OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
דנאה (רמברנדט)

דנאה (בהולנדית: Danaë) הוא ציור שמן מעשה ידי הצייר רמברנדט ואן ריין משנת 1636 לערך המתאר את דנאה. היצירה מוצגת במוזיאון הארמיטאז' בסנקט פטרבורג.<ref name=c1> </ref>

== הסיפור המיתולוגי ==
הציור מתאר בגודל טבעי את הרגע במיתולוגיה היוונית שבו דנאה, האסורה בידי אביה בתא תת-קרקעי, מברכת את זאוס מלך האלים (יופיטר בגרסת המיתולוגיה הרומית) המתגנב אל חדרה בדמות גשם של זהב. הוא מעבר אותה, וזמן קצר לאחר מכן נולד בנם פרסאוס.

== היסטוריה ==
זהו ציור העירום הראשון של רמברנדט בגודל טבעי, ואין ספק שמלכתחילה התכוון ליצור יצירת מופת. הבחירה בדנאה מעידה על כוונתו להציב את ציורו מול ציורי דנאה של גדולי הרנסאנס כגון אנטוניו דה קורג'ו וטיציאן.<ref name="S1">Sluijter, 221</ref>

הדוגמנית המקורית הייתה אשתו ססקיה ואן אוילנבורך, אך מאוחר יותר, כששב להשלים את הציור לאחר מותה, החליף את הפנים באלו של חרצ'ה דירקס (Geertje Dircx) שהייתה אז בת זוגו. זהו אחד הציורים הגדולים והמרשימים של רמברנדט והוא עדיין היה בחזקתו כאשר הכריז על פשיטת רגל בשנת 1656. ייתכן שגודלו הקשה על מכירתו, מה גם שסביר להניח שרמברנדט הוקיר את הציור.<ref>
</ref><ref name="S1"/>

הציור מוצג מאז המאה ה-18 במוזיאון הארמיטאז' בסנקט פטרבורג, רוסיה. הוא סבל מוונדליזם קשה בשנת 1985 כאשר אחד המבקרים, אזרח סובייטי ממוצא ליטאי, השליך לעברו חומצה גופרתית וחתך את הבד פעמיים בסכין.<ref name="S1"/> הציור ניזוק באופן חמור ומאמצי השיקום, שהחלו עוד באותו היום, נמשכו עד 1997.

== תיאור היצירה ==
Hendrick Goltzius [[1603]]
רמברנדט, ככל הנראה, לא ראה את ציורי דנאה של אנטוניו דה קורג'ו וטיציאן, אבל כן נחשף לציורו משנת 1603 של בן ארצו הנדריק גולציוס (Hendrick Goltzius), שהושפע מציורי הרנסאנס אחרי ביקור באיטליה. ישנם קווי דמיון בין ציורו של רמברנדט לזה של גולציוס: מידת העירום, תנוחתה של דנאה, רגלה הימנית אשר מורמת מעט, תיאור המיטה, הוילונות בצד ימין והכריות
המעוגלות, תיאור קופידון כילד מכונף המעופף מעל ראשה של דנאה, והצגת נעלי הבית ליד המיטה.<ref name="S2">Sluijter, 239</ref>

דנאה בציורו של רמברנדט נראית מברכת את יופיטר, המגיע בדמות גשם של זהב, אשר בציור זה נראה כמו אור מוזהב המגיע מצד שמאל בזווית נמוכה וזורם מבעד לוילונות, אשר נפתחים למחצה בידי אישה זקנה. קווי המתאר העגלגלים של דנאה מקבלים תשומת לב מיוחדת, עם שינויים עדינים של אור וצל. רמברנדט רצה להדגיש שהוא מצייר אישה אמיתית גם בתיאור העצמים בסביבתה: המזרן השוקע תחת כובד גופה והסדין המכסה את רגליה.<ref name="S3">Sluijter, 241</ref>

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ארמיטאז': ציורים
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:רמברנדט: ציורים
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:יצירות אמנות מן הבארוק
אלכסנדר דרוז

אלכסנדר אברמוביץ' דרוז (ברוסית: Александр Абрамович Друзь; נולד ב-10 במאי 1955 בלנינגרד) הוא משתתף סובייטי ורוסי בשעשועונים אינטלקטואליים. "מגיסטר" המשחק מה? היכן? מתי?, בו זכה בפרס ינשוף יהלום ושש פעמים בפרס ינשוף בדולח.

==ביוגרפיה==
אלכסנדר התחנך בבית ספר יוקרתי בלנינגרד המתמחה במתמטיקה ופיזיקה. בשנת 1975 סיים את מכללת לנינגרד לחינוך תעשייתי ובשנת 1980 סיים את לימודיו במכון המהנדסים של לנינגרד לתעבורת רכבת, המתמחה בתחום "מכונות מחשוב אלקטרוניות" (EVM)<ref>http://www.adrouz.ru/biografiya.html</ref>.

אלכסנדר דרוז הוא מהנדס מערכות מוסמך.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מהנדסים סובייטים
קטגוריה:מהנדסים רוסים
קטגוריה:יהודים סובייטים
קטגוריה:יהודים רוסים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1955
חטיפת אירופה (טיציאן)

חטיפת אירופה (באיטלקית: Ratto di Europa) הוא ציור שמן מעשה ידי הצייר טיציאן שצויר בין השנים 1560–1562. היצירה מוצגת במוזיאון איזבלה סטיוארט גרדנר בבוסטון, מסצ'וסטס.<ref name="museum"> </ref>

== הסיפור המיתולוגי ==

סיפור חטיפת אירופה מתואר בגרסאות רבות בספרות הקלאסית. לפי רוב הגרסאות, זאוס (או יופיטר בגרסה הרומית), הוקסם מאירופה, בת המלך הפיניקי אגנור, והחליט לפתות אותה או לאנוס אותה. הוא הפך את עצמו לפר (או שור בר) יפהפה והתערב בעדרי אביה. כאשר אירופה ירדה לחוף בקרבת העדרים, היא ראתה את השור היפה, החלה ללטף אותו וכשראתה שהוא צייתן טיפסה על גבו. זאוס ניצל את ההזדמנות, דהר אל הים וכשהיא על גבו, ועבר מעליו אל האי כרתים. שם הוא התגלה בדמותו האמיתית שכב עם אירופה, ואחר כך היא התחתנה עם מלך כרתים. מסיפור זה נטבע הפתגם המודרני מה שמותר ליופיטר אסור לשור.

== תולדות הציור ==
בסביבות 1550 קיבל טיציאן הזמנה מפליפה השני, מלך ספרד, עבור סדרה בת שישה ציורים על בסיס מטמורפוזות. הסדרה כונתה על ידי טיציאן "poesie" ("פיוטים").<ref name="NG"></ref> "חטיפת אירופה" הוא הציור האחרון בסדרה וסופק בין השנים 1560–1562. ציור זה הוא אחד משלושת הציורים בסדרה (שני האחרים הם דיאנה וקליסטו ודיאנה ואקטיון), שהעניק פליפה החמישי, מלך ספרד לשגריר צרפת, הדוכס גרמונט, אשר בתורו הציג אותם בפני פיליפ השני, הדוכס מאורליאנס, שהעבירו לאוסף אורליאנס בפריז שם שהה לאורך מרבית המאה השמונה עשרה. הציור נרכש על ידי ברנרד ברנסון עבור אספנית האמנות איזבלה סטיוארט גרדנר בשנת 1896.

== תיאור היצירה ==
הציור מתאר את הרגע בסיפור שבו זאוס, המחופש לשור בר לבן, דוהר אל הים, כאשר אירופה על גבו. טיציאן הוא חד משמעי לגבי העובדה שמדובר בחטיפה: אירופה שרועה על גבה חסרת אונים, בגדיה פזורים והיא מנסה להימלט מהבהמה. תנוחתה ובגדיה נותנים דינמיות רבה לציור.

אירופה אוחזת באחת מקרני השור ומנופפת אריג משי אדום, תוך כדי התבוננות מעבר לכתפה לעבר קו החוף, כדי למשוך תשומת לב. בני הלוויה שלה מגיבים בסימנים תזזיתיים משלהם (שימו לב אל עדר הפרות שעדיין לוחך עשב משמאלם). טיציאן מחדד את סכנת הטביעה המיידית שלה על ידי הצבת מפלצת ים מאיימת בקדמת התמונה. בקרבתה, קופידון רכוב על דולפין רודף אחריה, התנוחה שלו מחקה את שלה, כאילו מצוקתה גורמת לו הנאה.<ref name="museum"></ref>

ציור זה שייך לתקופה האחרונה של טיציאן. הוא צויר במכחול גס שלעיתים קרובות לא תיאר את הפרטים היטב.

== ראו גם ==
* חטיפת אירופה מאת רמברנדט, 1632
* אירופה (מיתולוגיה)

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:טיציאן
קטגוריה:ציור של תקופת הרנסאנס
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-16
קטגוריה:מיתולוגיה יוונית בתרבות
מכרוה

מַכְּרוּהּ (בערבית: مكروه) הוא מושג בפיקה, ומשמעותו דבר שאינו רצוי, אינו מומלץ. משמעותו המילולית היא "שנוא".

"מכרוה" היא אחת מחמש הקטגוריות של המעשים בשריעה, שהם פרד, מוסתחב, מובאח, מכרוה, חראם. על פי פוסקי ההלכה האסלאמית, מעשה שנחשב "מכרוה" אינו מזכה בעונש את העושה אותו, אך מזכה בשכר רוחני את הנמנע ממנו.

דוגמאות למעשים שנכנסים לקטגוריה הזאת הם אכילת שום לפני כניסה למסגד, והגירושים. דוגמאות נוספות הן דיבור בעת עשיית וודוא, או דיבור לאחר התפילה היומית החמישית.

