OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
גרשון גמזו

גרשון גמזו (1908, ריגה, לטביה – 1939, תל אביב, ישראל) היה אגרונום, פעיל ציוני ועיתונאי, חבר הגרעין המייסד של תנועת בית"ר ונציב התנועה בגרמניה.

==ביוגרפיה==
גמזו נולד בריגה, לטביה לשמואל ונעמי. למד בגימנסיה העברית בעיר ובתום לימודיו נסע ללימודי חקלאות בצרפת ובגרמניה. בהמשך עבר הכשרה בחווה החקלאית של תנועת בית"ר, ולאחר לימודים בגרמניה קיבל תואר אגרונום. נמנה עם הגרעין המייסד של תנועת בית"ר ובמהלך כל שנותיו היה פעיל בה. גמזו פעל לקיום הוועידה העולמית הראשונה של נציגי בית"ר בעיר דנציג בשנת 1931 ושימש ציר בה. כמו כן היה בין מייסדי גרעין התנועה בערים ברלין וממל, ושימש כנציב התנועה בגרמניה.

עלה לישראל בשנת 1933, התיישב בפתח תקווה ועסק בחקלאות. לאחר עלייתו החל לעסוק בעיתונות, ובמסגרת זו השתתף בעריכת כתב העת פלניוס: שנתון לכלכלה של ארץ־ישראל. עוד פרסם מאמרים בשבועון חזית העם וביומון דואר היום שבעריכתו של איתמר בן-אב"י.

נפטר בבית החולים הדסה (תל אביב) בגיל 31 עקב הרעלת דם. היה נשוי לדבורה ואב לילדה, אראלה.

== קישורים חיצוניים ==
* ח' בן ירוחם, ספר בית"ר - קורות ומקורות, [http://www.kotar.co.il/KotarApp/Viewer.aspx?nBookID=92706526 כרך א'], תשכ"ט; [http://www.kotar.co.il/KotarApp/Viewer.aspx?nBookID=92786524 כרך ב'], תשל"ג; [http://www.kotar.co.il/KotarApp/Viewer.aspx?nBookID=92730451 כרך ב' - חלק שני], תשל"ו-1976.
* 

קטגוריה:פעילים ציונים בלטביה
קטגוריה:יהודים לטבים
קטגוריה:בוגרי בית"ר
קטגוריה:ילידי 1908
קטגוריה:נפטרים ב-1939
BMJ (חברה)

BMJ היא חברת הוצאה לאור בריטית של כתבי עת רפואיים, וספקית ידע בתחום הבריאות של כלי החלטה קליניים, משאבים חינוכיים מקוונים ואירועים. החברה, שהוקמה בשנת 1840, נמצאת בבעלות איגוד הרופאים הבריטי. עד שנת 2013 שמה של החברה היה כקבוצת BMJ.

נכון לשנת 2013, BMJ נחשבת אחד מחמש ההוצאות לאור המובילות בעולם בתחום של רפואה כללית. לחברה יש כ-300,000 לקוחות ב-229 מדינות. לפי החברה, הפרסומים הדיגיטליים שלה מגיעים ל-5 מיליון מבקרים מדי חודש.

נכון לשנת 2024, ההוצאה מוציאה לאור 65 כתבי עת מדעיים ורפאויים, לפי החברה, כמחציתם נמצאים בעשיירה המובילה בקטגוריה שלהם. כתב העת המוכר ביותר של החברה הוא British Medical Journal (The BMJ) כתב עת מדעי הנחשב רביעי מבין 167 ירחונים בתחום הרפואה, בעל אימפקט פקטור של 105.7 ובעל ציון של 15.3 ב-CiteScore

==פרסומים מפורסמים==
*1840 : פרסם ראשון של "כתב עת פרובינציאלי רפואי וכירורגי" (שונה מאוחר יותר ל-British Medical Journal)
*1847: ג'יימס סימפסון מפרסם בכתב העת מאמר על כלורופורם, דבר שסלל את הדרך לטכניקות הרדמה מודרניות
*1867: ג'וזף ליסטר מפרסם את ההקדמה שלו למושג חיטוי בריפוי פצעים
*1950: ריצ'רד דול מפרסם את גילויו על הקשר בין צריכת טבק וסרטן ריאות
*1958: אליס סטיוארט מפרסמת בכתב העת את המחקר שלה על הסיכונים של קרינה ברמה נמוכה
*1995: אתר אינטרנט ראשון

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הוצאה לאור
קטגוריה:כתבי עת מדעיים
קטגוריה:חברות בריטיות
יורי קגן

יורי קגן (ברוסית: Юрий Моисеевич Каган; ( 6 ביולי 1928, מוסקבה - 4 ביוני 2019, מוסקבה) היה פיזיקאי סובייטי-רוסי ממוצא יהודי. הוא התמחה בפיזיקה גרעינית.

==קורות חיים==
יורי קגן נולד בשנת 1928 במוסקבה למשפחה יהודית. אביו היה בוגר משפטים של אוניברסיטת סנקט פטרבורג, אימו הייתה רופאת שיניים. להורים היו שורשים מויטבסק.

בתקופת מלחמת העולם השנייה קגן עבד במפעל לייצור נשק. בסתיו 1944 הוא התחיל לימודים במכון ללימודי תעופה במוסקבה. בשנת 1946 הוא עבר לאוניברסיטה הלאומית למחקר גרעיני ובשנת 1950 סיים אותה בהצטיינות. קגן עבר בחינות בפיזיקה תאורטית אצל לב לנדאו וקיבל ממנו הזמנה ללימודי תואר שלישי.

לאחר סיום הלימודים קגן החל לעבור בתעשיית הגרעין הסובייטית. פעילות של קגן קיבלה ציון גבוה מאיסאק קיקואין. בהמלצתו קגן הועבר למוסקבה והחל לעבוד במכון קורצ'טוב.

בשנת 1954 קגן סיים עבודת תואר שלישי ובשנת 1959 פוסט-דוקטורט.

החל משנת 1956 ועד סוף הקריירה קגן עבד ב"מכון קורצ'טוב". במקביל הוא היה מלמד באוניברסיטה הלאומית למחקר גרעיני ומשנת 1964 כיהן כפרופסור.

קגן התמקד במספר תחומים של פיזיקה - פיזיקה של חומר מעובה, קינטיקה ופיזיקה גרעינית. הוא פרסם מספר מאמרים בתחום פיזיקה של חומר מעובה. ביחד עם ויטלי גולדנסקי הוא חקר תאוריה של לייזרים.

בשנת 1984 קגן התקבל לאקדמיה למדעים של ברית המועצות כחבר בפעול. 

על פעילותו לקידום המדע הוא קיבל מספר עיטורים. בשנת 1986 הוענק לו פרס נין, בשנת 2017 הוא קיבל פרס על שם פומרנצ'וק של האקדמיה הרוסית. בנוסף לכך הוא קיבל מספר עיטורים של ברית המועצות ושל רוסיה.

יורי קגן היה חבר מערכת של מספר כתבי עת בתחום פיזיקה.

קגן נפטר בשנת 2019 ונטמן בבית העלמין דונסקויה החדש.

==קישורים חיצוניים==
* [http://biograph.ru/index.php/whoiswho/1-science/477-kagan-ym ביוגרפיה] 

קטגוריה:מדענים יהודים סובייטים
קטגוריה:פיזיקאים יהודים
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה למדעים של ברית המועצות
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה הרוסית למדעים
קטגוריה:חברי האקדמיה אירופיאה
קטגוריה:זוכי פרס לנין
קטגוריה:מקבלי עיטור אות הכבוד
קטגוריה:מקבלי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:מקבלי עיטור הידידות (רוסיה)
קטגוריה:ילידי 1923
קטגוריה:נפטרים ב-2001
אברם דבורין

אברם דבורין (ברוסית: Абрам Моисеевич Деборин; 16 ביוני 1881, אופינה- 8 במרץ 1963, מוסקבה) היה פילוסוף סובייטי ממוצא יהודי.

==קורות חיים==
אברם דבורין נולד בשנת 1881 באופינה (אז בתחומי האימפריה הרוסית, כיום בליטא) למשפחה יהודית. בצעירותו הוא למד מסגרות. בשנת 1897 דבורין החל להשתתף בחוגים של מרקסיסטים. בעקבות חקירות משטרה הוא עזב את רוסיה. באותה תקופה הוא החליף את שם משפחה מקורי "יופה" ל-"דבורין".

בשנת 1908 דבורין סיים לימודי פילוסופיה באוניברסיטת ברן. באותה תקופה הוא התקרב לגאורגי פלחנוב והכיר את ולדימיר לנין. הכרות עם לנין עזרה לו בהמשך להתקדם בהנהגה הפילוסופיה הסובייטית.

דבורין היה שייך לקבוצת מנשביקים. לאחר מהפכת אוקטובר תקופה קצרה הוא היה ראש המועצה בפולטבה. בשנות ה-20 של המאה ה-20 הוא התקבל לשורות המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות בהמלצת סרגו אורדז'וניקידזה.

בשנת 1921 דבורין הועלה לראש המחלקה לפילוסופיה ב"מכון לפרופסורים סובייטיים". דבורין היה חבר מערכת של מספר כתבי עת שיצאו לאור באותה תקופה והוקדשו לחקר מרקסיזם.

דבורין היה בין המבקרים החריפים של תומכי פילוסופיה מכניסטית בראשות לובוב אקסלרוד.

בשנת 1929 הוקם "מכון לפילוסופיה" ודבורין היה מנהלו הראשון. בינואר אותה שנה הוא ניסה להתקבל לשורות האקדמיה למדעים אך לא נבחר כמו יתר חברי המפלגה הקומוניסטית שהועמדו לבחירה. בפברואר הבחירות נערכו מחדש ועפ הרכב שונה ובלחץ השלטונות הוא נבחר.

בדצמבר 1930 יוסיף סטלין מתך ביקורת על מצב הפילוסופיה בברית המועצות. בינואר 1931 דבורין פוטר מניהול מכון לפילוסופיה. מקומו של לעורך ראשי של ירחון "תחת הדגל של מרקסיזם" מונה מארק מיטין.

