנגולה ז'ואאו לורנסו והחל את כהונתו.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [https://web.archive.org/web/20130112075724/http://yeshatid.org.il/team/shimon שמעון סולומון] באתר "יש עתיד"
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים ==

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם יש עתיד
קטגוריה:פעילים חברתיים ישראלים
קטגוריה:באר שבע: חברי הכנסת
קטגוריה:ישראלים ילידי אתיופיה
קטגוריה:עולים בשנות ה-1980
קטגוריה:עובדים סוציאליים ישראלים
קטגוריה:חברי הכנסת התשע עשרה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
קטגוריה:שליחי הסוכנות היהודית
קטגוריה:שגרירי ישראל
קטגוריה:שגרירים באנגולה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1968
דב ליפמן

הרב דב אלן ליפמן (נולד ב-9 בספטמבר 1971, י"ט באלול ה'תשל"א) הוא חבר הכנסת לשעבר מטעם מפלגת "יש עתיד".

== קורות חייו ==
נולד בסילבר ספרינג, מרילנד, ארצות הברית. אביו היה שופט פדרלי. למד בתיכון היהודי המקומי, ולאחר מכן בישיבת מרכז התורה בירושלים במשך שנתיים. הוסמך לרבנות בישיבת נר ישראל בבולטימור על ידי הרב יעקב ויינברג. בעל תואר ראשון בתלמוד מישיבת נר ישראל בבולטימור ותואר שני בחינוך מאוניברסיטת ג'ונס הופקינס. ב-1994 היה ממייסדי הכולל הקהילתי בקליבלנד. מ-1997 לימד בבתי ספר יהודיים בסילבר ספרינג. בשנת 2004 עלה לישראל והתיישב בבית שמש. בישראל שימש כמורה לתורה ומחשבת ישראל במספר ישיבות וסמינרים.

בבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2008 היה יועץ ומנהל הקמפיין של סגן ראש עיריית בית שמש. נמנה עם פעילי המאבק נגד מה שלדעתו היה הקצנה והפליה דתית בבית שמש. ב-2011 תמך בבית הספר "אורות בנות" בעיר, שקבוצת חרדים ביקשו למנוע את פתיחתו במשכנו החדש.

בשנת 2011 הצטרף לתנועת "עם שלם" וב-2012 פרש ממנה והצטרף למפלגת "יש עתיד". לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה ב-2013 שובץ במקום ה-17 ברשימתה, ונבחר. הקים את "השדולה לקידום השתלבות חרדים בשוק העבודה" ועמד בראשה. בבחירות לכנסת העשרים ב-2015 הוצב במקום ה-17 ברשימת יש עתיד, שקיבלה רק 11 מושבים ולא נכנס לכנסת. לאחר מכן קיבל משרה ב, דבר שהביא להדחתו מתפקידו במפלגה. במאי 2018 הודיע על פרישה מיש עתיד ומפעילות פוליטית מסיבות אישיות.

פרסם שלושה ספרים על יהדות בשפה האנגלית, ואחד מהם תורגם לעברית וצרפתית. מפרסם טור שבועי במקומון "תמורה" בבית שמש ובשבועון ה-OU וכותב טורים בג'רוזלם פוסט וב-Times of Israel.

במאי 2021 דווח בהארץ על טענות על התנהגות לא הולמת והטרדה מינית של שתי נשים נגד ליפמן. בחודש הבא דיווח "הארץ" כי פוטר מתפקידו.

== חיים אישיים ==
נשוי לדינה ואב לארבעה, גר בבית שמש.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [https://web.archive.org/web/20130430163011/http://yeshatid.org.il/team/dov דב ליפמן] באתר מפלגת "יש עתיד"
* 
* [https://web.archive.org/web/20130602051310/http://www.rabbilipman.com/ אתר האינטרנט של דב ליפמן] 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי ישיבת נר ישראל-בולטימור
קטגוריה:בית שמש: חברי הכנסת
קטגוריה:חברי הכנסת התשע עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם יש עתיד
קטגוריה:חרדים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי ארצות הברית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ג'ונס הופקינס
קטגוריה:עולים בשנות ה-2000
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1971
תיאטרון מופע

תיאטרון מופע הוא תיאטרון ישראלי להצגות ומופעי מחול.

== היסטוריה ==
גליה וחיים בארי ייסדו את תיאטרון מופע וניהלו אותו. בתם עדי בארי ניהלה אותו אחריהם עד לסגירתו.

== הצגות ==
התיאטרון הפיק עד היום עשרות הצגות ומופעי מחול לילדים ונוער.

התיאטרון מעלה הצגות בתיאטרון הפארק, במועדוני מנויים, בהיכלי תרבות, בסל התרבות, ובפסטיבלים לילדים בישראל ובעולם במהלך השנה כגון: פסטיבל חיפה להצגות ילדים, קסם של אגדה, פסטיבל החורף של סיאול ועוד.

התיאטרון משתף פעולה עם להקת המחול הקיבוצית, והם הפיקו ביחד 4 מופעי מחול - "דירה להשכיר", "אפון הפלא", "אצבעונית", "בת הים הקטנה".

בשנת 2013 הפיק התיאטרון בשיתוף תיאטרון חיפה את פסטיבל "הסופגטרון" בחופשת החנוכה.
בשנת 2018 הפיק התיאטרון את המחזמר "תירס חם" שביימה איילון נופר.

רפרטואר התיאטרון מגוון וכולל את ההצגות: פרח של אגדה, דמעות של אריה, מקהלה עליזה, מגש הכסף, "ירושלים שלי", "רעש לבן", "שכנים", "דוד ובן-גוריון", "אחד מהחברה", "מעפילים קטנים", "מכתב לאמא", החתול במגפיים, פרח לב הזהב, הברווזון המכוער, ספר הג'ונגל - המחזמר, המחזמר עוץ לי גוץ לי ובת הטוחן.

אל התיאטרון הצטרפה השחקנית ענבל לוי-אזואלוס רהב (ענבלי בא לי).

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.mofa.co.il אתר התיאטרון]
*הבמא
*פורטל חדר מורים
*מועצה שהם
*יישובה מועצה ים המלח
*מפה
==הערות שוליים==

מופע
שלמה המלך והדבורה

שלמה המלך והדבורה, ציור של [[יעקב חייט]]
שלמה המלך והדבורה היא מעשייה נודעת, שנכללת באגדות "ויהי היום" מאת חיים נחמן ביאליק.

==עלילה==
דבורה עוקצת בשוגג את שלמה המלך. כשמתעורר זעמו, היא מבקשת ממנו שיחוס עליה ומבטיחה להשיב לו טובה. שלמה המלך מזלזל בהבטחתה אך משחרר אותה. לאחר זמן מה, מגיעה מלכת שבא לארמון המלך וחדה לו חידות. שלמה פותר את החידות בהצלחה, עד שמגיעה החידה האחרונה: איזה מבין זרי-הפרחים שהוצבו לפניו אמיתי ולא מלאכותי. הדבורה מסייעת לשלמה להשיב נכונה ובכך מקיימת את הבטחתה ומוכיחה שגם דבורה זעירה יכולה לסייע למלך.