== ראו גם ==
* שריעה
* פיקה
* חראם
* מוסתחב
* מובאח
* פרד (אסלאם)

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מושגים באסלאם
רצח עינב רוגל

רצח עינב רוגל התרחש בשער הגולן ב-29 ביוני 1991, כשבן זוגה גלעד שמן ירה בה למוות עקב רצונה להיפרד ממנו.

==אודות הרצח==
בגיל 17 וחצי החלה עינב רוגל, בת קיבוץ שער הגולן, מערכת יחסים זוגית עם גלעד שמן, בן קיבוץ מעגן השכן, אז חייל בן 20 בשירות סדיר. במהלך שירותו הצבאי הואשם שמן בהרג בשוגג, לאחר שירה למוות בנערה פלסטינית בעזה במהלך האינתיפאדה הראשונה. הוא זוכה מחמת הספק.

במהלך תקופת יחסיהם, שנמשכה שנתיים, סבלה רוגל מגילויי אלימות משמן וביקשה להיפרד ממנו, אולם הוא לא הניח לה והטריד אותה ללא הפסק, עד שהתבקש לא להגיע לקיבוצה.

במוצאי שבת, בליל 29 ביוני 1991, הגיע שמן לשער הגולן והצליח להיכנס ליישוב מכניסה אחורית. הוא חדר לדירתה של רוגל וירה בה למוות בשנתה. גופתה התגלתה על ידי אמה למחרת בבוקר.

==ההליכים המשפטיים==
בשנת 1993 הרשיע בית המשפט המחוזי בנצרת את שמן ברציחתה של רוגל וגזר עליו מאסר עולם. שמן הגיש ערעור לבית המשפט העליון, בטענה שבזמן ביצוע הרצח סבל מאי שפיות זמנית, ולכן יש להקל בעונשו.

בית המשפט העליון החזיר את הדיון לבית המשפט המחוזי, שם הוא נדון בפני השופטים יהודה אברמוביץ, גדעון גינת ומרדכי הס. גזר-הדין מיום 2.3.1998 נכתב על ידי השופט גדעון גינת בהסכמת הנשיא אברמוביץ והשופט הס. פסיקתם הייתה שיש להותיר את העונש על כנו.

בעקבות זאת ערער שמן פעם נוספת לבית המשפט העליון. פסק הדין, שנכתב על ידי השופטת טובה שטרסברג-כהן בהסכמת השופטים אילה פרוקצ'יה ואדמונד לוי, ניתן ביום 29.01.2002. בהחלטתם לדחות את הערעור כתבו השופטים:

==ריצוי המאסר==
בשנת 2009 המליצה הוועדה לקציבת מאסרי עולם לנשיא המדינה שמעון פרס לקצוב את עונשו של שמן ל-30 שנות מאסר. משפחתה של רוגל ניהלה מאבק נוכח המלצה זו ואף הציגה מידע לפיו במהלך חופשה ממאסרו הכה שמן את בת הזוג שלו לעיני בנם המשותף. הנשיא החליט לבסוף לקצוב את עונשו ל-36 שנות מאסר.

בשנת 2019 הגיש שמן בקשה לוועדת השחרורים לשחרור מוקדם, אך הדיון בבקשה נדחה בשנה על מנת ששמן ישלים את הליך השיקום. ביוני 2020 נדחתה בקשתו לשחרור מוקדם. בשנת 2023 שוב הגיש בקשה לוועדת השחרורים לשחרור מוקדם. ב-18 בדצמבר 2023, החליטה ועדת שחרורים מיוחדת במקום מושבה בבית הסוהר צלמון, לקבל את בקשתו של שמן והורתה על שחרורו המוקדם. בתאריך 10 בינואר 2024 הפך בית המשפט המחוזי בנצרת את החלטת וועדת השחרורים המיוחדת, וקבע כי שמן ימשיך לרצות את מאסרו. בית המשפט קיבל את עמדתה של משפחתה של הנרצחת כי ראוי מבחינה מוסרית שירצה את כל תקופת מאסרו. הוא צפוי להשתחרר מהכלא לאחר ריצוי עונשו המלא בשנת 2027.

==בתרבות==
בשנת 1998 הפיקה הבמאית נילי טל סרט תיעודי על הפרשה, בשם "עזה כמוות". בית המשפט המחוזי התיר לה, בהסכמת הצדדים, בפעם הראשונה מאז משפט אייכמן, לצלם בזמן אמת את המשפט.

בשנת 2022 יצא שיר לזכרה הנקרא "העיניים של עינב" שנכתב והולחן על ידי אלעד שודלר וביצעה אותו הזמרת סי היימן.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:1991 בישראל
רוגל, עינב
רוגל, עינב
קטגוריה:שער הגולן
רוגל, עינב
איוואן מאשקיבסקי

איוואן יפרמוביץ' משקיבסקי (ברוסית: Иван Ефремович Машкивский; 16 באוקטובר 1930 – 25 בפברואר 2015, מוסקבה, הפדרציה הרוסית) היה מדינאי סובייטי, יו"ר הוועדה הממשלתית לפיקוח על התעופה האזרחית (1986–1992)<ref></ref><ref></ref>, שימש כמומחה בתחום בטיחות התעופה.

== ביוגרפיה ==
בשנת 1955 כבוגר המכון לצי התעופה האזרחית של קייב, נשלח לעיר פרם. כאן עבד כמנהל עבודה, מהנדס בכיר, מהנדס טיסה וראש המחלקה לתחזוקה טכנית.

לאחר מכן - כמהנדס ראשי - מונה לסגן ראש המחלקה לתעופה אזרחית באורל של משרד התעופה האזרחית של ברית המועצות.

בשירות המדינה מילא את התפקידים הבאים:
* 1978–1980 - ראש המינהל הראשי לתפעול ותיקון הנדסת תעופה;
* 1980–1986 - סגן שר התעופה האזרחית של ברית המועצות;
* 1986–1992 - יו"ר הוועדה הממלכתית לפיקוח על בטיחות טיסה בכלי טיס תחת מועצת השרים של ברית המועצות;
* לאחר קריסת ברית המועצות הוא עבד כראש מנהלת הבטיחות הראשית וסגן מנהל מחלקת התובלה האווירית במשרד התחבורה הרוסי.

במשך שנים רבות עמד בראש מועצת הקרן הבינלאומית לביטחון תעופה.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מקבלי עיטור אות הכבוד
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מקבלי עיטור לנין
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1930
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2015
יהודה מינינברג

יהודה מינינברג
יהודה מינינברג (13 בפברואר 1880 - 3 במאי 1945) היה בנקאי ארץ ישראלי, מייסדו של בנק למלאכה משנת 1923 (אין לבלבל עם בנק למלאכה משנת 1954) ויושב הראש הראשון שלו. מראשוני מרכז בעלי מלאכה ומקימי שתיים משלוש השכונות בתל אביב, שנקראו ביחד לימים מרכז בעלי מלאכה (שכונה) (אזור הרחובות יוחנן הסנדלר - העבודה - יצחק נפחא דהיום).

==קורות חיים==
נולד בעיר קרמנצ'וג (אז בתחומי האימפריה הרוסית, כיום באוקראינה), למשפחה בעלת שורשים חסידיים, מצאצאי רבי לוי יצחק מברדיצ'ב. ביניש מינינברג היה אחד מבניו. למד מלאכה במטרה לקבל מקור לפרנסה. כאשר רוב אחיו נסעו לארצות הברית, יהודה מינינברג עם משפחתו החליטו לעלות לארץ ישראל והגיעו בשנת תרס"ט. יש טענה, שבתמונה המפורסמת מאפריל 1909 של הגרלת המגרשים לאחוזת בית, שצילם אברהם סוסקין על החולות באחוזת בית, הילד ביניש הוא אחד הילדים העומדים על גבעת החול. 

לאחר הגעתו ארצה עבד יהודה מינינברג, תחילה כצבע ולאחר מכן ניהל את המחלקה הטכנית של מרכז בעלי מלאכה, שקיבלה עבודות בניין בת"א.

לאחר גירוש תושביה היהודים של תל אביב ב-1917, תוך כדי מלחמת העולם הראשונה, עברה משפחת מינינברג לאזור כפר סבא והתגוררה שם יחד עם מגורשים רבים נוספים, במחנה אוהלים שהוקם בחורשת אקליפטוסים. עם סיום המלחמה וכיבוש הארץ על ידי הצבא הבריטי, לקראת סוף 1918 חזרה המשפחה לנווה שלום (שכונה), בתל אביב.

בשנת 1921 יזם יהודה מיניברג, שהיה אז כבר אחד מראשי מרכז בעלי מלאכה, יחד עם מנחם שיינקין, מתתיהו וינוקור ואחרים את הקמת חלק ב' של שכונת מרכז בעלי מלאכה. בית המשפחה נבנה ברחוב שינקין 22, הנמצא בחלק א' של אותה שכונה. בחצר הבית נותרו עד היום שרידי בריכת הדגים שהייתה שם בזמנו, עם מזרקה מאבן.

בשנת 1922 נבחר מינינברג ליושב ראש מרכז בעלי מלאכה בתל אביב הצעירה. הוא יזם וייסד את הבנק למלאכה (הראשון לשם זה) ב-1923 והיה יושב ראש הראשון שלו. בנוסף, היה אחד משני מקימי הירחון, המלאכה.

בשנות חייו האחרונות פרש מפעילות ציבורית והתמקד בעיצוב צעצועים אמנותיים, אותם מכר, הן בארץ ישראל והן בחו"ל.

