OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ג'ינסנג

ג'ינסנג (באנגלית Ginseng, שם מדעי: Panax) הוא סוג של צמח רב שנתי ממשפחת הקיסוסיים, בעל שורשים עבותים. הג'ינסנג גדל בעיקר בחלקה הצפוני של סין, בקוריאה הצפונית, בצפון אמריקה ובסיביר ונפוץ בעיקר בסביבה אקלימית קרה.

== מקור השם ==
השם "ג'ינסנג" בו משתמשים בשפה העברית מקובל גם בשפות אירופאיות, לצד השם פאנאקס (Panax). מקור השם מהשפה הקנטונזית, בה קרוי הצמח ג'אן-סאנג, שמשמעותו "שורש האדם". מנגד, השם "פאנאקס" שאוב מהשפה היוונית בה משמעותו "מרפא-כל" והוא הוענק לצמח על ידי הבוטניקאי הנודע קרולוס ליניאוס שהיה מודע לשימוש הנרחב שנעשה בצמח ברפואה הסינית.

== שימושים ברפואה ==
החומרים הפעילים בג'ינסנג קרויים ג'ינסנוסידים שהם סוג של טריטרפנואידים. עד היום בודדו 31 גינסנואידים, המסודרים באינדקס לפי קוטביות יורדת מ-a עד h וסימונם Rx.

המרכז הארצי לבריאות משלימה ואינטגרטיבית (NCCIH) של המכונים הלאומיים לבריאות בארצות הברית ערך סיכום על האפקטיביות הרפואית של הג'ינסנג האסייתי<ref name=":0"></ref>. מסקנתו העיקרית הייתה שאף על פי שמיוחסות לצמח תכונות רבות, רוב המחקרים בתחום אינם באיכות גבוהה ולכן הבנתנו את יתרונותיו הרפואיים מוגבלת<ref name=":0" />. מאמר סקירה משנת 2013 של 65 ניסויים מבוקרים עם הקצאה אקראית מצא שג'ינסנג אסייתי יכול לשפר מטבוליזם של גלוקוז ולהוריד את רמת הסוכר בדם<ref name=":0" />.

תופעת הלוואי הבולטת ביותר בשימוש בג'ינסנג האסייתי היא נדודי שינה<ref name=":0" />. עם זאת, נצפו תופעות לוואי נוספות המופיעות בשכיחות נמוכה יותר כדוגמת בעיות בוסת, כאבים בשדיים, קצב לב מוגבר, שינויים בלחץ הדם, כאבי ראש, אובדן תיאבון ובעיות עיכול<ref name=":0" />. דווח גם על הזעה מוגברת. ייתכן שהג'ינסנג האסייתי יוצר אינטראקציות עם תרופות אחרות<ref name=":0" />. ייתכן גם שהוא אינו בטוח עבור נשים בהיריון. אחד הכימיקלים בג'ינסנג גורם למומים מולדים בחיות אחרות<ref name=":0" />.

ברפואה האלטרנטיבית, מיוחסות לצמח תכונות רבות כגון חיזוק במצבי לחץ, אפרודיזיאק מעורר-מינית, חומר ממריץ, הקטנת התנגודת לאינסולין בחולי סוכרת מסוג 2. גם הרפואה הסינית מייחסת לג'ינסנג השפעות רבות כגון הגברת רמות האנרגיה והצ'י, שיפור האון המיני של הגברים, שיפור תפקודי הכבד, שיפור הזיכרון, חיזוק מערכת החיסון והרגעת מערכת העצבים.

== מיני הג'ינסנג הנפוצים ==
* ג'ינסנג אסייתי (Panax Ginseng) - מקובל לשימוש כממריץ ומעורר מינית.
* ג'ינסנג סיבירי (Siberian Ginseng) - מכיל אליוטרוסידים במקום ג'ינסנוסידים. השפעתו המעוררת עדינה יותר מזו של הג'ינסנג האסייתי.
* ג'ינסנג אמריקאי (American Ginseng) - זן ג'ינסנג הגדל בצפון אמריקה. היות שעל פי הרפואה הסינית הוא מקדם את יסוד הין, הרי שהוא מקובל לשימוש על ידי נשים.
* ג'ינסנג יפני (Nihon Ginseng)- זן ג'ינסנג האופייני ליפן. הרכבו הכימי מקנה לו השפעה המשפרת קרישת דם.
* ג'ינסנג הודי (Withania somnifera) - ידוע בשם אשווגנדה. ומסייע להחלמה ולחידוש כלל מערכות הגוף.

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:צמחי מרפא
קטגוריה:רפואה סינית
קטגוריה:קיסוסיים
ניקולס כץ

ניקולס ("ניק") כץ (באנגלית: Nick Katz; נולד ב-7 בדצמבר 1943) הוא מתמטיקאי יהודי-אמריקאי, פרופסור למתמטיקה באוניברסיטת פרינסטון, העובד בתחום הגאומטריה האלגברית, בעיות מודולריות ותורת המספרים.

==קורות חיים==
ניק כץ נולד בבולטימור, מרילנד. למד לתואר ראשון באוניברסיטת ג'ונס הופקינס, ולתואר שני ושלישי באוניברסיטת פרינסטון. עם סיום לימודיו הצטרף לסגל המחלקה למתמטיקה באוניברסיטת פרינסטון, בשנת 1971 מונה לפרופסור חבר, ובשנת 1974 מונה לפרופסור מן המניין. משנת 2002 הוא מכהן כראש המחלקה. 

כץ היה סטודנט של ברנרד דורק ולאחר מכן שהה בצרפת, שם התאים שיטות מתמטיות שונות לתאוריה של תבניות מודולריות. מאוחר יותר יישם שיטות גאומטריות לחישובים מעריכיים שונים. כץ מילא תפקיד חשוב בביקורת העמיתים להוכחתו של אנדרו ויילס למשפט האחרון של פרמה, וגילה את הטעות בגרסה הראשונית של ההוכחה.

==ספריו==
<DIV dir=ltr>
* Arithmetic Moduli of Elliptic Curves (1985, with Barry Mazur)
* Gauss Sums, Kloosterman Sums, and Monodromy Groups (1988)
* Exponential Sums and Differential Equations (1990)
* Rigid Local Systems (1995)
* Random Matrices, Frobenius Eigenvalues, and Monodromy (1998, with Peter Sarnak)
* Twisted L-Functions and Monodromy (2001)
* Moments, Monodromy, and Perversity: A Diophantine Perspective (2005)
</DIV>

==לקריאה נוספת==
* סיימון סינג, המשפט האחרון של פרמה, הוצאת ידיעות אחרונות, 2000.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מתמטיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ג'ונס הופקינס
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:סגל אוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1943
קרואסון

בתי קפה שם הוא מהווה חלק מארוחת בוקר קונטיננטלית, או עומד בפני עצמו.]]
קְרוּאָסוֹן (בצרפתית: Croissant, , בתרגום מילולי: "סהר"; בעברית: סהרון) הוא מאפה מפורסם מהמטבח הצרפתי, הקרוי על שם צורתו הדומה לסהר.

==היסטוריה==
הקרואסון התפתח מהקיפפרל, מאפה אוסטרי שהתיעוד המוקדם ביותר שלו הוא מהמאה ה-13. אחת האגדות הקולינריות הידועות על מקורו של הקרואסון מספרת שהוא הומצא ב-1683 בווינה על מנת לחגוג את תבוסת האימפריה העות'מאנית לבית הבסבורג בקרב וינה, וסיומו של המצור על העיר, כאשר האופים שנותרו ערים כל הלילה כדי להשגיח על המאפים היו אלו ששמעו את חפירת המנהרה של הטורקים והזהירו מפניה, וצורת הסהר נגזרת מהסהר שבדגל האימפריה העות'מאנית.

התיעוד העתיק ביותר לקרואסון נמצא בספר בישול צרפתי מ-1853. הקרואסון הפך לסוג המאפה המזוהה ביותר עם המטבח הצרפתי. בצרפת הקרואסון נמכר בדרך כלל ללא מלית, ולעיתים עם מלית שקדים או שוקולד. בארצות הברית נהוג למלא את הקרואסון בשלל מליות שונות טרם האפייה ולעיתים בצורת כריך, בין המליות הנפוצות גם גבינה ובשר, ואף לצפות אותו. מלית השקדים המקובלת, הנקראת גם פראנג'יפן (או פראנג'יפנה במקור האיטלקי), נועדה לשחזר את חיוניותם של קרואסונים שאינם טריים, כאשר בתוספת הלחות, השומן והאפייה השנייה מושגת טריות מחודשת למאפה.

מאפים בעלי צורת סהר מכונים "סהרון" במספר מקומות. "סהרוני וניל" הם עוגיות העשויות מגרסה של בצק פריך.

ב-30 בינואר מציינים את יום הקרואסון הבינלאומי.

==אופן הכנה==
הקרואסון עשוי מגרסה של בצק שמרים יסודי, שדרך הכנתו היא בטכניקה המקובלת בהכנת בצק עלים. לאחר הכנת בצק השמרים מכניסים לתוך הבצק חמאה ממקור חיצוני. מרדדים את החמאה לתוך הבצק, מה שתורם למראה והמרקם המעולעל של הקרואסון (בחיתוך אנכי של קרואסון אפוי, רצוי לראות תבנית משושים בדומה לחלת דבש). בתהליך הייצור מקפידים מאוד על טמפרטורת עבודה נמוכה בחדר הייצור, ועל דיוק במהלך "הקיפולים". מקפלים את הבצק מספר פעמים. לאחר מנוחה בקירור, מרדדים את הבצק ואז חותכים אותו למשולשים מוארכים המגולגלים סביב עצמם, כשהגלגול האחרון מלווה במתיחת הבצק.

