OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
עמק שווה

עמק שווה הוא שמו של מקום פגישתם של אברהם ומלך סדום עם מלכי-צדק מלך שלם לאחר מלחמת ארבעת המלכים את החמישה, והוא מזוהה בתורה עם עמק המלך: . "עמק המלך" מוזכר במקום אחד נוסף במקרא - מקום הצבתה של יד אבשלום על ידי אבשלום. 

אין ידיעה ברורה היכן נמצא אותו עמק, אך נראה שמקומו באזור ירושלים. יוספוס פלביוס כתב שהוא מרוחק שתי סטדיה (ריס) מירושלים. במגילה החיצונית לבראשית מזוהה המקום עם "בקעת בית הכרם". באנציקלופדיה המקראית הוצע זיהוי במקום הקרוב ל"גן המלך" בירושלים, ליד מקום המפגש של גיא בן הינום ונחל קדרון. ישעיהו פרס זיהה אותו עם עמק רפאים, ויהודה אליצור טען שמקומו הוא צפונית לשער שכם.

מאידך מסורת הכנסייה היוונית אורתודוקסית מזהה את "עמק שווה" ואת מקום פגישתם של אברהם ומלכיצדק דווקא באזור הר תבור. על פסגת התבור נבנתה משום כך "קפלת מלכיצדק".

הפסוק הנ"ל הוא מקור הביטוי "הגיעו לעמק השווה" במשמעות של "הסכימו, הגיעו לפשרה".

== שימושים ==
מעבר לביטוי "הגיעו לעמק השווה", קיים גם ארגון בשם זה, הפועל למען זכויות תרבות ומורשת ושמירה על אתרי עתיקות כנכס ציבורי, ונאבק נגד השימוש באתרי מורשת ובשרידים ארכאולוגיים ככלי פוליטי בסכסוך בין ישראל והפלסטינים.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.kkl.org.il/travel/trips/138/ מסלול טיול בעמק שווה], באתר קק"ל
* הרב יצחק לוי, [https://www.etzion.org.il/he/tanakh/studies-tanakh/core-studies-tanakh/avrams-encounter-king-sedom-and-malki-tzedek פגישת אברם עם מלך סדום ועם מלכי-צדק], באתר בית המדרש הווירטואלי של ישיבת הר עציון

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אתרי המקרא
שווה, עמק
קטגוריה:נחל קדרון
ששת הימים (סרט)

"ששת הימים" הוא סרט קולנוע ישראלי רשמי על מלחמת ששת הימים שהופק זמן לא רב לאחר המלחמה.
== הפקה ==
את הסרט הפיק ב-1968 שירות הסרטים הישראלי (שנקרא אז "שירות הסרטים הממשלתי") בראשות יגאל אפרתי, ביים אלפרד שטיינהרדט (במאי הסרט התיעודי הרשמי על מלחמת סיני) וערכה נלי גלעד. על הצלמים נמנו אמנון סלומון, יכין הירש, ומרקו יעקובי.

אורך הסרט כשעה וחצי, ובתחילתו מקדים דברים ראש הממשלה אז, לוי אשכול. הסרט מלווה בדברי קריינות שכתב חיים חפר, וקורא יוסי בנאי. הוא כולל יומני קולנוע ישראליים וזרים וראיונות עם רב-אלוף יצחק רבין ואלופי הניצחון ישראל טל, דוד אלעזר ועוזי נרקיס. משתתפים בו מטוסי חיל האוויר וחיילי מילואים שגויסו להפקת הסרט, ורוב קטעי הקרבות בו משוחזרים בהשתתפות חיילי צה"ל שנטלו חלק בלחימה המקורית, כמו הקרב על גבעת התחמושת וכיבוש העיר העתיקה.

הסרט "ששת הימים" יצא אל בתי הקולנוע במרץ 1968, בטרם החלו שידורי הטלוויזיה הישראלית, ונתן לצופיו לחזות באירועי המלחמה. צפו בו יותר מ-750,000 איש, והוא זכה להצלחה מסחרית והכניס יותר ממיליון ל"י. הסרט זכה לביקורות מעורבות.

לאורך השנים שלאחר עשיית הסרט, קטעי הקרבות שנראים בו מוצגים בתוכניות טלוויזיה על מלחמת ששת הימים, בהיעדר די חומר מצולם אותנטי מן המלחמה.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי מלחמת ששת הימים
קטגוריה:צה"ל בקולנוע
קטגוריה:סרטים תיעודיים העוסקים בסכסוך הישראלי-ערבי
קטגוריה:שירות הסרטים הישראלי
קטגוריה:סרטי 1968
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1968
אנציו, מלך סרדיניה

אנציו מסרדיניה (Enzo of Sardinia, סביב 1220 - 14 במרץ 1272) היה בנו מחוץ לנישואים של פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.

== חייו ==
מעט מאוד ידוע על נסיבות הולדתו של אנציו, ידוע כי שם אימו היה אדלייד. שמו הוא הגרסה האיטלקית לשם הגרמני היינריך - שם אביו של הקיסר. הקיסר השיא אותו בשנת 1238, בעצת בני בריתו האיטלקים לאדלסייה מטורס שמשפחתה שלטה במחצית האי סרדיניה. בשנה בה נישא הכתיר אותו אביו כמלך סרדיניה. הכתרה זו לא הייתה מעשה טקסי או בעל עניין מקומי אלא חלק מהמאבק בין הקיסר לאפיפיור על השליטה באיטליה.

תפיסת האי חיזקה את הקיסר על חשבון האפיפיור שראה בצעד כהתקפה ישירה על מדינת האפיפיור, והטיל חרם מחודש על הקיסר. הפעם היה פרידריך מוכן לחרם, והגיב בגירוש פקידים של הכס הקדוש. איטליה הייתה במצב של לחימה מתמדת, כאשר שתי קבוצות של ערים מחוץ לתחום השליטה הקיסרי התעמתו ביניהן. פלג הגואלפים ובראשו בולוניה וג'נובה נתמך על ידי הכס הקדוש, ופלג הגיבלינים בראשות פיזה וסיינה נתמך ותמך בקיסרות. קשרים אלו ליבו את האיבה בין הקיסר לאפיפיור, העמיקו את העימותים והגבירו את התהום הפעורה בין הצדדים.

בשנת 1239 הוא מונה לתפקיד בא-כוח הקיסר בלומברדיה וברומאניה, והפך למעשה למושל-נציב בצפון איטליה, אזור בו הייתה ההתנגדות לקיסר עזה ביותר. מינוי זה גם לכך שאנציו עזב את האי סרדיניה, ממלכתו לכאורה, ואליו לא יחזור יותר. הוא ייצג את אביו הקיסר במסעות מלחמה כנגד הכס הקדוש. היעדרותו מסרדיניה הביאה להכרזה על ביטול נישואיו ואובדן התואר "מלך סרדיניה" בשנת 1245.

ביום 26 במאי 1249 הוא עמד בראש הצבא הקיסרי מול צבא העיר בולוניה בקרב הידוע בשם קרב פוסלטה (איטלקית: Battaglia di Fossalta) לאחר יום של קרבות מרים ניצחו הבולונזים וצבא הקיסר נמלט משדה הקרב. אנציו, בן 31 בעת הקרב, נלכד והובל לבולוניה שם הושם בכלא - ארמון הקרוי על שמו עד ליום מותו בשנת 1272, והיה השליט האחרון לבית שטאופן.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:האימפריה הרומית הקדושה
קטגוריה:נפטרים ב-1272
ניצחון טכני

ניצחון טכני הוא ניצחון המושג בתחרות ספורט בעקבות החלטה שיפוטית ולא בדרך הרגילה של התגברות על היריב. ההכרזה על ניצחון טכני מגיעה בעקבות הפרה חמורה של כללים ותקנות, כגון אי התייצבות למשחק, שיתוף שחקן מורחק וכדומה. 

בענפי הספורט השונים ישנן הגדרות שונות בשאלה מהו הניקוד הניתן על ניצחון טכני.

בשחמט ניצחון טכני נחשב כניצחון רגיל, אך אינו תורם למד הכושר של השחקן.

בכדורגל משמעו ניצחון בתוצאה 3:0 וכמו כל ניצחון מוסיף 3 נקודות במשחק ליגה או מעבר שלב במשחק גביע.

בכדורסל נחשב כניצחון של 20:0, כאשר הנקודות נרשמות לזכות קפטן הקבוצה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ספורט
המפענחת

המפענחת (אנגלית: The Closer) היא סדרת דרמה משטרתית שנוצרה על ידי רשת TNT האמריקאית. עלילת הסדרה עוקבת אחר היחידה לפשעים חמורים של משטרת לוס אנג'לס בראשותה של סגן ניצב ברנדה לי ג'ונסון (קירה סדג'וויק). הסדרה עלתה לאוויר ב-13 ביולי 2005 ושודרו בה שבע עונות. הסדרה משודרת בישראל בערוץ yes stars action ו־hot zone.

סדרת המשך: "המפענחת פשעים חמורים" (אנגלית: "Major Crimes").