ב-3 במאי 1945 נפטר ונקבר בתל אביב.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.tidhar.tourolib.org/tidhar/view/1/187 "אנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו", דוד תדהר, עמ' 187-188]

קטגוריה:יהודים אוקראינים
קטגוריה:מעצבים יהודים
קטגוריה:אמנים ביישוב
קטגוריה:מגורשי תל אביב
קטגוריה:תל אביב: מייסדים
קטגוריה:בנקאים ביישוב
קטגוריה:מייסדי שכונות בארץ ישראל
קטגוריה:עורכי עיתונים ביישוב
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות נחלת יצחק
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1880
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1945
הארי באבאסין

ירוונט הארי באבאסין, ג'וניור (באנגלית: Yervant Harry Babasin, Jr.; 19 במרץ 1921 – 21 במאי 1988) היה בסיסט ג'אז אמריקאי.<ref name="RCJE"></ref> הכינוי שלו היה "הדוב".

== ביוגרפיה ==
באבאסין נולד בדאלאס, טקסס לאם אמריקאית ואב ארמני. הוא למד באוניברסיטה בצפון מדינת טקסס, והיה אחד מכמה מבוגרי הג'אז המפורסמים שהתגלו בבית הספר. ביניהם היו ג'ימי ג'ופרה, איתו ניגן באבאסין בתזמורת של ביל וואר בשנת 1940, והרב אליס, שניגן עם באבסין בתזמורת צ'ארלי פיסק החל משנת 1942. פיסק למעשה פיטר הנגנים שלו לאחר ששמע את אליס ובבאסין מנגנים, ואחרי שהתקבל ללהקה של פיסק, באבאסין פרש מבית הספר כדי לצאת איתו לסיבוב הופעות. הוא יצא לסיורי הופעות בשנות הארבעים עם ג'ימי ג'וי, בוב סטרונג, בילי רוג'רס, ג'ין קרופה, צ'רלי בארנט, בויד ראבורן, בני גודמן, וודי הרמן, פרנק דה ווול וג'רי גריי.

הוא הופיע גם בסרט המוזיקלי "שיר נולד", כאחד מכוכבי הג'אז הרבים, ששחקו תפקידים שונים בסרט. על בימת הצילומים הוא פגש את הגיטריסט הברזילאי לורינדו אלמיידה, והשניים החלו לנגן ולאלתר יחד; עם רוי הארט ובאד שנק, הרביעייה שלהם הייתה ניסוי מוקדם אשר עירב מוזיקה ברזילאית וג'אז. הדיסקים שלהם שיצאו לאור בשנת 1954 קדמו לפריצת הבוסה נובה בסוף שנות ה-50 ותחילת שנות ה-60.

בשנת 1957 הוא הקליט את סולו הצ'לו הראשון הידוע במוזיקת הג'אז, עם שלישיית הפסנתרן דודו מרמרוסה. בהרכבי צ'לו מאוחרים הוסיף גם נגן בס. הוא ואוסקר פטיפורד עשו מופע משותף יחד עם שני צ'לי. באמצע שנות החמישים הוא הקים הרכב משלו, הארי באבאסין וה-Jazzpickers, שניגנו בקביעות במועדון "הבצל הסגול" (Purple Onion) בהוליווד; הרכב זה הוציא שלושה אלבומים. הקלטה אחת נערכה בשנת 1952 במועדון הלילה Tradewinds באינגלווד. המופע כלל את צ'ארלי פארקר, צ'ט בייקר, סאני קריס, אל הייג, לרנס מארבל והארי, באחת מההופעות הבודדות בחוף המערבי של צ'רלי פארקר.

בשנות השישים הקריירה שלו הייתה בדעיכה, והוא חזר לעבוד עם צ'רלי בארנט וליווה את בוב הופ בסיורי USO, שהיו מופעי צדקה בפני חיילי ארצות הברית ומשפחותיהם.

בשנות השבעים הוא והמתופף רוי הרט יזמו את הקמת "Theaseum" של לוס אנג'לס, שהיה ארכיון ג'אז וחברה לשימור הקלטות. חלק מההקלטות שנשמרו במאמץ זה פורסמו תחת התווית של "Jazz Chronicles".

סיבוב ההופעות האחרון של באבאסין היה בשנת 1985 עם ג'ון בניסטר בפסנתר.

כעבור שלוש שנים מת באבאסין ממחלת הנפחת בלוס אנג'לס, לאחר שהשתתף בכמעט 1,500 הקלטות.

== דיסקוגרפיה ==
* 1952: (Inglewood Jam (Jazz Chronicles, Fresh Sound
* 1954: (Jazz in Hollywood (Nocturne
* 1957: (Harry Babasin and the Jazz Pickers (Mode
* 1957: (Command Performance (EmArcy
* 1957: (For Moderns Only (EmArcy

עם לורינדו אלמיידה
* רביעיית לורינדו אלמיידה בהשתתפות באד שאנק ( ג'אז פסיפיק, 1953–54)

עם בארני קסל
* (Easy Like (Contemporary, 1953

עם פיט רוגולו
* (Introducing Pete Rugolo (Columbia, 1954
* (Adventures in Rhythm (Columbia, 1954
* (Rugolomania (Columbia, 1955
* New Sounds by Pete Rugolo (Harmony, 1954–55, [1957])

עם באד שאנק
* באד שאנק - שורטי רוג'רס - ביל פרקינס (ג'אז פסיפיק, 1955)

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים==

קטגוריה:נגנים אמריקאים
קטגוריה:נגני ג'אז: בסיסטים
קטגוריה:בסיסטים אמריקאים
קטגוריה:מוזיקאי ג'אז
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1921
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1988
האשם ספי א-דין

האשם סַפי א-דין (בערבית: هاشم صفي الدين, בתעתיק מדויק: האשם צפי אלדין; נולד ב-1964) הוא איש דת שיעי לבנוני, בכיר בארגון חזבאללה ובן דודו מצד אמו של מזכ"ל חזבאללה, חסן נסראללה.<ref></ref> הוא משמש ראש המועצה המבצעת של חזבאללה ובאופן כללי נחשב ל"מספר 2" בארגון ולמי שיירש את הנהגתו לאחר המזכ"ל הנוכחי. תהיות באשר לירושה עלו עקב ספקולציות על מצב בריאותו של נסראללה בשנים האחרונות.

הוא נכלל במסגרת "טרוריסטים גלובליים המוכרזים באופן מיוחד" (Specially Designated Global Terrorists - SDGT) של מחלקת המדינה של ארצות הברית.<ref name="LWJ"></ref><ref name="DOS"></ref>

== ראשית חייו ==
ספי א-דין נולד בשנת 1964 בדיר קאנון א-נהר בדרום לבנון, למשפחה שיעית מכובדת.<ref name="ili"></ref> הוא בן דודו של חסן נסראללה מצד אמו. אחיו, עבדאללה ספי א-דין, הוא נציג חזבאללה באיראן.<ref name="ili" /> הוא למד לימודי תאולוגיה בנג'ף שבעיראק ובקום שבאיראן, ביחד עם בן-דודו נסראללה,<ref name="wmer5dec"></ref> עד שנקרא בחזרה ללבנון על ידי נסראללה בשנת 1994.<ref name="LWJ" />

== קריירה ==
בשנת 1995 קודם לחבר במועצה המייעצת (מג'לס א-שורא), המועצה העליונה בחזבאללה.<ref name="LWJ" /> כמו כן מונה לראשות מועצת הג'יהאד, אל-מג'לס אל-ג'יהאדי.<ref name="LWJ" /> המועצה המבצעת, שבראשה הוא עומד, מפקחת על הפעילות הפוליטית, החברתית והחינוכית של חזבאללה.<ref name="DOS" /><ref></ref>

ספי א-דין נמנה עם שלושת המנהיגים העיקריים של חזבאללה; השניים האחרים הם חסן נסראללה ונעים קאסם.<ref></ref> הוא נחשב שני רק לנסראללה.<ref name="wmer5dec" />

בשנת 2006 קודם על ידי איראן כיורשו וכממשיך דרכו של נסראללה לתפקיד מזכ"ל חזבאללה.<ref name="LWJ" /><ref></ref>

ספי א-דין הוא אחד מששת אנשי הדת החברים במועצת א-שורא של חזבאללה.<ref></ref> הוא גם ראש המועצה המבצעת של הארגון (א-שורא א-תנפיזייה),<ref></ref> שאליה נבחר באספה הכללית ביולי 2001.<ref></ref><ref></ref> בנוסף, הוא נמנה עם תשעה מחברי המועצה המייעצת המחליטה (שורא אל-קראר), שהיא הגוף העליון בארגון.<ref name="cforco"></ref>

באוקטובר 2008 נבחר לרשת את נסראללה כמזכ"ל חזבאללה באספה הכללית.<ref></ref><ref name="nleb1nov"></ref> מהלך מינויו כיורש ראוי לנסראללה נתמך בידי האיראנים.<ref name="cforco" /> בשנת 2009 שוב נבחר למועצת השורא.<ref></ref> הוא התמנה למפקד הצבאי של חזבאללה באזור דרום לבנון בנובמבר 2010.<ref></ref><ref></ref>

בשנת 2018 שמו נוסף לרשימת הטרוריסטים (SDGT) על ידי מחלקת המדינה של ארצות הברית.<ref name="ili" />

בשנת 2020 התחתן בנו של ספי א-דין, רידא, עם בתו של קאסם סולימאני, זיינב סולימאני.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פעילי חזבאללה
קטגוריה:טרוריסטים לבנונים
קטגוריה:אנשי דת מוסלמים שיעים
קטגוריה:לבנונים שנולדו ב-1964
אתר קראסני בור

צו הוועד המנהל של מועצת הצירים העממיים של לנינגרד על הקמת "אתר הבדיקה הניסויי האדום קראסני בור", 1969.
שרפה באתר, 2008
שרפה באתר, 2014.
פסולת נוזלית באתר, 2015
מבנים אדמיניסטרטיביים וחדרי שירות, 2015.
קרסני בור (Полигон Красный Бор) היא מזבלה לאחסון פסולת רעילה תעשייתית ממפעלים בסנט פטרבורג ובמחוז לנינגרד, למעט פסולת רדיואקטיבית. זהו המפעל היחיד לפינוי פסולת תעשייתית מסוכנת בצפון מערב רוסיה. המזבלה ממוקמת במחוז המשנה טוסנו שבמחוז לנינגרד, בסמוך לכפר קרסני בור, ליד קולפינו וסנקט פטרבורג.