התפתחותה של תעשיית הבצקים הקפואים החדירה את הקרואסון אל שוק המזון המהיר. בדרך כלל בשוק התעשייתי מחליפים את החמאה במרגרינה, שנוח בהרבה לעבוד איתה, ומשיקולי עלות חומר הגלם.

==ראו גם==
* קרונאט

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מגדנאות
קטגוריה:מוצרי בצק שמרים
קטגוריה:המטבח הצרפתי: מאפים
קטגוריה:המטבח הצרפתי: קינוחים
קטגוריה:מילים וביטויים בצרפתית
קטגוריה:צרפת: סמלים לאומיים
קטן, גדול

קטן, גדול הוא ספר פנטזיה מאת הסופר האמריקאי ג'ון קראולי, שיצא לאור בשנת 1981. הספר, שזכה בפרס הפנטזיה העולמי בשנת 1982, נחשב לספר המפורסם ביותר של קראולי. 

הספר יצא לאור במספר מהדורות בשפה האנגלית. הוא תורגם לעברית על ידי המתרגם איתמר פארן וראה אור בהוצאת אודיסיאה.

עלילת הספר מתארת את הקשרים שנוצרים בין משפחת דרינקווטר לבין עולם הפיות. העלילה מתרחשת לאורך כמאה שנים (מהמאה ה-20 עד העתיד), בעיקר בסביבות ביתם הכפרי והאקסצנטרי, המכונה אדג'ווד, הממוקם צפונית לעיר הגדולה.

== קישורים חיצוניים ==
*[http://www.sf-f.org.il/story?id=819&NewOnly=1&LastView=2008-03-30%2009:44:50 סיכום קצר על הספר וקטעים מפרקו הראשון], באתר האגודה הישראלית למדע בדיוני ולפנטסיה
*
* 

קטגוריה:ספרי פנטזיה
קטגוריה:ספרי 1981
פוניקולי פוניקולה

פוניקולי פוניקולה (Funiculì, Funiculà) הוא שיר נפוליטני ידוע שנכתב בנפוליטנית על ידי העיתונאי האיטלקי פפינו טורקו למוזיקה של המלחין האיטלקי לואיג'י דנצה בשנת 1880 לרגל פתיחת הפוניקולר בהר וזוב. השיר הושמע לראשונה במלון קוויסיסאנה (Quisisana) שבקסטלמרה די סטאביה (Castellammare di Stabia) ובמהרה הפך פופולרי ביותר והושר בכל רחבי איטליה.

==שערוריית ההעתקה==
שש שנים לאחר כתיבת השיר, שמע המלחין הגרמני ריכרד שטראוס את השיר בעת ביקור באיטליה, ובחשבו שמדובר בשיר עם איטלקי, שילב אותו בפואמה הסימפונית "מאיטליה" (Aus Italien) שלו. דנצה הגיש נגדו תביעה בשל הפרת זכויות יוצרים, וזכה בה, ושטראוס נאלץ לשלם לו תמלוגים בגין כל ביצוע של היצירה שכתב.

==מילות השיר בנפוליטנית==
<div style="direction: ltr;">
Aieressera, oi' ne', me ne sagliette,<br>
tu saie addo'?<br>
Addo' 'stu core 'ngrato cchiu' dispietto farme nun po'!<br>
Addo' lo fuoco coce, ma si fuie<br>
te lassa sta!<br>
E nun te corre appriesso, nun te struie, 'ncielo a guarda'!...<br>
Jammo 'ncoppa, jammo ja',<br>
funiculi', funicula'!

Ne'... jammo da la terra a la montagna! no passo nc'e'!<br>
Se vede Francia, Proceta e la Spagna...<br>
Io veco a tte!<br>
Tirato co la fune, ditto 'nfatto,<br>
'ncielo se va..<br>
Se va comm' 'a lu viento a l'intrasatto, gue', saglie sa'!<br>
Jammo 'ncoppa, jammo ja',<br>
funiculi', funicula'!

Se n' 'e' sagliuta, oi' ne', se n' 'e' sagliuta la capa già!<br>
E' gghiuta, po' e' turnata, po' e' venuta...<br>
sta sempe cca'!<br>
La capa vota, vota, attuorno, attuorno,<br>
attuorno a tte!<br>
Sto core canta sempe<br>
nu taluorno<br>
Sposammo, oi' ne'!<br>
Jammo 'ncoppa, jammo ja',<br>
funiculi', funicula'!
</div>

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.vesuvioinrete.it/funicolare/e_funicolare_funiculi.htm מילות השיר בנפוליטנית ובאנגלית]

קטגוריה:שירים נפוליטניים
קטגוריה:שירים על נאפולי
ריצ'רד טיילור (מתמטיקאי)

ריצ'רד לורנס טיילור (באנגלית: Richard Lawrence Taylor; נולד ב-19 במאי 1962) הוא מתמטיקאי בריטי העוסק בתורת המספרים. 

טיילור קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת פרינסטון בשנת 1988. משנת 1995 עד 1996 עמד בראש החוג למתמטיקה באוניברסיטת אוקספורד. נכון להיום מכהן כפרופסור בחוג למתמטיקה באוניברסיטת הרווארד. 

כעוזר מחקר לשעבר של אנדרו ויילס, חזר לאוניברסיטת פרינסטון כדי לעזור לוויילס להשלים את ההוכחה למשפט האחרון של פרמה. אחד משני המאמרים שמכילים את ההוכחה הוא עבודה משותפת של טיילור ושל ויילס. 

בעבודה נוספת, טיילור (ביחד עם מיכאל האריס) הוכיח את השערת לנגלנדס המקומית עבור החבורה הליניארית הכללית מעל שדות מקומיים ממאפיין אפס. כן נמנה טיילור עם המתמטיקאים שהשלימו את ההוכחה להשערת טניאמה-שימורה. בשנת 2008 סיפקו טיילור, קלוצל, האריס ושפרד־ברון הוכחה חלקית להשערת סאטו-טייט, ובשנת 2011 השלים את ההוכחה, ביחד עם Barnet-Lamb ו־Geraghty. 

טיילור זכה בפרס אוסטרובסקי לשנת 2001, זכה בפרס קול של החברה האמריקאית למתמטיקה בשנת 2002, בפרס שאו (במשותף עם רוברט לנגלנדס) בשנת 2007 ובפרס פריצת הדרך במתמטיקה לשנת 2015.

נשוי לכריסטינה, ולהם שני ילדים.

==לקריאה נוספת==
* סיימון סינג, המשפט האחרון של פרמה, הוצאת ידיעות אחרונות, 2000.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.math.ias.edu/~rtaylor דף הבית של מאמרים של ריצ'רד טיילור]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מתמטיקאים בריטים
קטגוריה:מתמטיקאים אמריקאים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:סגל אוניברסיטת אוקספורד
קטגוריה:סגל אוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:עמיתי החברה המלכותית
קטגוריה:סגל אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:זוכי פרס קול
קטגוריה:זוכי פרס שאו
קטגוריה:זוכי פרס אוסטרובסקי
קטגוריה:זוכי פרס וייטהד
קטגוריה:זוכי פרס פריצת הדרך במתמטיקה
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1962
עפולה אקספרס

עפולה אקספרס הוא סרט קולנוע ישראלי בבימויה של ג'ולי שלז משנת 1997, עם צביקה הדר ואסתי זקהיים בתפקידים הראשיים. 

עם יציאתו התמודד הסרט במספר רב של קטגוריות בטקס פרסי אופיר, וגרף שישה פרסים, בהם לשחקנית הראשית (אסתי זקהיים), השחקנים המשניים (אורלי פרל ואריה מוסקונה), המלחין הטוב ביותר ושני הפרסים הנחשקים על הבימוי הטוב ביותר (עבור ג׳ולי שלז) והסרט הטוב ביותר. לאחר השתתפותו בטקס, זכה הסרט בפרס וולג'ין בפסטיבל ירושלים והשתתף בפסטיבלים בארצות שונות, כמו צ'כיה, הונג קונג, טקסס ופסטיבל ברלין הנחשב.

פסקול הסרט כלל גרסת כיסוי בביצוע אלי לוזון לשיר "גשם" מאת להקת "בנזין", שהפכה ללהיט גדול.

==תקציר העלילה==
דוד (צביקה הדר) ובתיה (אסתי זקהיים), בני-זוג מעפולה, עוברים להתגורר בתל אביב במטרה להגשים את חלום ילדותו של דוד (שעובד בתור חשמלאי רכב) להיות קוסם. מסע הגשמת החלום נקטע, בתיה מתחילה לפרנס את השניים כקופאית בסופר-מרקט ודוד מתלווה לחברו, שמעון (אריה מוסקונה), קוסם לשעבר, אך נכשל בכל הזדמנות הניתנת לו. למרות זאת, דוד מסרב להיכנע, ומסרב להודות כי הוא אינו מוכשר בקסמים, ובשל כך בתיה מציבה לו אולטימטום ועוברת לגור עם נערה בשם ויקי (אורלי פרל), זמרת מתחילה. 

העלילה עוברת תפנית כשדוד ושמעון מתחילים לצבור פופולריות במופע קסמים מצליח תחת השמות "חזיז ורעם", והיחסים בין דוד ובתיה מקבלים כיוון חדש.