== פרסומים בעברית ==

* נוהמי: המלך שלמה והדבורה, מעובד על ידי מ. חן, מוריה, תרע"ז
* חיים נחמן ביאליק: "שלמה המלך והדבורה", בתוך: שלמה מלך החיות והעופות, דביר, תרפ"ח. איורים: נחום גוטמן.
*חיים נחמן ביאליק: "שלמה המלך והדבורה", בתוך: ויהי היום, דביר, תרצ"ד. איורים: נחום גוטמן
* חיים נחמן ביאליק: "שלמה המלך והדבורה", בתוך: מאגדות המלך שלמה, דביר, תשל"ג. איורים: נחום גוטמן
* אוריאל אופק: שלמה המלך והדבורה, עופר, תשל"ה. (מהדורה נוספת בשנת 2011, איורים: אבי כץ)

==קישורים חיצוניים==
* חיים נחמן ביאליק, [http://www.benyehuda.org/bialik/veyehi_hayom_shlomo_hamelex_vehadvora.html שְׁלֹמֹה הַמֶּלֶך וְהַדְּבוֹרָה], בקובץ "ויהי היום", באתר של פרויקט בן-יהודה

קטגוריה:אגדות שלמה המלך
קטגוריה:דבורה בתרבות
אהבה (סרט)

אהבה (בצרפתית: Amour) הוא סרט דרמה צרפתי בבימויו וכתיבתו של מיכאל הנקה. בסרט משחקים ז'אן-לואי טרנטיניאן, עמנואל ריבה ואיזבל הופר.

הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הקולנוע בקאן שם זכה בפרס דקל הזהב. זוכה פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר לשנת 2012, פרס סזאר ופרס לומייר לסרט הטוב ביותר.

הסרט מתאר את זקנתם של בני זוג, עד למותם.

==עלילה==
הסרט מגולל את סיפורם של בני הזוג אן (עמנואל ריבה) וז'ורז' (ז'אן-לואי טרנטיניאן), מורים לנגינה שיצאו לגמלאות. בתחילת הסרט אן לא מגיבה לדבריו של ז'ורז'. היא עוברת ניתוח שמשאיר אותה משותקת בחלק הימני של גופה.

לאחר הניתוח אן מנסה להתאבד, אך אינה מצליחה. מצבה של אן מדרדר כאשר היא עוברת שבץ מוחי. היא מתחילה לקבל טיפול סיעודי הכולל החלפת חיתולים והאכלה דרך עירוי. בתם, איב (איזבל הופר), מנסה לשכנע את ז'ורז' לקחת את אן לבית אבות. אך ז'ורז' מסרב להצעה בטענה שאן לא הייתה מסכימה להישלח מביתה. לאחר שמצבה של אן מדרדר עוד ועוד, ז'ורז' חונק את אן באמצעות כרית ומביא למותה, ונראה שז'ורז' שם קץ גם לחייו שלו.

==צוות שחקנים==
* ז'אן-לואי טרנטיניאן – ז'ורז' לורן
* עמנואל ריבה – אן לורן
* איזבל הופר – איב לורן
* ויליאם שימל – ג'וף, בעלה של איב
* אלכסנדר תארו – אלכסנדר, תלמיד של ז'ורז' ואן.

==ביקורות==
הסרט קיבל ביקורות מהללות עם ציון של 91% מהאתר "Rotten Tomatoes" בהתבסס על 129 ביקורות. האתר "Metacritic" נתן לסרט ציון של 93 בהתבסס על 36 ביקורות. בנוסף עמנואל ריבה קיבלה ביקורות חיוביות על משחקה.

==פרסים ומועמדויות (רשימה חלקית)==
* זכייה בפרס גלובוס הזהב לסרט הזר הטוב ביותר
* זכייה בפרס דקל הזהב של פסטיבל הקולנוע בקאן
* מועמד לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר
* מועמד לפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר (מיכאל הנקה)
* מועמד לפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר (מיכאל הנקה)
* מועמד לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר (עמנואל ריבה)
* זכייה בפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר
* מועמד לפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר (עמנואל ריבה)
* מועמד לפרס באפט"א לבמאי הטוב ביותר (מיכאל הנקה)
* מועמד לפרס באפט"א לתסריט המקורי הטוב ביותר (מיכאל הנקה)
* מועמד לפרס באפט"א לסרט הזר הטוב ביותר
* זכייה בפרס סזאר לסרט הטוב ביותר
*זכייה בפרס לומייר לסרט הטוב ביותר

==קישורים חיצוניים==
* 

* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 2012
קטגוריה:סרטי דרמה
קטגוריה:סרטים צרפתיים
קטגוריה:סרטים גרמניים
קטגוריה:סרטים אוסטריים
קטגוריה:סרטי מיכאל הנקה
קטגוריה:זוכי פרס דקל הזהב
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב לסרט הזר הטוב ביותר
קטגוריה:זוכי אוסקר: הסרט הזר הטוב
קטגוריה:זוכי פרס סזאר
קטגוריה:זקנה בקולנוע
קטגוריה:זוכי פרס לומייר
קטגוריה:זוכי פרס באפט"א לסרט הטוב ביותר שאינו באנגלית
קטגוריה:סרטים זוכי פרסי איגוד מבקרי הקולנוע של לוס אנג'לס
שחר שוחט

שחר שוחט (נולד ב-14 בפברואר 1966) הוא תת-אלוף במיל' בצה"ל. כיהן כמפקד מערך ההגנה האווירית.

==קורות חייו==
לאורך שירותו ביצע שוחט מגוון תפקידים בשדה ובמטה. הבולטים ביניהם: מפקד סוללת טילי קרקע-אוויר, מפקד יחידת טילי קרקע אוויר, מפקד יחידת "חרב מגן" (טילי חץ), ראש ענף תורה והדרכה במערך ההגנה האווירית, ראש ענף פיתוחים וניסויים, מפקד כנף 168, מפקד כנף 167, וראש תוכנית "עת האסיף" באגף התכנון.

פיקד על מערך ההגנה האווירית במהלך מבצע צוק איתן, שבו היה למערך ההגנה האווירית תפקיד מרכזי בהגנה על העורף בישראל.

שוחט בעל תואר שני במדע המדינה (אוניברסיטת חיפה), תואר ראשון במדעי החברה (אוניברסיטת בן-גוריון), בוגר הקורס למנהיגות משפיעה (High Impact Leadership) באוניברסיטת קולומביה בארצות הברית, וקורס דירקטורים מטעם המרכז הישראלי לניהול. שוחט בוגר המכללה לביטחון לאומי, המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה, וקורס מתקדם בפורט בליס ארצות הברית.

ב-5 באוגוסט 2015 הוחלף על ידי צביקה חיימוביץ' ופרש מצה"ל.

לאחר שחרורו מונה לסמנכ״ל אסטרטגיה ופיתוח עסקי בחטיבת ההגנה האווירית של רפאל.

==לקריאה נוספת==
* לירון אברהם, איש הברזל, במחנה, 6 באוגוסט 2015
מכתביו
* 
* שחר שוחט ויאיר רמתי, [https://www.idf.il/%D7%90%D7%AA%D7%A8%D7%99-%D7%99%D7%97%D7%99%D7%93%D7%95%D7%AA/%D7%9E%D7%A8%D7%9B%D7%96-%D7%93%D7%93%D7%95/%D7%91%D7%A7%D7%A8%D7%95%D7%91-%D7%9E%D7%9C%D7%97%D7%9E%D7%AA-%D7%A8%D7%95%D7%A1%D7%99%D7%94-%D7%90%D7%95%D7%A7%D7%A8%D7%90%D7%99%D7%A0%D7%94/%D7%9C%D7%A7%D7%97%D7%99%D7%9D-%D7%95%D7%AA%D7%A6%D7%A4%D7%99%D7%95%D7%AA-%D7%A8%D7%90%D7%A9%D7%95%D7%A0%D7%99%D7%95%D7%AA-%D7%9E%D7%94%D7%9E%D7%A2%D7%A8%D7%9B%D7%94-%D7%94%D7%90%D7%95%D7%95%D7%99%D7%A8%D7%99%D7%AA-%D7%95%D7%94%D7%A4%D7%A2%D7%9C%D7%AA-%D7%94%D7%90%D7%A9-%D7%9E%D7%A0%D7%92%D7%93-%D7%91%D7%90%D7%95%D7%A7%D7%A8%D7%90%D7%99%D7%A0%D7%94-%D7%AA%D7%90-%D7%9C-%D7%9E%D7%99%D7%9C-%D7%A9%D7%97%D7%A8-%D7%A9%D7%95%D7%97%D7%98-%D7%95%D7%99%D7%90%D7%99%D7%A8-%D7%A8%D7%9E%D7%AA%D7%99/ לקחים ותצפיות ראשוניות מהמערכה האווירית והפעלת האש מנגד באוקראינה], בין הקטבים, גיליון 37, 22 בספטמבר 2022.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* טל גלעדי, [http://www.iaf.org.il/4444-46185-he/IAF.aspx "מהגנ”א לשעבר קיבל אות כבוד מצבא גרמניה"], באתר [http://www.iaf.org.il/ חיל האוויר הישראלי], 22 בפברואר 2016

קטגוריה:מפקדי מערך ההגנה האווירית
קטגוריה:סגל רפאל
קטגוריה:תתי-אלופים בחיל האוויר
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1966
סימן שאני גדול

סימן שאני גדול הוא ספר ילדים שכתב יהודה אטלס ואייר דני קרמן, ויצא בשנת 1997 בהוצאת הד ארצי.