==שחקנים ודמויות==
הדמות הראשית היא סנ"צ ברנדה לי ג'ונסון, המנהלת את יחידת "רצח מיוחד" (לאחר מכן יחידת "פשעים חמורים") במשטרת לוס אנג'לס.
{| class="wikitable"
|- bgcolor="#CCCCCC"
! שחקן || דמות || דרגה || יחידה
|-
| קירה סדג'וויק
| סגן-ניצב ברנדה לי ג'ונסון|ברנדה לי ג'ונסון
| סגן ניצב
| יחידת פשעים חמורים
|-
| ג'יי. קיי. סימונס
| וויל פופ
| ניצב משנה
| משטרת לוס אנג'לס
|-
| קרי ריינולדס
| הסמל דייוויד גבריאל|דייוויד גבריאל
| סמל
| יחידת פשעים חמורים
|-
| רוברט גוסט
| ראסל טיילור
| רב-פקד
| יחידת שוד-רצח
|-
| ג'ורג' ויליאם ביילי
| לואי פרובינזה
| מפקח
| יחידת פשעים חמורים
|-
| אנתוני דניסון
| אנדי פלין
| מפקח
| יחידת פשעים חמורים
|-
| מייקל פול צ'אן
| מייקל טאו
| מפקח
| יחידת פשעים חמורים
|-
| ריימונד קרוז
| חוליו סנצ'ז
| בלש
| יחידת פשעים חמורים
|-
| פיליפ פ. קיין
| באז ווטסון
| אזרחי (ללא דרגה)
| יחידת פשעים חמורים
|-
| ג'ון טני
| פריץ הווארד
| סוכן מיוחד
| הבולשת הפדרלית האמריקנית (FBI)
|-
| ג'ינה רברה (gina ravera)
| איילין דניאלס
| בלשית
| יחידת פשעים חמורים
|-
| מרי מקדונל
| שרון ריידר
| פקד
| מפקדת היחידה לחקירות שוטרים
|}

== המפענחת: פשעים חמורים ==
לאחר שהסדרה המפענחת הגיעה לסיום שידוריה בשנת 2012, בתאריך ה-13 באוגוסט 2012 שחררה רשת TNT האמריקאית את סדרת הספין אוף המפענחת: פשעים חמורים (באנגלית : Major Crimes). הסדרה התחילה בכניסתה של רב פקד שרון ריידר (המגולמת על ידי מרי מק'דונל) לתפקיד ראש יחידת פשעים חמורים של משטרת לוס אנג'לס, לאחר עזיבתה של סגן ניצב ברנדה לי ג'ונסון. להלן רשימת השחקנים והדמויות אשר המשיכו בסדרת הספין אוף:
* מרי מק'דונל – שרון ריידר
* ג'ורג' ויליאם ביילי – לואי פרובנזה
* אנתוני דניסון – אנדי פלין
* מייקל פול צ'אן – מייקל טאו
* ריימונד קרוז – חוליו סנצ'אז
* פיליפ פ. קיין – באז ווטסון
* רוברט גוסט – ראסל טיילור

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:האחים וורנר: סדרות טלוויזיה
קטגוריה:סדרות דרמה אמריקאיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנות ה-2000
קטגוריה:סדרות משטרה ופשע
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה שמתרחשות בלוס אנג'לס
צוללן קרטזי

צוללן קרטזי בו [[פיפטה עם פלסטלינה משמשת כצוללן.]]
צוללן קרטזי, הוא משחק מדעי המאפשר להדגים שני חוקים פיזיקליים: חוק ארכימדס וחוק בויל-מריוט. 

יצירת צוללן קרטזי היא הפעלה נפוצה במסגרת פסטיבלי מדע. הצוללן מורכב מגוף הנמצא בתוך נוזל (לרוב מים) במצב של ציפה נייטרלית. הגוף בעל צפיפות גבוהה במעט מזו של הנוזל, ובתוכו בועת גז. כאשר מופעל לחץ חיצוני על המכל, הלחץ בתוכו עולה. הלחץ הגובר של הנוזל דוחס את הגז שבתוך הצוללן ולכן צפיפותו של הגז עולה. במצב זה, כוח הציפה קטן וירידת כוח הציפה גורמת לצוללן לשקוע.

מכיוון שלחץ הנוזל פוחת או גובר בהתאמה עם הקטנת או הגדלת העומק בו שרוי הצוללן הקרטזי, נפח הנוזל שהצוללן מתיק ממקומו יגדל או יקטן בהתאמה (ועמו גם כוח הציפה), ולכן מפלס הציפה הנייטרלית שלו מהווה נקודת שיווי משקל בלתי יציב, כלומר כל סטייה קטנה של הצוללן מהמפלס הנייטרלי תוציא אותו משיווי משקל. 

משמו של הצוללן ניתן לשער כי הוא קשור לרנה דקארט אולם ככל הנראה המצאתו קדומה יותר.

==תיאור פיזיקלי== 
חוק הגזים האידיאליים קושר בין גדלים פיזיקליים שונים בגז:
 
: <math>
\ PV = nRT
</math>

חוק בויל-מריוט הוא מקרה פרטי של חוק הגזים האידיאליים ומתייחס למצב בו כמות חלקיקי הגז והטמפרטורה נותרים קבועים, כלומר:

: <math>
\ PV = K
</math>

כאשר:
*P - לחץ הגז
*V - הנפח שהגז תופס
*n - כמות חלקיקי הגז במולים
*R - קבוע הגזים האוניברסלי (8.314472 J·K<sup>-1</sup>·mol<sup>-1</sup>)
*T - טמפרטורת הגז
*K - קבוע של כמות החלקיקים והטמפרטורה. 

מקשר זה ניתן לראות שבתהליך איזותרמי וללא שינוי בכמות החומר עליה בלחץ תגרום לירידה בנפח.

את הצפיפות אפשר לחשב באמצעות הנוסחה:
:<math>\!\, \rho=\frac{m}{V}</math><br>

כאשר:
* <math>\!\, \rho</math> - צפיפות
* <math>\!\, m</math> - מסה
* <math>\!\, V</math> - נפח

מכשיר נוסף שעובד באופן דומה הוא מד חום גלילאו בו משתנה הטמפרטורה וגורמת לשינוי בצפיפות המים.

==קישורים חיצוניים==

* 
*[https://web.archive.org/web/20110905200616/http://www.ed.uiuc.edu/courses/CI241-science-Sp95/resources/philoToy/philoToy.html על ההיסטוריה והשם של הצוללן הקרטזי]

קטגוריה:צעצועי מדע 
קטגוריה:תרמודינמיקה
הנרי דרייפוס

[[טלפון "מודל 500" פרי עיצובו של דרייפוס, 1951]]
הנרי דרייפוס (באנגלית: Henry Dreyfuss; 2 במרץ 1904 - 5 באוקטובר 1972), היה מעצב תעשייתי. עיצוב המוצרים שתכנן בהתייחס לכללי ארגונומיה מדעיים השפיע על עיצוב המוצר במאה ה-20. לזכותו נזקף, בין היתר, עיצוב מכשיר הטלפון השולחני הסטנדרטי, "מודל 500".

==ביוגרפיה==
דרייפוס נולד בברוקלין, ניו יורק. הוא למד עיצוב אצל נורמן בל גדס, שיהפוך מאוחר יותר למתחרהו. 

בשנת 1929 פתח את משרדו בניו יורק. עם לקוחותיו נמנו מעבדות בל, שמכשירי הטלפון שעיצב עבורה (דגם Western Electric 302 ו"דגם 500") היו לאבות-טיפוס למכשירי טלפון רבים, חברת שואבי האבק "הובר", חברת הציוד המכני-חקלאי ג'ון דיר עבורה עיצב את הטרקטורים "מודל A" ו"מודל B" הפופולריים, סדרת העטים הנובעים Wahl-Eversharp Skyline (1940) ועוד.

דרייפוס הקנה חשיבות לשימושיות המוצר, להתאמתו לאדם ולכללים הנדסיים ומדעיים. לפיכך עיצוביו מצטיינים בקו פשוט וצורה ברורה ופונקציונלית וללא קישוטים. עקב כך ספג ביקורת על כך שהוא "פרקטי מדי" וחסר סגנון. דוגמה לפרקטיות זו ולשימת הלב לפרטים ניתן למצוא בעיצוב הטלפון "דגם 500" (ב-1949), בו הוציא דרייפוס את הדפסת הספרות אל מחוץ לחוגה, על ההיקף. זאת בשל העובדה שכאשר הספרה הייתה מודפסת בתוך החוגה, היא נטתה להישחק לאחר חיוגים רבים. כך גם צמצם את טעויות החיוג שנגרמו בשל אצבע המחייג שהסתירה את הספרה בעת חיוג.

בשנת 1955 כתב דרייפוס את ספרו האוטוביוגרפי Designing for People ("עיצוב למען האנשים"), בו הציג את השימוש בפרסונות "ג'ו" ו"ג'וזפין" כדוגמאות טיפוסיות לקהל היעד לו מתוכנן המוצר. בשנת 1960 פרסם את המדריך הארגונומי The Measure of Man ("מידת אנוש"). הוא נבחר לנשיא הראשון של איגוד העיצוב התעשייתי האמריקאי (IDSA).

בשנת 1972 טרם מותו יצא לאור בהוצאת מקגרו ספרו המונומנטלי<ref></ref> 'Symbol Sourcebook'. הספר מכיל 20,000 סמלים ופירושם. 

בשנת 1972 אובחן כחולה סופני בסרטן הכבד. ב-5 באוקטובר התאבד יחד עם רעייתו, דוריס מרקס, שהייתה חולה סופנית אף היא, בשאיפת גזי הפליטה ממכוניתם במוסך ביתם בדרום פסדנה, קליפורניה.

החברה שהקים, Henry Dreyfuss Associates, המשיכה להתקיים לאחר מותו.