==שחקנים==
{| class="wikitable"
|-
! שחקנ/ית !! דמות
|-
| צביקה הדר || דוד
|-
| אסתי זקהיים || בתיה
|-
| אריה מוסקונה || שמעון
|-
| אורלי פרל || ויקי
|-
| נתן זהבי || סליידיני
|-
| אוולין קפלון || נטשה
|-
| דין ליאור || בועז
|-
| ציפור אייזן || כתבת חרשת
|-
| עמית ליאור || יאיר
|-
| פיני קידרון || חיים
|-
| זבולון מושיאשווילי || משה קדברה
|-
| אניטה פללי || רקדנית
|-
| שרון אנה || אוריאל, הבת של בתיה
|-
| אייל רוזלס || בעל תחנת טוטו
|-
| דיקו || בתפקיד עצמו
|-
| ג'ולי שלז || אישה בסופרמרקט
|-
| טומי שפריר || ילד 
|}

== טריוויה ==

* בשני הפרקים האחרונים בסדרה "שמש", אריה מוסקונה חוזר לגלם את דמותו של מרקוס (דמות אותה הוא גילם בעונה הרביעית) בהופעת אורח. באחד מהפרקים הללו, מרקוס פונה לשמש (צביקה הדר) ומציע לו להקים עסק של קוסמות ביחד. שמש עונה לו "זה נשמע לי ממש מוכר" ומסרב בנימוס. הסצנה היא אזכור לסרט בו השתתפו השניים.
* בסרט, במהלך ריב בין דוד לבתיה, דוד מציע לבתיה "חברות", אבל היא דוחה אותו. בעונה השישית של הסדרה "שמש", שמש מספר לבר (אליעד נחום) שפעם הוא הציע חברות למישהי בשם בתיה, אבל היא דחתה אותו.
* גם בסדרה "שמש" וגם בסרט "עפולה אקספרס" שולבו סצינות בהן תושבים מקומיים (באר שבע בשמש, עפולה בעפולה אקספרס) מתראיינים לצוות הפקה תיעודי ומספרים על שמש / דוד ועל ההצלחה שלו והגאווה שהביא לשתי הערים.

==קישורים חיצוניים==

* [https://jfc.org.il/movie/28827-2/ הסרט המלא לצפייה בתשלום] ב[https://jfc.org.il/ אתר ארכיון ישראלי לסרטים - סינמטק ירושלים]

* [http://movies.israel.net/afula/afula.html "עפולה אקספרס"] - מידע על הסרט
* [https://web.archive.org/web/20070312233558/http://www.filmfund.org.il/page.aspx?section=625&mode=movie&itemid=2037 "עפולה אקספרס"], באתר קרן הקולנוע הישראלי

קטגוריה:סרטי דרמה קומית ישראליים
קטגוריה:סרטי קומדיה רומנטית ישראליים
קטגוריה:זוכי פרס אופיר: סרטים
קטגוריה:צביקה הדר
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1997
קטגוריה:עפולה
קסטיליה ולאון

קסטיליה ולאון (, מבוטא: קַסְטִייַה אִי לֵאוֺן) היא קהילה אוטונומית שהוקמה ב-1983 בצפון ספרד, ונחשבת לגדולה ביותר מבחינת שטח. קסטיליה ולאון משתרעת על שטחיהן של ממלכת לאון הקדומה ושל קסטיליה הישנה בצפון מרכז חצי האי האיברי.

קסטיליה ולאון גובלת במערב בפורטוגל וגליסיה, בדרום באקסטרמדורה, בקסטיליה-לה מנצ'ה ובקהילה האוטונומית מדריד ובמזרח באראגון ובלה ריוחה. בצפון, קנטבריה, חבל הבסקים ואסטוריאס מפרידות בינה ובין הים הקנטברי.

קסטיליה ולאון חופפת בעיקרה את אגן הניקוז של החלק הספרדי של הנהר דורו.

קסטיליה ולאון מורכבת מתשעה מחוזות (provincias):
*אווילה בדרום מזרח הקהילה האוטונומית. בשנת 2002 נמנו באווילה 165,138 תושבים והערים הגדולות בו הן הבירה אווילה (50,000 תושבים), ארבלו (7,500) וארינס דה סן פדרו (6,500 תושבים).
*בורגוס בצפון מזרח הקהילה האוטונומית. בשנת 2002 נמנו בבורגוס 352,273 תושבים והערים הגדולות בו הן הבירה בורגוס (168,000 תושבים), מירנדה דה אברו (40,000 תושבים) וארנדה דה דיארו (32,000 תושבים). ברבות מהמוניציפליות של בורגוס יש פחות ממאה תושבים.
*פלנסיה בצפון הקהילה האוטונומית. בשנת 2002 נמנו בפלנסיה 176,125 תושבים והערים הגדולות הן פלנסיה (80,000 תושבים) וגוארדו (8,300).
*ואיאדוליד במרכז הקהילה האוטונומית. בשנת 2002 נמנו בוואיאדוליד 501,157 תושבים שרובם גרים בבירת המחוז ואיאדוליד שהיא גם בירת הקהילה האוטונומית. שתי עיירות יחסית גדולות בוואיאדוליד הן מדינל דל קמפו (20,000) ולגונה דה דוארו (19,000).
*סגוביה בדרום מזרח הקהילה האוטונומית. בשנת 2002 נמנו בסגוביה 149,286 תושבים והערים הגדולות בה הן: הבירה סגוביה (55,000 תושבים) וקואיאר (9,300).
*סוריה במזרח הקהילה האוטונומית. בשנת 2002 נמנו בסוריה 91,487 תושבים, המחוז הדל ביותר באוכלוסייה בספרד. הערים הגדולות בו הן: הבירה סוריה (35,000 תושבים), אלמזאן (5,755) ובורגו דה אוסנה (5,086).
*סאמורה במערב הקהילה האוטונומית. בשנת 2002 נמנו בסאמורה 200,000 תושבים, והערים הגדולות בו הן הבירה סאמורה (65,575 תושבים), בנבנטה (17,127 תושבים) וטורו (9,000 תושבים).
*סלמנקה בדרום מערב הקהילה האוטונומית. בשנת 2002 נמנו בסלמנקה 347,120 תושבים והערים הגדולות הן הבירה סלמנקה (156,006) וסיודד רודריגו (14,447).
* לאון בצפון מערב הקהילה האוטונומית. בשנת 2002 נמנו בלאון 496,655 תושבים והערים הגדולות הן הבירה לאון (135,794), פונפרדה (64,010) וסן אנדרס דל רבנדו (25,000).

בתחילה, החיבור של המחוזות לקהילה האוטונומית נתקל בהתנגדות של לאון וסגוביה אשר הוכרחו להצטרף לקהילה האוטונומית בפסק דין של בית המשפט הספרדי לחוקה.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.turismocastillayleon.com/ מידע לתיירים על קסטיליה ולאון]
* [https://web.archive.org/web/20060928090151/http://www.travelnet.co.il/SPAINHEB/segovia.htm קסטיליה ולאון ב travelnet]
* 

*
קטגוריה:ספרד: קהילות אוטונומיות
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1983
קלרה הקדושה

קלרה הקדושה הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1996, בבימויים של ארי פולמן ואורי סיון. 

התסריט מבוסס על הרומן "רעיונותיה של קלרה הקדושה" מאת הסופר הצ'כי פבל קוהוט.

==עלילה==
העלילה מתרחשת בשנת 1999, לקראת המילניום שמביא את האנושות לסף אנדרלמוסיה, בעיירת פיתוח, שם נערה צעירה בשם קלרה (לוסי דובינצ'יק) זוכה לכוחות על-טבעיים שגורמים למהומות והתרחשויות בקרב סביבת העיירה, חבריה הפרועים של קלרה, מוריה המשונים, אנשי העיירה ומשפחתה של קלרה. בעוד שהמונים מתרוצצים סביבה בניסיון לנבא את העתיד ולמצוא את האמת, מנסה קלרה לבחור בין אהבת נעוריה, אדי טיקל (חליל אלוהב), ובין כוחותיה המסתוריים.

==פרסים==
עם יציאתו זכה הסרט בשישה פרסים בטקס פרסי האקדמיה לקולנוע ה-7 במספר, עבור: העריכה, המוזיקה המקורית (ברי סחרוף), המשחק (לוסי דובינצ'יק ויגאל נאור), הבימוי (פולמן וסיון) והסרט הטובים ביותר.

לאחר מכן זכה בפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה, השתתף בפסטיבל ברלין ופסטיבלים שונים בארצות הברית, וזכה בפרסים מיוחדים בפסטיבל קרלובי וארי. הסרט זכה להצלחה בישראל והופץ למדינות שונות בעולם.

== שחקנים ==
{| class="wikitable"
|-
! תפקיד !! שחקן
|-
| קלרה צ'אנוב || לוסי דובינצ'יק
|-
| אדי טיקל || חליל אלוהב
|-
| רוזי || ג'וני פיטרסון
|-
| ליבי || מאיה מרון
|-
| המנהל טיסונה || יגאל נאור
|-
| המורה מוניץ || יוסף אל-דרור
|-
| אמא של קלרה || יבגניה דודינה
|-
| אבא של קלרה || רונלד חיילובסקי
|-
| אלביס חנוב|| ישראל דמידוב
|-
| אבא של טיקל || מנשה נוי
|-
| אמא של טיקל || טל בן-בינה
|-
| כתבת טלוויזיה || אורלי זילברשץ-בנאי
|-
| אלינור גאלאש || מאיה דה-פריז
|-
| נועם שקרקה || יעל טוקר
|-
| גלית בירון || טל פייגנבאום
|-
| פועל || אתגר קרת
|}

==ראו גם==
* קלרה הקדושה (פסקול)

==קישורים חיצוניים==

* 

* [https://jfc.org.il/movie/44900-2/ הסרט המלא לצפייה ישירה] באתר [https://jfc.org.il/ ארכיון הסרטים הישראלי - סינמטק ירושלים]
* [https://web.archive.org/web/20131024040145/http://vod.walla.co.il/movie/2662991/clara-hakedosha הסרט המלא לצפייה ישירה], באתר וואלה VOD
* [https://web.archive.org/web/20070927224033/http://www.filmfund.org.il/page.aspx?section=625&mode=movie&itemid=1348 "קלרה הקדושה"], באתר קרן הקולנוע הישראלי
* 

קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
קטגוריה:זוכי פרס אופיר: סרטים
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני ופנטזיה ישראליים
קטגוריה:סרטים בעברית
קטגוריה:סרטים ברוסית
קטגוריה:סרטי נעורים ישראליים
קטגוריה:סרטים ישראליים מבוססי ספרים
קטגוריה:העלייה לישראל מברית המועצות ומברית המועצות לשעבר בתרבות
קטגוריה:סרטי פולחן
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1996
רוברט פיין

רוברט טריט פיין (באנגלית: Robert Treat Paine; 11 במרץ 1731 – 11 במאי 1814) היה מחותמי הכרזת העצמאות של ארצות הברית כנציג מסצ'וסטס בקונגרס הקונטיננטלי.