==מבנה הסיפור==
אין מדובר בסיפור עם התחלה, אמצע וסוף. במקום המבנה הזה, שבדרך כלל הוא זה שנוכח, הסיפור כולו מורכב מהוכחות למעבר סופי מילדות לשלב מתקדם יותר בחיים, כשהילד גדול יותר. בסיפור סיטואציות מוכרות לכל וההבדלים בין מצב למצב בולטים. גם האיורים מסייעים להמחשת המעבר: כל פעם מופיעים שני איורים- האיור הראשון מתאר את המקרה הראשון, שקרה לדמות בסיפור בילדותה, והאיור השני מיוחס לאותה שנים אחר כך. כמו כן האיורים של המצבים המתקדמים יותר בולטים יותר מהאיורים המתייחסים למה שקרה בעבר.
השינויים שחלים בדמות מעידים על דברים שונים שפיתחה לאורך השנים שעברו, כגון כישרון, התבגרות וחוכמה. 

כל משפט בסיפור מתחיל ב"כש" ומתייחס לסימן המעיד על הגדילה.

קטגוריה:ספרי ילדים ונוער בעברית
קטגוריה:ספרי יהודה אטלס
קטגוריה:ספרי 1997
קטגוריה:ספרי הוצאת הד ארצי
טד, החוקר המבולבל

טד, החוקר המבולבל (בספרדית: Las aventuras de Tadeo Jones; בתרגום חופשי: הרפתקאותיו של טד ג'ונס) הוא סרט אנימציה ספרדי משנת 2012. את הסרט ביים אנריקה גאטו. הסרט הופץ ומופץ על ידי חברת סרטי פרמאונט. הסרט היה מועמד בפרס גויה לסרט האנימציה הטוב ביותר לשנת 2012.

בשנת 2017 יצא סרט המשך בשם "טד החוקר החופר" ובשנת 2022 יצא סרט המשך נוסף ששמו "טד החוקר החופר חוזר".

== עלילה ==
בילדותו, טד חלם על הרפתקאות מסוכנות ותגליות מדהימות. הוא העריץ את אינדיאנה ג'ונס, אבל המציאות היא אחרת, טד הוא רק עובד בניין רגיל, אבל גורלו עומד להשתנות לאחר שבטעות לוקחים אותו לארכאולוג ידוע לשמצה אשר שולח אותו לפרו לצורך חפירות ארכאולוגיות כדי למצוא את אוצרות האינקה העתיקים. שם חושבים שהוא הארכאולוג וטד מנצל זאת.

==קישורים חיצוניים==
* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 2012
קטגוריה:סרטי הנפשה ספרדיים
קטגוריה:סרטי אנימציה ממוחשבת
בני אפרים

בני אפריים (בטלוגו: {బెనె ఎఫ్రాయిమ్), הנקראים גם "יהודי טלוגו", היא קהילה קטנה בת כ-50 משפחות החיה בלב אזור כפרי במדינת אנדרה פרדש. במדינה זו השפה הנפוצה ביותר היא טלוגו, וזו גם שפתם של חברי הקהילה.

בני הקהילה טוענים כי הם יהודים צאצאי שבט אפרים, שהגיעו להודו לאחר נדודים מאז גלות עשרת השבטים.

==הקשר בין בני הקהילה ליהדות==
בני אפרים טוענים כי הם צאצאים לשבט אפרים מעשרת השבטים. לטענתם לאחר גלות עשרת השבטים הם נדדו מישראל דרך מערב אסיה: פרס, אפגניסטן, טיבט וסין במשך 1,600 שנים, עד שהגיעו לדרום הודו לפני יותר מ-1,000 שנים. ההיסטוריה שלהם לטענתם דומה להיסטוריה של יהודי אפגניסטן, יהודי פרס, בני מנשה ובני ישראל.

בשנות ה-80 נסע מנהיג הקהילה שמואל יעקובי לירושלים, והשתכנע כי הוא ובני קהילתו הם יהודים. מאז שנות ה-80 כחמישים משפחות למדו יהדות, עברית וגם בנו בית כנסת פעיל, בו הם מקיימים תפילות בנוסח מסורתי. בני הקהילה חוגגים את כל החגים היהודיים, מקיימים אורח חיים יהודי, אינם עובדים בשבת, ושואפים לעלות לישראל.

במשך שנים ביקרו את בני הקהילה רבנים מהרבנות הראשית לישראל, על מנת לבדוק האם אכן בני הקהילה הם ממוצא יהודי.

==אורח חיי הקהילה==
רוב חברי הקהילה הם איכרים שכירים, העובדים בחקלאות וחיים בתנאי עוני קיצוני (על פי הגדרות האו”ם: פחות מ-1.5 דולר לנפש ליום).

קהילה זו שייכת לכת ה"מהדיגה" שהיא חלק מקאסטת ה"טמאים" - הקאסטה הנמוכה ביותר בהיררכיית הקאסטות בהודו.

==ביקורת==
בכתבה שפורסמה בוושינגטון טיימס בשנת 2006 נטען כך:

צ'נדרה סקהר אנגדי, מדען חברתי מקרנאטקה השכנה, אמר על יהודי טלוגו:

בנוסף לכך, המתנגדים להעלאת בני אפרים למדינת ישראל מבקרים את חבריה וטוענים שבעבר אבותיהם האיכרים התנצרו כדי לשפר את מצבם הכלכלי, וכעת (החל משנות השמונים של המאה העשרים) הם עושים את אותו הדבר עם היהדות.

== ראו גם == 
* בני מנשה
* שבי ישראל
* פתאנים

== קישורים חיצוניים ==
* מתוך: המדור יהודי עולמי ב"מקור ראשון". באתר מכללת הרצוג - גוש עציון
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יהדות הודו
קטגוריה:קבוצות הטוענות למוצא יהודי
קטגוריה:קהילות יהודיות שהמירו את דתן
קטגוריה:שבטי ישראל האבודים
קטגוריה:קבוצות שהתגיירו
גלאי פוטומוליך

גלאי פוטומוליך הוא גלאי אלקטרואופטי הבנוי על חומר מוליך למחצה. עקרון הפעולה של הגלאי הוא שבעקבות הארה על הגלאי נוצרים זוגות של אלקטרונים וחורים שבעקבות הפעלת מתח כל הגלאי נסחפים לקצות הגלאי וגורמים ליצירת זרם חשמלי.

כאשר פוטונים פוגעים בגלאי דרושה מהם מספיק אנרגיה כדי להעלות אלקטרונים לפס ההולכה. ולכן כאשר רוצים ליצור גלאי לאורכי גל ארוכים - אנו נדרשים לכך שגודל הפס האסור יהיה מספיק קטן כדי שגם פוטונים אלו יוכלו להעלות אלקטרונים. כתוצאה מכך נוצרת בעיה של רעש תרמי, כלומר בעקבות אנרגיה תרמית אלקטרונים יכולים לעלות לפס ההולכה גם לא כתוצאה מהארה, אלא כתוצאה מכך שיש לגלאי אנרגיה תרמית כלשהי. כדי לפתור את הבעיה הזאת ניתן לקרר את הגלאי - ובכך להקטין את הרעש התרמי.