כשני מיליון טונות של פסולת רעילה נמצאים בשטח האתר, שנאספו במשך 50 שנה (מאז 1969) מכל רוסיה ואף מהמדינות הבלטיות. שטח הקבורה מיצה את שטחו המיועד ומהווה איום סביבתי על סנקט פטרבורג.<ref name="Гликман2004">Гликман А. Г. [https://oko-planet.su/science/sciencediscussions/page,4,14944-svojstva-zon-tektonicheskix-narushenij-ztn-statya.html Свойства зон тектонических нарушений (ЗТН)] // журнал «Жизнь и Безопасность», 2004.</ref>

שריפות מתלקחות באופן קבוע במזבלה, מלוות בשחרור כימיקלים מסוכנים לאטמוספירה. נרשמו הפרשות של שפכים לא מטופלים מהאשפה ובגין הפרות שיטתיות של חוקים סביבתיים בסילוק ופינוי פסולת, השירות הפדרלי להגנת הסביבה קנס שוב ושוב את הארגון המנהל את האתר. בדצמבר 2019 האתר הועבר לידי הממשל הפדרלי ובשיתוף פעולה עם ממשלת מחוז לנינגרד בכוונתו לפעול לפינוי וניקוי האתר.

ב-10 באפריל 2019, אישר נשיא רוסיה ולדימיר פוטין את ההצעה להעביר את אתר קרסני בור למשרד משאבי הטבע של רוסיה כדי לפעול למיגור הנזקים הסביבתיים על חשבון כספי התקציב הפדרלי<ref>[https://rg.ru/2019/06/07/reg-szfo/poligon-krasnyj-bor-pod-peterburgom-perejdet-v-vedenie-minprirody.html Полигон «Красный бор» под Петербургом перейдет в ведение Минприроды] // RG.RU</ref>. בינואר 2020 השלימה עיריית סנקט פטרבורג את העברת המזבלה לבעלות פדרלית על מנת להפחית את הנטל על תקציב העיר הקשור לתחזוקת המתקן ולהמשיך בעבודות לצמצום השפעתו השלילית על הסביבה.

על פי צו של ממשלת הפדרציה הרוסית, החברה לניהול פסולת רדיואקטיבית של ממשלת הפדרציה הרובית, RosRAO (חלק מהתאגיד הממלכתי Rosatom), אחראית לטיפול בנזק הסביבתי שהצטבר במזבלה של קרסני בור<ref>[https://tass.ru/obschestvo/7777069 Ликвидацией вреда окружающей среде на полигоне «Красный Бор» займется структура Росатома] // ТАСС</ref><ref>[https://ekogradmoscow.ru/svezhajshee/sankt-peterburg-ukhodit-v-krasnuyu-zonu-mishustin-pristupil-k-realizatsii-plana-b-s-krasnym-borom Мишустин приступил к реализации плана «Б» с «Красным бором»] // журнал ЭкоГрад</ref>.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מחוז לנינגרד
קטגוריה:תעשייה
קטגוריה:פסולת
קטגוריה:פינוי פסולת
מוחמד חג'אזי

מוחמד חוסיין-זאדה חג'אזי (בפרסית: محمد حسین‌زاده حجازی, תעתיק מדויק: מחמד חסין-זאדה חג'אזי; 1956 – 18 באפריל 2021) היה מפקד צבאי איראני במשמרות המהפכה האסלאמית, ששימש כסגן מפקד כוח קודס.

== ביוגרפיה ==
חג'אזי נולד באספהאן שבאיראן בשנת 1956.<ref name="pbs"></ref> הוא למד באוניברסיטת טהראן.<ref name="pbs" />

במאי 1979 הצטרף לשורות משמרות המהפכה האסלאמית.<ref name="pbs" /> הוא שימש כיועץ למודיעין ולביטחון של המנהיג העליון עלי ח'אמנאי.<ref name="yehudit"></ref> הוא מפקד לשעבר של הבסיג', סניף המתנדבים הצבאי למחצה של משמרות המהפכה.<ref></ref>

ב-20 בינואר 2020, לאחר מותו של קאסם סולימאני, מונה חג'אזי לסגן מפקד כוח קודס, לפי צו המנהיג העליון עלי חמינאי.

מת ב־18 באפריל 2021 מהתקף לב.

=== טענות כלפיו ===
על פי הוועד היהודי-האמריקאי נטען כי חג'אזי, בעת ששימש כיועץ לח'אמנהאי, נכח בישיבה באוגוסט 1993 כדי לתכנן את הפיגוע בבניין הקהילה היהודית בארגנטינה ביחד עם עלי ח'אמנאי, הנשיא רפסנג'אני, שר המודיעין עלי פלחיאן, ושר החוץ עלי אכבר ולאיתי.<ref name="yehudit" />

הוא היה סגן מפקד משמרות המהפכה בשנת 2008 ומפקד הבסיס הצבאי ת'ראללה בטהראן, שיחידותיו היו מרכזיות במאמצי הממשלה לדיכוי המחאות בצל הבחירות לנשיאות איראן ותנועת המחאה 2009.<ref>Yaghoub Fazeli. (20 January 2020). "Iran’s IRGC appoints new Quds Force deputy commander". [https://english.alarabiya.net/en/News/middle-east/2020/01/20/Iran-s-IRGC-appoints-new-Quds-Force-deputy-commander.html Al Arabiya website] Retrieved 3 February 2020.</ref>

ב-29 באוגוסט 2019, פתח צה"ל בקמפיין בטוויטר בטענה 'לחשוף' את חג'אזי, יחד עם סרתיפ'-דום (תא"ל משנה) מג'יד נואב וסרתיפ' (מקביל לתת-אלוף-אלוף) עלי אצ'ער נורוזי, ואת מעורבותו בפרויקט דיוק הטילים.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==

* שמעון שפירא ומיכאל סגל, [https://jcpa.org.il/article/מי-אתה-מוחמד-חיגאזי-ס-המפקד-החדש-של-כוח/ מי אתה מוחמד חג’אזי – סגן המפקד החדש של כוח אל קודס?], המרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה, 22 ינואר 2020

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אנשי משמרות המהפכה האסלאמית
קטגוריה:איראנים שנולדו ב-1956
קטגוריה:איראנים שנפטרו ב-2021
Life Support

Life Support (בעברית: תמיכת חיים) הוא אלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת האמריקאית מדיסון ביר. האלבום יצא לאור ב-26 בפברואר 2021, על ידי חברת התקליטים אפיק רקורדס. מתוך האלבום יצאו ארבעה סינגלים.

==סינגלים==
"Good in Goodbye", יצא כסינגל המוביל של האלבום ב-31 בינואר 2020.<ref></ref> הוא הגיע למקום 15 במצעד האיגוד תעשיית ההקלטות הניו זילנדי ויצא לרדיו הלהיטים העכשווי באיטליה ב-3 באפריל 2020.<ref></ref> השיר קיבל וידאו קליפ שליווה את יציאת השיר.<ref></ref> "Selfish", יצא כסינגל השני של האלבום ב-14 בפברואר 2020. הוא הגיע למקום 19 במצעד הסינגלים במצעד השירים מתחת להוט 100 וכן נכנס למצעדים רשמיים בקנדה, אירלנד ובריטניה. זה השפיע על רדיו הלהיטים העכשווי בארצות הברית ב-19 במאי 2020.<ref></ref> השיר קיבל גם קליפ שביימה ביר עצמה.<ref></ref> "Baby", יצא כסינגל השלישי של האלבום ב-21 באוגוסט 2020, יחד עם וידאו קליפ.<ref></ref><ref></ref> "Boyshit", יצא כסינגל הרביעי מהאלבום ב-11 בדצמבר 2020.<ref></ref> וידאו קליפ של השיר יצא ב-22 בינואר 2021.<ref></ref>

===סינגלים שיווקים===
* "Stained Glass" - יצא לאור ב-3 באפריל 2020, כסינגל שיווקי הראשון מתוך האלבום. עם יציאתו, נכנס השיר אל המקום ה-20 במצעד האיגוד תעשיית ההקלטות הניו זילנדי.<ref></ref>

==רשימת רצועות==

== מיקומי שיא ==

== היסטוריית יציאות לאור ==
{| class="wikitable"
!מדינה
!תאריך יציאה
!פורמט
!חברת תקליטים
!מקור
|-
!עולם
|26 בפברואר 2021
|הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית • תקליט • תקליטור
|אפיק רקורדס
|<ref></ref><ref></ref>
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-2021
קטגוריה:אלבומי מדיסון ביר
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת אפיק רקורדס
גביע המדינה בכדורגל נשים 2002/2003

גביע המדינה בכדורגל נשים לעונת 2002/2003 הייתה התחרות ה-5 מאז היווסדה. משחקי התחרות החלו ב-2 בדצמבר 2002 ומשחק הגמר נערך ב-27 במאי 2003 והסתיים בניצחון של מכבי חולון על מכבי חיפה בדרך לזכייה ראשונה בתואר.

מתוך 12 קבוצות ששיחקו בעונה זו בליגת כדורגל נשים נרשמו לגביע 11 קבוצות.

לפי תקנון התחרות, בעונה זו נערכו 4 סיבובים כשבסיבוב הראשון השתתפו 6 קבוצות ו-5 האחרות התחילו מהשלב הבא שהיה גם רבע הגמר.