החל משנת 1935 דבורין עבד במערכת של אקדמיה למדעים של ברית המועצות. עד לשנת 1949 הוא ניהל מחלקה להיסטוריה מודרנית. הוא פוטר במהלך המאבק נגד קוסמופוליטיות ובהמשך התקבל מחדש אך לא לתפקיד ניהולי.

בשנים 1951–1953 דבורין היה עורך ראשי של ירחון האקדמיה (באופן רשמי העורך הראשי היה נשיא האקדמיה).

בשנות ה-50 של המאה ה-20 דבורין פעל לביטול כל האשמות נגדו. בשנת 1956 הוא נפגש בנושא עם אנסטס מיקויאן. בסופו של דבר האשמות בוטלו באופן חלקי בלבד ודבורין קיבל אישור לפרסם את עבודותיו.

בשנת 1945 ו-1961 הוענקו לו עיטור הדגל האדום.

דבורין נפטר בשנת 1963 ונטמן בבית העלמין נובודוויצ'י.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.hrono.info/biograf/bio_d/deborin.php ביוגרפיה] 
* [https://encyclopedia2.thefreedictionary.com/Deborin%2c+Abram+Moiseevich ביוגרפיה] 

קטגוריה:מדענים יהודים סובייטים
קטגוריה:פילוסופים יהודים רוסים
קטגוריה:מהפכנים יהודים רוסים
קטגוריה:מנשביקים
קטגוריה:מרקסיסטים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ברן
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה למדעים של ברית המועצות
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין נובודוויצ'יה
קטגוריה:ילידי 1881
קטגוריה:נפטרים ב-1963
תחנת התרעננות לנהגי אוטובוס

תחנת התרעננות לנהגי אוטובוס ב[[גדרה
לתשתיות.]]
תחנת התרעננות של [[המטרונית באזור יגור בקו מיגור דרך נשר לחיפה]]
תחנת התרעננות לנהגי אוטובוס היא מקום לאורך מסלול קו השירות שבו נהגי אוטובוסים נדרשים לעצור לצורך התרעננות במהלך נסיעות ממושכות. תקנות התעבורה בישראל מחייבות עצירות ריענון בנסיעות שאורכן עולה על שלוש שעות, במטרה להבטיח את בטיחות הנוסעים והנהגים. תחנות אלו מצוידות בשירותים בסיסיים כמו חנייה ושירותים לנוסעים ולנהגים. מיקומן נקבע בהתאם למרחק מזמן הנסיעה ולמרחק מתחנת המוצא. משרד התחבורה מנהל מאגר תחנות מורשות, והמפעילים חייבים להבטיח שהנהגים מבצעים את העצירות המתוכננות.

==היסטוריה==
ב-2019 הוקצה תקציב של 10 מיליון שקלים לצורך בניית תחנות התרעננות לנהגי אוטובוסים ברחבי הארץ. בסוף 2019, מחקר של חדשות 12 חשף מסמך של משרד התחבורה המראה רשימה של עיריות ורשויות מקומיות שהתמהמהו או סירבו להקים תחנות אלו, על אף התקציב שהוקצה לכך<ref></ref>.

נכון לשנת 2019, פעלו בישראל כ-120 תחנות רענון בתוך כ-250 תחנות קצה בנקודות הסיום של מסלולי קווי אוטובוס.

במאי 2022 פתחו עובדי חברת אגד במחאה על רקע חוסר בעמדות התרעננות כנדרש ב-26 תחנות. בין היתר הצביעו על העובדה כי היעדר מקום ראוי להתפנות בו מייצר אפליה מגדרית כלפי נהגות נשים, וחסם בפני השתלבות נשים בענף. במסגרת המחאה, נמנעו מנקיטת צעדים ארגוניים שהשפיעו על ציבור הנוסעים, אך לבשו חולצות מחאה במהלך יום העבודה. בית הדין האזורי לעבודה בתל אביב הבהיר אף הוא כי משרד התחבורה צריך להציג פתרונות בכל הקווים בהם אין מענה לנהגים.

== רקע חוקי ==
תקנות התעבורה בישראל קובעות כי נהגי אוטובוסים חייבים לעצור להתרעננות בנסיעות שאורכן עולה על שלוש שעות. תקנה 168 בתקנות התעבורה, תשכ"א-1961<ref></ref>, מחייבת עצירת ריענון לאחר ארבע שעות נהיגה רצופה, כאשר הנהג נדרש לבצע עצירה של חצי שעה למטרת התרעננות.<ref name=":0"></ref>

== מטרה ==
המטרה של תחנות ההתרעננות היא להסדיר עצירות ריענון בעת נסיעות ארוכות, למען בטיחות הנהגים והנוסעים, ולהבטיח נהיגה בטוחה ותקינה.

== הגדרות ==
מתחם התרעננות: נקודה לאורך מסלול הקו שבה קיימים שירותים בסיסיים לביצוע הפסקה, הכוללים חנייה לאוטובוס ושירותים למען הנהגים והנוסעים. תחנות אלו אינן תחנות עצירה להעלאת והורדת נוסעים.<ref name=":0" />

== נוהל הפעילות במהלך עצירה ==
בעת עצירת ההתרעננות, הנהג יעדכן את הנוסעים על שעת היציאה ממיקום ההתרעננות ויוודא שהדלתות נשארות פתוחות למען הנוסעים. הנהג ייקח איתו את תיק הנהג וישאיר את תא המטען נעול.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.gov.il/BlobFolder/policy/proactive_stop_procedure_during_a_service_line_trip/he/proactive_stop_procedure_during_a_service_line_trip.pdf נוהל הפסקה יזומה במהלך נסיעת קו שירות], באתר משרד התחבורה והבטיחות בדרכים
* [https://www.gov.il/BlobFolder/generalpage/forms_traffic_safety/he/mitanim_Regulation_168_hours_driving%5B1%5D.pdf שעות נהיגה תקנה 168]
*
*
*[https://www.gov.il/he/pages/public-transport ממשיכים במהפכת התחבורה הציבורית], דבר שרת התחבורה מרב מיכאלי, פברואר 2022
*
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:אוטובוסים
קטגוריה:תחנות אוטובוס
קטגוריה:תחבורה ציבורית
קטגוריה:תשתיות תחבורה
סאלומי

סאלומי מתיישנים
Prosciutto di Parma}}
[[סלמה פלינו]]
סאלומי (באיטלקית ביחיד: Salume) הם מוצרי בשר איטלקיים האופייניים למנות אנטיפסטו, העשויים בעיקר מבשר חזיר ומיושנים. סאלומי כולל גם ברזאולה, שעשויה מבשר בקר, וכמה מוצרים מבושלים, כמו מורטדלה ופרושוטו. המילה סאלומי, 'בשר מלוח', מקורה במילה הלטינית , כלומר 'מלח'.<ref>OED sv. salumeria, n.</ref>

== סוגי סאלומי (חלקי) ==
* פרושוטו - בשר חזיר יבש, פרוס דק ומוגש לא מבושל ()
** פרושוטו של פארמה ()
** 
** Speck Alto Adige - בשר חזיר יבש מדרום טירול, איטליה
** 
** / 
* , הידוע גם או – בשר חזיר איטלקי וצרפתי קר
* ברזאולה – בשר בקר מיובש באוויר ובמלוח
* – נקניקיית חזיר בבישול איטי
* – נקניק חזיר טרי מבית מודנה
* גואנצ'לה - מוכן מלסת חזיר או לחי
* – רצועות שומן חזירים מבושלות ומתובלות איטלקיות
* לונזה ולונזינו – עשוי מחלצי חזיר מבושלים
* מורטדלה – נקניק עשויה מבשר חזיר טחון דק
* נדויה – נקניקיית חזיר מתובלת קלבריה ניתנת למריחה
* פנצ'טה – עשויה מבשר בטן חזיר
* סלמי – נקניקיות מבושלות, בשר מותסס ומיובש באוויר
** - מיוצר באופן מסורתי ב־Felino ובערים אחרות במחוז פארמה, מתאים כ- (טְפִיחָה)
** 
** סופרסאטה – סלמי יבש
** – נקניק דק ורזה
** צ'אוסקולו – נקניק מעושן ויבש ממארקה ומאומבריה

== לקריאה נוספת ==
* רשימת נקניקיות
* רשימת מזונות יבשים

== ראו גם ==
* שרקוטרי – ענף בישול של מוצרי בשר מוכנים, בעיקר מבשר חזיר
* סאלומריה - יצרן או חנות של בשר חזיר מיושן/משומר ()
== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:נקניקים
קטגוריה:בשר מיובש
קטגוריה:חזיר
קטגוריה:המטבח האיטלקי
גאצי וגאים

גאצי (בגאורגית: გაცი וגאים (გაიმ; או גא, გა) היו, לפי הרשומות הגאורגיות של ימי הביניים, אלוהויות בפנתיאון קדם-נוצרי של הפרוטו-גאורגים מכארתלי (מוכרת כאיבריה במקורות הקלאסיים). היצירה ההגיוגרפית הגאורגית 'חיי נינו הקדושה ' מספרת שכאשר נינו הקדושה, מטבילה נוצרית של הגאורגים מהמאה הרביעית, הגיעה לעיר מצחתה, היא ראתה כי בצד ימין של האליל הראשי של ארמזי "עמדה תמונה נוספת, עשויה זהב, עם פניו של אדם שמה היה גאצי, ומשמאלה אליל כסף עם פנים אנושיות, שמו גאים". קטע אחר מהרשומות הגאורגיות של ימי הביניים מספר כי גאצי וגא (ים) שלטו ב"כל רזי המסתורין".