==ראו גם==
* פוטורזיסטור

קטגוריה:גלאים וחיישנים
קניון סאמריה

שמורת הטבע של קניון סאמריה
שערי הברזל בקניון סאמריה
הכניסה הצפונית ותחילת הירידה לקניון
קניון סאמריה (ביוונית: Φαράγγι Σαμαριάς) הוא הקניון הגדול ביותר באי כרתים, ואחד הגדולים באירופה כולה. הקניון נמצא בתחומי מחוז חאניה, בדרום-מערב כרתים, על רכס לפקה אורי ("ההרים הלבנים"). הקניון נמצא בתחומי שמורת הטבע סאמריה, שהוכרזה כשמורה בשנת 1962, וכוללת מספר פרטים של עז כרתים (קרי-קרי) הנדירה, שהיא אנדמית לשמורה. בשמורה מינים נוספים של חי וצומח, שחלקם אנדמיים.

== מבנה הקניון ==
מסלול ההליכה בקניון הוא באורך 16 קילומטרים, שמתחילים בגובה 1,230 מטר מעל פני הים, בכניסה הצפונית לשמורה (ליד הכפר אומלוס), ומסתיימים באגיה רומלי, לחופי הים הלובי בדרום כרתים. הקטע הדרמטי ביותר של הקניון נמצא לקראת חלקו הסופי, בו קירותיו מתקרבים זה לזה עד למרחק של כ-4 מטרים. מקום זה נקרא PORTES, שפירושו "שער", אך שמו הרווח הוא "שערי הברזל" (Iron Gates). באזור זה מתנשאים קירות הקניון לגובה של כ-300 מטרים, ויש מקומות שהם גבוהים אף יותר.

מסלול ההליכה בקניון אורך כ-5-7 שעות, והוא מיועד למטיבי לכת ויכול להיות חם מאוד בחודשי הקיץ. בסיום המסלול יש לקחת מעבורת לנקודה אליה ניתן להגיע עם רכב, ולכן יש לתכנן היטב את הזמנים. מטיילים שאינם מטיבי לכת, יכולים ללכת את תחילתו או סופו של המסלול בלבד, או לצפות עליו מנקודת התצפית בכניסה הצפונית.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.gotravel.co.il/travel/index.asp?p=2523 תיאור המסלול בקניון סאמריה], באתר Explore Crete (אנגלית)

קטגוריה:כרתים
קטגוריה:קניונים
קטגוריה:אירופה: שמורות טבע
סאמריה
בית המכס העליון

בית המכס העליון הוא מבנה היסטורי ברמת הגולן, השוכן מצפון לצומת בית המכס בה נפגשים כביש 91 וכביש 888. 
==היסטוריה==
בית המכס העליון הוקם בשנות ה-20 של המאה ה-20 בידי שלטונות המנדט הצרפתי בסוריה ובלבנון, סמוך לגבול עם שטח המנדט הבריטי בארץ ישראל. המתחם שכן על כביש חיפה-דמשק, כשני קילומטרים ממזרח לגשר בנות יעקב שעל נהר הירדן. בית המכס העליון החליף את בית המכס התחתון שקדם לו, ואשר שכן בערוץ הירדן, סמוך לגשר. באתר החדש הוקמו סככת בידוק לרוחב הכביש, מספר מבני שירות ומנהלה סביב המבנה המרכזי, אורוות ורחבת מסדרים.

בשנת 1941, עת סוריה נשלטה בידי צרפת של וישי, בוצר המתחם מחשש לתקיפה בריטית. במלחמת העצמאות הפך המתחם לבסיס של הצבא הסורי ושימש כנקודת המוצא לתקיפה הסורית על המושבה משמר הירדן ב-6 ביוני 1948 ולכיבושה ב-10 ביוני 1948. ב-18 במאי 1948 החליט מפקד הפלמ"ח יגאל אלון לבצע פשיטה על הבסיס הסורי. הפשיטה בוצעה בליל ה-18 במאי על ידי פלוגה מחטיבת יפת"ח בפיקודו של ראובן נצר. היעד נכבש לאחר קרב קצר והמתחם הסורי פוצץ. הפשיטה המוצלחת שיבשה את תוכנית הפלישה הסורית ודחתה את ההתקפה על משמר הירדן בשבועיים. 10 סורים נהרגו במהלך הפלישה וקצין אחד נשבה. ב-10 ביולי 1948, במסגרת מבצע ברוש, היה אמור גדוד של חטיבת כרמלי לכבוש את בית המכס העליון, אך בניית הגשר הצף על הירדן לא הושלמה, וההתקפה לא יצאה אל הפועל.

ממלחמת העצמאות ועד 1967 שימש בית המכס העליון כמרכז למוצבי הסורים באזור. כמו כן שימש המקום למפגש של ועדת שביתת הנשק ישראל–סוריה.

במלחמת ששת הימים הופצץ המקום על ידי חיל האוויר ולאחר מכן נכבש בידי צה"ל. ב-15 ביוני 1967 אירע באזור אסון בית המכס העליון, כאשר לוחמי גדוד 13 של חטיבת גולני נשלחו למקום כדי לאסוף נשק ותחמושת ממוצבים סורים נטושים. בפיצוץ שאירע בבונקר כ-100 מטרים מדרום למבנה נספו 11 לוחמים. תשעה מהם נקברו בקבר אחים בנהריה, ופרטי האירוע מעולם לא הוסברו במלואם למשפחות.

במהלך מלחמת יום הכיפורים הגיעו כוחות סורים עד לאזור. סמוך לבית המכס שוכנת אנדרטה לזכר חללי אגד ארטילרי 212 שנפלו במהלך המלחמה. מאז 1967 נותר המבנה ללא שימוש, ומצבו הלך והתדרדר. דלתות, חלונות ומשקופים נגנבו ממנו, ועל קירותיו המחוררים מפגעי המלחמות רוססו כתובות גרפיטי.

בשנת 2012 רכש איש העסקים ליאו גלזר את המתחם מידי מינהל מקרקעי ישראל, בכוונה להופכו למלון בוטיק בשער הכניסה לרמת הגולן. גלזר הסכים להקים במתחם בית המלון אנדרטה לזכר חללי אסון בית המכס העליון. בשנת 2017 נחנכה האנדרטה במלאת חמישים שנה לאסון. מאז שנת 2023 המלון פעיל ונקרא "פרא".

==המבנה==
האדריכל בצלאל רינות תיאר את המבנה כדלקמן:

למבנה המרכזי בבית המכס העליון מעמד של אתר מורשת.

==גלריה==
<gallery heights="200" mode="packed">
קובץ:מלון בית המכס העליון, יולי 2017.jpg|המבנה המרכזי במהלך שיפוצו, יולי 2017
קובץ:Beithameches14.JPG|המבנים בעת הסבתם לבית מלון, 2014
קובץ:Bnot-Yaakov-custom-house-23.jpg|מראה במתחם
קובץ:Bnot-Yaakov-custom-house-30.jpg|תקריב של המבנה
קובץ:פסאז בבית המלון 5-2021 (צילום- ד"ר נתן מולכו).jpg|חצר בית המלון
קובץ:בית המלון החדש.jpg|בית המלון החדש
קובץ:בריכת בית המלון.jpg|בריכת בית המלון מאי 2021
קובץ:PikiWiki Israel 83194 a quotwildquot hotel in the golan.jpg|alt=
</gallery>

==ראו גם==
*אסון בית המכס העליון

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אתרי מורשת במחוז צפון
קטגוריה:רמת הגולן: מבנים
כותרת (אדריכלות)

הכותרות בשלושת הסדרים הקלאסיים
כותרת (יוונית Κιονόκρανο; לטינית Capitellum - מ-Caput, ראש) היא חלקו העליון ביותר של עמוד או פילסטר, והיא מקשרת ביניהם לבין חלק הבניין אותו הם נושאים. בדרך כלל יהיה קצה הכותרת העליון רחב מבסיסה, כדי להגדיל את שטח התמיכה של העמוד בפרט המבנה שבו הוא תומך. בנוסף, בדרך כלל מתרגמת הכותרת את חתך העמוד העגול, לאבקוס רבוע. 