==שמינית הגמר==
הסיבוב הראשון בתחרות נערך ב-2 בדצמבר 2002 והיה למעשה שמינית הגמר. 6 מתוך 11 הקבוצות שנרשמו לתחרות הוגרלו לקחת בו חלק.
{| class="wikitable"
|-
! קבוצה א' !! תוצאה !! קבוצה ב' !! אצטדיון
|-
| בנות סכנין || 0 – 16 || מכבי חיפה ||
|-
| הפועל באר שבע || 3 – 1 || בית"ר ירושלים ||
|-
| אס"א תל אביב || 5 – 0 || הפועל מרמורק ||
|}
==רבע הגמר==
אל 3 המנצחות מהסיבוב הראשון הצטרפו 5 קבוצות שהוגרלו להתחיל בשלב זה. המשחקים נערכו ב-3 בפברואר 2003 פרט למשחק בין אס"א ת"א למכבי חולון שנערך ב-1 במאי.
{| class="wikitable"
|-
! קבוצה א' !! תוצאה !! קבוצה ב' !! אצטדיון
|-
| מכבי חולון || 3 – 2 (הארכה) || אס"א תל אביב ||
|-
| הפועל פתח תקווה || 0 – 7 || מכבי חיפה ||
|-
| בית"ר באר שבע || 0 – 2 || הפועל באר שבע ||
|-
| בנות רמלה || 2 – 1 (הארכה) || עירוני חולון ||
|}
==חצי הגמר==
המשחקים נערכו ב-14 במאי 2003.
{| class="wikitable"
|-
! קבוצה א' !! תוצאה !! קבוצה ב' !! אצטדיון
|-
| הפועל באר שבע || 0 – 1 || מכבי חולון ||
|-
| מכבי חיפה || 13 – 0 || בנות רמלה ||
|-
|}

==הגמר==

==ראו גם==
* עונת 2002/2003 בליגת כדורגל נשים

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.oocities.org/wsisrael/ws13_03.html גביע המדינה לנשים 2003], דף מארכיון האינטרנט - במקור מ-geocities.
* 
* [https://www.kan.org.il/content/archive1/sport/p-590297/s2/590349/ גביע המדינה בכדורגל לנשים 02/03, גמר: מכבי חולון - מכבי חיפה 2:3], באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 27 במאי 2003
* 

קטגוריה:2002 בישראל: כדורגל
קטגוריה:2003 בישראל: כדורגל
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-2002
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-2003
קטגוריה:גביע המדינה בכדורגל נשים
ג'ואד ע'פארי

חאג' ג'ואד ע'פארי (בפרסית: جواد غفاری), המוכר גם בשם סעיד ג'ואד,<ref name=":0"></ref> הוא גנרל איראני בשורות משמרות המהפכה האסלאמית, המשמש כמפקד הכוחות האיראנים בסוריה ומוביל את מאמצי ההתבססות באזור.<ref name=":1"></ref> הוא מפקד על גדוד 18000, בסיוע סגנו, אבו באע'ר.<ref name=":0" /> הוא אחראי על גיוס ואימון אנשי מליציות שיעיות בשירות הכוחות האיראנים.<ref name=":1" /><ref></ref>

על פי מקורות מסוימים, שמו המקורי הוא אחמד מדני.<ref></ref>

ע'פארי, הידוע גם בכינויו "הקצב של חלב", עבר לסוריה באמצע שנת 2014 והגיע להכרה במהלך קרבות חלב ובזכות המצור עליה.<ref name=":0" />

ע'פארי, מבוגרי מלחמת איראן-עיראק, היה מצוי תחת פיקודו הישיר של מפקד כוח קודס, קאסם סלימאני, עד שזה חוסל, והוא הופקד האחראי לניסיון פיגוע הרחפנים ב-24 באוגוסט 2019.<ref name=":1" />

== ראו גם ==
* סכסוך ישראל–איראן–חזבאללה בסוריה

== לקריאה נוספת ==
* [https://jcpa.org.il/article/גואד-עפארי-הקצב-מחלב-ארכיטקט-בני/#_ftnref5 ג'ואד ע'פארי – "הקצב מחלב" – ארכיטקט בניין הכוח האיראני בסוריה], מיכאל סגל, המרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה, 3 ספטמבר 2019

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אנשי משמרות המהפכה האסלאמית
אופל סופר

אופל סופר (נולדה ב-20 במאי 1997) היא כדורגלנית ישראלית, המשחקת כקשרית בקבוצת הפועל קטמון ירושלים בליגת העל בכדורגל נשים וכן בנבחרת ישראל.

==ביוגרפיה==
סופר נולדה באבן יהודה למשפחה דתית. למדה בבית הספר היסודי הדתי בקדימה ולאחר מכן בחטיבת ביניים לבנות, ובבית הספר התיכון "אמית רננים" ברעננה. מגיל צעיר מאוד נכח הכדורגל בביתה – אביה שיחק בעברו בקבוצת הנוער של מכבי נתניה ואחיה משחק בקבוצת ספורטינג תל אביבליגה ב'.

שירתה בצה"ל כספורטאית מצטיינת בחיל המודיעין.

==קריירה מקצועית==
===מועדונים===
סופר הצטרפה לקבוצת הנערות של הפועל רעננה בשנת 2010 כשהיא בת 13, ולאחר עונה אחת עברה לשחק בקבוצת הפועל עירוני פתח תקווה לשתי עונות (2011/12, 2012/13), בשתיהן זכתה עם הקבוצה באליפות המדינה וגביע המדינה לנערות.

בשנת 2013 התקבלה סופר לאקדמיה לכדורגל בנות במכון וינגייט, שם התאמנה במשך שנתיים שבסופן שיחקה במדי נבחרת ישראל עד גיל 19 באליפות אירופה בכדורגל נשים עד גיל 19 שהתקיימה בישראל. לאחר האליפות חזרה לשחק בשורות הפועל עירוני פתח תקווה לשנתיים נוספות.

לקראת עונת 2017/2018 עברה לקבוצת מ.כ רמת השרון, עמה זכתה בסיום העונה בגביע המדינה שהיה לתואר הראשון בקריירה שלה. בסיום עונה זו עברה לשחק באס"א תל אביב וזכתה יחד עם הקבוצה בדאבל בעונת 2018/19.

לאחר ארבע עונות במדי אס"א תל אביב, בעונת 2022/23 עברה סופר לשחק במ.ס. קריית גת, עמה זכתה בשתי אליפויות, גביע המדינה, וגביע אתנה במהלך שתי עונות.

בקיץ 2024 חתמה במדי סגנית האלופה דאז, הפועל קטמון ירושלים.<ref name=":0" />

===נבחרת ישראל===
משנת 2013 סופר היא חלק מסגל נבחרות ישראל לנערות. היא צברה 9 הופעות בנבחרת ישראל עד גיל 17 ו-13 הופעות בנבחרת ישראל עד גיל 19 במהלכן הבקיעה שער אחד. השתתפה עם הנחרת באליפות אירופה בכדורגל נשים עד גיל 19 בשנת 2015 ובשנת 2016. במהלך האליפות של שנת 2016 השתתפה בסרט התיעודי "אמיצות" של הבמאים כרמית שלומי ואיתי מאיר שסיקר את השתתפות הנבחרת באליפות והוקרן בפסטיבל דוקאביב באותה שנה.

בשנת 2016 זומנה לסגל הנבחרת הבוגרת. את הופעת הבכורה ערכה ב-13 במרץ נגד נבחרת ליטא. נכון ליוני 2024, לזכות סופר 16 הופעות בנבחרת הבוגרת.

בשנת 2018 ייצגה את ישראל במדי נבחרת האוניברסיטאות באליפות העולם בכדורגל אולמות שנערכה בקזחסטן.

==תארים==
===מ.כ רמת השרון===
* גביע המדינה: 2017/2018

===אס"א תל אביב===
* אליפות המדינה: 2018/2019
* גביע המדינה: 2018/2019
===מ.ס. קריית גת===
* אליפות המדינה: 2022/23, 2023/24
* גביע המדינה: 2023/24
* גביע אתנה: 2022/23

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.football.org.il/players/player/?player_id=121005 פרופיל] באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* [https://www.uefa.com/womenseuro/teams/players/250054503--opal-sofer/?referrer=%2Fwomenseuro%2Fseason%3D2021%2Fteams%2Fplayer%3D250054503%2F פרופיל] באתר אופ"א
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלניות ישראליות
קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:קשריות כדורגל ישראליות
קטגוריה:קשרי כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלניות הפועל רעננה
קטגוריה:כדורגלניות מ.כ. רמת השרון
קטגוריה:כדורגלניות אס"א תל אביב
קטגוריה:כדורגלניות הפועל פתח תקווה
קטגוריה:כדורגלני הפועל פתח תקווה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1997
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1997
קטגוריה:כדורגלניות הפועל קטמון ירושלים
חרשובה

חרשובה (ברומנית: Hârșova) היא עיר על הגדה הימנית של הדנובה במחוז קונסטנצה, בחבל דוברוג'ה, שברומניה. היישוב קדום מאוד (כשבעת אלפים שנה) ובימי קדם נשא את השם Carsium (קרסיום). אוכלוסיית המקום ב-2011 מנתה 9,642 תושבים.

בשנת 1970 הסתיימה באזור בניית הגשר מעל הדנובה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:רומניה: ערים
קטגוריה:ערי נמל על הדנובה
קטגוריה:רומניה: ערי נמל
הבכי (סדרה, 2018)

הבכי (באנגלית: The Cry) היא סדרת דרמה בת ארבעה פרקים אוסטרלית-בריטית. את הסדרה כתבה ז'קלין פרסק כעיבוד לרומן באותו שם מאת הלן פיצג'רלד. הסדרה שודרה בערוץ ABC באוסטרליה, ובערוץ BBC One בממלכה המאוחדת. ג'נה קולמן מככבת בתפקיד הראשי, ומגלמת את ג'ואנה לינדזי, מורה במקצועה, שהתינוק שלה בן הארבעה חודשים נעלם במהלך שהותה באוסטרליה יחד עם בן זוגה אליסטר (יואן לזלי). את הסדרה ביימה גלנדין איבין והפיקה חברת Synchronicity Films.