==מעיצוביו==
===מכשירי טלפון===
<gallery>
WesternElectric302.jpg|Western Electric 302 1930 - 1950
TrimlineExposed.jpg|Trimline 1965
</gallery>

===מוצרים אחרים===
<gallery>
Westclox Big Ben.jpg|שעון מעורר Westclox Big Ben
NYC Hudson2.jpg|קטר רכבת Twentieth Century Limited 1938
John Deere Model B unstyled.jpg|טרקטור ג'ון דיר מודל B 1938
</gallery>

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Dreyfuss, Henry. Designing for People. Allworth Press; illustrated edition edition, 2003. 
*Dreyfuss Henry. Symbol Sourcebook, McGraw Hill' 1972. 
* Flinchum, Russell. Henry Dreyfuss, Industrial Designer: The Man in the Brown Suit. Rizzoli, 1997. 
</div>

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.hda.net אתר הבית של Henry Dreyfuss Associates] 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:מעצבים תעשייתיים אמריקאים
קטגוריה:מתאבדים: חולים סופניים
קטגוריה:מתאבדים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1904

קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1972
עצלני קרקע

עצלני קרקע או עצלני ענק הוא שם כולל למיני עצלנאים, שנכחדו. קבוצה זו אינה טקסונומית (פוליפילטיות) וכוללת כמה משפחות, כולל של העצלנים המודרניים. עצלני הקרקע התפתחו לפני 35 מיליון שנים ונכחדו לפני 10,000–5,000 שנים.

השורדים האחרונים בקבוצה זו חיו באיים האנטילים, וקיימות טענות שהמשיכו לשרוד שם עד שנת 1550 לספירה, אף על פי שעל סמך תיארוך רדיומטרי, הפרט הצעיר ביותר שנמצא הוא בן 4,190 שנה. לעומת זאת, ביבשות אמריקה הצפונית והדרומית, עצלני הקרקע האחרונים נכחדו לפני 10,000 שנים או יותר.

המושג "עצלני קרקע" משמש כשם כללי לכל העצלנים שנכחדו, בשל הגודל היחסי של הצורות הקדומות ביותר שנתגלו, להבדיל מעצלני העצים, הקטנים מהם משמעותית, אשר ממשיכים להתקיים ביערות אמריקה הדרומית. לפיכך, על אף שמם, לא כל עצלני הקרקע בילו את חייהם על פני האדמה.

הגדול בעצלני הקרקע היה המגתריום, בגודל של פיל אסייתי ובגובה של 6 מטרים ומשקל של 4 טונות.

==משפחות==
פלאונטולוגים זיהו יותר משמונים סוגים של עצלני קרקע, בכמה משפחות:
*עצלני דו-אצבע (Megalonychidae)
*מגתריים (Megatheriidae)
*Nothrotheriidae
*מילודוניים (Mylodontidae)
*Orophodontidae?
*Scelidotheriinae? - בה הסקלידותריום
*Rathymotheriidae?

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20131204025807/http://hazanav.co.il/עצמות_עצלן_קרקע_ענק/ עצמות עצלן קרקע קדום עשויות לחולל מהפכה היסטורית], מתוך "הזנב הארוך", 28 בנובמבר 2013

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:עצלנאים
רבי חלבו

רבי חלבו היה אמורא בדור השלישי. נראה שעלה מבבל לארץ ישראל.

==רבותיו, חבריו ותלמידיו==
בבבל היה מתלמידיו החשובים של רב הונא ומסר מפיו כמה מאמרים באגדה. למד גם מפי רב חמא בר גוריא, תלמידו של רב ומסר בשמו שמועות רבות.

בארץ ישראל למד אצל רבי שמואל בר נחמני ומסר בשמו מאמרים רבים באגדה. כן למד מפי רבי אמי, רבי יצחק נפחא ומסר משמם של עולא ביראה ורבי אבדימי דמן חיפה. חבריו בארץ ישראל היו רבי עוירא ורבי יוסי בר חנינא, וכן מוזכר שהיה בחברת רבי יהודה נשיאה (ר' יודן נשייא) באחת מתעניות הציבור.

תלמידו היה רבי ברכיה, שהרבה למסור משמו, בעיקר באגדה.

==חייו האישיים==
רבו, רב הונא היה מאריך בדרשותיו ובשיעוריו, ולכן רבים מתלמידיו, וביניהם רבי חלבו, התאפקו מלצאת לצורכיהם בשעת השיעור, כתוצאה מכך נעשו עקרים, ולא יכלו להוליד יותר. לכן, לרבי חלבו לא היו בנים ונראה שחי בבדידות. פעם אחת בעת שהיה חולה לא בא אף אחד לבקרו, עד שרב כהנא הודיע לחבריו על דבר מחלתו ושכנעם לבא לבקר אותו.

==ממאמריו באגדה==
* לעולם יהא אדם זהיר בכבוד אשתו, שאין ברכה מצויה בתוך ביתו של אדם אלא בשביל אשתו.
* קשים גרים לישראל כספחת.
* כל הנהנה מסעודת חתן ואינו משמחו - עובר בחמשה קולות, שנאמר: קול ששון וקול שמחה קול חתן וקול כלה קול אומרים הודו את ה' צבאות.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

חלבו
חלבו
קטגוריה:תלמידי רב הונא
קטגוריה:תלמידי רבי אמי
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-4
קטגוריה:נחותי
קטגוריה:עולים מבבל לארץ ישראל בעת העתיקה
קטגוריה:עולים לארץ ישראל במאה ה-3
ממזרים ללא תהילה

ממזרים ללא תהילה (באנגלית: The Inglorious Bastards; באיטלקית: Quel maledetto treno blindato, מילולית: "הרכבת המשוריינת הארורה הזו") הוא שמו של סרט מלחמה איטלקי מסוג סרט ספגטי משנת 1978 המתחולל בצרפת מהלך מלחמת העולם השנייה.

הסרט בוים בידי אנזו קסטלארי (Castellari) וכיכבו בו בו סוונסון (Svenson), פיטר הוטן (Hooten), פרד וויליאמסון (Williamson), מייקל פרגולני (Pergolani) וג'קי בסהארט (Basehart). את פס-קול הסרט הלחין פרנססקו דה מסי (De Masi).

הסרט מספר על קבוצת עבריינים אמריקאים הנמלטים לחופשי בעת שהשיירה המובילה אותם לבית כלא צבאי מותקפת בידי הגרמנים. הקבוצה בת חמשת חיילים עושה את דרכה לכיוון שווייץ ובדרך מצטרף אליה עריק גרמני. החיילים הורגים בשגגה קבוצה של אמריקאים מחופשים לגרמנים שהיו בדרכם למבצע חשאי ולוקחים את מקומם. בשיתוף עם תנועת ההתנגדות הצרפתית הם מתנדבים למבצע מורכב של חטיפת רכבת גרמנית הנושאת טילי V-2 והעברתה לידי בעלות הברית. מארב גרמני מסכל את התוכנית אולם קצין אמריקאי מצליח להעביר לידי בעלות הברית את הגירוסקופ הסודי שחילץ מהטיל, ורוב חברי הקבוצה נהרגים בעת ביצוע המשימה.

בשנת 2009 יצא לאקרנים סרטו של הבמאי קוונטין טרנטינו "ממזרים חסרי כבוד", ששאל את שמו מהסרט האיטלקי.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:סרטי מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:סרטים איטלקיים
קטגוריה:סרטי 1978
קטגוריה:סרטים באיטלקית
קטגוריה:סרטים בגרמנית
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים בצרפתית
1991 בישראל

1991 בישראל (ה'תשנ"א - ה'תשנ"ב) הייתה השנה בה חגגה מדינת ישראל 43 שנה מיום היווסדה. האירוע הבולט בה היה מלחמת המפרץ.

== הנהגה ==

== אירועים ==
משפחה ישראלית במקלט עם מסכות גז, צולם בשנת 1991 במהלך [[מלחמת המפרץ]]
עולים חדשים ביציאתם ממטוס ההרקולס שהביאם לישראל במסגרת [[מבצע שלמה, 25 במאי 1991]]
* 3 בינואר – ישראל פותחת מחדש את הקונסוליה שלה בברית המועצות לאחר 23 שנים
* 17 בינואר – מלחמת המפרץ: עיראק יורה שמונה טילי סקאד אל עבר ישראל.
* 22 בינואר – מלחמת המפרץ: שלושה טילי סקאד ופטריוט אחד פוגעים ברמת גן ופוגעים ב-96 איש; שלושה קשישים נהרגים מהתקף לב.
* 1 באפריל – אהוד ברק מונה לרמטכ"ל צה"ל ה-14.
*24-25 במאי - מבצע שלמה: מבצע חשאי של צה"ל להעלאת אתיופים יהודים לישראל.
* 18 באוקטובר – חידוש היחסים הדיפלומטיים בין ישראל לברית המועצות שנותקו ב-1967
* 30 באוקטובר – 1 בנובמבר - מתקיימת ועידת השלום במדריד.
* 16 בדצמבר – החלטה 4686 של העצרת הכללית של האו"ם מבטלת את החלטה 3379 של העצרת הכללית של האו"ם, שהשוותה את הציונות לגזענות לאחר שישראל ביטלה את החלטה 3379 כתנאי להשתתפות בוועידת השלום במדריד. בהיסטוריה של האומות המאוחדות, זו הפעם היחידה בה בוטלה החלטה כללית של האו"ם אי פעם.