רוב הכותרות משתייכות לאחד משלושת הסדרים הקלאסיים: הסדר הדורי, האיוני והקורינתי, או להסדר המשולב המאוחר יותר. 

==ראו גם==
* אדריכלות קלאסית - מונחים

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:אלמנטים אדריכליים
יצחק בירק

יצחק (צחי) בירק הוא פרופסור חבר וראש המעבדה למערכות מקביליות בטכניון בפקולטה להנדסת חשמל.

==ביוגרפיה==
נולד ברחובות. בן לפרופסור מאיר בירק ופרופסור יהודית בירק. אח לפרופסור אוהד בירק.

פרופ' בירק הוא בוגר תואר ראשון (1975) ושני (1982) בטכניון ובעל תואר דוקטור (1987) מאוניברסיטת סטנפורד, כולם בהנדסת חשמל.

בשנים 1976–1981 היה מהנדס פרויקטים בצה"ל. בשנים 1986–1991 היה חבר בצוות המחקר של IBM Almaden Research Center בקליפורניה, שם עבד על ארכיטקטורה מקבילית, תת-מערכות מחשב ורשתות קישוריות סיבים אופטיים פסיביות. בירק הוא חבר הפקולטה להנדסת חשמל בטכניון מאוקטובר 1991.

==נושאי מחקריו==
חומרת המחשבים וארכיטקטורה של שבבים ומתרכז בתחומי: ארכיטקטורות אחסון היררכי לשרתי מידע מולטימדיה, ארכיטקטורות מערכות מולטימדיה ומידע, מערכות תקשורת לווינית, ניצול נבון של יתירות למטרות שיפור ביצועים.

==פרסומים==
פרופ' יצחק בירק פרסם מספר מאמרים בתחומו, בעיקר בירחוני ה-IEEE ומחזיק 7 פטנטים - ארבעה לבד ושלושה בשותפות עם חוקר נוסף.

==קישורים חיצוניים==
*[http://webee.technion.ac.il/people/birk/ דף המידע של פרופ' יצחק בירק]
*[https://web.archive.org/web/20131014094649/http://webee.technion.ac.il/people/birk/YB-pubs.html פרסומיו]
*[https://www.ynet.co.il/articles/0,7340,L-5510417,00.html התגובה השנויה במחלוקת]

קטגוריה:סגל הטכניון: הנדסת חשמל
קטגוריה:מהנדסי חשמל ישראלים
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת סטנפורד
אוניקס (נהר)

מפה של עמק רייט ובה [[נהר אוניקס ואגם ונדה]]
אוניקס (באנגלית: Onyx) הוא נהר מי קרחונים מומסים, הגדול בנהרות אנטארקטיקה. אורכו מגיע ל-32 קילומטרים.

האוניקס זורם רק בחודשי הקיץ האנטארקטי בעמק רייט מכיוון קרחון רייט התחתון ואגם בראונוורת לכיוון אגם ונדה והוא בעל אגן ניקוז סגור. בנהר אין דגים, אך יש בו מיקרואורגניזמים ופריחת אצות.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
אוניקס
אוניקס
חיות הדרום הפראי

חיות הדרום הפראי (באנגלית: Beasts of the Southern Wild) הוא סרט קולנוע מסוגת דרמה-פנטזיה בבימויו של בן צייטלין משנת 2012. תסריט הסרט נכתב על ידי צייטלין ולוסי אליבר, המבוסס על מחזה של אליבר בשם "Juicy and Delicious". אחרי שזכה להצלחה בפסטיבלי קולנוע, הסרט יצא לאקרנים ב-27 ביוני 2012 בניו יורק ובלוס אנג'לס. הסרט היה מועמד לארבעה פרסי אוסקר, כולל הסרט הטוב ביותר, הבמאי הטוב ביותר עבור צייטלין, התסריט המעובד הטוב ביותר עבור צייטלין ואליבר והשחקנית הטובה ביותר עבור קוובנז'ניי ווליס. נכון לשנת 2019 ווליס בת ה-9 היא השחקנית הצעירה ביותר שהייתה מועמדת לפרס האוסקר לשחקנית הטובה ביותר.

==עלילה==
הסרט מגולל את סיפורם של האשפאפי (קוובנז'ניי ווליס) ואביה ווינק (דוויט הנרי) החיים בדרום ארצות הברית בקהילה מבודדת בשם "האמבטיה". יום אחד, כשהאשפאפי, בת 6, חוזרת מבית הספר, היא מגלה שאביה נעדר. כאשר הוא חוזר מתפתחת ביניהם תגרה שאחריה האשפאפי רצה לביתה וגורמת לשריפתו. לפי החלוק והצמיד מבין הצופה כי וינק היה מאושפז בבית חולים. כאשר מתעמתים האשפאפי ואביה על אירוע השריפה היא מכה אותו בחזהו והוא מתמוטט. היא משיגה לו תרופה אבל הוא שוב נעלם.

לקראת סופה מתקרבת, רוב תושבי "האמבטיה" מחליטים להתפנות כדי להינצל מהצפה. אולם קומץ תושבים ובכללם ווינק מחליטים להישאר בכל מחיר. כאשר מתחילה הסערה הגדולה ווינק והאשפאפי מתכנסים בביתם. עם שוך הסערה ווינק וחבריו משתמשים בחומר נפץ על מנת לפעור חור בסוללה המעכבת את ירידת פני המים. לאחר מכן הרשויות מפנות את תושבי "האמבטיה" לבית חולים. ווינק מסרב לקבל טיפול רפואי ומצבו מחמיר. לבסוף הם מצליחים לברוח משם.

האשפאפי יוצאת לחפש את אמא שלה. כשהיא מוצאת מישהי שנראית כמותה היא מנסה לברר אם זו היא. לאחר ניסיונות כושלים היא שבה לביתה שם ווינק על ערש דווי. לאחר מותו של ווינק האשפאפי ושאר תושבי "האמבטיה" עורכים את טקס שריפת הגופה. בסצנת הסיום צועדים חברי הקהילה לאחר הטקס.

==צוות שחקנים==
* קוובנז'ניי ווליס - האשפאפי
* דוויט הנרי - ווינק
* לוי איסטרלי - ג'ין באטסטי
* ג'ינה מונטנה - מיס בת'שבא
* לוואל לנדס - וולרס
* ג'ונשל אלכסנדר - ג'וי סטרונג

==ביקורות==
הסרט זכה לביקורות מהללות. האתר "Rotten Tomatoes" נתן לו ציון של 86% בהתבסס על 141 ביקורות. האתר "Metacritic" נתן לו ציון של 86% בהתבסס על 41 ביקורות. הסרט נבחר על ידי העיתון "הניו יורק טיימס" לבחירת המבקרים של שנת 2012. המגזין "Sight & Sound" דירג אותו במקום החמישי ברשימת סרטי השנה.