== חייו ==
פיין נולד בבוסטון, מסצ'וסטס ובילדותו למד בבית הספר הלטיני של בוסטון. את לימודי המשפטים באוניברסיטת הרווארד השלים בשנת 1749. פיין החל לעסוק במסחר ויצא למסע במושבות הדרומיות, ספרד ולבסוף אנגליה. כשחזר לביתו בשנת 1757 הוסמך על ידי לשכת עורכי הדין של מסצ'וסטס לעסוק במשפטים. פיין החל לעסוק בעריכת דין בפורטלנד (שהייתה באותה תקופה שייכת למדינת מסצ'וסטס, כיום בשטח מדינת מיין) ולאחר מכן העתיק את מגוריו לטאונטון, מסצ'וסטס.

ב-1768 נקרא פיין לאספה הפרובנציאלית שנקראה להתאסף בבוסטון למטרות דיון והעמדה לדין של קצינים וחיילים בריטים שלקחו חלק בטבח בוסטון.

פיין שירת בבית המשפט הכללי של מסצ'וסטס משנת 1773 ועד 1774. בשנת 1774 נבחר לקונגרס הפרובנציאלי ושירת שם עד סוף 1775. בשנת 1776 הוא נבחר לייצג את מסצ'וסטס בקונגרס הקונטיננטלי והיה מן החותמים על הכרזת העצמאות של ארצות הברית.

ב-1777 התמנה ליושב ראש בית הנבחרים של מסצ'וסטס. ב-1779 הוא התמנה גם כחבר במועצה המבצעת של ארצות הברית. פיין היה חבר בוועדת החוקה שניסחה את חוקת ארצות הברית והיה מן התומכים הנלהבים בה.

משנת 1777 ועד 1790 שירת גם כתובע הכללי של מדינת מסצ'וסטס ומשנת 1790 ועד 1804 היה שופט בבית המשפט העליון של מסצ'וסטס. בשנת 1804 פרש פיין מבית המשפט עקב בריאות ירודה והתמקד במשפחתו. פיין מת בגיל 83 ונקבר בבית הקברות הישן של מסצ'וסטס.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

קטגוריה:האבות המייסדים של ארצות הברית
קטגוריה:חברי בתי המחוקקים של מדינת מסצ'וסטס
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-18
קטגוריה:שופטי בתי המשפט של מדינת מסצ'וסטס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1731
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1814
מדיטק

[[סמליל המדיטק שהיה בשימוש עד 2020]]
המֶדְיָטֶק (מצרפתית: Médiathèque) הוא מוסד תרבות בחולון המשלב בין ספרייה עירונית מרכזית, תיאטרון לילדים סינמטק חולון וסינמטק הילדים, מוזיאון העיצוב חולון, ספריית החומרים, המוזיאון הישראלי לקריקטורה ולקומיקס והמרכז לאמנות דיגיטלית.

הבניין, בהיקף של כ-7,600 מ"ר, נבנה בהשקעה של כ-100 מיליון ש"ח, שחלקם נתרמו על ידי מפעל הפיס. הבניין החדש תוכנן על ידי משרד האדריכלים ברוך-סלומון.

==הספרייה==
ספריית המדיטק היא הספרייה המרכזית מבין שמונה הספריות בעיר חולון. הספרייה משלבת מרכז מידע וספריית השאלה לילדים, לנוער ולמבוגרים. הספרייה נוסדה בשנות ה-50 של המאה ה-20 בשם "ספריית מיטרני", ועברה למשכנה החדש באפריל 2004.

בספרייה מאגרי מידע ואוספים ייחודיים, בשילוב טכנולוגיה מתוחכמת ועדכנית לצד פעולות תרבות והעשרה. בספרייה נערכות פעולות תרבות והעשרה לילדים ולמבוגרים: שעת סיפור, מיני הצגות, הדרכות במוזיקה לבתי הספר, עידוד קריאה לילדי הגן, הדרכת תלמידים להיכרות עם משאבי הספרייה. למבוגרים מתקיימים חוג לספרות, מפגשי ערב, ערבי ספרות לדוברי רוסית וחוג לכתיבה יוצרת למבוגרים.

מדורי הספרייה:
*מדורי השאלה לילדים, לנוער ולמבוגרים.
*מדור למוזיקה.
*מדורי עיון לילדים ולמבוגרים.
*מדור כתבי עת.
*המרכז הישראלי לעיצוב - ספרייה לעיצוב וספריית חומרים וטכנולוגיות.

במאי 2019, פרצה שרפה נרחבת בבית הקפה במקום. בעקבות הפיח והעשן הרבים, נסגרה הספרייה עד תחילת 2020.

==התיאטרון לצעירים==
התיאטרון לצעירים הוא תיאטרון שמיועד להצגות לילדים ונוער. בתיאטרון 3 אולמות מופעים, וסטודיו בו לומדים את אמנויות הבמה תלמידים מגיל הגן ועד גיל תיכון. התיאטרון מפיק בעצמו 5 הצגות בשנה ומארח הצגות של תיאטראות מרחבי הארץ.
בנוסף, מתקיימות בתיאטרון פעילויות תרבותיות שונות, ביניהן מופעי מחווה ליוצרים ישראלים.

==הסינמטק==
לוגו הסינמטק
סינמטק חולון החל לפעול באוקטובר 2008, והוא מורכב משני אולמות צפייה. הסינמטק הוקם ביוזמת הבמאי רנן שור. בערב הפתיחה שלו נערכה מחווה לסרטים של אפרים קישון שמעולם לא הוצגו; ניתן תואר יקיר הסינמטק לשחקנית-במאית רונית אלקבץ והוכרזו 10 במאים צעירים כ"במאי הדור הבא". מנהלת הסינמטק בשנת ההקרנה הייתה מור אלדר. בפברואר פרשה אלדר ושירה כרמי נבחרה לניהול הסינמטק.
הקמת הסינמטק בחולון מהווה חלק ממגמה של עיריית חולון להפוך את העיר למרכז תרבותי אזורי.

====== סינמטק הילדים ======
בית קולנוע אשר מציג תוכן ייחודי לילדים, הראשון בישראל. מבנה הביצה שנועד לשעת סיפור, פורק והורכב מחדש כבית קולנוע צבעוני ומשוכלל ובו 104 מקומות ישיבה. הוא תוכנן על ידי האדריכל שאול קנר, והושק בשנת 2021. הסינמטק מציע סרטים לילדים קלאסיים ועכשוויים מישראל והעולם.<gallery>
mediatech1.jpg|המדיטק במבט מכיוון קניון חולון
mediatech3.JPG|הכניסה האחורית, המבנה הצהוב בצורת ביצה הוא מבנה שעת סיפור
MeDYATEKK02.jpg|פרט מחזיתו הדרומית של המבנה, 10/07
קובץ:PikiWiki Israel 6345 Holon.JPG|בית הקפה והרחבה
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.israelidesign.org.il/ אתר המרכז הישראלי לעיצוב]
* 
* [http://www.habama.co.il/Pages/Description.aspx?Subj=4&Area=1&ArticleId=7846 קיץ של הכרות עם סינמטק חולון], אתר "הבמה"
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: ספריות ציבוריות
קטגוריה:חולון: תרבות
קטגוריה:חולון: תיאטראות
חולון
קטגוריה:חולון: מבנים
אי צף

אי צף מעוטר בקרמל
אי צף או איים צפים או ביצה בשלג (בצרפתית: Île flottante או Îles flottantes או œufs à la neige בהתאמה) הוא קינוח מהמטבח הצרפתי. הוא מורכב מחלבוני ביצים שהוקצפו עם סוכר, הועברו אל תוך תבנית (חצי-כדורית או טבעתית) ונאפו בתנור בתוך אמבט מרים עד להזהבה. הקצף האפוי מוצא מהתבנית לאחר צינון ואז מונח בתוך קערה שקופה המלאה בקרם אנגלז עד לחציה. את הקינוח נהוג לעטר בקרמל.

בגרסה אחרת של הקינוח, מבשלים כמויות קטנות מן החלבונים המוקצפים בתוך חלב המתובל בווניל, במשך כשתי דקות, ואת פיסות החלבונים עורמים מעל לקרם האנגלז לפני העיטור בקרמל. 

בגרסה אחרת של הקינוח, את איי החלבונים עורמים מעל קרם שוקולד.

==ראו גם==
* חלב ציפורים

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מאכלי ביצים
קטגוריה:קינוחי ביצים
קטגוריה:קינוחים
קטגוריה:המטבח הצרפתי: קינוחים
בארי מזור

בארי מזור (באנגלית: Barry Mazur; נולד ב-19 בדצמבר 1937) הוא יהודי-אמריקאי, פרופסור למתמטיקה באוניברסיטת הרווארד.