== נולדו ==

(:קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1991)
* 20 בינואר – חן אמסלם, שחקנית ודוגמנית
* 3 בפברואר – לירן דנינו, זמר, מלחין, פזמונאי ומוזיקאי
* 24 בפברואר – דר זוזובסקי, דוגמנית ושחקנית טלוויזיה
* 24 ביולי – שקד קוממי, זמר
* 26 ביולי – יאיר נתניהו, בנם של ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו ורעייתו שרה נתניהו.
* 12 בספטמבר – אימרי זיו, זמר ונציג ישראל לאירוויזיון 2017
* 15 בספטמבר – רוני דלומי, זמרת ושחקנית
* 8 באוקטובר – קובי מרימי, זמר ונציג ישראל באירוויזיון 2019
* 22 בדצמבר – בן אל תבורי, זמר

== נפטרו ==

(:קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1991)
* 22 בינואר – גרשון אבנר, דיפלומט ישראלי ומזכיר הממשלה (נולד ב-1919)
* 1 בפברואר – הרצל רוזנבלום, עיתונאי ופוליטיקאי ישראלי (נולד ב-1903)
* 7 בפברואר – עמוס ירקוני, לוחם צה"ל ישראלי-בדואי (נולד ב-1925)
* 4 באפריל – מרים ברנשטיין-כהן, שחקנית תיאטרון הקאמרי (נולדה ב-1895)
* 14 באפריל – יוסף תקוע, דיפלומט ישראלי ונשיא אוניברסיטת בן-גוריון (נולד ב-1925)
* 12 במאי – הרב ישראל זאב גוסטמן, ניצול שואה וראש ישיבה ישראלי (נולד ב-1906)
* 2 ביוני – פיטר פריי, במאי קולנוע ובמאי תיאטרון יהודי ישראלי-קנדי (נולד ב-1914)
* 23 ביולי – ישעיהו לביא, ממייסדי חיל הקשר ומנכ"ל משרד הביטחון (נולד ב-1926)
* 24 ביולי – אליעזר כרמי – מתרגם, סופר ומו"ל (נולד ב-1918)
* 6 בספטמבר – יוסי אלפנט, מוזיקאי רוק ישראלי (נולד ב-1959)
* 13 בספטמבר – הרב ברוך שלום הלוי אשלג, אדמו"ר ומקובל (נולד ב-1907)
* 14 בספטמבר – משה גושן-גוטשטיין, בלשן וחוקר מקרא ישראלי (נולד ב-1925)
* 30 בספטמבר – שמואל גונן, אלוף פיקוד הדרום במלחמת יום כיפור (נולד ב-1930)
* 1 באוקטובר – דן הורוביץ, סוציולוג ישראלי, עיתונאי, ופרופסור באוניברסיטה העברית (נולד ב-1928)
* 2 בנובמבר – יוסף אלמוגי, פוליטיקאי ישראלי (נולד ב-1910)
* 19 בנובמבר – עוזי בן כנען, סופר ישראלי (נולד ב-1954)
* 27 בדצמבר – איתן לבני, פעיל מרכזי באצ"ל וחבר הכנסת ישראלי (נולד ב-1919)

== ראו גם ==
*ועידת השלום במדריד (1991)
*מלחמת המפרץ
*החלטה 4686 של העצרת הכללית של האו"ם

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.knesset.gov.il/review/YearPage.aspx?yr=1991&lng=1 1991 באתר הכנסת]

*
שבע אימהות

שבע אימהות הוא ספר פרשנות בחיבורה של הסופרת יוכי ברנדס שנכתב בשנת 2010. בחיבור זה מתארת המחברת שבע דמויות נשיות מרכזיות בתנ"ך.

==תקציר==
שבע הדמויות עליהן כותבת יוכי ברנדס הן: בת לוט (אימו של מואב), תמר (כלתו של יהודה), מרים הנביאה, בת פרעה, רות המואביה, מיכל בת שאול, ואסתר המלכה. ברנדס מתארת ומפרשת את תפקיד הנשים האלו בדברי ימי עם ישראל תוך כדי שימוש במקורות מקראיים נוספים, מקורות תלמודיים ופרשנות אישית שמנסה להסביר את המניעים של סופרי המקרא ופרשנות חז"ל בהמעטת דמותן של הנשים.

המחברת מנסה להסביר את מניעיה של בתו של לוט לאנוס את אביה לאחר חורבן סדום ועמורה, מעריצה את תושייתה של תמר, כלתו של יהודה, שהצליחה באמצעות נשיותה להעמיד זרע שיהפוך אף לזרע המלוכה, מנסה להסביר מדוע מרים הנביאה שהייתה גם אחות משה רבנו כמעט ואינה מוזכרת בתורה, מעריצה נשים כמו בת פרעה ואשת רבי עקיבא שהעזו למרוד בהוריהן בשם הצדק, מפארת את דמותה של נעמי ורות המואביה שאף זכתה להיות סבתו של דוד המלך, חוזרת על הערצת אהבתה של מיכל בת שאול לדוד ועל הישגי חוכמתה של אסתר המלכה שהצילו את עם ישראל מאבדון.
יש שביקרו את העמדות המבוטאות בספר.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פירושי התנ"ך
קטגוריה:ספרי יוכי ברנדס
קטגוריה:פמיניזם: ספרי עיון
קטגוריה:ספרי הוצאת כנרת
רויאל ברוניי

[[בואינג 787 של החברה ממריא מנמל התעופה הבינלאומי של קוטה קינבאלו]]
[[איירבוס A320 בנמל התעופה הבינלאומי נגורה רעי, באלי]]
רויאל ברוניי איירליינס (באנגלית: Royal Brunei Airlines, או RBA) היא חברת התעופה הלאומית של סולטנות ברוניי. החברה נמצאת באחזקה מלאה של ממשלת ברוניי ובסיסה המרכזי נמצא בנמל התעופה הבינלאומי של ברוניי מצפון לבירת המדינה בנדר סרי בגוואן.

== תולדות החברה ==
רויאל ברוניי נוסדה ב-18 בנובמבר 1974 כשהיא מחזיקה בשני מטוסי בואינג 737. טיסתה הראשונה של החברה הייתה מנמל התעופה החדש בברוניי לסינגפור. באותו היום החלו גם טיסות אל הונג קונג, קוטה קינאבאלו וקוצ'ינג במזרח מלזיה. בשנת 1980 רכשה החברה את מטוס הבואינג 737 השלישי שלה, אשר איפשר לה לטוס לקואלה לומפור ולדרווין. באותה שנה נרכשו גם שלושה מטוסי בואינג 757 על מנת לאפשר לחברה להרחיב את יעדיה לטייפה ולדובאי. ב-1990 החלה החברה לטוס לאירופה ויעדה הראשון היה פרנקפורט דרך בנגקוק ודובאי, ולאחר מכאן גם אל לונדון דרך סינגפור ודובאי.

עם התרחבות החברה הוחלפו מטוסי הבואינג 737 במטוסי בואינג 767. בשנת 1993 החליפה החברה את העצירה בדובאי בטיסות לפרנקפורט לעצירה באבו דאבי, והחלה לטוס אל בחריין, בייג'ינג וקהיר.

== שותפות קוד ==
לרויאל ברוני יש שותפות קוד עם מספר חברת תעופה והן:
* מלזיה איירליינס
* תאי איירווייז אינטרנשיונל
* גארודה אינדונזיה

==צי המטוסים==
צי המטוסים של החברה נכון לינואר 2019:

{| class="toccolours" border="1" cellpadding="3" style="border-collapse:collapse;text-align:center "
|- style="color:black;background:#e6e600;"
! rowspan="2" style="width:150px;" | כלי טיס
! rowspan="2" style="width:50px;" | בצי
! rowspan="2" style="width:50px;" | בהזמנה
! colspan="4" class="unsortable" | נוסעים
! rowspan="2" style="width:190px;" | הערות
|- style="color:black;background:#e6e600;"
! style="width:40px;" | <abbr title="מחלקה ראשונה">F</abbr>
! style="width:40px;" | <abbr title="מחלקת עסקים">J</abbr>
! style="width:40px;" | <abbr title="מחלקת תיירים">Y</abbr>
! style="width:40px;" | סה"כ
|-
|איירבוס A320-200
|2
|—
|12
|—
|132
|144
|
|-
|איירבוס A320neo
|7
|—
|12
|18
|120
|150
|
|-
|בואינג 787-8
|5
|—
|18
|—
|236
|254
|
|-
!סה"כ
!14
!—
!colspan=5|
|}

== קישורים חיצוניים ==

* 
* מדיה וקבצים בנושא [http://www.airliners.net/search/photo.search?airlinesearch=Royal%20Brunei%20Airlines&distinct_entry=true רויאל ברוניי], באתר Airliners.net

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות תעופה לאומיות
קטגוריה:ברוניי
קטגוריה:אסיה: חברות תעופה
פתאום דפיקה בדלת

פתאום דפיקה בדלת הוא אוסף סיפורים קצרים מאת אתגר קרת, שיצא לאור בשנת 2010. זהו אוסף הסיפורים החמישי של קרת לאחר צנורות, געגועי לקיסינג'ר, הקייטנה של קנלר ואניהו, ומקבץ ראשון לאחר 8 שנים בהן פנה לעסוק בעיקר בכתיבת תסריטים לטלוויזיה, לקומיקס ולקולנוע.

הסיפורים מתוארים בסגנון אופייני לקרת, שמשתמש בשפה יומיומית ומתאר מצבים ריאליסטיים שבהם יסודות אבסורדיים או אף פנטסטיים. בכתיבתו, קרת משלב מאפיינים רפלקסיביים. כמו שאר חיבוריו של קרת הסיפורים עוסקים בנושאים שונים כמו מוות ("צ'יזוס כרייסט", "סימיון"), בדידות ("בוקר בריאות","לא לגמרי לבד"), סקס ("בזמן האחרון דווקא עומד לי", "אילן") ואפילו על עצם מהותו כסופר ("פתאום דפיקה בדלת").