==פרסים ומועמדויות (רשימה חלקית)==
* מועמד לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר
* מועמד לפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר (בן צייטלין)
* מועמד לפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר (בן צייטלין ולוסי אליבר)
* מועמד לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר (קוובנז'ניי ווליס)
* זכייה ברשימת עשרת סרטי השנה של מכון הסרטים האמריקאי
* מועמד לפרס באפט"א לתסריט המעובד הטוב ביותר (בן צייטלין ולוסי אליבר)
* זכייה בפרס מצלמת הזהב מפסטיבל הקולנוע בקאן (בן צייטלין)
* מועמד לפרס אינדפנדנט ספיריט לסרט הטוב ביותר
* מועמד לפרס אינדפנדנט ספיריט לבמאי הטוב ביותר (בן צייטלין)
* מועמד לפרס אינדפנדנט ספיריט לשחקנית הראשית הטובה ביותר (קוובנז'ניי ווליס)
* מועמד לפרס אינדפנדנט ספיריט לצילום הטוב ביותר (בן ריצ'רדסון)
* זכייה בפרס הגראד ג'ורי מפסטיבל סאנדנס (בן צייטלין)
* זכייה בפרס הצילום הטוב ביותר מפסטיבל סאנדנס (בן ריצ'רדסון)

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 
* 

קטגוריה:זוכי פרס סאנדנס
קטגוריה:סרטי 2012
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי פנטזיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים מבוססי מחזות
קטגוריה:סרטים עצמאיים
קטגוריה:סרטים שצולמו בלואיזיאנה
מילת כבוד (ספר)

מילת כבוד (באנגלית: Word of Honor) הוא ספר מאת הסופר האמריקני נלסון דה מיל העוסק במלחמת וייטנאם.

לאחריו לימודיו באוניברסיטה התגייס דה מיל לצבא ארצות הברית, עבר הכשרה כלוחם בחיל הרגלים והוסמך כקצין בדרגת סג"ם. הוא שימש כמפקד מחלקת חי"ר בדיוויזיית הפרשים הראשונה (מוטסת) ולחם במלחמת וייטנאם. בין היתר עוטר דה מיל בכוכב הארד על גבורתו בשדה הקרב. דה מיל הסתמך על ניסיונו הקרבי, כמו על אירועים דוגמת טבח מי ליי ומשפטם של אלו שלקחו בו חלק, בכתיבת הספר. שם הספר נגזר מן העובדה כי גיבור הספר וחייליו התחייבו בכבודם כי ישמרו בסוד אירוע שאירע במלחמה. הספר עובד בשנת 2003 לסרט טלוויזיה בכיכובם של דון ג'ונסון כטייסון וג'ין טריפלהורן כקארן הארפר.

==עלילה==
עלילת הספר מתרחשת בשלהי שנות השמונים ועוסקת בסיפורו של בן טייסון, איש עסקים מצליח כבן ארבעים, בעל משרה בכירה בתאגיד בבעלות יפנית, בוגר מכללה יוקרתית ובן למשפחה מיוחסת. בשנת 1968 שירת טייסון כמפקד מחלקת חי"ר בדרגת סגן בדיוויזיית הפרשים הראשונה ולחם במלחמת וייטנאם. הוא השתתף בקרב על העיר הואה ובקרבות כנגד מתקפת הטט, נפצע במהלך שירותו ועוטר על אומץ ליבו נוכח פני האויב. פרסומו של ספר ובו טענה כי במהלך מלחמת וייטנאם היו טייסון ואנשיו אחראים לביצוע טבח בחסרי ישע בבית חולים צרפתי, מביא לכך שהופך לאדם מוקצה מחמת מיאוס בחברה ואף מגויס מחדש לשורות הצבא האמריקני כדי לעמוד למשפט צבאי.

מאחר שטייסון וחייליו התחייבו בכבודם לנצור את הקורות אותם בסוד, סירב טייסון לחשוף את האמת שלו אודות האירוע, ונאלץ להתמודד עם תחושות קשות מצד אשתו ובנו נוכח הפרסום, ולהתמודד עם העובדה שאם ימצא אשם הוא עשוי להיות מוצא להורג או לחלופין לרצות עונש מאסר עולם. בשל העובדה כי הוא, כמפקד המחלקה, מוגדר כאחראי לטבח ונאלץ לעמוד כנאשם יחיד בחר טייסון בווינסנט קורווה, פרקליט ניו יורקי ממוצא איטלקי, אשר שירת בעברו בפרקליטות הצבאית האמריקנית, וקודם לכן כמפקד מחלקת חי"ר בדיוויזיית הרגלים ה-25, לחם במלחמת וייטנאם, בקו צ'י ובקרבות כנגד מתקפת הטט, כמי שיגן עליו בבית הדין. כנגד טייסון עומדת שאיפת מפקדי הצבא להרשיעו כאחראי יחידי לטבח ובכך לנקות ידיהם מן המעל.
==קישורים חיצוניים==
* 
*
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרי מתח
קטגוריה:ספרי ריגול
קטגוריה:ספרי 1985
קטגוריה:ספרים שעובדו לסרטים
קטגוריה:ספרי נלסון דה מיל
ז'וזף קנטלוב

ז'וזף קנטלוב (בצרפתית: Marie-Joseph Canteloube de Malaret, 21 באוקטובר 1879 – 4 בנובמבר 1957), היה מלחין ומוזיקולוג צרפתי הידוע בעיקר בגלל יצירתו "שירי אוברן".

==ביוגרפיה==
קנטלוב החל את מלימודי המוזיקה ב-1901 בבית הספר למוזיקה סקולה קנטורום שנוסד על ידי ונסן ד'אנדי. בהשפעת ד'אנדי הוא הקדיש עצמו לאיסוף שירי עם מחלקים שונים בצרפת וספרד ועיבד אותם לתזמורת, פסנתר, סולנים, מוזיקה קאמרית ועוד. הוא חיבר גם מוזיקה מקורית משלו שכללה גם שתי אופרות שלא זכו להצלחה.

הוא עיבד שירים מאזור הולדתו, אוברן (Auvergne), טורן, לנגדוק, חבל הבסקים, קטלוניה ועוד.

ב-1951 פרסם אוטוביוגרפיה על ד'אנדי.

==שירי אוברן==
קנטלוב אסף כמוזיקולוג שירי רועים מחבל אוברן בו נולד ופרסם אותם בחמש סדרות כ"שירי אוברן" (Chants d'Auvergne). הוא תזמר את השירים והם מבוצעים כיום על ידי זמרות סופרן בליווי תזמורת. השירים הם בשפה האוברניינית שהיא ניב מקומי של השפה האוקסיטנית.

מסדרה זו ידוע בעיקר השיר "ביילרו" (Baïlèro) שהוא השיר השני מהסדרה הראשונה. השיר מספר על רועָה ורועֶה הרועים את עדריהם משני צידי עמק שבו זורם נחל. היא משכנעת את הרועה לעבור עם עדרו לצד שלה שהוא טוב יותר. העיבוד התזמרתי העשיר של קנטלוב הפך יצירה זו למפורסמת מאוד והיא משמשת לעיתים קרובות כשיר רקע לסרטי טלוויזיה העוסקים בחיי בר ומראים שדות מרעה הרריים ושוממים. קנטלוב ידוע ומוכר בעולם בזכות יצירה זו בלבד והוא שייך לקבוצת מלחינים המוכרים בגלל יצירה אחת מכל יצירותיהם

קיימים ביצועים לשיר זה של שרה ברייטמן, נתניה דברת, ויקטוריה דה לוס אנחלס, קירי טה קאנאווה, אלי אמלינג, פרדריקה פון שטאדה ועוד.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

* [http://www.youtube.com/watch?v=-iI8tMHrD_c ביילרו] בביצוע נתניה דברת עם כתוביות באוקסיטנית
* [http://www.youtube.com/watch?v=b_LUu45cHPc ביילרו] בביצוע פרדריקה פון שטאדה עם כתוביות באנגלית

==הערות שוליים==

קטגוריה:מלחינים צרפתים במאה ה-19
קטגוריה:מלחינים צרפתים במאה ה-20
קטגוריה:אוקסיטנים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1879
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1957
סוכן ארצות הברית

סוכן ארצות הברית (באנגלית: U.S Agent) הוא דמות בדיונית של אנטי-גיבור המופיעה בחוברות הקומיקס קפטן אמריקה והאוונג'רס ביקום מארוול קומיקס. דמותו הופיעה לראשונה בחוברת Captain America #323 מנובמבר 1986 ונוצרה על ידי הכותב מארק גרונוולד והמאייר פול נירי.