==קורות חיים==
בארי מזור נולד בניו יורק. למד בתיכון ברונקס למדעים. קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת פרינסטון בשנת 1959. בשנה זו הצטרף לסגל של אוניברסיטת הרווארד. בשנת 1962 מונה למרצה בכיר, בשנת 1965 מונה לפרופסור חבר, ובשנת 1969 מונה לפרופסור מן המניין. עבודתו הראשונה הייתה בטופולוגיה גאומטרית. בהשפעת הגישה של אלכסנדר גרותנדיק לגאומטריה אלגברית, הוא עבר לעסוק בגאומטריה דיופנטית. תאוריית העיוות של מזור קשורה לעקומים אליפטיים. בשנת 1982 נבחר כחבר של האקדמיה הלאומית למדעים. קיבל את פרס ובלן בגאומטריה ואת פרס קול.

הוא ידוע גם בשל ההיכרות בין האידיאל של אייזנשטיין לאלגברה מתקדמת. רעיון זה היה בסופו של דבר אחד מן השלבים המוצלחים בהוכחתו של אנדרו ויילס למשפט האחרון של פרמה. מזור וויילס עבדו יחד קודם על מאמרים חשובים על בעיית תאוריית איווסווה בתחום השדות הממשיים לחלוטין.

מזור פיתח את תורת הדפורמציות של הצגות גלואה, המתארת באופן קטגורי את ההרמות של הצגות המוגדרות מעל שדה סופי של חבורות גלואה מסוימות, להצגות המוגדרות מעל חוג מקומי שלם ונותרי, שהשדה הסופי הוא שדה השאריות שלו.

מזור היה עורך כתב העת Inventiones Mathematicae לו הוגש מאמרו של אנדרו ויילס לפתרון המשפט האחרון של פרמה, והוא זה שמינה את צוות הבדיקה בן שישה בודקים.

בארי מזור הנחה למעלה מ-50 סטודנטים במהלך השנים, עם תלמידיו נמנים נועם אלקיס (כיום פרופסור למתמטיקה באוניברסיטת הרווארד) והמתמטיקאי הישראלי רון ליבנה (כיום פרופסור למתמטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים).

במאמר מנחה, "תורת המספרים כזבוב הבקר", מזור מתאר את תורת המספרים כתחום:

==לקריאה נוספת==
* סיימון סינג, המשפט האחרון של פרמה, הוצאת ידיעות אחרונות, 2000.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:מתמטיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:סגל אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:זוכי פרס קול
קטגוריה:חוקרי תורת המספרים יהודים
קטגוריה:יהודים עמיתי האגודה האמריקאית למתמטיקה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1937
רבינא

רבינא - אמורא בבלי בן הדור החמישי והשישי, שהיה בצעירותו תלמידו של רבא, ובזקנותו ישב בבית מדרשו של רב אשי ונחשב לתלמידו.

רבינא היה בעל קרקעות וסוחר. מכיוון שלא עמד בראש ישיבה, אינו מוזכר באגרת רב שרירא גאון, ותאריך הפטירה שלו אינו ידוע במדויק. בן אחותו ותלמידו היה רבינא האחרון.

לפי המובא בתלמוד משמע, שבניגוד לאמוראים רבים שנולדו לאב או סב תלמידי חכמים, אביו לא היה חכם בתורה, ואת חכמתו בתורה השיג על ידי עמלו.

== משפחתו ==
חמיו היה אבימי בר נאזי.

אחיינו היה רבינא האחרון.

== סידור התלמוד ==
לפי שיטת רש"י והרמב"ם הוא רבינא שסידר יחד עם רב אשי את התלמוד הבבלי, בניגוד לשיטת רב שרירא גאון הסובר שהכינוי "סוף התלמוד" מיוחס לאמוראים האחרונים ולא לסידור התלמוד, והם רבינא בנו של רב הונא ורב אסי האחרון ראש ישיבת פומבדיתא.

== ראו גם ==
* רב אשי
* רבינא האחרון

== לקריאה נוספת ==
* אבינועם כהן, "רבינא וחכמי דורו - עיונים בסדר הזמנים של אמוראים אחרונים בבבל", רמת גן, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, תשס"א

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הדור החמישי לאמוראי בבל
קטגוריה:הדור השישי לאמוראי בבל
קטגוריה:תלמידי רבא
קטגוריה:תלמידי רב אשי
קטגוריה:נפטרים ב-421
נעמי בן נתן שחורי

נעמי בן נתן שחורי (נולדה ב-1947) היא מפיקה ובמאית של סרטי תעודה.

==ביוגרפיה==
שחורי נולדה ברומניה להורים ניצולי שואה. עלתה לארץ עם הוריה ב-1958. גדלה ברמת גן, שם למדה בתיכון חדש. בוגרת החוגים לספרות אנגלית ותרבות צרפת באוניברסיטת תל אביב. שחורי החלה את דרכה בתחום הקולנוע והטלוויזיה ב-1973 כמפיקה במשרד התל אביבי של ערוץ הטלוויזיה הגרמני ה-ZDF, ולאחר מכן כמפיקה ובמאית עבור הטלוויזיה ההולנדית (1976–1978). בהמשך ערכה עבודות תחקיר ובימוי עבור הטלוויזיה הישראלית, ה-BBC ותחנות טלוויזיה אמריקאיות (1978 - 1980). בשנת 1980 נסעה לארצות הברית ככתבת ומפיקה עבור ערוץ ZDF במשרדיו אשר בצפון אמריקה - וושינגטון.

משנת 1983 ואילך, שחורי פעילה כמפיקה, במאית ומנהלת בחברות "בלפילמס", "סרטי בלבו" ו"בלשיר אינטרנשיונל". במסגרות אלה הפיקה עשרות סרטי תעודה, המתאפיינים בשיתופי פעולה בינלאומיים עם 
ערוצי טלוויזיה איכותיים באירופה ובארצות הברית.

פעילותה הבינלאומית המרכזית של שחורי היא בתחום סרטי התעודה, בו רכשה מוניטין והכרה כמפיקה וכחברת ההנהלה העולמית ונציגת ישראל, מאז 1995, של ארגון INPUT, המאגד את הפסטיבל הנודד של עורכי התוכן בערוצי הטלוויזיה ברחבי העולם. בשנת 2005 נבחרה כנשיאת INPUT העולמית. 

במקביל, פעלה שחורי בתחומי מדיניות התקשורת ושימשה בשנים 2000–2001 כסמנכ"ל הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו, וקידמה מדיניות שידור נאורה. 

שחורי היא מורה להפקה בחוג לקולנוע ולטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב.
משנת 2004 ועד שנת 2006 עמדה שחורי בראש המסלול החדש והייחודי למפיקים יזמים בבית הספר סם שפיגל, ובשנת 2006 היא שימשה כמנהלת בפועל של בית הספר, עם יציאתו של המנהל והמייסד רנן שור לשנת שבתון. 
בשנת 2007 החלה לנהל את בית הספר לקולנוע שבמדרשה לאומנות בבית ברל.

ב-2016 זכתה לפרס מפעל חיים מטעם פורום היוצרים הדוקומנטריים.

נעמי שחורי מתגוררת בתל אביב עם בעלה, כתרי שחורי, מפיק ומנהל קרן הקולנוע הישראלי.

== מעבודותיה כמפיקה ==
* "יד ושם" (2004) – הפקת כ-100 סרטים קצרים למוזיאון החדש להנצחת השואה של יד ושם.
* "עבדי החרב" (2003) – טרילוגיה על המנהיגות הישראלית עבור ערוץ 8, ה-BBC, ARTE – צרפת ועוד.
* "82" (Catch 82) (2002) – סדרה דוקומנטרית על מלחמת לבנון (עורכת סדרה).
* "הסוד" (2001) – סרט תעודה, ערוץ 8, בימוי: רונית קרצנר. 
* "לוצ'אנו בריו" (2000) – סרט תעודה על המלחין האיטלקי, 60 דקות. 
* "המתנחלים" (2000).
* "ארבעה חברים" (1999) – 60 דקות, דוקומנטרי.
* הפקת 5 פרקים בסדרה התיעודית "תקומה" של הערוץ הראשון במלאת 50 שנה למדינה (1995 - 1997).
* "החלום של פנחס" (1997) – סרט תיעודי בבימוי רות ולק.

== מעבודותיה כבמאית ==
* "הבריחה" (1999) – תיעודי, 60 דקות.
* "7 ימים בנובמבר" (1995 - 1996) – 75 דקות.
*"שוקן, על גבול הקונצנזוס" (2020) – 75 דקות.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:במאיות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:במאי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:במאיות קולנוע ישראליות
קטגוריה:במאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:מפיקות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:מפיקי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:מפיקות קולנוע ישראליות
קטגוריה:מפיקי קולנוע ישראלים
קטגוריה:בוגרות תיכון חדש
קטגוריה:בוגרי תיכון חדש
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראליות ילידות רומניה
קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:סגל המדרשה לאמנות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1947
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947
דום-דום

דום דום (Dumdum) הוא קליע רגיל שראשו החד נקטם. כתוצאה מכך שטח הפגיעה של הקליע בגוף הנפגע גדול יותר.

היתרון המרכזי בשימוש בסוג זה של קליעים במהלך ירי, הוא יכולת איבוד אנרגיה קינטית גבוהה של הקליע בגוף - דבר המאפשר כוח עצר רב לכל קליע, כך שמספר נמוך של פגיעות דרוש לנטרול המטרה, וכן מניעת יציאת הקליע מגוף הנפגע באופן שהוא עלול לפגוע באדם נוסף.

החסרונות של קליע הדום דום נעוצות במבנהו הלא-אווירודינמי, הפוגע במסלול הבליסטי שלו ומוריד מכושר החדירה שלו.

לפי אמנת האג משנת 1899, השימוש המלחמתי בכדורים מעין אלו אסור, בשל הסבל הרב הנגרם לנפגע מהם. 

השם 'דום דום' (או ליתר דיוק, דאם דאם, בהינדית) לקוח משמה של עיירה בהודו בה ייצרו לראשונה קליעים מסוג זה.