עם זאת, מלבד קטעים מתולדות גאורגיה של ימי הביניים, חסרים לנו תיעוד עכשווי ועדויות ארכאולוגיות לגבי אלוהויות אלה. שני האלוהויות הללו, על פי הדיווחים שהובאו על ידי השליט האגדי למחצה אזוי ממולדתו המקורית, אריאן כארתלי , יכולות להיות גרסה של אטיס וקיבלי מאנטוליה.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מיתולוגיה גאורגית
אנה פליסצקאיה

אנה אלכסנדרובנה פליסצקאיה (ברוסית: Анна Александровна Плисецкая; נולדה ב-18 באוגוסט 1971) היא בלרינה, שחקנית ומפיקה רוסייה.

== משפחתה ==
אנה פליסצקאיה נולדה למשפחה של אמנים, מסרר-פליסצקי. היא בתם של אלכסנדר פליסצקי, מנהל בלט ומריאנה סדובה, בלרינה בתיאטרון הבולשוי. דודתה הייתה רקדנית הבלט הנודעת מאיה פליסצקאיה. דודה היה הרקדן הראשי עזרי פליסצקי. סבתה מצד אמה הייתה שחקנית הראינוע רחל מסרר (אחותם של רקדן הבלט והמורה אסף מסרר והבלרינה שולמית מסרר). בוריס מסרר, אמן תיאטרון, הוא דודן ראשון של אביה.

== ביוגרפיה ==
=== ילדות ונעורים ===
פליסצקאיה נולדה במוסקבה, ברית המועצות ב-18 באוגוסט 1971. ילדותה עברה עליה בדרום אמריקה. בשנים 1976-1974 חיה משפחתה בלימה, פרו, שם ייסד אביה להקת בלט באוניברסיטה הלאומית של סן מרקוס. את השנתיים הבאות עשתה המשפחה בבואנוס איירס, ארגנטינה, שם עבד אבי המשפחה בתאטרו קולון.

== קריירה ==
פליסצקאיה למדה באקדמיית ואגאנובה לבלט רוסי בסנקט פטרבורג מ-1981 עד 1989. עם סיום לימודיה באקדמיה, הוזמנה אנה לתיאטרון מריאינסקי, שם הייתה לרקדנית סולו. בשנים 1989 עד 1995 רקדה במספר בלטים מפורסמים: "דון קישוט", הסילפידה, קופליה, מחולות פולובציים מן האופרה הנסיך איגור, ובתפקיד "מירטה" בז'יזל.

בשנים 1995-1993 הייתה פליסצקאיה סולנית להקת הבלט בז'אר בהנהגת מוריס בז'אר.

מ-1995 עד 2006 הייתה לה "תוכנית בלט סולו" משלה.

== פילמוגרפיה ==
* 1983 – "Mary Poppins, Goodbye" , בתור ג'יין בנקס.<ref>(September 8, 2009), [http://anna-plisetskaya.com/2009/09/08/event-786 «Mary Poppins - the creators» film by Anastasia"Sorokina, RENTV channel - 06.11.2009] </ref> במאי - Leonid Kvinikhidze .
* 1992 – סרט הבלט "The Last Tarantella", בתור נינה.<ref>(April 18, 2009), [http://anna-plisetskaya.com/2009/04/18/event-568 «The Last Tarantella» −1992 – latest film ballet by Alexander Belinsky] </ref> במאי - Alexander Belinski .
* 2006-08 – עיבוד לתיאטרון של המחזה אנה קארנינה,<ref>[http://anna-plisetskaya.com/news/anna-karenina The play "Anna Karenina" 2006] </ref> בתור הנסיכה אליזבתה "בסטי".<ref></ref> במאי - Andrew Zhitinkin

== מופעים ותוכניות ==

בשנים 2010-2007 התארחה אנה פליסצקאיה במספר רב של תוכניות טלוויזיה. סרטי תעודה על אנה שודרו בערוצי טלוויזיה מקומיים ברוסיה.<ref>[http://anna-plisetskaya.com/tv Films shown on TV channels 2007–10] </ref>
* 2003 - כתבה והפיקה את מופע "העולם כולו"<ref></ref>
* 2007 - מנהלת מופע "העיר בעיני ג'אז" עם דניאל קרמר.

== מוזיקה ==
* 2008 סינגל "בלו מון" (שיר משנת 1934)
* 2009 בטסי ג'יין "ג'אז לארוחת ערב".

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:רקדניות רוסיות
קטגוריה:משפחת פליסצקי-מסרר
שיטת פרבר

שיטת פרבר (באנגלית: The Ferber Method), המכונה לעיתים שיטת 5 הדקות, היא אחת מתוך שורת מתודות לאימון שינה עבור תינוקות המבוססות על "דיכוי", או "כיבוי", ההתנגדות לשינה (extinction). השיטה פותחה על ידי ריצ'רד פרבר בשנת 1985 ופורסמה בספרו "Solve your child's sleep problems"<ref></ref>.
== תיאור השיטה ==
המשותף לשיטות הדיכוי (המכונות גם לעיתים כיבוי) איתן נמנית שיטת פרבר הוא העיקרון על פיו התינוק מושאר במיטתו לבד וללא נוכחות הורית, על מנת שילמד להרגיע את עצמו ולהרדם בכוחות עצמו. על פי שיטתו של פרבר, אשר כונתה בפיו דיכוי הדרגתי (graduated extinction), ההתעלמות מהבכי של התינוק אינה מוחלטת. על פי פרבר יש להיכנס ולהרגיע את התינוק במרווחי המתנה הולכים וגדלים מלילה ללילה, החל מהמתנה של מספר דקות בלילה הראשון ועד פרקי זמן ארוכים מאד, אם יש צורך בכך, בלילות הבאים, גם אם התינוק משמיע אותות מצוקה<ref name=":0"></ref><ref></ref>. לפי פרבר, צורת אימון שינה זו מיועדת לילדים מגיל 6 חודשים.

מאוחר יותר, ובעיקר בעקבות מחקרי ביקורת, טען פרבר שהשיטה אשר פיתח אינה מיועדת לכל ילד, ומטרתה העיקרית היא עזרה להורים המעוניינים בפתרון מהיר לבעיות ההרדמות של ילדיהם<ref name=":0" />.

פעמים רבות נוטים לבלבל את הדיכוי ההדרגתי של פרבר עם הדיכוי המלא (full extinction), שיטת אימון הידועה בשם "Cry it out". בשיטת הדיכוי המלא נמנעים לחלוטין מכניסה לחדר הילדים במשך כל זמן ההרדמות החל מהלילה הראשון, גם אם הילד בוכה או צועק בקול רם במשך זמן רב, ואף נמנעים ממתן מענה גם אם התינוק מתעורר במהלך הלילה (אלא אם ישנן עדיין האכלות לילה). צורה קיצונית זו של שיטת הדיכוי פותחה על ידי מארק וייסבלות' (Marc Weissbluth) שנתיים לאחר פרסומו של פרבר<ref></ref><ref></ref>.
== ביקורת ==
שיטת פרבר וכן שיטת הדיכוי המלא ספגו ביקורות רבות<ref></ref><ref name=":1"></ref>, והן נחשבות לעיתים למיושנת, ובעיני אנשי מקצוע רבים אף נחשבות לאכזריות ולא ראויות. ספציפית, נטען כי השארת התינוק ללא מענה מסתיימת אמנם בהרדמות בסופו של דבר, אך זה לא קורה בעקבות למידה של התינוק להרגע ולהרדם בכוחות עצמו אלא בעקבות חוסר אונים נרכש<ref></ref>. ראוי לצין שישנו עדיין דיון ער וחוסר הסכמה נרחב בסוגיה זו<ref></ref>. ממצא מחקרי רלוונטי נוסף מצביע על ירידה בסנכרון בהורמוני לחץ בין האם לתינוק בעקבות סוג זה של אימון שינה<ref name=":1" /><ref></ref>.
לבסוף, נטען שהגישה הביהביוריסטית, אשר שורשיה נמצאים בניסויים בבעלי חיים, הושאלה לתחום ההורות ואימוני השינה בצורה של שיטות דיכוי ההתנגדות לשינה, דבר שנעשה ללא הצדקה קלינית וללא מחקרי רקע מתאימים<ref name=":0" />.
כיום קיימות שיטות מודרניות חלופיות רבות להרדמות בגיל הרך.

== הערות שוליים ==

2024 06
קטגוריה:שינה בילדות
הבשורות של אנבנדידי

הבשורות של אַנְבַּנְדִּידִי (בגאורגית: ანბანდიდი სახარება; אַנְבַּנְדִּידִיס סַחֲרֶבָּה) או ארבע הבשורות של אַנְבַּנְדִּידִי הן ארבע הבשורות מהמאה התשיעית. כיום הם שוכנים בארכיון הלאומי של גאורגיה , מס' 1446, כתב יד מס' 107. כתב-היד כולל 192 עמודים, עשויים קלף. המידות הן: 317x237; אסטומובולי ; ראשי תיבות חומים, מעוטרים בדיו - במקרים מסוימים בצבע שמופק מצינובר. הטקסט נכתב מחדש בחלקים מסוימים; כתב היד כתוב כולו בכתב אסומטוורולי, בשני טורים; הגבולות העליונים חתוכים ועקבות העימוד העליון אבדו. קווי פסיקה ונקודות ברורים מאוד.

לוחות הכריכה של כתב היד שמורות חלקית; ניתן להבחין בעקבות של מנעולי עור ישנים יותר; יתדות העץ לקיבוע העור נשמרו. בשל הגודל הרב של הגרפמים, כתב היד ידוע בחוגים האקדמיים כבשורת אנבנדידי (כתוב באלפבית גדול). הבשורות הן אחד מבין מספר כתבי היד הגאורגיים העתיקים ביותר; כתב היד נחשב לייחודי בגין פשטותו, עתיקותו, גרסת טקסט שלו. עיטור הטקסט מעוצב במסגרת מסודרת בקפדנות, צלב גולגולת מוטבע בטקסט (96r), ראשי תיבות מעוטרים מעוטרים בצבע המופק מצינובר, סיומות מודגשות.