==רשימת הסיפורים==
{|
| valign="top" |
* 1. פתאום דפיקה בדלת
* 2. לילנד
* 3. צ'יזוס כרייסט
* 4. סימיון
* 5. עצומות
* 6. בוקר בריאות
* 7. צוות
* 8. פודינג
* 9. בזמן האחרון דווקא עומד לי
* 10. דקירה
* 11. הילד המנומס
* 12. מיסטיק
* 13. כתיבה יוצרת
* 14. נזלת
* 15. לתפוס את הקוקוריקו בזנב
* 16. תבחר צבע
* 17. סימן כחול
* 18. מה יש לנו בכיסים?
* 19. קארמה רעה

| valign="top" |
* 20. אילן
* 21. הכלבה
* 22. סיפור מנצח
* 23. אחת טובה
* 24. ביצת הפתעה
* 25. דג זהב
* 26. לא לגמרי לבד
* 27. אחרי הסוף
* 28. אוטובוס כחול גדול
* 29. טחור
* 30. ספטמבר כל השנה
* 31. ג'וזף
* 32. סעודת אבלים
* 33. יותר חיים
* 34. יקומים מקבילים
* 35. שדרוג
* 36. גויאבה
* 37. מסיבת הפתעה
* 38. איזה חיה אתה?
|}

== קישורים חיצוניים ==
פרקים מהספר
* 
ביקורות
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:ספרים בעברית
קטגוריה:ספרי זמורה ביתן
קטגוריה:אוספי סיפורים קצרים של אתגר קרת
דרלינג פוינט

דרלינג פוינט (באנגלית: Darling Point) הוא פרוור בסידני, המנוהל על ידי מועצת וולהרה.

==גאוגרפיה==
דרלינג פוינט הוא פרוור קטן של סידני, הממוקם בין שני מפרצונים לגדת מפרץ ג'קסון. דרלינג פוינט מרוחק כ-4 ק"מ מזרחית ממרכז העסקים הראשי של סידני, וגובל מצדדיו בראשקטרס ביי ממערב ובדאבל ביי ממזרח. בדרום הפרוור גובל באדג'קליף, ובצפון במפרץ ג'קסון. הודות לנוף המרהיב הנשקף מכל עבריו, הפך דרלינג פוינט לאחד הפרוורים הצפופים ביותר בסידני. המעבורת שיוצאת מסירקולר קווי לכיוון וטסונס ביי עוצרת בדרלינג פוינט, ומהווה נתיב תחבורה ראשי לפרוור.

==היסטוריה==
לשון האדמה עליה ממוקם בפרוור נקראה בעבר "יאראנבי" על ידי התושבים האבוריג'ינים המקומיים. שמו המודרני של הפרוור נקרא על שמה של אליזבת' דרלינג, אשת המושל ראלף דרלינג. על שמה נקרא גם פרוור סמוך מדרום מערב, דרלינגהרסט.

==תרבות==
הכנסייה האנגליקנית על שם מרקוס הקדוש
הכנסייה האנגליקנית על שם מרקוס הקדוש (St. mark's) נבנתה בפרוור בשנת 1851, בעיצוב האדריכל אדמונד בלאקט, והיא נחשבת לאחד המבנים הבולטים בדרלינג פוינט. בין השאר, הכנסייה כיכבה כתפאורת חתונתה של מיוריאל, ואירחה את חתונתו של אלטון ג'ון לרעייתו הראשונה בשנות השמונים.

קרייגאנד (Craigend) הוא בית אחוזה שנבנה בשנת 1935 בסגנון אר דקו, וכולל שרידים של מסגד שהובאו מזנזיבר וגן יפני. הבית נקנה על ידי ממשלת ארצות הברית ושימש כמעונו הרשמי של קונסול ארצות הברית, ומאז חזר לשוק הפרטי. בשנת 1975 שימש הבית כתפאורת סרט אמנויות הלחימה "The Man from Hong Kong" בכיכובו של ג'ורג' לייזנבי.

בפרוור גן ציבורי אחד, פארק מק'קאל, הקרוב למזח המעבורת. הגן הוא ריאה ירוקה בודדת בין הרחובות הצפופים, ומפורסם בנוף פנורמי מרהיב הנשקף ממנו.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20110227130426/http://info.id.com.au/dosydney/Default.aspx?pg=1&gid=1790 דרלינג פוינט באתר "Dictionary of Sydney"]
* [http://www.sydney-suburbs.com.au/Sydney_suburb/Darling_Point/Suburbs/16286 דרלינג פוינט באתר "Sydney Suburbs"]

קטגוריה:פרוורי סידני
דגל המשמר הגדול

דגל המשמר הגדול בשנת 1814
מוזיאון הלאומי להיסטוריה אמריקנית של מכון סמית'סוניאן בו הוא מוצג.]]
שחזור דיגיטלי של הדגל
שחזור של הדגל מונף כיום מעל המבצר
דגל המשמר הגדול (אנגלית: Great Garrison Flag) או הדגל זרוע הכוכבים (Star Spangled Banner Flag) היה דגל קרב גדול אשר הונף מעל מבצר פורט מקהנרי בפתחו של נמל בולטימור בעת הקרב שהתחולל שם במסגרת מלחמת 1812 בין ארצות הברית לממלכה המאוחדת. מראהו של הדגל שהונף מעל לחומות המבצר היווה השראה לעורך הדין והמשורר האמריקני פרנסיס סקוט קי לכתיבת השיר "הגנת פורט מקהנרי" עד שברבות הימים שונה שמו לשם "הדגל זרוע הכוכבים". בשנת 1931 אומץ הבית הראשון מתוך השיר כהמנון הלאומי של ארצות הברית.

== עיצובו של הדגל ==
הדגל נתפר משילוב של כותנה וצמר אנגלי צבוע ועוצב בצורת 15 פסים אדומים-לבנים אופקיים ומלבן כחול בקנטון ובתוכו 15 כוכבים לבנים. שני הפסים והכוכבים הנוספים נוספו בעקבות צירופן של ורמונט וקנטקי לאיחוד. 15 הכוכבים סודרו בחמש שורות אשר כל אחת מהן כללה שלושה כוכבים (ראו בתמונת השחזור הדיגיטלי של הדגל, בה הדגל מוצג אופקית). מידותיו של הדגל היו 12.80 מ' X 9.10 מ'.

== סיפורו של הדגל ==
במסגרת הכנתה של בולטימור לקראת מתקפת הבריטים הוכן פורט מקהנרי כבסיס להגנתו של הנמל. במסגרת ההכנות הללו, ביקש מיג'ור ג'ורג' ארמיסטד, מפקד המבצר אישור להנפת דגל אמריקאי גדול ממדים מעל חומת המבצר. ארמיסטד ביקש 

ב-12 בספטמבר 1812 תקפו כוחות בריטים אשר כללו כ-5,000 חיילים ו-19 ספינות את בולטימור. בבוקרו של ה-14 בספטמבר 1812, לאחר כ-25 שעות של הפגזה מתמדת, נסוגו הכוחות הבריטים לאחר שלא הצליחו להבקיע את חומות המבצר ותוך כדי כך לפלוש לנמל בולטימור ואל תוך העיר. על ספינה בריטית אשר עגנה במרחק מה מהקרב שהה פרנסיס סקוט קי, עורך דין אמריקני ומשורר חובב והנציח את הקרב, ואת הדגל אשר הוסיף להתנופף במהלכו ולאחריו מעל חומות המבצר בפואמה בשם "הגנת פורט מקהנרי" אשר ברבות הימים שונה שמו לשם "הדגל זרוע הכוכבים", הבית הראשון מתוכו אומץ בשנת 1931 כהמנון הלאומי של ארצות הברית.

== לאחר הקרב ==
דגל המשמר הגדול נותר למשמרת בידי רב-סרן ארמיסטד (לימים סגן-אלוף) ובמשך השנים חולקו מתוך הדגל חלקים קטנים כמתנות ומזכרות בידי בני המשפחה. בשנת 1912 נתרם הדגל למכון סמית'סוניאן והוא מוצג במוזיאון הלאומי להיסטוריה אמריקנית אשר שוכן בוושינגטון הבירה.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.nps.gov/archive/fomc/tguide/Lesson8a.htm דגל המשמר הגדול] באתר רשות הגנים הלאומיים של ארצות הברית
* [http://americanhistory.si.edu/starspangledbanner/ הדגל זרוע הכוכבים] באתר מכון סמית'סוניאן
* [http://www.si.edu/Encyclopedia_SI/nmah/starflag.htm הדגל זרוע הכוכבים ומלחמת 1812] באתר מכון סמית'סוניאן

קטגוריה:מלחמת 1812
המשמר הגדול
המשמר הגדול
קטגוריה:מרילנד: היסטוריה
קטגוריה:בולטימור
שאנל מספר 5

שאנל מספר 5 (בצרפתית: CHANEL N° 5) הוא בושם שהושק על ידי מעצבת האופנה קוקו שאנל בשנת 1922. נכון לשנת 2018, הבושם מדורג מזה עשרות שנים כבושם הנמכר ביותר בעולם.<ref></ref>

"שאנל מס' 5" הוא הבושם הראשון בעולם שיצא תחת שם של בית אופנה הצרפתי, שאנל. הספרה 5 נבחרה כי היא מסמלת את מזל אריה, המזל האסטרולגי של קוקו שאנל. בגרסה נוספת הספרה 5 נבחרה כשאחד ממחזריה של שאנל, דימיטרי פבלוביץ שהיה אחיינו של הצאר, הציג בפניה את רוקח הבשמים של משפחת הצארים הרוסים. שאנל ביקשה מרוקח הבשמים לרקוח שישה בשמים והיא תבחר בבושם הטוב ביותר. הרוקח נענה לבקשתה ורקח שישה בשמים, שאנל בחרה את הבושם החמישי.