==תקציר עלילה==
ג'ואנה ואליסטר הם זוג הורים צעירים אשר טסים מסקוטלנד לאוסטרליה לבקר את משפחתו של אליסטר, ולהילחם על משמורת על בתו, קלואי, כנגד גרושתו האוסטרלית, אלכסנדרה. בנסיעה ממלבורן אל ביתה של אימו בעיירת החוף ויילד ביי, נעלם בנם התינוק. בעקבות הטרגדיה, כשהשניים נמצאים תחת ביקורת ציבורית, מערכת היחסים שלהם מתפרקת, ומצבה הנפשי מתדרדר.

==צוות השחקנים==
* ג'נה קולמן – ג'ואנה לינדזי, מורה בבית ספר יסודי שחיה בגלאזגו.
* יואן לזלי – אליסטר רוברטסון, אוסטרלי שעובד בסקוטלד, ועוסק בספינים תקשורתיים. הוא מאורס לג'ואנה.
* אשר קדי – אלכסנדרה גרנוויל, גרושתו של אליסטר, ואמה של קלואי.
* סטלה גונה – אליזבת רוברסטון – אמו של אליסטר.
* סופי קנדי – קירסטי, חברתה הטובה של ג'ואנה.
* מרקלה קאוונה – קלואי רוברטסון, בתם של אליסטר ואלכסנדרה.
* אלכס דימיטריאדס – הבלש פיטר אלכסיאדס; בלש במשטרת מלבורן, וחבר ילדות של אליסטר.
* שארינה קלנטון – הבלשית לורנה ג'ונס; השותפה של הבלש פיטר אלכסיאדס.
* שונה מקדונלד – ד"ר וולאס; הפסיכולוגית של ג'ואנה.
* קייט דיקי – מורבן דייוויס
* דייוויד אליוט – הנרי מקאלום

==פרקים==

==הפקה==
"הבכי" הוא עיבוד של הרומן באותו שם מאת הלן פיצג'רלד. הסדרה הופקה על ידי Synchronicity Films, בוימה על ידי גלנדין איבין, והתסריט נכתב על ידי ז'קלין פרסק.

צילומי הסדרה החלו בפברואר 2018, בתחילה באוסטרליה. באפריל 2018 הועברו הצילומים לסקוטלנד. ג'נה קולמן, שמגלמת את ג'ואנה, סיימה את הצילומים באוסטרליה ובגלאזגו במאי 2018, כדי שתוכל להשתתף בצילומי העונה השלישית של הסדרה "ויקטוריה".

==שידור הסדרה==
הסדרה "הבכי" כוללת ארבעה פרקים, ושידור הבכורה שלה בממלכה המאוחדת היה ב-30 בספטמבר 2018 בערוץ BBC One. ב-3 בפברואר 2019 שודרה הסדרה לראשונה באוסטרליה בערוץ ABC.

בצפון אמריקה שודרה הסדרה בסתיו 2018 בשרות הזרמת מדיה של Sundance Now. באוקטובר 2019 שודרה הסדרה בערוץ SundanceTV.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:סדרות דרמה אוסטרליות
קטגוריה:סדרות דרמה בריטיות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה שעלו לשידור בשנות ה-2010
קטגוריה:סדרות טלוויזיה על נעדרים
ידיעה (שיר)

ידיעה הוא פזמון שכתב והלחין רואי לוי, וביצעה להקת שוטי הנבואה. השיר יצא לאור בשנת 2004.

==רקע==
השיר נכתב והולחן על ידי רואי לוי חבר הלהקה, ונכלל באלבום "מחפשים את דורות". 

בתחילת השיר נשמעת נעירת חמור. בווידאו קליפ נראים חברי הלהקה רוכבים על חמורים.

השיר הוצע ללהקה על ידי לוי עבור האלבום הראשון שלה, אך חבריו לא ניאותו להכניס את השיר לאלבום, והוא הוקלט רק עבור האלבום השני. 

במצעד בפזמונים העברי השנתי של גלגלצ לשנת 2004 דורג השיר במקום העשירי. במצעד רשת ג' לאותה שנה דורג השיר במקום ה-29. כשבמצעד השבועי של רשת ג' הגיע השיר למקום 2.

==קישורים חיצוניים==

* 
קטגוריה:שירי 2004
תומאס פריצ'רד רוסיטר

תומאס פריצ'רד רוסיטר (באנגלית: Thomas Prichard Rossiter; 1818–1871) היה אמן אמריקאי. ידוע בזכות דיוקנאותיו והציורים ההיסטוריים שלו, מאוחר יותר הוא היה קשור לאסכולת נהר הדסון.<ref></ref>

== חיים וקריירה ==
רוסיטר נולד בניו הייבן, שבקונטיקט בשנת 1818. הוא למד תחילה ציור אצל ג'ון בויד, ובהמשך אצל נתנאל ג'וסלין.

בשנת 1838 הציג שני ציורים באקדמיה הלאומית לעיצוב. בשנה שלאחר מכן עבר לעיר ניו יורק ופתח סטודיו. בשנת 1840 טייל באירופה עם אשר דיורנד, ג'ון פרדריק קנסט וג'ון ויליאם קסילייר. כשהיה שם, הוא ביקר ברומא עם תומאס קול, והחליט להישאר באיטליה. בשנת 1846 הוא חזר לניו יורק ושיתף סטודיו עם קנסט ולואי לנג.

בשנת 1849 נבחר רוסיטר לאקדמיה הלאומית. בשנת 1851 התחתן עם אנה אריק פרמלי. הם סיירו באירופה בשנת 1853, והתיישבו בפריז שם ילדה אנה את התאומים אריק קנסט ושרלוט. רוסיטר עבד בסטודיו בפריז בין 1853 ל 1856, וזכה במדליית זהב בתערוכה העולמית של 1855. אנה נפטרה זמן קצר לאחר לידת בתם אנה, והמשפחה חזרה לניו יורק. במשך תקופה קצרה הייתה לרוסיטר גלריה לאמנות, שהציגה את עבודותיו ואת עבודתם של חבריו.
304x304 פיקסלים
בשנת 1857 החל מספר קומפוזיציות גדולות המתארות סצינות מההיסטוריה המוקדמת של אמריקה, כולל המפגש בין וושינגטון ולאפייט בהר ורנון, וושינגטון והקבינט הראשון שלו, וג'ורג' וושינגטון ומשפחתו. כחלק ממחקריו להכנת הציורים, ביקר רוסיטר בהר ורנון ביוני 1858, וזמן קצר אחר כך פרסם מאמר על חייו של וושינגטון ומצבה של אחוזתו בהר ורנון. הוא כתב על העצב שתקף אותו לראות את מצבם המידרדר של הבניינים והשטח, וקרא לשיקום האחוזה והריהוט למצב בו וושינגטון עזב אותם.

בשנת 1860 התחתן רוסיטר עם מרי (מולי) סטרלינג והעביר את משפחתו לקור ספרינג, ניו יורק על נהר ההדסון. הוא עיצב בית, המשקיף על הנהר. המקום רשום בפנקס הלאומי של מקומות היסטוריים.
תומאס פריצ'רד רוסיטר, הפרדת חלב
הוא המשיך לצייר דיוקנאות, ציורים היסטוריים ודתיים, והציג באקדמיה הלאומית לעיצוב ובאקדמיה לאמנויות פנסילבניה, עד מותו בשנת 1871.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1818
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1871
סוני קלאסיקל רקורדס

סוֹנִי קְלַאסִיקַל רֵקוֹרְדְס (באנגלית: Sony Classical Records) היא חברת תקליטים אמריקאית, שנוסדה בשנת 1924 כקולומביה מאסטרוורקס רקורדס, חברת בת של קולומביה רקורדס<ref>[http://www.discogs.com/label/CBS+Masterworks CBS Masterworks]</ref>. במהלך שנותיה היא החתימה אמנים מצליחים בקנה מידה בין לאומי, בין היתר אייזק שטרן, פבלו קאסאלס, גלן גולד, יוג'ין אורמנדי, דני אלפמן, ואנגליס, אליוט גולדנטל, לאונרד ברנשטיין, ג'ון ויליאמס ריקי מרטין ואנסטסיה פטרישאק.

== היסטוריה ==
בשנת 1924 נוסדה קולומביה מאסטרוורקס רקורדס. בשנת 1948 פרצה עם הישג מיוחד, אריך-נגן בגודל 12 אינץ', שהפך להצלחה המסחרית הראשונה שלה. קולומביה רקורדס השתמשו במותג "מאסטרוורקס" לא רק עבור תקליטים קלאסיים וברודוויי, אלא גם עבור אלבומי מילים מדוברות כמו אדוארד מורו והסדרה "I Can Hear It Now" המצליחה של פרד וו. פרנדלי .

הורה CBS הציג גם את שם המאסטרוורקס על ציוד האלקטרוניקה הצרכנית שלו. בשנת 1980, שונה שם הלייבל של קולומביה מאסטרס לשם CBS מאסטרוורקס רקורדס. בשנת 1988 רכשה חברת סוני את קבוצת "CBS רקורדס", ושנתיים לאחר מכן היא יצרה את סוני קלאסיקל כדי שתירש את הלייבלים קולומביה רקורדס ו-CBS רקורדס. הלוגו משמר את הסמל של "הערות הקסם", שהיו הסמל של קולומביה עד שנת 1954. במהלך שנות התשעים, בלייבל התעוררה מחלוקת על הנהגתו של פיטר גלב. גלב העדיף מוזיקת קרוסאובר על פני יצירות מהזרמים קלאסיים מהמיינסטרים. השם מאסטרוורקס ממשיך להתקיים בסדרת אלבומי הקאסט של ברודוויי שיצאו דרך רשומות מאסטרוורקס ברודוויי, וכשם של חטיבת המוזיקה הקלאסית של סוני מאסטרוורקס, חטיבת סוני מיוזיק אנטרטיינמנט. הלייבל סוני קלאסיקל רשום היום כלייבל אחות של מאסטרוורקס.