הבשורה אנבנדידי היא אחד מכתבי יד הנדירים המכילים ארבע בשורות אופיסה (913), ג'רוחי (936), פרחלי (973), של תבדורה (המאה ה-10) וגבריאל פטראי (המאה ה-10), הכתובות כולן בכתב האסומטברולי. כתב היד הקשוח, המוכתם, אך עדיין שמור היטב, נושא את עקבות הנסיעה בשטח גאוגרפי עצום למדי. הבשורה היא חלק רב ערך מאוצר האינטלקטואלי שלנו, תופסת את אחד המקומות המשמעותיים בחקר ההיסטוריה של כתבי היד.

כתב היד כולל רשומות בגודל 17-18 סמ"ק, בעוד שרשומה גדולה של הסינודיקון (צווי השליחים), שניתן לייחס אותו לימי הביניים המאוחרים, עדיין לא נחקר, מצורף בסוף הבשורות.

בשנת 2015 נרשם בשורת אנבנדידי במרשם תוכנית זיכרון עולם של אונסק"ו, אירופה וצפון אמריקה .

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20220331184420/https://www.unesco.org/new/en/communication-and-information/memory-of-the-world/register/full-list-of-registered-heritage/registered-heritage-page-8/the-oldest-manuscripts-preserved-at-the-national-archives-of-georgia/ The Oldest Manuscripts Preserved at the National Archives of Georgia]

קטגוריה:כתבי יד גאורגיים
קטגוריה:בשורות אפוקריפיות
השילוש של מנצ'סטר יונייטד

פסל מחוץ ל[[אולד טראפורד של השילוש - בסט, לאו וצ'רלטון]]

בכדורגל אסוציאציות, השילוש או השילוש הקדוש מתייחס לשלישיית ההתקפה של מנצ'סטר יונייטד עם ג'ורג' בסט, דניס לאו וסר בובי צ'רלטון, שעזרו ליונייטד להפוך לקבוצה האנגלית הראשונה אי פעם שזוכה בגביע אירופה ב -1968 .

צ'רלטון היה אחד מתינוקות באזבי, קבוצה של שחקנים צעירים מוכשרים שהובאו דרך האקדמיה של המועדון על ידי המאמן מאט באזבי ועוזרו ג'ימי מרפי, כמו גם סקאוט המועדון ג'ו ארמסטרונג, שגילה את צ'רלטון ב-1953 ואת בסט ב-1961, בין היתר. לאו הגיע למועדון מקבוצת טורינו האיטלקית תמורת שיא מועדון של 115,000 ליש"ט ב-1962, לאחר ששיחק בעבר בהאדרספילד טאון וביריבה מנצ'סטר סיטי .

צ'רלטון ערך את הופעת הבכורה שלו ב-6 באוקטובר 1956, כשהבקיע פעמיים בניצחון 2–4 מול צ'רלטון אתלטיק. לאו ערך את הופעת הבכורה שלו ב-18 באוגוסט 1962, כשהבקיע ב-2–2 נגד ווסט ברומיץ'. למרות שבסט ערך את הופעת הבכורה שלו נגד ווסט ברומיץ' ב-14 בספטמבר 1963, השילוש הקדוש לא פתחו ביחד בהרכב עד 18 בינואר 1964 משחק שהסתיים בניצחון 4–1 בו כל השלושה הבקיעו, כאשר לאו הבקיע צמד.

במהלך שנות ה-60 כל השלושה זכו בכדור הזהב, הגביע המוענק לשחקן הטוב בעולם. לאו זכה ב -1964, צ'רלטון ב -1966 ובסט ב -1968 . מאז, רק כריסטיאנו רונאלדו זכה בפרס כשחקן יונייטד, ב -2008. ביחד, השחקנים כבשו 665 שערים ב-1633 משחקים. המאמן ביל שאנקלי מתפאר בשיחה שלו לשחקני ליברפול לקראת משחק מול יונייטד; "הוצאתי את הדוגמניות של בובי צ'רלטון, דניס לאו וג'ורג' בסט ממגרש הדוגמניות ושמתי אותם בכיס השמאלי שלי. ואז אמרתי לשחקנים שלנו: 'אל תדאגו להם, הם לא יכולים לשחק בכלל. ' זה היה בשביל העלאת המורל, כמובן, צ'רלטון, בסט ולאו היו שלושה מהשחקנים הטובים בעולם".

בסט מת ב-25 בנובמבר 2005, כשלאו וצ'רלטון היו האחרונים שביקרו אותו בבית החולים. שנה לאחר מכן, הוכרז כי פסל של השלישייה יוקם מחוץ לאולד טראפורד, אשר נחשף בסופו של דבר ב-2008.

בשנים שלאחר מכן, זכו שחקנים שונים לכינוי השילוש הקדוש החדש, כולל בוגרי אקדמיה כמו ריאן גיגס - פול סקולס - גארי נוויל, ששיחקו יחד בקבוצה הבוגרת בין 1992 ל-2011, וכריסטיאנו רונאלדו - וויין רוני – קרלוס טבס, ששיחק יחד ביונייטד כשהקבוצה זכתה בפרמיירליג והגיעה לגמר ליגת האלופות ב-2008 וב-2009.

פסל השילוש הקדוש הופיע על החולצה השלישית של מנצ'סטר יונייטד בעונת 2017/18.

צ'רלטון מת ב-21 באוקטובר 2023, והשאיר את לאו כאחרון ששרד מתוך השילוש הקדוש.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מנצ'סטר יונייטד
איתן הרצל

איתן הרצל (נולד ב-12 בינואר 1968) הוא מייסד ומנכ"ל עמותת אחים ואחיות לנשק ופעיל חברתי ישראלי.

==ביוגרפיה==
נולד וגדל בקיבוץ סעד לחיים הרצל ניצול השואה, מורה לתלמוד וגזבר תנועת בני עקיבא העולמי, בן למשפחת הרצל. אמו, דבורה הרצל הייתה אשת חינוך שעבדה בקיבוץ. למד בתיכון קבוצת יבנה. בשנת 1986 התגייס לצה"ל ושירת כלוחם בסיירת מטכ"ל. לאחר שירותו הצבאי למד במכללת הדסה שם סיים תואר בפיזיקה והתמחות באלקטרואופטיקה. לאחר סיום לימודיו עבד בחברת KLA במגוון תפקידי ניהול בהם מנהל שיווק ומנהל פרויקטים.

==פעילות חברתית בעמותת אחים ואחיות לנשק==

בינואר 2023, בעת שירות מילואים, שמע את הודעתו של שר המשפטים יריב לוין על תוכנית הרפורמה המשפטית. בתגובה הקים צוות היגוי שהיו שותפים בו בין היתר רון שרף ואיל נוה, כדי למחות על התוכנית ולהביא לביטולה. הצוות בראשותו של הרצל יזם מסע בן שלושה ימים בו קראו לחיילי מילואים להצטרף למחאה במטרה לגרום להד ציבורי למחאה על ניסיון ההפיכה המשטרית, כפי שתנועתו פירשה, ולחזק את בית המשפט העליון כרשות חיונית ועצמאית.<ref></ref><ref></ref><ref></ref>

הרצל יזם והוביל במסגרת המחאה הפגנות ופעילויות מחאה מול חברי כנסת, שרי ממשלה וראש הממשלה. ב-27 ביוני 2023 נעצר לאחר שהפגין מול ביתו של שר המשפטים לוין, אך שוחרר וזוכה מכל אשם על ידי בית משפט שקבע שהמעצר היא מעצר שוא.<ref></ref>

ב-20 במאי 2024 נעצר הרצל עם פעילי מחאה נוספים על ניסיון להפרת הסדר הציבורי בהפגנה של "אחים ואחיות לנשק" נגד "חוק הגיוס" ("חוק ההשתמטות" כפי שהרצל מכנה אותו). גם תיק זה נסגר ללא אישום.<ref></ref>

== סיוע אזרחי ==
עם פרוץ מלחמת חרבות ברזל פתח והקים הרצל יחד עם דרור ארז ופעילים נוספים מהארגון את חמ"ל בית קמה שחילץ והציל אלפי תושבים מהעוטף, נתיבות, שדרות ואופקים. בנוסף סיפק החמ"ל עשרות אלפי ארוחות חמות וציוד צבאי ואזרחי לחיילים ולמפוני העוטף.<ref></ref><ref name=":0"></ref><ref></ref> מיד לאחר פרוץ המלחמה פתח הרצל את מערך ההתנדבות של התנועה לסיוע לחקלאים בעוטף בהובלתו של רוני פייפר.<ref name=":0" />

בתחילת נובמבר 2023 ירד הרצל עם זיו קרופ ממובילי מחאת ההייטק וד"ר ליה מורן גלעד לאילת לבקשתו של שלמה מנדלוביץ הפרויקטור לענייני בריאות הנפש מטעם משרד הבריאות, כדי לארגן ולנהל את מערך הסיוע הנפשי למפוני העוטף שנשלחו לעיר הדרומית.

== חיים אישיים==
הרצל נשוי ואב לשלושה. מתגורר בעמק יזרעאל. תחביבו העיקרי הוא רכיבת אופני כביש. יחד עם אחיו נעם ויובל השתתפו שלושת האחים במספר טריאתלונים ודורגו במקומות הראשונים בקטגוריה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* איתן הרצל, ממייסדי "אחים לנשק" וממנהיגו [https://www.youtube.com/watch?v=aAWF9kThQf4 נאום הפגנת מטה המאבק הדמוקרטי בהרצליה]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1968
קטגוריה:סעד (קיבוץ): אישים
קטגוריה:פעילים חברתיים ישראלים
קטגוריה:פעילים פוליטיים ישראלים
קטגוריה:לוחמי סיירת מטכ"ל
קטגוריה:מתנגדים לרפורמה המשפטית בישראל
אמת המים החדשה של הקרוטון

אמת המים החדשה של הקרוטון (באנגלית: New Croton Aqueduct) היא אמת מים במערכת הובלת המים לעיר ניו יורק היוצאת ממאגר במחוז ווסטצ'סטר, ניו יורק, הנושאת את המים של אגן הניקוז של נהר קרוטון. האמה החדשה נבנתה מעט אחרי אמת המים העתיקה של הקרוטון שאותה הגדילה במקור, ונפתחה בשנת 1890. האמה העתיקה נשארה בשירות עד שנת 1955, זאת רק כאשר אספקת המים מ, ומ הספיקה כדי לאפשר הורדתה<ref></ref>. מֵימי אמת המים החדשה של הקרוטון (להלן: "האמה החדשה") זורמים למאגר פארק ג'רום בברונקס, לפני שהם נכנסים למפעל סינון המים קרוטון בפארק ואן קורטלנד לצורך טיפול, ואז יוצאים להפצה בעיר<ref name=":1"></ref>. האמה החדשה כוללת 12 מאגרים ו-3 אגמים מבוקרים<ref></ref>.