סוכן ארצות הברית הוא האלטר אגו של ג'ון ווקר, חייל בצבא ארצות הברית אשר קיבל כוחות-על ממוטגן ניסיוני. למשך זמן מסוים הוא שירת את מדינתו תחת הזהות הסודית של "סופר פטריוט". באמצע שנות ה-80 של המאה ה-20, סטיב רוג'רס ניצב בפני ההחלטה האם לוותר על זהותו כקפטן אמריקה או לשרת באופן עיוור את ממשלת ארצות הברית. הוא התפטר, ומאוחר יותר חזר בתלבושת שחורה תחת הכינוי "הקפטן". ד"ר ולרי קופר, חברת הוועדה לפעילות על-אנושית, הציעה שווקר יהפוך לקפטן אמריקה החדש כסוכן העובד עבור הממשלה. יו"ר הוועדה, דגלאס רוקוול, שימש בחשאי כבן בריתו של הגולגולת האדומה, שתכנן מזימה כיצד להכפיש את שמו של קפטן אמריקה. עם שובו של רוג'רס לתפקיד כקפטן אמריקה, אורגנה לווקר זהות חדשה.

בהמשך, ווקר שב לחיי ההרפתקנות שלו. הוא נטל את שם הקוד "סוכן ארצות הברית", לבש תלבושת דומה לזו של קפטן אמריקה, ונשא דיסק עשוי מתכת ויברניום כמגן. הוא נלחם בתחילה נגד איירון מונגר תחת עינה הפקוחה של הוועדה, שגייסה את האוונג'רס מהחוף המערבי ואת ויז'ן כדי להשגיח עליו. בהוראתה של הוועדה, סוכן ארצות הברית נשלח לעצור את המעניש, אך לפני שהוא לוקח אותו למעצר, פרנק קאסל מגלה לו שהוא מתכוון לעצור את משפחת המאפיה מאגיה. ווקר מסכים לעזור למעניש, אך זה האחרון נמלט ממנו בסיום משימתם, תוך שהוא גורם לו להאמין כי מת בשריפה. מעבידיו של ווקר נוזפים בו שעבודתו היא לפעול ולא לחשוב, וכי אין זה פלא שהוא נכשל בתפקידו כקפטן אמריקה.

סוכן ארצות הברית נלחם לצד האוונג'רס מהחוף המערבי בכמה קרבות. בסופו של דבר הוא הוכיח את ערכו והורשה להצטרף אליהם. הוא השתתף עימם, עם האוונג'רס ועם האקס-מן באירוע הקרוס אובר "קשרי דם", שבו פרופסור אקסבייר ניסה לנהל משא ומתן על סיום מלחמת האזרחים באי המוטאנטים ג'נושה. סוכן ארצות הברית מונה לשמש כשומר ראשו. כשהאוונג'רס מהחוף המערבי התפרקו, ווקר זרק את תלבושתו ומגנו לנהר ההדסון. כאשר חברי הקבוצה התבקשו בידי טוני סטארק להתגייס לשורות קבוצת "פורס וורקס" החדשה, ווקר התלבט אך הצטרף לבסוף בשכנועה של מכשפת השני, שאמרה כי הקבוצה צריכה אחד שישמש לה כעמוד תווך בזמן משימותיהם מאחורי קווי האויב.

במהלך מלחמת האזרחים ביקום מארוול, סוכן ארצות הברית נאלץ לבחור בין הממשלה לה היה נאמן למשך כל חייו לבין גיבור-העל שבעקבותיו הלך ועל שמו הוא ניסה להגן. בעקבות מותם של חברי קבוצת אלפא פלייט הקנדית, מוצע לו לעמוד בראשה של קבוצה חדשה בשם "אומגה פלייט". בהמשך, הוא עוזר לאמן את נשק אומגה. נכון לתחילת 2013, ווקר משמש כמנהיג קבוצת האוונג'רס האפלים.

את דמותו של ג'ון ווקר בסדרת הטלוויזיה "הפלקון וחייל החורף" של שירות הסטרימינג דיסני+ מגלם השחקן ואייט ראסל.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.marvel.com/characters/u-s-agent דף הדמות] באתר הרשמי של מארוול קומיקס
* [https://marvel.fandom.com/wiki/U.S.Agent דף הדמות] בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

==הערות שוליים==

קטגוריה:גיבורי-על במארוול קומיקס
קטגוריה:האוונג'רס
קטגוריה:קפטן אמריקה
קטגוריה:סוכנים חשאיים בדיוניים
משה בליטנטל

שמאל
משה בליטנטל (7 בנובמבר 1911 – 13 באוגוסט 1989) היה מראשי תנועת פועלי אגודת ישראל, כיהן כראש החזית הדתית בחיפה וכחבר מועצת עיריית חיפה וסגן יושב ראש המועצה הדתית בעיר.

==ביוגרפיה==
נולד בז' בחשון תרע"ב ליהודה אריה ושרה לבית יעקובוביץ בעיירה אפטא שבפולין, למשפחה מחסידות גור. בעל השכלה תורנית. היה חבר מזכירות ההנהלה הארצית של צעירי אגודת ישראל בפולין.

בשנת 1934 עלה לארץ ישראל. בשנת 1940 מונה למזכיר סניף פועלי אגודת ישראל בחיפה. בתקופת המנדט הבריטי סייע בהעפלה, דאג לקליטת העולים, לדיור ולעבודה עבורם. 

היה חבר מפקדת ההגנה, חבר הנהלת המגבית להתגייסות, חבר בהנהלת כופר היישוב ויו"ר ועדת הגיוס לצה"ל בחיפה.

היה ממקימי שיכון פא"י בקריית אליעזר בעיר. שימש כשופט עירוני בחיפה, וכיהן כחבר במועצה הציבורית שהקימה ממשלת ישראל לענייני הסכם השילומים.

פרסם מאמרים בביטאון פא"י, "שערים".

בשנת 1934 נישא לשפרה אורנשטיין. לשניים נולדו שתי בנות ובן. בנו, אריה בליטנטל, היה סגן ראש העיר חיפה מטעם אגודת ישראל. נכדו הוא השופט והסופר יאיר חסדיאל.

לאחר מותו נקרא רחוב על שמו בשכונת רמת אלמוגי בחיפה.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:פעילי פועלי אגודת ישראל
קטגוריה:חיפה: אישים
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות חוף הכרמל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1911
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1989
העץ של טולה

גזע העץ
העץ של טוּלֶה (בספרדית: El Árbol del Tule) הוא עץ מסוג ברוש מונטזומה (Taxodium mucronatum) הנמצא בתחומה של כנסייה בעיירה סנטה מריה דל טולה שבמדינת אואחאקה במקסיקו.

העץ הוא בעל הגזע העבה ביותר בעולם. ב-2005 היקפו של העץ היה 36.2 מטרים וקוטרו 11.62 מטר. מאחר שהגזע מפורץ, נתוני הקוטר גבוהים במיוחד ולכן קוטרו המדומה, כאשר מחשבים אותו כמעגל הוא 9.38 מטר בלבד. ב-2001 צרפה אותו מקסיקו לרשימת האתרים המוצעים לבחירה על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית.

== קישורים חיצוניים ==

* 
קטגוריה:עצים מפורסמים
קטגוריה:מקסיקו: תרבות
סטיבן וילטשייר

סטיבן וילטשייר (באנגלית: Stephen Wiltshire; נולד ב-24 באפריל 1974) הוא צייר בריטי, בעל עיטור מסדר האימפריה הבריטית.