מאז 1990, כשהפך לסוני קלאסיקל רקורדס, המשיך הלייבל לפתח את סדרת האמנים המצטיינים שלו, תוך שהיא מציגה את הדיסקוגרפיה המפורסמת שלו עם הפקות חדשות בהן מופיעים לאנג לאנג, פלאצ'ידו דומינגו, ג'ונאס קאופמן, רוברטו אלגנה, חואן דייגו פלוארז, ויטוריו גריגלו, סימון דינרשטיין, חאטיה בוניאטישווילי, פרי ינדה, תאודור נוכטיזיס ואיגור לויט, וכן הוצאו מחדש הקלטות מהודרות קלאסיות ומקוריות מתוך מורשתן של קולומביה רקורדס / CBS רקורדס.

סוני קלאסיקל הרחיבה את נוכחותה בתחום הקלטות של פסקולים של סרטי קולנוע. היא השתתפה במספרים סרטים זוכי אוסקר כמו "טיטאניק" (1997), שייקספיר מאוהב (1998), הכינור האדום (1999) ו"נמר, דרקון" (2000).

בשנת 2005 הפכה סוני קלאסיקה לחלק מסוני מיוזיק מאסטרוורקס. לאחר רכישת חלקה של BMG בשנת 2008, היא הוצגה כ"סוני קלאסיקל אינטרנשיונל" בברלין ובארצות הברית כסוני מאסטרוורקס.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברות אמריקאיות
קטגוריה:חברות תקליטים
קלאסיקל רקורדס
אנדריי רובליוב (סרט)

אנדרי רובליוב (ברוסית: Андрей Рублёв) הוא סרט דרמה היסטורי ביוגרפי סובייטי משנת 1966, בבימויו של אנדריי טרקובסקי שנכתב יחד עם אנדריי קונצ'לובסקי. הסרט הוחלף ונערך מחדש מהסרט משנת 1966 שכותרתו "התשוקה על פי אנדריי" מאת טרקובסקי שצונזר במהלך העשור הראשון של תקופת ברז'נייב בברית המועצות. הסרט מבוסס באופן רופף על חייו של אנדרי רובליוב, צייר האייקונים הרוסי מהמאה ה-15. בסרט מופיעים אנטולי סולוניצין, ניקולאי גרינקו, איבן לפיקוב, ניקולאי סרגייב, ניקולאי בורליאייב ואשתו של טרקובסקי אירמה ראוש. סבבה ימשצ'יקוב, משקם והיסטוריון אמנות רוסי מפורסם, היה יועץ מדעי של הסרט.

אנדריי רובליוב מתרחש ברוסיה במאה ה -15. אף על פי שהסרט מבוסס רק באופן רופף על חייו של אנדריי רובליוב, הוא מבקש לתאר דיוקן ריאליסטי של רוסיה מימי הביניים<ref></ref>. טרקובסקי ביקש ליצור סרט המציג את האמן כ"דמות היסטורית עולמית" ו-"נצרות כאקסיומה של זהותה ההיסטורית של רוסיה" במהלך תקופה סוערת של ההיסטוריה הרוסית שהובילה בסופו של דבר לרוסיה הצארית. 

הנושאים בהם עוסק הסרט, ביניהם דת, חוסר יציבות פוליטית ואמנות תחת משטר מדכא, לא תאמו את תנאי הצנזורה הסובייטית. עקב כך, הסרט לא הופץ רשמית במדינה שנים לאחר שהושלם, למעט הקרנת יחיד ב -1966 במוסקבה. גרסה של הסרט הוצגה בפסטיבל קאן ב -1969, שם זכה בפרס FIPRESCI. בשנת 1971 שוחררה בברית המועצות גרסה מצונזרת של הסרט. הסרט קוצר עוד יותר מסיבות מסחריות עם יציאתו בארצות הברית דרך סרטי קולומביה בשנת 1973. כתוצאה מכך, קיימות מספר גרסאות לסרט.

על אף סוגיות צנזורה אלו, אשר טשטשו ועכבו את הסרט במשך שנים רבות לאחר יציאתו לאקרנים, הסרט הוכר במהרה על ידי מבקרים רבים ובמאי קולנוע כיצירה מקורית ומוצלחת במיוחד, במיוחד מאז ששוחזרה גרסתו המקורית. אנדריי רובליוב נחשב לאחד הסרטים הגדולים בכל הזמנים, ולעיתים קרובות הוא דורג היטב בסקר מבקרי Sight & Sound והן בסקר הבמאים<ref>https://www.theguardian.com/film/2010/oct/20/andrei-rublev-tarkovsky-arthouse</ref>.

==לקריאה נוספת==
* 

==קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטים ברוסית
קטגוריה:סרטי 1966
קטגוריה:סרטים סובייטיים
קטגוריה:סרטי דרמה היסטורית
מכבי מוסינזון הוד השרון

מכבי עירוני מוסינזון הוד השרון היא קבוצת כדורעף ישראלית מהעיר הוד השרון, המשתתפת בליגת העל בכדורעף. קבוצת הבוגרים מארחת באולם הספורט של תיכון מוסינזון, המכיל 500 מקומות ישיבה.

==היסטוריה==
המועדון הוקם בשנת 1980 על ידי קבוצת שחקנים ותיקים ששיחקו כדורעף בחצרו של יורם בראון, שהיה הבעלים של "מדגרות בראון" בהוד השרון. לאחר מכן הוא נרשם לליגה ב' בכדורעף - בשם "מכבי אפרוחי בראון הוד השרון". ב-1985, ישראל חילו, שהיה מורה לחינוך גופני בתיכון מוסינזון בעיר הוד השרון, הקים קבוצת כדורעף של תלמידים צעירים אותם לימד לשחק כדורעף. קבוצה זו נרשמה גם היא לליגה ב' במסגרת אגודת מכבי הוד השרון. במהלך השנים שתי הקבוצות הבוגרות טיפסו במעלה הליגות, כך שקבוצת אפרוחי בראון עלתה לליגה הארצית (ליגת המשנה), וקבוצת הצעירים של מוסינזון הגיעה לליגה א'. ב-1991 החליטו יוני אלמוג וישראל חילו להקים בית ספר לכדורעף בשיתוף חטיבת הביניים "הראשונים", והוקמה כיתת ספורט ראשונה לכדורעף בנים ובנות, תלמידי כיתה ז' של החטיבה. 

בסיום עונת 1998/1999 העפילה הקבוצה לליגת העל בכדורעף לראשונה בהיסטוריה שלה. בעונת 2002/2003 הגיעה הקבוצה לגמר גביע המדינה, אך הפסידה להפועל מטה אשר 3-0. בעונת 2006/2007 הצליחה הקבוצה לשבור את תקרת הזכוכית וזכתה בדאבל היסטורי כשניצחה את קבוצת מכבי תל אביב החזקה - גם בסדרת גמר האליפות וגם בגמר גביע המדינה (הקבוצה זכתה בדאבל גם עם קבוצת הנוער בעונה זו). בעונת 2007/2008 הפסידה למכבי תל אביב גם בסדרת גמר האליפות וגם בגמר גביע המדינה וסיימה סגנית בשני המפעלים.

== הישגים ותארים ==
* ליגת העל
** אליפות (1): 2006/2007
** סגנית (4): 2007/2008, 2008/2009, 2010/2011, 2016/2017
* גביע המדינה
** זכייה (1): 2006/2007
** סגנית (2): 2002/2003, 2007/2008

==קבוצות האגודה==
בנוסף לקבוצת הבוגרים מפעילה האגודה קבוצת נשים המתמודדת בליגת העל בכדורעף נשים. קבוצות רבות משחקות במסגרת מחלקת הנוער והנערות וכן ובית הספר לכדורעף וקבוצות בליגת העל לתיכונים בשיתוף כפר הנוער מוסינזון. למחלקה הישגים רבים במגוון גילאים.

==קישורים חיצוניים==
*
*

הוד השרון
הוד השרון
קטגוריה:הוד השרון: ספורט
ג'ייסון קרואו

ג'ייסון אנדרסון-אטלי קרואו (באנגלית: Jason Anderson-Utley Crow; נולד ב-15 במרץ 1979) הוא פוליטיקאי ומשפטן אמריקאי המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השישי של מדינת קולורדו, מאז 2019. מחוז קונגרס זה, השוכן במרכז קולורדו, מכיל בשטחיו פרוורים אחדים של בירת המדינה דנוור, בהם אורורה, סנטניאל, ת'ורנטון וליטלטון. קרואו מכהן בתפקיד מטעם המפלגה הדמוקרטית.

== ביוגרפיה ==
קרואו נולד במדיסון, בירת מדינת ויסקונסין, בשנת 1979. ב-2009 השלים לימודי תואר ראשון באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון ולימודי תואר שני במשפטים באוניברסיטת דנוור. קרואו הוא יוצא יחידת הריינג'רס של צבא ארצות הברית. הוא שירת שלושה סבבי לחימה בעיראק ובאפגניסטן. הוא השתתף בקרב סאמאווה (Samawah) ב-2003 כמפקד מחלקה בדיוויזיה המוטסת ה-82. על פעולותיו במהלך הקרב עוטר בכוכב הארד. קרואו כיהן במועצה לענייני חיילים משוחררים של קולורדו בשנים 2009–2014. לאחר שירותו בצבא ארצות הברית, החל לעבוד במשרד עורכי הדין "הולנד והרט".