אגן הניקוז של הקרוטון, משתרע על שטח של 970.875 קמ"ר, ממזרח לנהר ההדסון, שמעביר 10% מאספקת המים לעיר ניו יורק. מערכת אגני הניקוז המשולבים של קטסקיל ודלאוור, משתרעת על פני 4,134.633 קמ"ר מערבית לנהר ההדסון, ושמעבירה 90% מאספקת המים לעיר ניו יורק<ref name=":0" />.

== היסטוריה ==
אגן הניקוז של קרוטון. סכר ניו קורטון נמצא בנקודה הכי מערבית של מאגר ניו קרוטון, היכן שגוף המים הגדול עובר לסימון של קו כחול דק. להבחנה בפרטים מומלץ להגדיל.
בשאיפה להרחיב את אספקת המים של העיר, מהנדסי ועדת האקוודוקט של העיר תכננו בשנת 1884 סכר בגובה 84 עד 91 מטר, החוסם את מימי נהר קרוטון, ליד פתחו הדרום מזרחי. מאגר האגירה שהתקבל מאגן ניקוז של 41 קמ"ר, הכיל 54 מיליון מ"ק בתפוקה מלאה<ref></ref>. סכר זה, הידוע כיום כסכר ניו קרוטון, הושלם בשנת 1906 (לגבי מיקומו המדויק, ראו במפת אגן הניקוז וההסבר בתחתיתהּ). במעלה הזרם נסכרו שני היובלים המערבי והתיכון של נהר קרוטון (ראו שוב במפת אגן הניקוז משמאל), ויצרו את מאגר מפלי קרוטון, שהוכנס לשירות ב-1911<ref name=":1" />. האמה החדשה לעומת זאת, נפתחה כבר ב-15 ביולי 1890<ref></ref>. האמה החדשה היא מנהרה "מרופדת" לבנים, בקוטר של 4 מ' ובאורך 53 ק"מ. היא יוצאת ממאגר קרוטון החדש במחוז ווסטצ'סטר למאגר ג'רום פארק בברונקס, לאחר מכן זרימות המים ממשיכות כאמור לכיוון מפעל סינון המים קרוטון לצורך טיפול ולאחר מכן להפצה בעיר<ref name=":0"></ref>.

בסוף שנות ה-90, העיר הפסיקה להשתמש במים ממערכת הקרוטון, מכיוון שהם הפכו יותר ויותר לא ראויים לשתייה. יתרה מזאת, בשנת 1997 הסוכנות להגנת הסביבה האמריקאית (EPA), משרד המשפטים האמריקאי ומדינת ניו יורק, הגישו תביעה נגד העיר ניו יורק בגין הפרת חוק מי שתייה בטוחים, והקוד התברואתי של מדינת ניו יורק<ref></ref>. ממשלת העיר הסכימה לשקם את האמה החדשה, ולבנות מפעל סינון. מערכת הסינון מגינה על הציבור מפני מיקרואורגניזמים וגורמי מחלות כמו Giardia ו-Cryptussporidium. בשנת 2004, החל פרויקט השיקום של האמה החדשה, ובניית מפעל הסינון קרוטון, בפארק ואן קורטלנד, שהחל לפעול במאי 2015<ref name=":4"></ref>.

== ביאורים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הטיית מים
סאבין טמבריאה

סאבין טמבריאה (ברומנית: Sabin Tambrea; נולד ב-1984) הוא שחקן רומני-גרמני.

==ביוגרפיה==
טמבריאה נולד בטרגו מורש שברומניה למשפחה של מוזיקאים אך בגיל שלוש עבר לגרמניה, הוא למד נגינה בכינור, ויולה ופסנתר, הופעתו הראשונה על הבמה הייתה כששימש כסולן במקהלת ילדים, בגיל שמונה עשרה עזב את תחום המוזיקה על מנת להתמקד במשחק, הוא למד באקדמיה לדרמה בברלין.

במהלך לימודיו התקבל לעבודה בברלינר אנסמבל, הוא הופיע בין היתר במחזות האביב מתעורר והלילה השנים עשר. הוא שיחק בקומדיית המצבים לנוער "Kurze Pause" המבוססת על אותו פורמט של "אחרי הצלצול", הוא גילם את התפקיד הראשי בסרט דרמה היסטורית אודות לודוויג השני, מלך בוואריה, הוא גילם את הדיפלומט השוודי אוגוסט גילדנסטולפה בסרט ביוגרפי אודות מארי קירי.

הוא שיחק בסרט הרומני "השורקים" שהתמודד מטעם רומניה על פרס הסרט הזר בטקס האוסקר אך לבסוף לא נכלל מבין המועמדים, הוא גם שיחק בסרט השואה "Nackt unter Wölfen" המתרחש במחנה בוכנוואלד.

בטלוויזיה שיחק בסדרות תחנת ברלין ובבילון ברלין.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה רומנים
קטגוריה:מהגרים מרומניה לגרמניה
יצחק בר ששון

רבי יצחק בר ששון היה פוסק הלכה ודיין בתקופת הראשונים, במאה ה-12. כיהן כדיין בבית דינו של הרמב"ם בפוסטאט שבמצרים.
== קורותיו ==
פעל במצרים בבית דינו של הרמב"ם שהיה אב בית הדין. רבי יצחק בר ששון היה הדיין השני, לצד רבי שמואל בן סעדיה (הדיין השלישי), ורבי מנשה בר יוסף (דיין רביעי). בית הדין תיקן תקנות לכל ארץ מצרים. למשל, בשנת ד'תתקמ"ז (1186) תיקן שכל ענייני הנישואין והגירושין ייעשו על פי רבני המקום שבקיאים בדינים אלו.<ref>ראו שו"ת הרמב"ם סימן שמח; ובמהד' מכון ירושלים סימן רל. </ref> כמו כן, בית הדין חיזק את הנשים לטבול במקווה לאחר ימי הנידה, כהלכה.<ref>ראו שו"ת הרמב"ם מהד' ירושלים ספר נשים סי' קסז.</ref> בית הדין עסק גם ביחס לקראים.<ref>ראו שו"ת הרמב"ם מהד' ירושלים ספר נשים סימן רלד.</ref> השתמרו מעל עשרה פסקי דין מהרמב"ם שרבי יצחק בר ששון מצטרף לדעתו. יש הסבורים כי רבי שמואל בן עלי חיבר את השיר 'בלבו תבונות' לשבחו של רבי יצחק בר ששון.<ref>ראו: יהודה רצהבי, שלשה עשר שקיעי שיר, בתוך: סיני קא.</ref>

בשנת תתקנ"ו (1196) החרים את רב שר שלום נגיד מצרים וראש ישיבת גאון יעקב בפוסטאט.<ref>ראו: נפתלי הכהן, אוצר הגדולים ח, פז.</ref>
==== הערכתו לרמב"ם ====
רבי יצחק בר ששון התבטא על הרמב"ם <ref>ראו שו"ת הרמב"ם מהד' ירושלים, ספר נשים סימן קצט.</ref> וכן <ref>ראו שו"ת הרמב"ם מהד' ירושלים, ספר קדושה סימן שכה.</ref> וייתכן שהיה תלמידו.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ראשוני מצרים
קטגוריה:רבנים מצרים
קטגוריה:רבנים: ראשונים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-12
דובים ונהנים

דובים ונהנים (באנגלית: Fun with Claude - כיף עם קלוד) היא סדרת טלוויזיה מונפשת בריטית לילדים המבוססת על סדרת ספרים מאת דייוויד וויטביץ'. בבריטניה שודרה הסדרה בדיסני ג'וניור בשנת 2011 ובישראל שודרה הסדרה בערוץ לולי בשנת 2014. הסדרה בת עונה 1 ו-52 פרקים באורך 10 דקות. שיר הפתיחה בדיבוב העברי בוצע על ידי לורה שופוב.

== עלילה ==
דודי הוא דוב קוטב בן 3 שעזב את הקוטב הצפוני עם משפחתו והגיע לעיר בארהמפטון עיר שכל יום בה לא כולל שלג בצידו השני של העולם. בכל פרק הוא יעשה את צעדיו הראשונים יחד עם שכנו בוריס ולאט לאט יכיר את עירו החדשה. בסוף כל פרק הוא ומשפחתו ושכנו יתפנקו במשהו קר. או משהו אחר.

== דמויות ==
* דודי (Claude): דוב קוטב לבן, פעם גר באזור מושלג וקר, אבל עבר לעיר חמה, בכל פרק הוא יעשה את צעדיו הקטנים בעיר החדשה על שיתרגל אליה.
* בוריס (Boris): דוב גריזלי חום, שכנו של דודי, מופיע איתו בכל פרק.
* דוריס (Doris): דובה חומה, שכנתם של דודי ובוריס, יש לה אחות קטנה שגם היא דובה חומה שקוראים לה סאני.
* משפחתו של דודי: דובי קוטב לבנים, בעלי אוטו גלידה כחול שבסוף כל פרק מפנקים את בנם וחבריו החדשים בגלידה או ארטיק, החליטו לעבור לעיר שטופה שמש. והוריו של דודי.