== ראו גם ==
*הולופוינט

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20080604122717/http://www.yale.edu/lawweb/avalon/lawofwar/dec99-03.htm ההצהרה משנת 1899 בדבר איסור השימוש בכדורי דום דום במלחמה]
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תחמושת לנשק קל
ההרוג ה-17

"ההרוג ה-17" הוא סרט דוקומנטרי, דוקו אקטיביזם ישראלי, בבימויו של דוד אופק. הסרט יצא לאקרנים בשנת 2003. זוכה פרס אופיר בקטגוריה התיעודית ובפסטיבל דוקאביב בקטגוריית סרטים ישראליים.

== עלילה ==
ברוב המקרים של פיגועים, הפתולוגים במכון הלאומי לרפואה משפטית באבו כביר מצליחים, בסיוע משפחות הקרבנות, לזהות את הגופות תוך שעות עד ימים.

בפיגוע התאבדות בקו 830 של חברת אגד, ב-5 ביוני 2002 בסמוך לצומת מגידו, היה קורבן אחד מתוך 17 הרוגים אשר הפתולוגים לא הצליחו לזהות, ואף אחד מבני משפחתו לא בא לזהות את הגופה. בעקבות תעלומת זהות ההרוג ה-17, יצאו הבמאי דוד אופק ושותפיו לנסות לגלות את זהותו, כמעט ללא כל קצוות חוט לפתרון התעלומה. במהלך הדרך הם פגשו אישים ודמויות אשר היו באזור הפיגוע או באוטובוס, קציני משטרה האחראים על חקירת האירוע, דמויות אשר נקשרו לסיפור ימים רבים לפני כן, ואף את המאייר גיל ג'יבלי לציור הקלסתרונים במהלך המסע לגילוי ההרוג האנונימי.

בעקבות קלסתרון שפורסם פנה נהג מונית משדרות, והודיע על כך שהיה צריך להסיע מישהו הדומה לקלסתרון לתחנה המרכזית בתל אביב, והוא אמר לו שהוא בדרכו לחופשה בכנרת. נהג המונית הכיר אותו ואת משפחתו מהעיר שדרות, ופנה למפרסמי המודעה שהיו כחמישה חודשים מתחילת הפקת הסרט בניסיון להגיע להרוג ה-17 בפיגוע. מאמצים רבים של כיווני חקירה הושקעו במטרה לזהותו, הכולל שיתוף פעולה עם משטרת ישראל, פתיחת תיק חקירת הפיגוע, כולל חומר מסווג מחקירת הפיגוע, והאנשים שהיו על האוטובוס ויכלו לשפוך אור על הפרשה.

כעבור חצי שנה מתחילת החיפושים זוהתה גופת ההרוג, אליהו (אליקו) תימסיט, בן 32, תושב העיר שדרות. תימסיט היה בדרכו לחופשה בכנרת. מתברר כי המשפחה הודיעה על העדרו למשטרת שדרות רק במהלך חודש יולי, כחודש לאחר הפיגוע, אך במשטרה לא קישרו בין האירועים.
תימסיט נקבר בטקס דתי בבית העלמין בשדרות, בסמוך לאימו שנפטרה שלושה חודשים לאחר מותו בפיגוע. טרם זיהויו נקבר כאלמוני בחלקת הלא-יהודים בבית העלמין באשקלון. השאיר אחריו אב ושבעה אחים.

==קישורים חיצוניים==

* יוסי מדמוני, [https://web.archive.org/web/20120818044116/http://www.film-e-good.org.il/siteFiles/1/14/4709.asp סינמה בלש, ראיון את דוד אופק], באתר איגוד התסריטאים
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 2003
קטגוריה:סרטים תיעודיים ישראליים
קטגוריה:זוכי פרס אופיר: סרטים
קטגוריה:זוכי פרס הסרט הטוב בפסטיבל דוקאביב
קטגוריה:סרטים תיעודיים העוסקים בסכסוך הישראלי-פלסטיני
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2003
קטגוריה:הפיגוע בצומת מגידו (2002)
מוזיאון ארצות המקרא ירושלים

מוזיאון ארצות המקרא ירושלים הוא מוזיאון לממצאים ארכאולוגיים המצוי בגבעת רם שבירושלים, בסמוך למוזיאון ישראל ובצמוד אל הקריה הלאומית לארכאולוגיה של ארץ ישראל.

==מבנה המוזיאון==
חזית המוזיאון
מוזיאון ארצות המקרא, דצמבר 2023
המוזיאון תוכנן על ידי האדריכל זאב שיינברג כמבנה נועד להזכיר עיר מבוצרת מתקופת הברזל. קירות חזית המבנה אטומים ומצופים אבן נסורה ונועדו להזכיר צורת חלקלקה. כניסת המבנה העשויה זכוכית ירוקה נועדה להזכיר קופסת תצוגה במוזיאון. חלונות המבנה הצרים והארוכים נועדו להזכיר חרכי ירי בחומה.

==מוצגי המוזיאון==
במוזיאון מוצג אוספו של ד"ר אלי בורובסקי הכולל מוצגים ארכאולוגיים החל מהתקופה הפרה היסטורית ועד התקופה הביזנטית. המוצגים מתמקדים בארץ ישראל בתקופת המקרא ובארצות המזרח הקדום (מוצגים מפרס ומבבל וכן מוצגים אכדיים, שומריים, ארמיים ומצריים). במוזיאון מוצג אחד האוספים החשובים בעולם והמקיפים ביותר של חותמות עתיקים.

ביקורת אשר נמתחה על המוזיאון בידי מספר ארכאולוגים גורסת כי ממצאים הגיעו לאוסף כתוצאה מסחר בעתיקות ולכן מקורם ומקום הימצאם המקורי אינו ברור.

==לקריאה נוספת==
* דוד קרויאנקר, ירושלים - מבט ארכיטקטוני, כתר הוצאה לאור, 1996

== קישורים חיצוניים ==

* 

* אלי שילר, "[http://noar.education.gov.il/main/upload/perut/mincha12.doc שלושה מוזיאונים חדשים בירושלים]" 
* שרה ג'ו בן-צבי, [https://web.archive.org/web/20101129082930/http://segulamag.com/he/articles/view-article.asp?article=14 עתיקות בשלושה ממדים], פורסם במגזין סגולה
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

ארצות המקרא
קטגוריה:קריית הלאום
קטגוריה:ירושלים: עמותות
רויאל פסטיבל הול

הרויאל פסטיבל הול
הרויאל פסטיבל הול (באנגלית: Royal Festival Hall, בתרגום לעברית: אולם הפסטיבל המלכותי) הוא אולם קונצרטים ומופעי מחול שהוא חלק מסאות'בנק סנטר. האולם ממוקם באזור סאות' בנק על הגדה הדרומית של נהר התמזה בלונדון. המבנה נחשב לבעל חשיבות ארכיטקטונית, והוא הראשון שנבנה לאחר מלחמת העולם השנייה שמוגדר כ"מבנה מוגן".

==הקמת המבנה==
את אבן הפינה של המבנה הניח בשנת 1949 קלמנט אטלי, ראש ממשלת בריטניה דאז. המבנה הוקם כתרומת מועצת מחוז לונדון עבור פסטיבל בריטניה ופתיחתו הרשמית נערכה ב-3 במאי 1951.

המבנה תוכנן בסגנון מודרני מובהק על ידי האדריכל יו קאסון בן ה-39 שנבחר על ידי הנהלת פסטיבל בריטניה כחלק ממדיניות ההנהלה לבחור אך ורק אדריכלים צעירים.

המבנה שונה באופן משמעותי ב-1964, אז נוסף לו אולם כניסה הפונה לעבר הנהר, ונבנו חדרי הלבשה נוספים. שינויים אלה שינו את מראהו החיצוני של הבניין. שינויים נוספים נערכו במבנה בשנים 1967 - 1968, אז נבנו אולם המלכה אליזבת, חדר פורסל וגלריית הייוורד כחלק ממרכז סאות' בנק.

בסוף שנות ה-80 החלו להציג באולם המבואה של הבניין הצגות לציבור הרחב בלא תשלום - מנהג שהפך לפופולרי. המבואה עצמה משמשת כיום כאחד מאתרי המופעים העיקריים בלונדון.

לאחר שנת 2000 הוחלט לשפץ את הבניין ולשפר את האקוסטיקה בו. שיפוצים אלה צפויים להסתיים באמצע שנת 2007, בעלות של 75 מיליון ליש"ט.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.guardian.co.uk/fromthearchive/story/0,12269,1591006,00.html מאמר בעיתון הגארדיאן מ-13 באוקטובר 1949 המתאר את טקס הנחת אבן הפינה]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:לונדון: תרבות
קטגוריה:לונדון: מבנים רשומים דרגה I
קטגוריה:לונדון: אולמות קונצרטים
ספר המידות (ברסלב)

ספר המידות (נקרא בתחילה "ספר האלף-בית") הוא ספר שנכתב על ידי רבי נחמן מברסלב המאסף מאמרים על המידות השונות, וכן על היבטים שונים בחיי האדם.

הספר ערוך לפי ערכים שונים, על פי סדר האלף-בית.
בתחילה, היה הספר כתוב בכתב יד אצל רבי נחמן, שלא פרסמו, אולם בשנת 1803 (תקס"ג) קרא רבי נחמן לרבי נתן שטרנהרץ והקריא לו את רוב הספר על מנת שיכינו לדפוס.
רבי נחמן העריך מאוד את הספר, ואף אמר עליו "הספר הזה הוא ידידי הטוב! זה הספר עשה אותי יהודי!".