תחילה, שאנל בלבד התבשמה בבושם אך ב-5 במאי 1921 חילקה את הבושם לקומץ מחברותיה, ללקוחות החנות ואף תאי המדידה ובגדי הערב רוססו בבושם. במרוצת השנים הפך הבושם היוקרתי בבקבוק המרובע והמוכר לאייקון וסמל זיהוי לבית האופנה הצרפתי שאנל.

הייצור והשיווק של הבושם נעשה על ידי חברה נפרדת בשם "Parfums Chanel" שהיה ב-70% בבעלות משפחת ורטהיימר היהודית - ורק 10% בבעלות קוקו שאנל.

== פעולותיה של קוקו שאנל כמשתפת פעולה של הנאצים ==
בזמן מלחמת העולם השנייה, קוקו שאנל, שהייתה ידועה בעמדותיה האנטישמיות, החליטה לנצל את עליית המשטר הנאצי באירופה, ובצרפת בפרט, כדי לקבל שליטה בלעדית על החברה משותפיה היהודים, משפחת ורטהיימר - מנהלי "Parfums Chanel", ובראשם פייר ורטהיימר .<ref name="Mazzeo-2010"></ref><ref name="Thomas, Dana 2012">Thomas, Dana. "The Power Behind The Cologne". The New York Times: 24 February 2012. Retrieved 18 July 2012</ref> כל זאת בזכות מעמדה של קוקו שאנל בתור בת הגזע הארי ותומכת מוצהרת של היטלר.<ref name="autoRefA"></ref><ref name="Vaughan-2011"></ref> משפחת ורטהיימר, שחזתה את הסנקציות נגד היהודים, העבירה מבעוד מועד את חברת הבישום שלה לחבר משפחה נוצרי בשם פליקס אמיו, איש עסקים צרפתי שלאחר תום המלחמה השיב את הבעלות על החברה למשפחת ורטהיימר.<ref name="Thomas, Dana 2012" /> כיום אף בית האופנה "שאנל" עצמו נמצא בבעלות נכדיו של פייר, צמד האחים הצרפתים ממוצא יהודי, אלן וז'ראר ורטהיימר.
== מרכיבי הבושם ==
הבושם של שאנל היה שונה מבשמים שקדמו לו בכך שלא התבסס על ניחוח מפרח אחד, כפי שהיה נהוג עד אז, אלא הורכב מתערובת של 50 ריחות שונים.
הבושם המתוק מופק בעיקר מוורדים ורודים ולבנים שנקטפים מהעיר גראס שבריביירה הצרפתית בחודש מאי בלבד כשהוורדים נמצאים בשיא פריחתם. בנוסף לוורדים הורודים והלבנים ישנם גם אלמוג, יסמין, לילך וניל ומרכיבים נוספים כמו הפרשות של חתולי בר שנועדו לחזק ולשמר היטב את הריח אך לאחר בקשות ארגוני זכויות בעלי חיים הוחלף החומר לחומר מלאכותי.

==מרילין מונרו והבושם==
לפרסום הבושם תרמה השחקנית-דוגמנית-זמרת האמריקאית מרילין מונרו כאשר נשאלה בראיון ב-1954 מה היא לובשת במיטה והיא השיבה "מספר טיפות של שאנל 5".

== ראו גם ==
* קוקו שאנל
*שאנל (חברה)
* פליקס אמיו
* מרילין מונרו

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בשמים
קטגוריה:שאנל
נמל התעופה פלמה דה מיורקה

נמל התעופה של פלמה דה מיורקה מוכר גם כנמל התעופה של סון סנט ז'ואן (בקטלנית: Aeroport de Son Sant Joan; בספרדית: Aeropuerto de Son Sant Joan), הוא נמל התעופה המשרת את העיר פלמה דה מיורקה, ושוכן כ-8 ק"מ ממרכזה. הנמל הוא הנמל השלישי בגודלו בספרד אחרי נמל התעופה מדריד-בראחס ונמל התעופה של ברצלונה-אל פראט. בחודשי הקיץ נמל התעופה פלמה דה מיורקה הוא אחד העמוסים ביותר באירופה, ובשנת 2009 עברו דרכו כ-21,200,000 נוסעים. הנמל משמש בסיס לחברות התעופה אייר אירופה, ואיבריה.
טרמינל C מבחוץ
פנים הטרמינל
נמל התעופה משתרע על שטח של 6.3 קמ"ר. הנמל מורכב מארבעה טרמינלים: טרמינל A המשמש בעיקר לטיסות פנים, ואילו טרמינלים B, C ו-D מיועדים לתנועה בינלאומית. שדה התעופה יכול להתמודד עם 25 מיליון נוסעים בשנה, ו-12,000 נוסעים בשעה. התוכניות לעתיד כוללות גידול של קיבולת הנוסעים עד 32 מיליון נוסעים בשנת 2010 ועד 38 מיליון נוסעים בשנת 2015.

== סטטיסטיקות ==
{| class="wikitable"
!שנה
!נוסעים
!טיסות
!מטען (טון)
|-
!1999
|19,127,773
|168,533
|
|-
!2000
|19,424,243
|176,997
|25,156
|-
!2001
|19,206,964
|169,603
|23,068
|-
!2002
|17,832,558
|160,329
|20,412
|-
!2003
|19,185,919
|168,988
|19,935
|-
!2004
|20,416,083
|177,859
|20,408
|-
!2005
|21,240,736
|182,028
|21,025
|-
!2006
|22,408,427
|190,304
|22,443
|-
!2007
|23,227,983
|197,354
|22,833
|-
!2008
|22,832,865
|193,357
|21,395
|-
!2009
|21,203,028
|177,492
|17,086
|-
!2010
|21,117,417
|174,635
|17,289
|-
!2011
|22,726,707
|180,152
|15,777
|-
!2012
|22,666,858
|173,966
|13,712
|-
!2013
|22,768,082
|170,138
|12,237
|-
!2014
|23,115,622
|172,630
|11,462
|-
!2015
|23,745,131
|178,253
|11,373
|-
!2016
|26,254,110
|197,640
|10,452,860
|-
!2017
|27,950,655
| 208,787
|10,191,236
|-
!2018
|29,081,787
|220,329
|10,018,045
|-
!2019
|29,721,123
|217,218
|9,021,606
|-
|מקור:
|}

== היסטוריה ==
ההיסטוריה של נמל התעופה החלה כבר ב-1920 כששימש כשדה תעופה למטוסים ימיים. בשנת 1938 שימש השדה לתעופה הצבאית, והחברות לופטהנזה ואיבריה סללו מסלול חדש לשימוש הצבא. בשנת 1954 הוארך המסלול בשדה התעופה ונוספו לו מסלולי הסעה, דבר שאיפשר כניסת חברות חדשות לשדה ושימוש בסוגים נוספים של מטוסים. בשנת 1958 ו-1960 תוכננו ונבנו בתי נתיבות חדשים ומתקנים שהגדילו והאיצו את פיתוח השדה. בשנת 1980 עברו בשדה כ-7 מיליון נוסעים, דבר שהאיץ את בניית בתי הנתיבות החדשים הנמצאים כיום בשימוש.

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פלמה דה מיורקה
פלמה דה מיורקה
סוכה סיטי

"בועה שבירה", הסוכה הזוכה
סוכה סיטי (באנגלית: Sukkah City) היא תחרות אדריכלית שנערכה בקיץ 2010 והסתיימה במיצב שבו נבנו 12 סוכות בכיכר יוניון בניו יורק, ומתוכן נבחרה אחת לעמוד בכיכר במשך חג הסוכות. בנוסף, יוצגו חלק מההצעות בתערוכה במרכז לארכיטקטורה בניו יורק, והתחרות תתועד בספר "Sukkah City: Radically Temporary Architecture for the Next 3000 Years" (בעברית: "סוכה סיטי: ארכיטקטורה ארעית ביותר ל-3000 השנים הבאות").

התחרות אורגנה על ידי ארגון "Reboot" המקדם יוזמות בתחום התרבות והמורשת היהודית, בשיתוף עם ארגון התושבים והעסקים של כיכר יוניון. יוזמיה הם העיתונאי ג'ושוא פויר ורוג'ר בנט, ממייסדי "Reboot", שחיפשו רעיונות מקוריים לחידוש מסורת בניית הסוכה בעיצוב בן זמננו.

התחרות הוכרזה בחודש מאי 2010, ומועד הגשת המועמדויות היה 1 באוגוסט. בתנאי התחרות פורטו בהרחבה דיני סוכה, שהמשתתפים נדרשו לעמוד בהם על מנת שהסוכות יהיו כשרות לפי ההלכה, כולל המידות המזעריות לכל חלק בסוכה, חומרים מותרים ואסורים לקירות ולסכך, וכיוצא בזה. בנוסף, נדרשו הסוכות המוצעות לעמוד בתקנות העירוניות של ניו יורק למבנים ארעיים, כך ששטח טביעת הרגל שלהן לא יעלה על 10x19 רגל. משתתפי התחרות נדרשו לשלוח את הצעותיהם בפורמט של לוח גרפי אחד, המציג את ההצעה העיצובית ואת אופן בנייתה, מלווה בהסבר קצר.

חבר השופטים של התחרות מנה 14 איש, בהם האדריכלים מיכאל ארד ותום מיין, המעצב רון ארד, מבקר האדריכלות פול גולדברגר, ואנשים נוספים מתחומי העיצוב והאמנות. בנוסף, ליוו מספר רבנים את האדריכלים בתהליך בניית הסוכה.