== מדבבים ==
הדיבוב העברי הופק על ידי יעל אללוף ובוים על ידי דן שצברג.
{| class="wikitable"
!שם הדמות
!מדבב\ת באנגלית
!מדבב\ת בעברית
|-
|דודי
|ג'וזי לורנס
|דולב סלע
|-
|בוריס
|ג'ייק פארט
|דולב סלע
|-
|דוריס
|אימוגן ביילי
|אודם שצברג
|-
|אמא של דודי
|???
|שרון שחל
|-
|אבא של דודי
|???
|סער בדישי
|-
|סבתא של דודי
|???
|שרון שחל
|-
|מספר
|אנדרו לינקולן
|דן שצברג
|-
|דמויות שונות
|מרטין אליס
שדה אלפי
|דן שצברג
סער בדישי
|}

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:סדרות טלוויזיה לילדים
קטגוריה:סדרות טלוויזיה המבוססות על ספרים
קטגוריה:דיסני ג'וניור: סדרות
קטגוריה:סדרות ערוץ הופ!
קטגוריה:ערוץ לולי: סדרות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה בריטיות לילדים
קטגוריה:סדרות טלוויזיה בריטיות שעלו לשידור בשנות ה-2010
מצפה שדרות

מצפה שדרות הוא מצפה הנמצא על גבעה הצמודה לשכונת "האחוזה" בקצה הצפון מערבי של שדרות, מעל כביש 34. הגבעה עליה נמצא המצפה מגיעה לגובה 110 מטר מעל גובה פני הים הייתה ידועה שנים בשם "גבעת קובי", ובשל קו הראיה ממנה אל רצועת עזה הופכת מבוקשת מאוד כנקודת דיווח של עיתונאים וסקרנים בתקופות של עימותים במסגרת סכסוך ישראל – רצועת עזה. במצפה נמצאת "אנדרטת הארבעה".

התצפית מהגבעה מאפשרת לראות לכיוון מערב מהעיר עזה בדרום ועד אשדוד בצפון, מצפון את גבעות הכורכר של גברעם, בצפון מזרח את העיר קריית גת והרי יהודה, ממזרח ומדרום את שכונות העיר שדרות.

== היסטוריה ==
"גבעת קובי" כונתה כך על שם קובי הרוש, הרבש"ץ של שדרות בשנים 2001–2022, אשר בטרם הותקנה בשדרות מערכת התרעה צבע אדום ב-2004, היה עולה עליה על מנת להתריע מפני שיגורי רקטות מרצועת עזה לישראל. במשך שנים שימשה הגבעה כעמדת שידורי חדשות בעיתות הסלמה. בשנת 2017 החלו עיריית שדרות, משרד התיירות ומשרד הבינוי והשיכון להכשיר את הגבעה כמצפה בנוי, הכולל משקפת (בתשלום), לוחות מתכת הכוללים הסברים על התצפית וכן הסבר קולי, ופרגולות מעל מקומות ישיבה לכ-30 איש. המצפה נחנך ב-30 בינואר 2022.

== האנדרטה ==
"אנדרטת הארבעה" הנמצאת במצפה מנציחה את ארבעת חיילי צה"ל - , , ו, שנהרגו בקרב מול מחבלים ב-21 ביולי 2014.

האנדרטה, שנמצאת מרחק 700 מטרים מפתח המנהרה ממנה הגיחו המחבלים, היא מיצג בנוי מבטון ופלדה. האנדרטה בנויה ממשטח בטון גלי המחולק למקטעים, ועליו מוטבעות עקבות צמיגים של ג'יפ. שולי משטח הבטון מוגבהים מעט, ועליהם רשום תיאור הקרב. על המשטח מוצב פסל פלדה המעוצב כשתי דלתות של ג'יפ ממוגן, עליהן רשומים שמות הנופלים. הדלתות מוצבות פתוחות מעט, כך שמבט מבעד לחריץ שנוצר ביניהן מכוון בדיוק לשטח בו התרחש הקרב.

את האנדרטה תכננו האדריכלים יעקב כהן וסיגל בן שמואל.

==הערות שוליים==

קטגוריה:שדרות: מבנים
קטגוריה:אנדרטאות באזור הדרום
ניצן שפירא

ניצן שפירא (נולד ב-24 במרץ 1996) הוא עיתונאי ישראלי המשמש ככתב חברת החדשות של ערוץ 12 בדרום.

== ביוגרפיה ==
נולד וגדל ביישוב הושעיה בעמק יזרעאל. למד בבית הספר היסודי "נתיב הושעיה" ובישיבה תיכונית חיספין. לאחר מכן עשה שנה במכינה לפני הצבא.

במרץ 2016 התגייס לצה"ל ושירת כלוחם ומפקד בחטיבת הקומנדו, ביחידת אגוז. בשנת 2019, לאחר שחתם על הארכת השירות עם הצוות שלו ביחידה בעקבות מבצע מגן צפוני השתחרר מצה"ל.

== קריירה ==
את דרכו בתקשורת החל כשעבד בארכיון של חברת החדשות. לאחר מכן עבר לשמש כתחקירן ובהמשך כתב כללי ב-N12. ביוני 2022 החל לשמש בתפקיד כתב הדרום של חדשות 12 לצד העיתונאי תמיר סטיינמן.

במרץ 2022 חשף את תנאי קליטתם של הפליטים האוקראינים בנתב"ג עם נחיתתם ארצה. בעקבות הפרסום הנחתה שרת הפנים איילת שקד לשנות את הנוהל ולהעביר את הממתינים בנתב"ג למלון דן, שם ישהו עד להכרעה בעניינם.

ב-7 באוקטובר 2023 במהלך מתקפת הפתע על ישראל שידר משעות הבוקר בשדרות, שהייתה מלאה במחבלים. מאז, לכל אורך מלחמת חרבות ברזל, סיקר את הנעשה בדרום. הוא סיקר את הנעשה ברצועת עזה ונכנס לסקר במוקדי לחימה רבים. במחנה הפליטים אל בורייג', ראיין את עידן עמדי מספר דקות לפני שנפצע קשה בפיצוץ משאית במרכז הרצועה.

== הוקרה ==
ביום העצמאות תשפ"ד נכלל ברשימת 30 הצעירים המבטיחים של המגזר (הדתי) בעיתון "מקור ראשון".

ב-17 במאי 2024 זכה בפרס הוקרה מהאקדמיה לטלוויזיה על דיווח בזמן אמת תוך סיכון חיים החל מ-7 באוקטובר.

ביוני 2024 קיבל מטעם ארגון העיתונאים והעיתונאיות בישראל את פרס אורי אבנרי לעיתונות אמיצה על סיקור עיתונאי תחת אש.

== חיים אישיים ==
שפירא הוא סטודנט לתואר ראשון בפוליטיקה ותקשורת במכללת הדסה בירושלים. הוא נשוי לרינת ואב לבת. מתגורר בקריית גת. 

בחודש יוני 2024 שיתף שמשפחתו דתייה ושהוא שומר שבת.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:סגל חברת החדשות
קטגוריה:בוגרי ישיבה תיכונית חיספין
קטגוריה:לוחמי יחידת אגוז
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1996
צ'ארלס ספנס

צ'ארלס ספנס הוא פסיכולוג ניסיוני באוניברסיטת אוקספורד ראש קבוצת מחקר המתמחה במחקר על שילוב מידע על פני אופנים חושיים שונים, ספנס מלמד פסיכולוגיה נסיונית לבוגרי תואר ראשון בסומרוויל קולג', אוקספורד.

ספנס מייעץ למספר חברות רב לאומיות בהיבטים שונים של עיצוב רב-חושי. הוא גם ערך מחקר בנושאי אינטראקציה בין אדם למחשב בתחנת העבודה של הצוות במעבורת החלל האירופית.

כיום הוא עובד על בעיות הקשורות בעיצוב של אוכל המעוררים את החושים בצורה מקסימלית, ועם השפעת הסביבה הפנימית על מצב הרוח. ספנס פרסם יותר מ-500 מאמרים בכתבי עת מדעיים בעשור האחרון. הוא זכה בפרס ה-10 של החברה לפסיכולוגיה ניסויית, האגודה הבריטית לפסיכולוגיה: פרס המדור הקוגניטיבי, פרס פול ברטלסון, שהכיר בו כפסיכולוג הקוגניטיבי הצעיר של השנה באירופה, ובפרס המחקר היוקרתי על שם פרידריך וילהלם בסל של קרן אלכסנדר פון הומבולדט בגרמניה.

== גסטרו־פיזיקה ==
ספנס הוא אחד החוקרים הפופולריים בתחום הגסטרופיזיקה, אחד הניסויים המוקדמים והבולטים ביותר של ספנס בתחום היה "התפקיד של רמזים שמיעתיים במודול הפריכות והעייפות הנתפסת של צ'יפס", שפורסם בכתב העת Journal of Sensory Studies ב-2004. הניסוי היה הראשון שהראה בהצלחה שטעם האוכל יכול להיות שונה בהתאם לשינויים בצליל. בניסוי, ספנס הוכיח שגובה הרעש ועוצמת הקול שהופקו בעת נגיסה בצ'יפס של פרינגלס השפיעו על התפיסה של אנשים עד כמה הם טריים. רעשי קראנץ' חזקים יותר, בעלי צלילים גבוהים יותר, דורגו על ידי אוכלים להיות רעננים יותר ב-15% בממוצע מאשר רעשי קראנץ' רכים יותר בצלילים נמוכים יותר.

המחקר קבע כי למראה למגע ולקול של מזון יכולים להיות השפעות גדולות על תפיסת הטעם שלו. ממצאים נוספים של המחקר הם שמוס תות נתפס כ-10% מתוק יותר כשאוכלים אותו מכלי לבן על פני שחור, שלקפה ששותים מספלים לבנים יש טעם עז כמעט פי שניים אבל רק שני שלישים מתוק כמו קפה ששותה מספל שחור, וכן שאוכלים תופסים יוגורט כ-25% יותר ממלא כאשר מיכל הפלסטיק שלו שוקל יותר.

== קישורים חיצוניים ==
*
*

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פסיכולוגים אנגלים
הקרב על גלאון

האנדרטה לציון הקרב על גלאון
הקרב על קיבוץ גלאון במלחמת העצמאות היה קרב הגנה כנגד מתקפה של הצבא המצרי במהלך קרבות עשרת הימים, שנערך ב-14 ביולי 1948.