ב-17 באפריל 2017, הודיע קרואו על כוונתו להתמודד על ייצוג מחוז הקונגרס השישי של קולורדו בבית הנבחרים של ארצות הברית. בבחירות המקדימות שנערכו במפלגה הדמוקרטית ניצב בפני איש העסקים הפרוגרסיבי לוי טילמן, עליו גבר בסופו של דבר. ביום הבחירות הכלליות ניצח קרואו את יריבו מועמד המפלגה הרפובליקנית וחבר בית הנבחרים המכהן מייק קופמן, ב-6 בנובמבר 2018. קרואו גרף 54% מקולות הבוחרים וזכה בשניים מתוך שלושת מחוזות קולורדו התחומים בשטחי מחוז הקונגרס. הוא הדמוקרטי הראשון שמייצג מחוז זה מאז הוקם בראשית שנות ה-80 של המאה ה-20.

קרואו הביע תמיכה במיסוד רפורמה בבקרה על כלי נשק במהלך מסע הבחירות שלו לבית הנבחרים. ב-28 בפברואר 2019 הוא הצביע בעד "חוק בדיקות הרקע הדו-מפלגתי" לאחר שנתן, בין היתר, את חסותו להצעת החוק. אם הצעת החוק תתקבל בסנאט של ארצות הברית, היא תחייב מוכרי כלי נשק לל רישיון לבצע בדיקות רקע ללקוחותיהם. קרואו הוסיף לתת את חסותו ל"חוק האיסור על נשקי תקיפה", אשר שם פעמיו להגבלת הגישה לאקדחים שנחשבים "נשק תקיפה".

ב-23 בספטמבר 2019, נמנה בין שבעה חברי בית הנבחרים שכתבו מאמר דעה ב"וושינגטון פוסט" בו הביעו את תמיכתם בפתיחת הליך הדחה נגד נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ. בראיונות לעיתונות גרס קרואו כי חשוב שהליך ההדחה יישאר ממוקד ויתנהל ביעילות. ב-15 בינואר 2020 נבחר קרואו כאחד משבעה מנהלי ההדחה שהציגו את תיק הליך ההדחה נגד הנשיא במהלך משפטו בפני הסנאט האמריקאי. שאר מנהלי ההדחה היו אדם שיף, ואל דמינגס, ג'רלד נדלר, זו לופגרין, חאקים ג'פריס וסילביה גרסיה.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברי הקונגרס ה-116 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-117 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-118 של ארצות הברית
קטגוריה:הריינג'רס
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מקולורדו
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת דנוור
קטגוריה:מעוטרי כוכב הארד
קטגוריה:אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת אפגניסטן
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1979
יחסי איי שלמה – יפן

[[ראש ממשלת יפן ג'וניצ'ירו קואיזומי מארח את ראש ממשלת איי שלמה אלן קמקזה, 2005]]
יחסי איי שלמה–יפן הם היחסים הדיפלומטיים בין איי שלמה לבין יפן. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים ב-7 ביולי 1978, ביום בו איי שלמה זכתה לעצמאות מהאימפריה הבריטית.

== היסטוריה ==
=== המערכה באיי שלמה ===

המערכה באיי שלמה היא חלק מהמערכה באסיה ובאוקיינוס השקט בזמן מלחמת העולם השנייה. במהלך המחצית הראשונה של שנת 1942, האימפריה היפנית החלה לכבוש מספר אזורים באיי שלמה ובאי בוגנוויל הסמוכים לפפואה גינאה החדשה. לאחר הכיבוש, החלו היפנים לבנות בסיסי אוויר ומעגנים באיים במטרה להגן על אגפה של המתקה היפנית שהתנהלה באותה העת בגינאה החדשה וליירט שירותי אספקה של בעלות הברית מארצות הברית לאוסטרליה ולניו זילנד.

ב-8 באוגוסט 1942 פתחו בעלות הברית במתקפה כנגד היפנים בפפואה גינאה החדשה. מטרת התקיפה הייתה להגן על נתיבי האספקה וקווי התקשורת של בעלות הברית בדרום האוקיינוס השקט.

מערכה זו הייתה למלחמת התשה שהתחוללה ביבשה, באוויר ובים. בסופה, בעלות הברית הכניעו את היפנים, בעקבות נזק בלתי הפיך לכוחות הצבא והצי היפנים. בעלות הברית כבשו בחזרה את איי שלמה, ולאחר מכן, השתלבה המערכה באיי שלמה עם המערכה בגינאה החדשה.

=== היחסים בעת המודרנית ===
יפן ואיי שלמה נהנים מקשרים ידידותיים ולבביים כבר יותר משלושה עשורים.

== נציגויות דיפלומטיות ==
* איי שלמה אינה מיוצגת ביפן בדרג השגרירות. איי שלמה מיוצגת ביפן בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בטוקיו, בירת המדינה.
* יפן מיוצגת באיי שלמה בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בהוניארה, בירת המדינה.

== יחסים כלכליים ==
בשנת 2018 שוויו של הייצוא היפני לאיי שלמה עמד על 1,880 מיליון ין. באותה השנה, שוויו של הייבוא היפני מאיי שלמה עמד על 677 מיליון ין.

== יפנים באיי שלמה ==
על פי הלשכה היפנית המרכזית לסטטיסטיקה, באוקטובר 2019 התגוררו באיי שלמה מאה ושמונה אזרחים יפניים.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.mofa.go.jp/region/asia-paci/solomon/data.html יחסי איי שלמה–יפן], באתר משרד החוץ היפני

== הערות שוליים ==
ז'אן אסלבורן

ז'אן אסלבורן (בלוקסמבורגית: Jean Asselborn; נולד ב-27 באפריל 1949) הוא פוליטיקאי לוקסמבורגי, המכהן כשר החוץ של לוקסמבורג, וכן שימש בעבר כמשנה לראש ממשלת לוקסמבורג בין השנים 2004 ל-2013, בתקופת שלטונו של ראש הממשלה ז'אן-קלוד יונקר.

== ילדותו ==
ז'אן אסלבורן נולד בעיר שטיינפורט ב-27 באפריל 1949. ב-1967, לאחר שסיים את לימודיו בתיכון, החל לעבוד במפעל יונירויאל . באותה עת החל לגלות מעורבות בתנועת האיחוד המסחרי ונבחר כחלק מהמשלחת הצעירה של הפדרציה של פועלי לוקסמבורג (Lëtzebuerger Aarbechterverband).

ב-1968 החל אסלבורן לעבוד בעיריית לוקסמבורג סיטי כעובד ציבור בטרם חזר לשטיינפורט שנה לאחר מכן, שם גם כן עבד במשרה ציבורית עבור העירייה המקומית.

אסלבורן חידש את לימודיו ב-1976, והוציא תעודת בגרות בהמשך אותה שנה. עם קבלת תעודת הבגרות, הוא התמנה למנהל בית החולים הבין-קהילתי בשטיינפורט, תפקיד בו כיהן עד 2004. באוקטובר 1981 קיבל תואר שני במשפטים מאוניברסיטת ננסי 2.

אסלבורן נבחר לראש עיריית שטיינפורט ב-1982 וכיהן בתפקיד זה עד 2004.

== חבר בממשלה ==
מימין: אסלבורן, [[ולדימיר פוטין וראש הממשלה של לוקסמבורג ז'אן-קלוד יונקר, 24 במאי 2007]]
לאחר הבחירות הכלליות שנערכו בלוקסמבורג ב-2004, אסלבורן הצטרף לממשלה והתמנה למשנה לראש הממשלה ושר החוץ וההגירה ב-31 ביולי 2004. הוא המשיך בתפקיד זה לאחר הרכבת הממשלה בידי המפלגה הנוצרית-סוציאלית העממית (CSV) ומפלגת הפועלים הסוציאליסטית של לוקסמבורג (LSAP), ב-23 ביולי 2009. באוקטובר 2012, בתקופת כהונתו, נבחרה לוקסמבורג לראשונה בתולדותיה לחברה לא-קבועה במועצת הביטחון של האומות המאוחדות לשנים 2013–2014. גם לאחר הרכבת הממשלה של המפלגה הדמוקרטית (DP), המפלגה הירוקה ו-LSAP, ב-4 בדצמבר 2013, בעקבות הבחירות ב-20 באוקטובר 2013 המשיך אסלבורן בתפקיד שר החוץ, יחד עם אחריות על העניינים האירופאים, ההגירה והמקלט.

בנובמבר 2023, בעקבות הפסד מפלגתו בבחירות הודיע על פרישה מהחיים הפוליטיים.

== עמדות פוליטיות ==
בספטמבר 2016 קרא להשעות או לסלק את הונגריה מהאיחוד האירופי עקב "ההפרה המאסיבית" של חוקי הקיצוניות של האיחוד, והחשש מפני יחסה להגירה במהלך משבר ההגירה באירופה, עצמאות מערכת המשפט וחופש העיתונות.

במרץ 2018 גינה את הפלישה הטורקית לצפון סוריה במבצע ענף זית נגד הכורדים בסוריה שקיבלו גיבוי מארצות הברית, ואמר כי "זה לא קשור להגנה עצמית יותר", והוסיף שעל טורקיה להתאפק בהתקפותיה על היחידות להגנת העם (YPG). הוא גם העלה את טיעוניו בפני מועצת נאט"ו.

אסלבורן הוגדר על ידי משרד החוץ בישראל כשר החוץ העוין ביותר לישראל באירופה. באפריל 2020, בתגובה ליוזמת סיפוח חלקים מיהודה ושומרון לישראל, הודיע על תמיכה בהצהרת האיחוד האירופי כי אינו מכיר בריבונות ישראל על חבלי ארץ אלו. עוד פורסם כי אסלבורן פועל להובלת מהלך כלל אירופי נגד סיפוח אפשרי ובין היתר הועלתה סברה כי בכוונת מדינות באירופה להכיר במדינה פלסטינית. אסלבורן התנגד להסכמי אברהם בנימוק שאינם מועילים לפלסטינים.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פוליטיקאים לוקסמבורגים
קטגוריה:שרי ממשלת לוקסמבורג
קטגוריה:שרי חוץ
קטגוריה:מקבלי עיטור מסדר השמש של פרו
קטגוריה:ילידי 1949