מאות מעצבים, אדריכלים וסטודנטים במקצועות עיצוב שונים מרחבי העולם נרשמו לתחרות ושלחו את הצעותיהם. באתר התחרות הוצגו, עם פרסום תוצאות השיפוט, כ-540 הצעות עיצוב, ו-12 ההצעות הזוכות מתוכן. הסוכות הנבחרות נבנו בברוקלין והובלו לכיכר יוניון, שם ניצבו בימים שבין יום הכיפורים לסוכות (19 - 20 בספטמבר 2010), ואז הוזמן הקהל הרחב לבקר במקום ולבחור מתוכן סוכה אחת שתישאר במקום לכל אורך החג. ב-21 בספטמבר הכריז ראש עיריית ניו יורק, מייקל בלומברג, על הסוכה הזוכה, Fractured Bubble ("בועה שבירה"), שעיצבו האדריכלים הנרי גרוסמן ובבק בראין מניו יורק.

מארגני התחרות הצהירו על כוונתם לערוך ב-2011 תחרות דומה בערים נוספות ברחבי העולם, והזמינו ערים להציע את השתתפותן במיזם.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.sukkahcity.com/ אתר התחרות]
* 
* ורדית גרוס, [http://www.bac.org.il/ContentPage.aspx?id=1098 סוכת העיר], באתר "בית אבי חי"
* אורי פולק, [http://www.kipa.co.il/jew/show.asp?id=40270 סוכה בסטייל], באתר "כיפה", י"ג בתשרי תשע"א

==הערות שוליים==

קטגוריה:סוכות
קטגוריה:ניו יורק: תרבות
קטגוריה:תחרויות
קטגוריה:אדריכלות
לוג קאבין רפובליקנס

לוג קאבין רפובליקנס (באנגלית: Log Cabin Republicans (בעברית: רפובליקאנים של בקתת עץ) או LCR) הוא ארגון אמריקאי הפועל מתוך המפלגה הרפובליקנית ודוגל בשוויון זכויות לכל תושבי ארצות הברית. הארגון עוסק בשדלנות ותמיכה במפלגה ופועל למען זכויות להט"ב בארצות הברית.

החל ממאי 2010 קלארק קופר הוא המנהל בפועל של הארגון. קופר הוא יוצא ממשל ג'ורג' ווקר בוש, והיה בעברו יועץ לשגרירות ארצות הברית באו"ם.

מקור השם הוא בנשיא ארצות הברית הראשון מטעם המפלגה הרפובליקנית, אברהם לינקולן, שנולד בבקתת עץ (Log Cabin).

הארגון פועל ב-34 סניפים ב-26 מדינות ובוושינגטון די. סי.

== היסטוריה ==
הארגון הוקם בשנת 1977 בקליפורניה, כיוזמה רפובליקנית המתנגדת ליוזמת בריגס, אשר נועדה למנוע מהומוסקסואלים ולסביות (או כל מי שתומך בפומבי בזכויות להט"ב) ללמד במערכת החינוך הציבורית.

בבחירות לנשיאות ארצות הברית 1992, הארגון החליט שלא לתמוך במועמד המפלגה ג'ורג' הרברט ווקר בוש לכהונה שנייה, מכיוון שלא גינה קולות הומופובים לכאורה בתוך ועידת המפלגה.

בבחירות 2004 הקבוצה התנגדה שוב למועמד המפלגה לנשיאות- ג'ורג' ווקר בוש, בשל תמיכתו בחוק פדרלי המתנגד לנישואים חד-מיניים. בבחירות 2008, מועמד המפלגה ג'ון מקיין התנגד לחוק שנתמך על ידי בוש, ולכן נתמך על ידי הארגון.

בבחירות 2012, מיט רומני היה מועמד המפלגה לנשיאות. אמנם רומני התנגד לביטול החוק אל תשאל, אל תספר, אך למרות זאת הארגון תמך בו, זאת בשל דעותיו הביטחוניות והכלכליות.

בבחירות 2016 הארגון הכריז על חוסר תמיכה במועמד דונלד טראמפ, אשר לבסוף זכה במועמדות המפלגה ובנשיאות עצמה.

== עמדות ==
הארגון תמוך בעמדות המפלגה הרפובליקנית- הגבלת השלטון, חיזוק הביטחון הלאומי, קפיטליזם, כלכלת שוק ומיסים נמוכים. לטענת הארגון, התנגדות לזכויות להט"ב אינה עולה בקנה אחד עם ערכי החירות של המפלגה.

הארגון אינו מחזיק בדעה רשמית בכל מה שקשור להפלות.

==פסק דין לוג קאבין רפובליקנס נ' ארצות הברית==

בשנת 2004 הוגשה בקליפורניה תביעה פדרלית כנגד מדיניות "אל תשאל, אל תספר" על ידי הארגון. המשפט החל בשנת 2010, וטענת התביעה הייתה שהמדיניות פוגעת בזכויותיהם של חיילים הומואים וחיילות לסביות לחופש הביטוי. מנגד, טענה המדינה כי המדיניות חיונית להשגת אינטרסים ממשלתיים לגיטימיים. התביעה הציגה הצהרות שונות של נשיא ארצות הברית ברק אובמה, בהן אמר: "המדיניות אינה תורמת לביטחוננו הלאומי", "המדיניות מחלישה את חוסננו הלאומי" וביטולה של המדיניות חיוני למען ביטחוננו הלאומי". לפי התביעה, הצהרות אלה בלבד ממלאות את אחריות התובעים להוכיח את טענותיהם כנגד המדיניות, ומאלצות את השופטים לפסוק לטובת לוג קאבין רפובליקנס.

ב-9 בספטמבר 2010 פסק בית המשפט שהחוק הפדרלי "אל תשאל, אל תספר" איננו חוקתי, שכן הוא מפר את התיקון הראשון והתיקון החמישי לחוקת ארצות הברית.

==ראו גם==
*יוזמת בריגס

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.youtube.com/watch?v=zm-lr2z34Yk לוג קאבין רפובליקנס] סרט וידאו קצר על הקמת הארגון 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארגוני להט"ב בארצות הברית
קטגוריה:זכויות להט"ב בארצות הברית
קטגוריה:ארגונים פוליטיים אמריקאיים
הפועל גבעת ברנר

הפועל גבעת ברנר הייתה קבוצת כדורסל ישראלית מקיבוץ גבעת ברנר, ששיחקה בעבר בליגה הבכירה.
 
==היסטוריה==
לאולמה הביתי של הקבוצה קראו "מצרינה" (מצה+ארנה) מכיוון שיעודו היה לשמש למשחקי ספורט ( לכן ארנה) ולהתכנסויות תרבותיות קהילתיות (כפי שהיה בסדר חג הפסח). לעיתים שיחקה הקבוצה בקיבוץ נען באולם הספורט.

הקבוצה הוקמה בשנת 1957 והעפילה באותה עונה לליגה הראשונה (עונת 1958/59), אך נשרה באותה עונה חזרה לליגה השנייה. בשנת 1960/61 חזרה לליגה הראשונה ונשארה עד עונת 1977/78, בה סיימה במקום ה-11 ונשרה לליגה השנייה.

בתחילת עונת 1969/70 התאחדה הקבוצה עם הפועל נען ונקראה "הפועל גבעת ברנר/נען", איחוד שהחזיק מעמד 8 שנים. את הקבוצה ניהלו דריו מורדוך, אריה גולינסקי וגדי כץ.
ההישג הגדול ביותר של הקבוצה, הוא המקום השלישי בליגה (פעמיים). רגע היסטורי במיוחד, הוא הניצחון הביתי על מכבי תל אביב ביום 1 בדצמבר 1972.

מלך הסלים של הקבוצה בליגה הראשונה הוא זאב רייס עם 4255 סלים. בסך הכל שיחקה הקבוצה 19 עונות (ב-2 קדנציות) בליגת העל.

==שחקנים בולטים==

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20130928062612/http://givat-brenner.co.il/event.asp?eventID=960 כדורסל בגבעה] באתר "סיפורי גבעת ברנר"

==הערות שוליים==

גבעת ברנר
גבעת ברנר
כדורסל
קטגוריה:גבעת ברנר
דניאלה להבי

דניאלה להבי (25 ביולי 1954 - 6 בדצמבר 2013) הייתה מעצבת אופנה ישראלית, שהתמחתה בעיצוב ופיתוח מוצרי עור בעבודת יד והקימה רשת חנויות הנושאת את שמה.

הסטודיו שהקימה ורשת החנויות הנושאת את שמה ממשיכים לפעול לאחר פטירתה, בניהולו של בנה, אוֹרי להבי.

== ביוגרפיה ==
דניאלה להבי הייתה בתו של יהודה אסיא, איש עסקים ישראלי, וג'ין איינסלי, ילידת תאילנד שהתגיירה עם נישואיה ליהודה.
להבי נולדה וגדלה בז'נבה, שם הקים אביה את "סוויס-ישראל טרייד בנק" (Suisse-Israelien Banque pour La Commerce), ששלוחתו בישראל נקראה בנק לסחר חוץ, שלימים התמזג לבנק הבינלאומי הראשון.

בשנת 1963 עלתה לישראל עם משפחתה ולמדה שנה בפנימיית אלוני יצחק, ובהמשך התגוררה עם משפחתה בסביון.

להבי הייתה בוגרת המחלקה לעיצוב תעשייתי באקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל. היא סיימה את לימודיה בשנת 1980 ולאחריהם עסקה בעבודות שונות בתחום העיצוב. בין השאר שימשה כמעצבת בחברות מובילות בתעשייה באותה תקופה כגון "מיפ" ו"קליגולה".