וילטשייר הוא בעל אוטיזם, ולכן מתקשה בתקשורת עם הזולת שלא בתיווך בני משפחתו, ולוקה בתסמונת הסאוואנט, אשר במקרה שלו מתבטאת ביכולת פנומנאלית בציור ערים ובניינים. הוא תפס לראשונה את תשומת הלב הציבורית, כשהוכיח יכולת זיכרון מפתיעות למראה של נוף עירוני. הוא מסוגל לצייר במדויק נוף עירוני בעל פרטים רבים, לאחר שצפה בו בחטף. בשל יכולת זו הוא זכה לכינוי "המצלמה האנושית". וילטשייר הוציא ספרי אמנות ופתח גלריה של ציורים משל עצמו, בלונדון. 

הנוירולוג והסופר אוליבר סאקס הקדיש לו פרק בספרו "אנתרופולוג על המאדים", והוא תועד גם בספרים נוספים ובתוכניות טלוויזיה שונות.
<gallery mode="packed" heights="190">
קובץ:Stephen Wiltshire IMG 3927 (29976800364).jpg|ממוזער"|190|סטיבן וילטשר מצייר את מקסיקו סיטי מזיכרון, אחרי טיסה של חצי שעה מעל העיר. [https://www.youtube.com/watch?v=xpqilvSNYao סרטון של האירוע]
קובץ:Big Ben on a rainy evening in London by Stephen Wiltshire MBE.jpg|ציור הביג בן, פרי עטו של וילטשייר
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אוטיסטים בריטים
קטגוריה:ציירים בריטים
קטגוריה:חברים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:אמנות גולמית
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1974
יומנו של חנון - הצלע השלישית

יומנו של חנון - הצלע השלישית (באנגלית: Diary of a Wimpy Kid: The Third Wheel) הוא הספר השביעי בסדרת "יומנו של חנון" שנכתבה ואוירה על ידי הסופר והמאייר האמריקאי, ג'ף קיני. הספר יצא רשמית בארצות הברית ב-13 בנובמבר 2012 ובישראל ב-14 באוגוסט 2013. הוא נקרא "הצלע השלישית" על מנת לתאר את הרגשתו של גרג בספר, כאשר גרג מתחיל להתבגר ובנשף זוגות שנערך בסוף השנה, הוא מנסה למצוא בנות זוג במספר דרכים, ומחליט לרתום את חברו הטוב (ראולי) למשימה, אך בגלל שורת טעויות יוצא שגרג נדחק הצידה והופך לצלע שלישית בעוד שראולי יוצא במקומו לנשף.

נאמר על הספר שהוא פונה לקהל "מבוגר" יותר. לאחר יציאת הספר נאמרו עליו ביקורות טובות ומגזין Time שיבח אותו.

== עלילה ==

דודו של גרג, גרי, מגיע להתגורר עמם לזמן מה עקב בעיות כספיות ומפריע לגרג מאוד (לא נותן לגרג לישון, מדבר עמו כל הלילה או מעיר אותו כשהוא משחק במשחקי מחשב). בבית הספר, תוך כדי ניסיונותיו לשרוד ככל יכולתו ולהשיג השפעה דרך ראולי, חברו ה"שפוט" של גרג, בבית הספר, ההנהלה מחליטה על מסיבת אהבה וגרג המנסה לא להישאר לבד ולהיראות מגניב מחפש בת זוג לנשף באמצעות מספר ניסיונות כושלים. בסופו של דבר, לאחר דחיות חוזרות ונשנות גרג מחליט להשתמש בראולי ולהזמין מישהי שהייתה בודדה כשלישייה, אך בסוף היא מתיידדת עם ראולי ויוצאת איתו וגרג נשאר לבדו.

== דמויות ==

===דמויות ראשיות===
* גרגורי (גרג) הפלי – נער מתבגר. גיבור הספר. בעבר סובל מאחיו הגדול רודריק, ובהווה מנסה לנחמו.
* רודריק הפלי – אחיו הגדול של גרג. ניכר כי הוא עצוב ומוטרד מדברים רבים (גלויים או לא גלויים) לאורך הספר ומדאיג בכך מאוד את אחיו גרג.
* ראולי ג'פרסון – חברו הטוב ביותר של גרג. בסוף הספר הוא ואביגיל הופכים לזוג.
* דוד גרי – הדוד של משפחת הפלי, אחיו של פרנק, נותן לגרג טיפים להרשמת בנות כיתתו.
* סוזן הפלי – האם במשפחת הפלי ואשתו של פרנק.
* פרנק הפלי – אביהם של גרג, רודריק ומני.
* מני הפלי – אחיו הקטן של גרג. מרביץ, מקלל וזורק אבנים.

===דמויות משניות===
* אביגיל – בת כיתתו של גרג, שמתלווה אליו ואל ראולי למסיבת יום האהבה. בסוף הספר היא וראולי הופכים לזוג, בניגוד לתוכניתו של גרג, שהוא ייצא עם אביגיל וראולי יישאר לבד. בסופו של דבר קרה ההפך וגרג נשאר לבד, כצלע שלישית.

== ראו גם ==
*יומנו של חנון

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 

הצלע השלישית
קטגוריה:ספרים אמריקאיים
קטגוריה:ספרי 2012
קטגוריה:ספרי ילדים ונוער
קטגוריה:ספרי הוצאת כנרת
טלב אבו עראר

טלב אבו עראר (בערבית: طلب أبو عرار; נולד ב-4 במאי 1967) הוא ראש המועצה המקומית ערערה בנגב. בעבר כיהן כחבר הכנסת מטעם הרשימה המשותפת וסיעת רע"ם.

==ביוגרפיה==
אבו עראר הוא בדואי-ישראלי, המשתייך לפלג הדרומי של התנועה האסלאמית, ונחשב לאחד האישים הבולטים של התנועה באזור הנגב, בנוסף לעיסוקו הפוליטי הוא מתעסק בדעוה, ובימי שישי הוא עומד בראש המתפללים כאימאם במסגדים השייכים לתנועה האסלאמית הדרומית.

אבו עראר החל את דרכו כמורה וכסגן מנהל בית ספר. בין השנים 2000–2004 כיהן כראש המועצה המקומית של היישוב הבדואי ערערה בנגב. הוא נבחר לתפקיד בפעם השנייה ב-2024. בנוסף, הוא כיהן כיושב ראש ועד העובדים של המועצה המקומית וראש התנועה האסלאמית בערערה והוא בעל תואר ראשון במשפטים מהקריה האקדמית אונו.

נבחר כחבר כנסת בבחירות לכנסת ה-19 מטעם רשימת רע"מ-תע"ל. בבחירות לכנסת ה-20 שובץ במקום התשיעי של הרשימה המשותפת ונבחר שוב לכנסת. לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת, שובץ אבו עראר במקום החמישי ברשימת רע"מ-בל"ד כנציג מפלגת רע"מ, ולא נכנס לכנסת עם זכיית הרשימה בארבעה מנדטים בלבד.

== חיים אישיים ==
אבו עראר נשוי לשתי נשים, ויש לו 13 ילדים משתיהן. מתגוררים בערערה בנגב.

ביוני 2024 נפצעו אשתו ושני בניו של אבו עראר מירי בידי אדם שפרץ לביתם.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשי מועצת ערערה בנגב
קטגוריה:בדואים ישראלים
קטגוריה:אנשי התנועה האסלאמית
קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות מטעם רע"ם
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם רע"ם-תע"ל
קטגוריה:חברי הכנסת התשע עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת העשרים
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם הרשימה המשותפת
קטגוריה:חברי כנסת בדואים
קטגוריה:בוגרי הקריה האקדמית אונו: משפטים
קטגוריה:חברי הכנסת: אנשי חינוך
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1967
קטגוריה:הנגב: אישים
קטגוריה:חברי הכנסת: אנשי דת
קטגוריה:ערבים בראשות רשויות מקומיות בישראל