==רקע==
קיבוץ גלאון עלה על הקרקע במסגרת 11 הנקודות במוצאי יום הכיפורים (בלילה שבין 5 ל-6 באוקטובר) 1946. מלבד קיבוץ גת הוותיק ממנו, היה הקיבוץ נקודת ההתיישבות היהודית היחידה בכל האזור. כחמישה ק"מ מדרום לגלאון שכן הכפר הערבי בית ג'יברין, וכביש הגישה לקיבוץ עבר דרך הכפר אל-פאלוג'ה.

על פי תוכנית החלוקה, קיבוץ גלאון היה אמור להיכלל בשטח המדינה הערבית. מאז פרוץ מלחמת העצמאות, הידרדר המצב הביטחוני באזור, ושיירות שנסעו לגת ולגאון ומהן הותקפו פעמים רבות על ידי ערביי אל-פאלוג'ה, והיו מפעם לפעם אבדות בנפש. הבריטים סירבו לאבטח את השיירות, והציעו לפנות את שני הקיבוצים. נשים וילדים פונו מגלאון עד שוך הקרבות.

ב-13 במרץ 1948 יצאה מנגבה "שיירת גת גלאון" בפיקודו של יצחק פונדק שנועדה לפרוץ את הדרך לקיבוצים המבודדים. השיירה נקלעה לחסימה, שבמהלכה נהרגו שבעה לוחמים מירי דו צדדי. יום למחרת, ב-14 במרץ, נערכה פעולת תגמול באל-פאלוג'ה, שבמהלכה נהרגו 14 איש. בעקבות פעולה זו חזר השקט לאזור עד להכרזת המדינה.

ב-15 במאי 1948 פלשו לישראל צבאות מדינות ערב, ובהן חיל משלוח מצרי. טור מצרי התקדם מעזה בכיוון חברון במטרה להגיע לירושלים, ונלחם בנקודות התיישבות יהודיות שעמדו בדרכו. חטיבת גבעתי וחטיבת הנגב יצאו ב-8 ביולי למבצע אנ-פאר כנגד הכוחות המצריים.

==מהלך הקרב==
ביום 14 ביולי 1948 בשעה 9:30 החלה הפגזה ארטילרית מצרית כבדה על הקיבוץ. בחסות הירי הארטילרי, הגיעו לאחר כשעתיים כוחות רגלים סדירים למחצה. כוח המגן של הקיבוץ כלל מחלקה של 29 לוחמים מגדוד 53 של חטיבת גבעתי, 5 סיירים חטיבתיים ועוד כשישים מאנשי הקיבוץ.
מגיני הקיבוץ הגיבו בירי מרגמות, שהצליחו להניס את התוקפים משטח הקיבוץ אל עבר שטח פתוח מדרום, שם המתינו להם עמדות מקלעים.

מאוחר יותר החלה התקפה רגלית נוספת של כ-800 לוחמים משני כיוונים: מדרום ומצפון מזרח. שני הכוחות התקופים נקלעו לשדות מוקשים, ואלו ששרדו נסוגו בעקבות ירי מקלעים שהומטר עליהם.

עד הערב נמשכו חילופי האש בין הכוחות, עד לנסיגתם המלאה של התוקפים.

בקרב מגיני הקיבוץ לא היו אבידות בנפש, שני מגנים נפצעו קל בלבד.

==לאחר הקרב==
לפי דיווחים ישראליים, לאחר המתקפה המצרית הכושלת, הורד הדגל המצרי בראש תחנת המשטרה בבית ג'יברין לחצי התורן.

ביום שלאחר הקרב, כתב קצין התרבות של חטיבת גבעתי אבא קובנר ללוחמי החטיבה ב"דף הקרבי": 

הקרב הונצח באנדרטה בקיבוץ הכוללת את משוריין ה"בובלה" שבנו מגיני הקיבוץ, מונח על בונקר. הבאר ההיסטורית של הקיבוץ נקראה "באר אליעזר" על שמו של אליעזר ברושי, מפקד החולייה שהגנה על הבאר, וגם עליה מוצב שלט הנצחה

==לקריאה נוספת==
* אליעזר ברושי, קיבוץ גל-און במלחמת השחרור, גלאון ה'תש"ם.
* אברהם אילון, חטיבת גבעתי מול הפולש המצרי תל אביב, 1963.

==קישורים חיצוניים==
* [https://moreshet-map.org.il/step-4/מבצע-אנ-פאר/גלאון/ קרב גלאון], באתר מפת מלחמת העצמאות.
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קרבות החזית המצרית במלחמת העצמאות
קטגוריה:מלחמת העצמאות: קרבות עשרת הימים
קטגוריה:מלחמת העצמאות: 1948
קטגוריה:גלאון
קטגוריה:חטיבת גבעתי (תש"ח): קרבות ומבצעים
שמואל הלוי בר סעדיה

רבי שמואל הלוי בר סעדיה היה פוסק הלכה ודיין בתקופת הראשונים, במאה ה-12. כיהן כדיין בבית דינו של הרמב"ם בפוסטאט שבמצרים.
== קורותיו ==
נולד לאביו רבי סעדיה שהיה חכם.<ref>ראו שו"ת המרב"ם מהד' ירושליחם ספר נשים סימן קפג שחתם שם אביו "ר' סעדיה זצו"ל".</ref> פעל במצרים כדיין שלישי בבית דינו של הרמב"ם שהיה אב בית הדין. חביריו לדיינות היו רבי יצחק בר ששון (דיין השני), ורבי מנשה בר יוסף (דיין רביעי). בית הדין תיקן תקנות לכל ארץ מצרים. למשל, בשנת ד'תתקמ"ז (1186) תיקן שכל ענייני הנישואין והגירושין ייעשו על פי רבני המקום שבקיאים בדינים אלו.<ref>ראו שו"ת הרמב"ם סימן שמח; ובמהד' מכון ירושלים סימן רל. </ref> כמו כן, בית הדין חיזק את הנשים לטבול במקווה לאחר ימי הנידה, כהלכה.<ref>ראו שו"ת הרמב"ם מהד' ירושלים ספר נשים סי' קסז.</ref> השתמרו מעל עשרה פסקי דין מהרמב"ם שרבי שמואל הלוי מצטרף לדעתו. בית הדין עסק גם ביחס לקראים.<ref>ראו שו"ת הרמב"ם מהד' ירושלים ספר נשים סימן רלד.</ref>

בתקופה מסוימת חתם אחר הרמב"ם כדיין שני ללא חתימתו של חבירו רבי יצחק בר ששון.<ref>ראו לדוגמה שו"ת הרמב"ם מכון ירושלים ספר נשים סי' קפד.</ref> ופעמים חתם כדיין שני לפני חבירו רבי יצחק בר ששון.<ref name=":0">ראו שו"ת הרמב"ם מהד' ירושלים ספר נשים סי' קסד.</ref><ref name=":0" /> ישנה השערה קרובה שרכש פירוש ספר במדבר של רב שמואל בן חופני גאון.<ref>ראו: הורביץ, קטלוג קטעי גניזת קהיר חלק ב מס' 30.</ref> יש הסבורים שבנו הוא רבי שלמה שהעתיק קטעים מפירוש המשניות לרמב"ם.<ref>ראו: ששון, מחקר מקיף עמ' 30 הערה 32.</ref>

בגניזה הקהירית נשמרו עשרות כתבים שהעתיק.<ref>ראו תורתן של גאונים חלק ו עמ' קעז.</ref>
== הערות שוליים ==

קטגוריה:ראשוני מצרים
קטגוריה:רבנים מצרים
קטגוריה:רבנים: ראשונים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-12
שלומי ברטונוב

שלומי ברטונוב (נולד ב-23 באוגוסט 1987) הוא שחקן וזמר ישראלי. זכה בפרס שחקן בפסטיבל עכו (2011), שחקן השנה בפרס הבמה לילדים ונוער (2015) ובפרס קיפוד הזהב כמלחין (2016 ו-2019).

== ביוגרפיה ==
ברטונוב למד משחק בבית ספר למשחק של ניסן נתיב. הוא הבן של אייל ברטונוב, נכדו של שחקן הבימה שלמה ברטונוב שנקרא על שמו, נינו של יהושע ברטונוב, מוותיקי הבימה.

===טלוויזיה וקולנוע===
בשנת 2010 כיכב בעונה השלישית של סדרת דרמת הנוער של HOT "האי" ששודרה בערוץ הילדים גילם את דמותו של קוזמו אביר טיפש, מאוהב ברומי (רוני הדר), חבר של ג'פרי (אור מאיר). באותה השנה שיחק בקומדיה "השועלים" ששודרה בyes שיחק בתפקיד גבע בר שישת, מנהל הארט בסרטי האימה והשף במסעדה, מוזר ומצחיק, חלק מצוות "גבע ושמוקלר". באותה השנה גם גילם את דניאל בסרט "תום". כמו כן באותה השנה שיחק בסרט "דואר רשום" בתפקיד בן.

בשנת 2011 השתתף במופע הצדעה לשירי הילדים של לאה גולדברג.<ref></ref> 

בשנת 2013 שיחק בסדרת הטלוויזיה "אבודים באסיה" ששודרה בחברת הכבלים של Yes בתפקיד גוסטי. באותה השנה שיחק בסדרה "המגפה" בתפקיד נפתלי. באותה השנה גם ניגן והיה אחראי על המוזיקה של הסרט " מישהו ראה את איל נוריך".

בשנת 2014 הופיע בסדרה של Yes "אניגמה" שיחק את איליי ריבלין - כחולה-39. באותו השנה שיחק בסדרת הטלוויזיה "מי נתן לך רישיון?" ששודרה בערוץ 1 שיחק בתפקיד דישון.

בשנת 2015 שיחק בסרט "מכתבי אהבה מהמלחמה" בתפקיד יוסף דמסט.