ב-1991 הקימה את המותג הקרוי על שמה. היא החלה בעיצוב ובייצור תיקים, ומשם התפתחה עם השנים גם אל תחום הנעליים, הארנקים, החגורות ואביזרי אופנה נוספים.

בעשר השנים הראשונות למותג נמכרו מוצריו ב-70 חנויות תיקים ואופנה שונות ברחבי ישראל. בשנת 2001 פתחה להבי את החנות הראשונה במתחם בזל בתל אביב. כיום, רשת חנויות "דניאלה להבי" מונה 12 חנויות. המותג נמכר כיום רק בחנויות הרשת, ובנוסף מייצאת החברה את מוצריה לארצות הברית, לקנדה, לקוריאה, ליפן ולאוסטריה.

=== משפחתה ===
להבי נישאה בשנת 1976 ובשנת 1985 התגרשה. בנה היחיד מנישואיה, אורי להבי, מונה בשנת 2009 למנכ"ל רשת האופנה. להבי נישאה בשנית לשוקי פרמינגר.

להבי הייתה אחותם של דליה פלד, מנכ"לית משותפת של חברת אנשים ומחשבים, ויזם ההייטק דייוויד אסיא, מייסד החברות משוב מחשבים ומג'יק תעשיות תוכנה.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 
* 
* 
* רוני בר, [http://fashionforward.mako.co.il/news/collections/14245/ מחליפה צבעים: קולקציית חורף 2012 של דניאלה להבי], באתר mako Fashion Forward, 12 בספטמבר 2011
* 
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:נשות אופנה ישראליות
קטגוריה:מעצבות אופנה ישראליות
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות בסביון
קטגוריה:משפחת אסיא
קטגוריה:בוגרות בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב
קטגוריה:בוגרי בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב
קטגוריה:ישראליות ילידות שווייץ
קטגוריה:ישראלים ילידי שווייץ
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1954
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1954
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2013
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2013
מרד מיסים

מרד מיסים הוא התקוממות כלכלית מאורגנת כדי להגביל או לבטל מיסים שהוטלו על ידי הממשלה, או סירוב לשלם מיסים בשל השימוש שהממשלה עושה בהם.
==היסטוריה==
מרדי מיסים התרחשו משחר ההיסטוריה. בכרוניקות האשוריות מתוארים מרדי מיסים רבים של הממלכות הכפופות לאשור. אחד מאלו המוכר מהמקרא הוא מרד של המצרים בצירוף חזקיהו המלך בשנת 701 לפני הספירה. נוסף לכך הוא מרד המס נגד תיגלת פלאסר השלישי.

==בארצות הברית==
בארצות הברית לרוב משתמשים במושג זה להתייחס לסדרה של יוזמות נרחבות נגד מיסים שננקטו במדינות מסוימות. הגל המשמעותי הראשון של קמפיינים אלה התרחש בשנות השלושים של המאה העשרים. השפל הגדול הטיל על הציבור האמריקאי מעמסות מס בשיעור שלא נודע כמותו בעבר. בזמן שערכי הנדל"ן צללו ורמת האבטלה הרקיעה שחקים עלויות הממשלה נותרו באותה הרמה וכתוצאה מכך האחוז היחסי של המיסים מההכנסה הלאומית כמעט והכפיל עצמו מ-11.6% ב-1921 ל-21.1% ב-1932. עיקר העלייה הייתה במישור המקומי ובעיקר הפעילה לחץ על בעלי הנדל"ן בקרב משלמי המיסים. אי-תשלום מיסים הגיע ב-1933 לשיא של 26.3%. 

גל נוסף של מרדי מיסים החל שנות ה-70 המאוחרות של המאה העשרים והיו פופולרים בעיקר במערב ארצות הברית. ב-1978 המצביעים בקליפורניה העבירו הצעת חוק שהגבילה משמעותית את המיסים שניתן להטיל על רכוש במדינה. בשנים שלאחר מכן הועברו חוקים דומים במדינות אורגון, וושינגטון, קולורדו ומסצ'וסטס.

המחאה כנגד מיסים גבוהים, הטלת מיסים נוספים, או ביטול הטבות מס שניתנו בעבר מהווה גם אלמנט מרכזי באידאולוגיה של תנועת מסיבת התה שהחלה לפעול ב-2009 לאחר שברק אובמה נכנס לתפקיד נשיא ארצות הברית.

==בישראל==
במסגרת האינתיפאדה הראשונה ב-1988 קבוצה של סוחרים מבית סאחור יזמו מרד מיסים כאקט מחאתי לא-אלים מאחר שלטענתם המיסים שנאספו מהם על ידי ישראל שימשו בין השאר למימון ההתיישבות היהודית ביהודה, שומרון ועזה. כשמעצרים לא הובילו לסיום מרד המיסים, ישראל חיסלה אותו על ידי הטלת קנסות כבדים והחרמת רכוש, ציוד, סחורה ורהיטים מחנויות, מפעלים ואף בתים פרטיים.

בעקבות הטלתו של היטל בצורת בשנת 2009, יזמו חמישה חברי הכנסת, בראשות רונית תירוש, מרד מיסים, בדמות קריאה לציבור להימנע מתשלום ההיטל, אך כעבור זמן קצר חזרו בהם.
==ראו גם==
* סרבנות מיסים
* מיסים כגנבה

==הערות שוליים==

קטגוריה:מיסים
קטגוריה:דיני מיסים
קטגוריה:מימון ציבורי
קטגוריה:מרידות
en:Tax revolt
אורח בעונה מתה

"אורח בעונה מתה" הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1970. זהו סרטו הארוך הראשון של הבמאי משה מזרחי.

הסרט, קו-פרודוקציה ישראלית-צרפתית, היה מועמד לפרס גלובוס הזהב בקטגוריית הסרט הזר הטוב ביותר ולפרס דוב הזהב בשנת 1970.

==עלילה==
הסרט עוסק בקצין גרמני (האנס כריסטיאן בלך) אשר היה מפקד מחנה ריכוז בקרבת העיר ליון. בתום המלחמה הוא התחזה ליהודי ועלה לישראל על מנת להימנע מלעמוד לדין על פשעיו. בארץ הוא התאהב בבחורה ישראלית ממוצא יהודי-תימני וביחד הם מנהלים מלון קטן באילת. אולם צל עברו רודף אחריו גם לשם, וכעבור 20 שנה, כשמגיע למלון אורח צרפתי (קולד ריץ'), חושש הקצין כי אותו צרפתי היה אסיר במחנה והוא עלול לזהות אותו ולהסגיר אותו. מרוב חשש הוא רוצח את הזר.

==שחקנים==
{| bgcolor="#f7f8ff" cellpadding="3" cellspacing="0" border="1" style="font-size: 95%; border: gray solid 1px; border-collapse: collapse;"
|- bgcolor="#efefef"
!width=120|שחקן
!width=80|תפקיד
|-
| האנס כריסטיאן בלך || קצין גרמני
|-
| קלוד ריץ' || אורח צרפתי
|-
| עמוס קינן ||
|-
| הניה סוצ'ר-זיו || אשת הקצין
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:סרטי 1970
קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
קטגוריה:סרטי משה מזרחי
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1970
חניה סוכר-זיו

חניה זיו סוכר (Hénia Suchar; 15 בינואר 1932, צ'רנוביץ – 5 בפברואר 2010, פריז) הייתה שחקנית קולנוע, זמרת ואמנית ישראלית שחיה ועבדה בצרפת.

==קורות חייה==
בת לישראל סוכר, מבוני באר שבע וחבר ההגנה, ולרחל לישניצמן, בת יבניאל גננת מונטסורי. גדלה במעונות עובדים בתל אביב. למדה פסנתר וקיבלה מלגת לימודים לאקדמיה למוסיקה בפריס, שם גם למדה משחק והחלה בקריירה כשחקנית.

הייתה אשתו של שחקן התיאטרון הצרפתי ז'אק בוביה, בת זוגו של הבמאי הצרפתי פול ברנרד. לאחר נפילת אחיה, , בקרבות סיני במלחמת ששת הימים הוסיפה את שמו לשם משפחתה.
בשנת 1974 פגשה את האדריכל הישראלי אמריקאי אדוארד גרינברג עימו חיה עד לפטירתה, יחד יצרו וקידמו את פרויקט האורבניזם Domobile.

שרה שירים שכתבה והלחינה והוציאה 3 תקליטים.
יצרה שטיחי קיר גדולים שהציגה בתערוכות בצרפת ובעולם.
הותירה בת.

== פילמוגרפיה ==
<div style="direction: ltr;">
* 1960 : Le Cercle vicieux de Max Pécas : Manuella
* 1963 : Le Jour et l'Heure de René Clément : la résistante en bleu
* 1965 : Les Grandes Gueules de Robert Enrico : Christiane
* 1966 : Paris brûle-t-il ? de René Clément : la standardiste à la préfecture
* 1967 : La Vingt-cinquième Heure d’Henri Verneuil : Nora
* 1968 : Provinces (émission "La chevelure d'Atalante"), réalisation de Robert Mazoyer
* 1969 : Le Temps de vivre de Bernard Paul : voix chantée de Marina Vlady (final)
<div style="direction: rtl;">* 1970: אורח בעונה מתה, משה מזרחי : אשת הקצין</div>
* 1970 : Le Cinéma de papa de Claude Berri : la mère
* 1972 : L'aventure c'est l'aventure de Claude Lelouch : une militante
<div style="direction: rtl;">* 1980: המטרו האחרון, פרנסואה טריפו : איבון</div>
* 1983 : La Scarlatine de Gabriel Aghion : Yaël
</div>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה צרפתיות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1932
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1932
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2010
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2010