איתן אורן

מימין : איתן אורן, כתב הטלוויזיה הישראלית, תא"ל אפרים לפיד, דובר צה"ל; אלוף בדימוס אהרון יריב, יו"ר ועדת השופטים לפרס.}} 
איתן אורן (19 באוגוסט 1944 – 9 בינואר 2019) היה איש טלוויזיה ישראלי, כתב, עורך ובמאי.

==ביוגרפיה==
אורן נולד, גדל והתחנך בתל אביב. למד בבית הספר היסודי הכרמל ובתיכון בגימנסיה גאולה. בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20 החל ללמוד בפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת תל אביב. לפרנסתו שילב לימודיו בנגינה באקורדיון ובהוראת והדרכת מוזיקה במוסדות חינוך במתנ"סים. תקופה מסוימת היה בשליחות כמורה ומדריך בקהילות בחו"ל. באותה תקופה החל בכתיבת שירים (מילים ולחן). אחד משיריו הוא "שיר הצופים" המשמש עד היום כהמנונה של תנועת הצופים ומושר בפי אלפי חניכי התנועה באירועים וטקסים שונים.

אל הטלוויזיה הישראלית הצטרף, אורן במחצית השנייה של שנות ה-70. הוא שימש כתב לענייני חינוך וכתב לענייני משטרה ופלילים, אולם יותר מכל, זכור אורן בזכות כתבות עומק וסרטים תיעודיים בנושאים חברתיים ואנושיים שכתב ערך וביים ואשר שודרו בטלוויזיה הישראלית, וזכו בזמנו לשיעור צפייה גבוה. אורן תיעד בכתבותיו ובסרטיו ובאופן ייחודי ונוגע, ובגובה העיניים סיפורים חברתיים ואנושיים בחברה הישראלית.

בספטמבר 1995, חודשים ספורים לפני רצח יצחק רבין, שודרה בטלוויזיה הישראלית כתבה של אורן על טקס השבעה פיקטיבי של חברים חדשים לארגון אי"ל, שבה נראים צעירים עומדים סמוך לקברו של לוחם הלח"י, אליהו חכים בהר הרצל, ובהדרכת והנחיית מנהיגם אבישי רביב נשבעים לארגון אי"ל, כשאקדח צמוד לחזם ומצהירים שאם יהיה צורך יהרגו גם יהודים. שידור הכתבה עורר סערה ומחאה ציבורית נרחבת. בדוח ועדת שמגר הוזכרה הכתבה ונמתח ביקורת על אמינותה וחלקו של איתן בבימויה: "כל העת המשיך (אבישי רביב) בקשרים עם התקשורת כדי להציג את אי"ל כגוף קיים, וזכה לסיוע הטלוויזיה בכך ששידרה את טקס ההשבעה, שלא היה אלא הצגה, כאשר מי שנכח במקום היה חייב להיות ער לכך שמדובר בהצגה". ב-2001 קבע בית המשפט כי אורן הוציא דיבה על העיתונאי נדב העצני בהקשר לאמירותיו על הטקס המבוים וחייב אותו בפיצויים של 40,000 ש"ח, עוד 10,000 ש"ח הוצאות משפט ופרסום התנצלות בעמודי החדשות.

נפטר ב-9 בינואר 2019 בגיל 74. הותיר אחריו את רעייתו דליה, ושתי בנותיו. הובא לקבורה בבית עלמין ירקון בתל אביב.

==מסרטיו==
להיות קצין" - סרט תיעודי שהוקרן בערוץ 1 ב-1991. הסרט עוקב אחר מספר צוערים מתחילת קורס קציני חי"ר ועד להצבתם בתפקידי פיקוד בשטח. הסרט מתחיל בשלב המיון הראשוני של הצוערים, וסוקר את פחדיהם. בהמשך עוקב הסרט אחריהם ביציאות הביתה, בדילמות משפחתיות, ובדילמות חברתיות. הסרט הוקרן פעמים רבות בכנסים ובסמינרים וזכה להצלחה רבה. את שיר הנושא של הסרט "בדרך הזאת לבד"-, כתב (מילים ולחן) אורן ומבצעת אותו הזמרת סימה עמיאל.

"הן אפשר" - סרט ששודר במסגרת התוכנית "מבט שני" בטלוויזיה הישראלית מלווה אורן את המשורר חיים חפר למקומות שעליהם כתב את השירים המפורסמים ובהם: "הן אפשר", "היו זמנים", "יצאנו אט", "רותי", ,דודו" ועוד. בסרט מספר חפר אודות הרקע לכתיבת השירים ועובר עם הבמאי במקומות עליהם נכתבו השירים. הם מסיירים במצודת כח בנבי-יושע, בחוף קיסריה, בבית הקברות הצבאי בקריית ענבים ובמקומות נוספים. חיים חפר מספר על הקשר שלו לאותם מקומות ואישים, אליהם התחבר במיוחד. בכול נקודה ממתינים לו מגיבורי אותם ימים, יחד עם זמר או זמרת השרים בפניו את השיר המקושר למקום.

לקחי לטרון" סרט תיעודי ששודר בטלוויזיה הישראלית ועסק בקרב בלטרון ב-1948 במלחמת העצמאות, בו נפצע אריק שרון אז מפקד מחלקה בחטיבת אלכסנדרוני. שרון חולץ על ידי אחד הלוחמים, קיבל טיפול רפואי, שרד את הפציעה רק בקושי. הסרט בוחן כיצד עיצב והשפיע קרב כושל זה על אריאל שרון- חייו, דרכו וחשיבתו הצבאית.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:עיתונאים כותבי עברית
קטגוריה:אנשי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:במאי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:הערוץ הראשון: אישים
קטגוריה:בוגרי בית הספר הכרמל (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי גימנסיה גאולה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2019