בשנת 2016 גילם את ניב בסרט "סנפשוט".

בשנת 2018 שיחק בסדרת הטלוויזיה "האחיות המוצלחות שלי" ששודרה בYes.

בשנת 2022 שיחק את בן בסרט "אזרח מודאג".

===תיאטרון===
השתתף במגוון הצגות ותיאטרונים כגון "הנודדים" בתיאטרון גשר; "יהוא" ו"סיפור פשוט" בתיאטרון הבימה; "אותלו" בתיאטרון הקאמרי; ו"הליוגבלוס", "תיאורמה", "אדיפוס. טריפטיכון" בתיאטרון תמונע.

===מוזיקאי===
בשנת 2006 השתתף בהרכב המוזיקלי "איקרוס" וניגן על תופים.

כתב מוזיקה, בין היתר, להצגות – "פונדק הרוחות", "בדמי ימיה" בתיאטרון החאן, "הליוגבלוס", "אדיפוס. טריפטיכון" בתיאטרון תמונע.

== פרסים ==
* בשנת 2011 זכה בפרס השחקן בפסטיבל עכו
* בשנת 2015 זכה בפרס השחקן בפרס הבמה לילדים ונוער
* בשנים 2016 ו-2019 זכה בפרס קיפוד הזהב כמלחין השנה

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [https://www.ishim.co.il/p.php?s=שלומי+ברטונוב שלומי ברטונוב], במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* [https://www.imdb.com/name/nm3681312/?ref_=nv_sr_srsg_0_tt_1_nm_7_q_shlomi%2520ber שלומי ברטונוב], במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* [https://www.edb.co.il/name/n0014961/bio/ שלומי ברטונוב], באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* [https://cinemaofisrael.co.il/שלומי-ברטונוב/ שלומי ברטונוב], באתר ספר הקולנוע הישראלי
* [https://www.gesher-theatre.co.il/he/team/a/view/?ContentID=899 שלומי ברטונוב], תיאטרון גשר

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:מוזיקאים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1987
ליולמוס פביאנס

ליולמוס פביאנס (שם מדעי: Liolaemus fabiani) היא מין לטאה מהמשפחה ליולמיים, החיה בטבע בצ'ילה ומצויה בסכנת הכחדה בטבע.

לטאה זו ייחודית ואנדמית לשטחי מדבר המלח "Salar de Atacama" שבאנטופגסטה, צ'ילה והיא חיה במדבר אטקמה היבש.

==תיאור==
הלטאה תוארה בשנת 1983 בידי החוקרים: José L. Yáñez ו-Herman Núñez in על פי דגימה שנאספה בגובה 2,450 מטרים סמוך לסן פדרו דה אטקמה ומצויה כיום במוזיאון הטבע הלאומי של צ'ילה . השם הספציפי של הלטאה קרוי להוקרת האקולוג הצ'ילינאי פביאן מ. ג'קסיק (Fabian M Jaksic). 

אורך הלטאה הוא כ-12 עד 16 ס"מ, כאשר הזנב מהווה מחצית ממנו. צבעה אפרפר עם נקודות וכתמים אדומים עד שחורים-לבנים. היא בעלת ראש משולש ובעלת קשקשים גב חלקים ומשולשים. הגפיים ארוכות וחזקות והזנב ארוך. לטאה זו משריצה צאצאים חיים.

הלטאה חיה בטבע רק במדבר אטקמה בגבהים של: 2,300 עד 3,000 מטרים מעל פני הים. היא מצויה סמוך למקווי מים מלוחים ונצפתה שוחה אחרי טרף. מזונה העיקרי הוא יתושים, זבובים וחרקים אחרים שהיא לוכדת בזריזות.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1983
קטגוריה:ליולמיים
תחנת הרכבת גדרה

תחנת הרכבת גדרה היא תחנת נוסעים מתוכננת של רכבת ישראל, הצפויה לשרת את תושבי גדרה וסביבתה. התחנה היא חלק מפרויקט מסילת פלשת - שורק – עוקף לוד ומתוכנית הפיתוח של רכבת ישראל והמערכת המוצעת להסעת המונים בנפת אשקלון לשנת 2040.

התחנה מתוכננת לקום סמוך למתחם התעסוקה והמסחר בעיר, והיא מיועדת עבור נוסעים ורכבות משא.

== היסטוריה ==
בספטמבר 2016 קמה הצעה להקמת מסילת פלשת שורק-עוקף לוד ותחנת הרכבת גדרה, במסגרת תוכנית הפיתוח של רכבת ישראל והתוכנית האסטרטגית להסעת המונים בנפת אשקלון לשנת 2040. מטרת הקמת המסילה היא יצירת קו מטענים חדש בין המסילה המזרחית לנמל אשדוד, והפחתת העומס במסילה ועבור המשאיות הנכנסות לנמל אשדוד. התוכנית מיועדת גם להסטת רכבות מטען מערי מחוז המרכז ומבאר שבע. התכנון הראשוני לא הביא בחשבון את מיקום התחנה.

בספטמבר 2020 החליטה הוועדה לתשתיות לאומיות (ות"ל) לקדם את התוכנית.

בינואר 2024 ות"ל אישרה את תוכנית מסילת פלשת שורק – עוקף לוד, הכוללת את התחנה, לצד תחנות עתידיות נוספות בגזר, והרחבת התחנה המתוכננת בבני דרום.

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ישראל: תחנות רכבת עתידיות
קטגוריה:גדרה: תחבורה
שכונת השעשועים

שכונת השעשועים (באנגלית: Fluffy Gardens - גני פלאפי) היא סדרת טלוויזיה מונפשת בריטית-אירית לילדים שנוצרה על ידי החברות Monster Entertainment ו-Target Entertainment ובוימה על ידי ג'ייסון טממגי. באירלנד שודרה הסדרה ב-RTÉ2 ובישראל בערוץ לולי. הסדרה בת 2 עונות ו-80 פרקים באורך 7 דקות.

== עלילה ==
העלילה דומה לעלילה של ספרי מר וגברת מאת רוג'ר הרגרביס ואדם הרגרביס, ועוסקת בהרתפקאותיהן של חיות בגודל גמדי, כל פרק עוסק באחת הדמויות ובסיפור שלה.

== דמויות ==
* פאולו החתול (Paolo the Cat): חתול אדום, אוהב לקרוא ספרים.
* סקופי הארנבת (Scoopy the Pink Rabbit): ארנבת ורודה, אוהבת לאכול גזר וגלידה.
* מקס הזברה (Max the Zebra): זברה לבן, אוהב לעשות אקשן והרתפקאות.
* רווית הפוני (Mavis the Pony): פוני בצבע מג'נטה חובשת עניבת פרפר צהובה על ראשה, אוהבת לאכול כריכי חציר.
* אנה הינשופה (Una the Owl): ינשופה חומה, אוהבת לשמוע מוזיקה.
* מנדי הפלמינגו (Mindy the Flamingo): פלמינגו ורודה בצורת האות ף, אוהבת לשחק, לרקוד ולשיר.
* פלואלה העטלפה (Floella the Fruit Bat): עטלפה כחולה, אוהבת לראות דברים שונים.
* ג'ורג' הכלב (George the Mean Yellow Dog): כלב צהוב, אוהב לכעוס.
* באשי הבואש (Stinky the Skunk): בואש חום, אוהב לבנות דברים.
* מר גורדון הפנדה (Mr. Johnson the Panda): דוב פנדה לבן, אוהב את הגינה שלו.
* קמיל התנינה (Camille the Crocodile): תנינה ירוקה, מגושמת.
* צילי וגילי החתולות (Fudge and Lily the Kittens): צמד חתולות אוכרות, אוהבות לעשות דברים מצחיקים.
* דודה סנוג הכבשה (Aunt Snug the Sheep): כבשה בעלת צמר לבן, גרה בהרי פרוסטי.
* מיקה החפרפרת (Mildred the Mole): חפרפרת סגולה, היא חטטנית וסקרנית מאוד.
* מונטי התיש (Monty the Goat): תיש בצבע ציאן, אוהב לשחק בכדור ולצייר.
* ביל הברווזן (Bill the Platypus): ברווזן בצבע תכלת (דומה בצורתו לפרי הברווזן מפינאס ופרב), אוהב להיות מלח.
* נייג'ל העכבר (Nigel the Naughty Brown Mouse): עכבר חום, אוהב להכין אוכל.
* הפינגווינים (The penguins): בסדרה מופיעים מספר פינגווינים העובדים במקומות השכונה בתוכנית.
* רונה היתושה (Lola the Mosquito): יתושה ורודה, אוהבת לעשות דברים מוזרים.
* רקס החזיר (Rex the Pig): חזיר ורוד, אוהב להכין סלטים.
* קורנליוס הסרטן (Cornelius the Crab): סרטן סגול, אוהב לעצבן אחרים.
* מיה הטפירה (Mia the Tapir): טפירה אפורה, אוהבת לרקוד במיוחד את הריקודים: בלט, טנגו וסלסה.
* באבס האפרוחה (Babs the Baby Bird): אפרוחה צהובה, היא טובה.
* הדבר הירוק הקטן (The Small Green Thing): סליים ירוק, אוהב לגרום לאחרים להרגיש שמחים כשהם עצובים.

ישנם עוד דמויות בתוכנית.

== מדבבים ==
הדיבוב העברי הופק על ידי ענבר שטגר עזרא ובוים על ידי אפי בן ישראל.
{| class="wikitable"
!שם הדמות
!מדבב\ת באנגלית
!מדבב\ת בעברית
|-
|מספר
|מייקל מלוני
|דן תורן
|}

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:סדרות טלוויזיה לילדים
קטגוריה:סדרות טלוויזיה בריטיות לילדים
קטגוריה:סדרות טלוויזיה איריות לילדים
קטגוריה:סדרות ערוץ הופ!
קטגוריה:ערוץ לולי: סדרות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה בריטיות שעלו לשידור בשנות ה-2000
קטגוריה:סדרות הנפשה בריטיות
קטגוריה:סדרות הנפשה איריות