הספר מתחלק לשני חלקים, כשהאחד נקרא "אלף בית ישן", ואילו השני נקרא "אלף בית חדש". את חלקו הראשון של הספר כתב רבי נחמן עוד בימי ילדותו, ואילו את החלק השני כתב בתקופה מאוחרת יותר. במהדורה הראשונה נדפסו שני החלקים נפרדים זה מזה, ואולם במהדורה השנייה תיקן זאת רבי נתן, ושני החלקים נדפסו יחדיו, כשבכל ערך יש חלק ראשון וחלק שני. 

על פי עדותו של רבי נתן, הספר שהודפס הוא רק אחוז מזערי מתוך כתב היד של רבי נחמן. על ערך רפואה בלבד, מספר רבי נתן, היו לרבי נחמן מאתיים דפים כתובים. 

==מהדורות הספר==
הספר נדפס לראשונה בשנת 1810 (תקע"א), שנת פטירתו של רבי נחמן, ולאחר מכן, בשנת 1822 (תקפ"ג), הודפס מחדש בצירוף מראי מקומות שכתב רבי נתן שטרנהרץ. בשנים מאוחרות יותר נוספו מראי מקומות נוספים, חלקם נכתבו על ידי רבי צדוק הכהן מלובלין, וחלקם על ידי רבי נחמן מטשעהרין, תלמידו של רבי נתן.

== קישורים חיצוניים ==

*[https://ashoova.co.il/ask/k-category/book-of-virtues/ ספר המידות], באתר אשובה 
* 

* https://breslovbooks.com/pdf/hebrew-sefer-hamedos.pdf ספר המידות
** https://web.archive.org/web/20210804153537/https://breslovbooks.com/pdf/hebrew-sefer-hamedos.pdf ארכיון Archive.org 
* https://breslovbooks.com/pdf/hebrew-sefer-hamedos-with-sources-version-2.pdf ספר המידות עם מראי מקומות
**https://web.archive.org/web/20230314164356/https://breslovbooks.com/pdf/hebrew-sefer-hamedos-with-sources-version-2.pdf ארכיון Archive.org

קטגוריה:ספרי ברסלב
קטגוריה:ספרי 1810
קטגוריה:כתבי רבי נחמן מברסלב
קטגוריה:ספרי מוסר
1670

__TOC__

== אירועים ==

== נולדו ==
* יחיאל מיכל חסיד, רבה של ברלין ושל פרנקפורט על האודר

== נפטרו ==

== לוח שנה ==







=== שנת 1670 לפי הלוח היוליאני ===


|}</div></div>


==קישורים חיצוניים==
אוולין קפלון

אוולין קפלון בסרטו של [[אריק קפלון, "החברים של יאנה", 1999]]
אוולין קפלון (בחזית משמאל), לצידה [[דורית בר-אור, יעל פוליאקוב (מאחור) בסרטו של ינקול גולדווסר "אין לה אלוהים", 2006]]
אוולין (אווה) קפלון (ברוסית: Эвелин Каплун; נולדה ב-4 בנובמבר 1971 בברית המועצות) היא שחקנית ישראלית זוכת פרס אופיר לשחקנית הראשית הטובה ביותר בסרט "החברים של יאנה".

== ביוגרפיה ==
קפלון נולדה וגדלה בלנינגרד שברוסיה הסובייטית. ב-1987, כשהייתה בת 16 בלבד, עזבה את בית הוריה, עברה לגור במעונות בעיר מולדתה והחלה ללמוד משחק בבית ספר למשחק. שלוש שנים לאחר מכן, בשנת 1990, עלתה לארץ ללא משפחתה.

== קריירה ==

בשנת 1997 קיבלה את ההזדמנות הראשונה שלה, כששיחקה, לצידם של צביקה הדר ואסתי זקהיים בסרטה של ג'ולי שלז "עפולה אקספרס". הסרט זכה בפרס וולג'ין היוקרתי בפסטיבל ירושלים וגרף שישה פרסי אוסקר ישראלי. והוא שימש קרש קפיצה לקפלון לשחק תפקיד משמעותי יותר. בשנת 1999 כיכבה קפלון, לצד ניר לוי ומוסקו אלקלעי, בסרטו של אריק קפלון, "החברים של יאנה". בדומה לחוויות שעברה בעצמה, שיחקה קפלון את יאנה, צעירה רוסיה העולה לארץ וחיה חיים קשי-יום על רקע מלחמת המפרץ. הסרט זכה בעשרה פרסי אוסקר ישראלי, ביניהם לסרט הטוב ביותר, וקפלון זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר. לאחר מכן זכתה קפלון בפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הקולנוע בפיליפינים ובפסטיבל קרלובי וארי והסרט זכה במספר משמעותי של פרסי קולנוע בינלאומיים.

בשנת 2000 עבר הזוג קפלון להתגורר בלוס אנג'לס, ארצות הברית, במטרה לקדם את הקריירות הקולנועיות שלהם. קפלון החלה ללמוד ולהתנסות בעריכת סרטים, ערכה מספר סרטים ושימשה מספר פעמים כעוזרת עריכה. באותה שנה ילדה את בתה, איה. בשנת 2004 חזרו הזוג לארץ, וקפלון חזרה לתודעת הציבור כששיחקה תפקיד משני בסרט "הכלה הסורית". באותה תקופה החלה לככב בסדרת הטלוויזיה של חיים בוזגלו "כתב פלילי" לצד אושיק לוי.

בשנת 2005 שיחקה קפלון תפקיד ראשי בסרטו של איל חלפון "איזה מקום נפלא". בסרט שיחקה קפלון את דמותה של ז'אנה, זונה המנהלת מסע לגילוי משמעות החיים עם לוקח חסותה, אותו משחק אורי גבריאל. הסרט זכה בארבעה פרסי אוסקר ישראלי, ביניהם לסרט הטוב ביותר, פרס וולג'ין בפסטיבל ירושלים ומספר פרסים בינלאומיים.

בשנת 2006 החלה לשמש כעוזרת-עריכה בסדרת הטלוויזיה "השמיניה" בערוץ הילדים. כמו כן, שיחקה בעונות 2–3 תפקיד יחסית משמעותי לאורך כמה פרקים (לינה, בת דודתה של נטשה), לצד תום אבני, עדי הימלבלוי ומספר רב של שחקנים. שיחקה גם בסרט מכתבים לאמריקה.
באותה השנה ב-2006 שיחקה בתפקיד ראשי בסרט אין לה אלוהים.

היא שיחקה בסרטו של ניר ברגמן "הדקדוק הפנימי" (2010), המבוסס על הספר "ספר הדקדוק הפנימי", של דויד גרוסמן.

== חיים אישיים ==
נשואה לבמאי אריק קפלון. ב-2000 עברה קפלון, יחד עם בעלה, להתגורר בלוס אנג'לס. בשנת 2001 נולדה בתם המשותפת, איה. הזוג חזר לישראל בשנת 2003.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:ישראליות ילידות ברית המועצות
קטגוריה:ישראלים ילידי ברית המועצות
קטגוריה:עולות בשנות ה-1990
קטגוריה:עולים בשנות ה-1990
קטגוריה:שחקניות קולנוע חרדי
קטגוריה:זוכות פרס אופיר: השחקנית הטובה
קטגוריה:שחקניות ישראליות
קטגוריה:זוכי פרס אופיר: השחקן הטוב
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1971
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1971
עכבר מצוי

עכבר מצוי או עכבר הבית (שם מדעי: Mus musculus) הוא מין מכרסם בסוג עכבר. מוצאו באזור הודו אך במהלך 8,000 השנים האחרונות התרחבה התפשטותו הגאוגרפית, כתוצאה מיחסיו עם בני האדם.

=== מבנה גוף ומראה ===

אורך הזנב כאורך גופו וראשו יחדיו – 65–105 מ"מ. העכבר הוא בעל עיניים שחורות, אוזניים עגולות, אף מחודד ושפם זיפני ארוך. משקלו: 12–30 גרם. צבע הפרווה בדרך כלל חום בהיר עד שחור, בעל כרס פרוותית לבנה או אפורה, צבע הזנב בהיר יותר בחלק תחתון מאשר עליון.

=== תפוצה ===
עכבר הבית נפוץ כמעט בכל אזור מחיה בו יש אנשים לרבות אזורים חקלאיים, ביערות טבעיים וגם ביערות שנשתלו על ידי בני אדם. באדמת מרעה ובאזורי חוף, באזורים בעלי שיחים נמוכים ואזורים עירוניים.

=== התנהגות ===
בשעות היום רוב בני המשפחה חבויים במחילות ובסדקי סלעים ופעילים בשעות הדמדומים והלילה. הם מיטיבים לרוץ ולטפס.
עכבר הבית מרבה לשכון גם בסביבת האדם: בבתי מגורים, מחסנים, ומבנים אחרים. בתנאי סביבה מתאימים יימצא בשדות ולאורך נחלים, במקומות בהם צמחייה צפופה המאפשרת לו להסתתר בה.
עכבר הבית ניזון בעיקר מחומר צמחי, אבל הוא אוכל-כול. גם את הצואה של עצמו הוא אוכל. בכך הוא ניזון מחומרי מזון הנוצרים במעיו באמצעות חיידקים.

מספר שעות השינה ביממה של עכבר הבית בשבי הוא בממוצע 12.5.

העכבר הוא טריטוריאלי. ובדרך כלל זכר דומיננטי אחד חי יחד עם מספר נקבות וגורים. זכרים דומיננטיים מכבדים את הטריטוריה של פרטים אחרים, ובדרך כלל אינם נכנסים אליה אלא אם היא פנויה.

===אויבים===

לעכבר הבית ישנם אויבים רבים. חתולים, נחשים ועופות דורסים. אולם האויב הגדול ביותר הוא האדם. עקב הרתיעה הרבה מעכברים, נוצרה תעשייה שמגלגלת מיליארדי דולרים בשנה ועוסקת בלכידת והרעלת עכברים.

=== רבייה ===
תקופת ההריון של העכבר נמשכת 19–21 יום, שבסופה ממליטה הנקבה 3–14 גורים (בממוצע שישה עד שמונה). נקבה אחת יכולה להמליט 5 עד 10 פעמים בשנה, כך שאוכלוסיית העכברים יכולה לגדול מהר מאוד. הרבייה מתרחשת לאורך כל השנה. (בכל אופן, בעלי חיים בטבע אינם מתרבים בחודשים הקרים).

הגורים נולדים עיוורים, חירשים וחסרי פרווה. השמיעה מגיעה לכדי התפתחות מושלמת ביום הרביעי ללידה, הפרווה תתחיל להופיע בערך לאחר שישה ימים, והעיניים נפתחות בערך לאחר 13 יום מהלידה. הנקבות מגיעות לכדי בגרות מינית בערך בגיל שישה שבועות, והזכרים בערך בגיל שמונה שבועות. אבל הם יכולים להזדווג גם בגיל חמישה שבועות. כאמור, בדרך כלל עכברי הבית פוליגמיים.

=== תוחלת חיים ===
בדרך כלל חיים עכברי הבית בטבע פחות משנה. בסביבה מוגנת הם חיים לעיתים תכופות שנתיים עד שלוש שנים.

=== נזקים לאדם ===
עכברי הבית גורמים נזק רב בהורסם יבולים חקלאיים, וגורמים לזיהום המזון שנצרך על ידי בני האדם. עכבר הבית הוא מין פולש הקשור להכחדתם של מינים מקומיים באזורים שאליהם הוא פולש, שנחשבים מחוץ לתחום האזור הטבעי שלו. עכבר הבית משמש פונדקאי למגוון רחב של מחלות וטפילים מדבקים של בני האדם. המשמעותי ביניהם הוא הדבר הבובוני שמועבר באמצעות החיידק Yersinia pestis וחיידק הסלמונלה.

== גלריה ==
<gallery mode="packed">
Pet mouse black white.jpg|עכבר כחיית מחמד
Мышь 2.jpg
Mus musculus 02.JPG
Lab mouse mg 3204.jpg|עכבר מעבדה
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:עכברים (תת-משפחה)
קטגוריה:אורגניזם מודל
קטגוריה:ארץ ישראל: עכבריים
קטגוריה:בעלי חיים שוכני בית
קטגוריה:יונקים קוסמופוליטיים
קטגוריה:מינים מלווי אדם
קטגוריה:הודו: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
קטגוריה:חיות בר שחיות בערים בישראל
יקרונית אסייתית

יקרונית אסייתית (שם מדעי: Anoplophora glabripennis), היא מין חיפושית ממשפחת היקרוניתיים ממוצא מזרח-אסייתי, הנחשבת לאחד המינים הפולשים המזיקים ביותר בעולם.

== מאפיינים ==
היקרונית האסייתית היא חיפושית שחורה מנוקדת בלבן, המגיעה לגודל של 35 מ"מ. מגיעה לבגרות תוך 1–2 שנים. נקבה מטילה בין 30 ל-80 ביצים בכל הטלה. את הביצים היא מטילה בתוך ענף של העץ והזחלים המתפתחים מהן, ניזונים מהעץ. מקורה של החיפושית הוא באזור רחב של סין, יפן וקוריאה, המכיל ארבעה תנאים אקלימיים שונים, שדומים לאזורים בצפון ארצות הברית ודרומית למקסיקו.

עד 2005, עברה גם להתגורר באזורים עירוניים בארצות הברית, קנדה ואוסטריה, באמצעות משלוחים ימיים ומסחר בין משתלות. מאמינים שהגיעה לארצות הברית במשלוחי עץ מסין, ב-1996. בשנת 2006 כבר ניתן למצוא שריצה גדולה בניו יורק ובשיקגו. היא אותרה ב-14 מדינות שונות בארצות הברית. באוסטריה נמצאה שריצה גדולה ב-2001, 2-3 שנים לאחר שפלשה למדינה.

חיפושית זו מסוגלת להופיע בכל מקום שבו גדלים עצים וקיימים התנאים המתאימים בשבילה. באזור הטבעי שלה, מופיעה במינים של עצים נשירים. באזורים הלא טבעיים שלה, מהווה איום לעצים באזור עירוני ובאזור הכפרי. בעיקר אוהבת עצי מייפל ושקמה החיפושית אוכלת עלים וענפים בעצים בריאים וחולים.

חרק קטן זה מסוגל לחסל עץ בתקופה של 3–5 שנים. בסין 40% ממטעי הצפצפה כבר נפגעו. 240 ערים נפגעו ב-5 מחוזות בלבד ו-50 מיליון עצים היו צריכים להיכרת בתקופה של 5 שנים. בניו-יורק צריך היה להוריד כבר מעל 5,200 עצים ובשיקגו מעל 1,500.

כיום מנסים שיטות שונות להתמודדות עם המין הפולש והתוקפני. כדי למנוע את הופעת החיפושיות מנסים למצוא הורמונים שיפגעו בהתנהגותם של החיפושיות וקיים חיפוש אחר עצים עמידים, עצים נגועים נכרתים. נוסו ריסוסים, אך לא הוכחה עדיין הצלחה. בארצות הברית מחפשים פטריות שירחיקו את החיפושית ובסין נמצאו שני אויבים טבעיים לחיפושית, והחל משנת 1999 נעשה שימוש מסוים ומבטיח בהם (הדברה ביולוגית).

==קישורים חיצוניים==

* 
חיפושית אסייתית ארוכת מחוש

קטגוריה:בעלי חיים פולשים
קטגוריה:יקרוניתיים
קטגוריה:סין: חרקים
א פרפקט סירקל

אָ פֶּרְפֵקְט סִירְקְל (באנגלית: A Perfect Circle, ובקיצור לעיתים: APC) היא להקת רוק אלטרנטיבי שהוקמה בשנת 1996 על ידי בילי הוורדל ומיינרד ג'יימס קינן. הלהקה מנגנת סגנון אלטרנטיבי כבד אך מלודי. נכון ל-2018, הוציאה הלהקה ארבעה אלבומים.

==היסטוריה==
הלהקה הוקמה לאחר שבילי הוורדל פגש ב-1992 את מיינרד ג'יימס קינן, סולנה של להקת "טול", כאשר הם ניגנו כלהקת חימום בהופעה של "פישבון". לפני כן עבד הוורדל כטכנאי גיטרות עבור להקות שונות, דוגמת "פיית' נו מור", "ניין אינץ' ניילז", "סמאשינג פאמפקינס", "Guns N' Roses" ופישבון. הוא השמיע קטעים שכתב לקינן, שהתלהב והסכים לשמש כזמר אם הוורדייל יחליט להקים להקה, אך הוורדל היה מעוניין דווקא בזמרת.

ב-1996, לאחר שטול הוציאו את האלבום "Ænima", הם נכנסו לסכסוך עם חברת התקליטים שלהם באותו זמן, "Freeworld Entertainment", ואז פנה קינן להוורדל, ויחד הם הקימו להקה.

יחד עם הבסיסטית פז לנצ'נטין, מתופף להקת וונדלס, ג'וש פריס, והגיטריסט טרוי ואן ליואן, שניגן בעברו עם הלהקות "Failure" ו-"Enemy "(ובהשתתפות חלקית של המתופף של פרימוס, טים אלכסנדר), הם הוציאו את אלבומם הראשון "Mer De Noms" (מצרפתית: "ים של שמות") בשנת 2000. האלבום זכה להצלחה גדולה וכלל את הלהיט "Judith".

בשלב מסוים לאחר מכן עזבו לנצ'נטין וואן ליואן את הלהקה. הוורדל וקינן מצאו להם מחליפים בדמות ג'ורדי וייט, שניגן לפני כן אצל מרילין מנסון תחת הכינוי טוויגי רמירז, וג'יימס איהא, הגיטריסט לשעבר של הסמאשינג פאמפקינס. יחד הם הוציאו אלבום חדש בשם "Thirteenth Step" בספטמבר 2003. בנובמבר 2004 הופץ אלבום שלישי של הלהקה, eMotive, שמכיל גרסאות כיסוי לשירי מחאה כנגד מלחמות מאת אמנים כמו ג'ון לנון וג'וני מיטשל. בהקלטות באלבום השתתפו גם עם חברי ההרכב הקודמים, אך בעיקר מנגנים בו קינן והוורדל.

באותו החודש הוציאה הלהקה DVD ודיסק הכוללים קליפים לסינגלים שלא פורסמו עד אז, בצירוף לקטעי B-sides ורמיקסים, תחת השם "aMotion".

לאחר מכן יצאה הלהקה להפוגה, עקב התחייבויותיו של קינן ללהקתו השנייה, טול, ושאר האמנים עובדים על פרויקטים משלהם. הוורדל תכנן אלבום סולו, וייט הופיע עם ניין אינץ' ניילס, שאתם מנגן גם ג'וש פריס, המחליף את המתופף הקודם של הלהקה, אלכס קרפטיס, ואילו ג'יימס איהא יצא לסיבוב הופעות עם וונסה אנד דה אוז באירופה.

במאי 2006, לאחר הפסקה ארוכה מהקלטות והופעות, הלהקה הודיעה רשמית על פירוקה. ב-2010 שבה הלהקה לפעילות.

==דיסקוגרפיה==
===אלבומים===
#2000 - Mer De Noms
#2003 - Thirteenth Step
#2004 - eMOTIVe
#2018 - Eat the Elephant

===DVD===
*2005 - aMOTION

==קישורים חיצוניים==

*

==הערות שוליים==

קטגוריה:להקות רוק אלטרנטיבי
קטגוריה:סופרגרופ
קטגוריה:להקות רוק אמריקאיות
קטגוריה:אמני וירג'ין רקורדס