# vanko
## Finnish
### Etymology

From Proto-Finnic *vanko (cognate with Estonian vang and Võro vang), from Proto-Finno-Permic *waŋka, probably borrowed from Indo-Iranian (compare Sanskrit वङ्क (vaṅka, “crooked”)).

### Pronunciation

* IPA: /ˈʋɑŋko/, [ˈʋɑ̝ŋko̞]
* Rhymes: -ɑŋko
* Hyphenation: van‧ko

### Noun

vanko
* a staff with a hook at one end; used as a tool for turning over logs in slash-and-burn cultivation

#### Declension

Possessive forms of vanko (Kotus type 1*G/valo, nk-ng gradation) :
first-person singular possessor
singular
plural
nominative
vankoni
vankoni
accusative
nom.
vankoni
vankoni
gen.
vankoni
genitive
vankoni
vankojeni
partitive
vankoani
vankojani
inessive
vangossani
vangoissani
elative
vangostani
vangoistani
illative
vankooni
vankoihini
adessive
vangollani
vangoillani
ablative
vangoltani
vangoiltani
allative
vangolleni
vangoilleni
essive
vankonani
vankoinani
translative
vangokseni
vangoikseni
abessive
vangottani
vangoittani
instructive
comitative
—vankoineni
second-person singular possessor
singular
plural
nominative
vankosi
vankosi
accusative
nom.
vankosi
vankosi
gen.
vankosi
genitive
vankosi
vankojesi
partitive
vankoasi
vankojasi
inessive
vangossasi
vangoissasi
elative
vangostasi
vangoistasi
illative
vankoosi
vankoihisi
adessive
vangollasi
vangoillasi
ablative
vangoltasi
vangoiltasi
allative
vangollesi
vangoillesi
essive
vankonasi
vankoinasi
translative
vangoksesi
vangoiksesi
abessive
vangottasi
vangoittasi
instructive
comitative
—vankoinesi
first-person plural possessor
singular
plural
nominative
vankomme
vankomme
accusative
nom.
vankomme
vankomme
gen.
vankomme
genitive
vankomme
vankojemme
partitive
vankoamme
vankojamme
inessive
vangossamme
vangoissamme
elative
vangostamme
vangoistamme
illative
vankoomme
vankoihimme
adessive
vangollamme
vangoillamme
ablative
vangoltamme
vangoiltamme
allative
vangollemme
vangoillemme
essive
vankonamme
vankoinamme
translative
vangoksemme
vangoiksemme
abessive
vangottamme
vangoittamme
instructive
comitative
—vankoinemme
second-person plural possessor
singular
plural
nominative
vankonne
vankonne
accusative
nom.
vankonne
vankonne
gen.
vankonne
genitive
vankonne
vankojenne
partitive
vankoanne
vankojanne
inessive
vangossanne
vangoissanne
elative
vangostanne
vangoistanne
illative
vankoonne
vankoihinne
adessive
vangollanne
vangoillanne
ablative
vangoltanne
vangoiltanne
allative
vangollenne
vangoillenne
essive
vankonanne
vankoinanne
translative
vangoksenne
vangoiksenne
abessive
vangottanne
vangoittanne
instructive
comitative
—vankoinenne
third-person possessor
singular
plural
nominative
vankonsa
vankonsa
accusative
nom.
vankonsa
vankonsa
gen.
vankonsa
genitive
vankonsa
vankojensa
partitive
vankoaan vankoansa
vankojaan vankojansa
inessive
vangossaan vangossansa
vangoissaan vangoissansa
elative
vangostaan vangostansa
vangoistaan vangoistansa
illative
vankoonsa
vankoihinsa
adessive
vangollaan vangollansa
vangoillaan vangoillansa
ablative
vangoltaan vangoltansa
vangoiltaan vangoiltansa
allative
vangolleen vangollensa
vangoilleen vangoillensa
essive
vankonaan vankonansa
vankoinaan vankoinansa
translative
vangokseen vangoksensa
vangoikseen vangoiksensa
abessive
vangottaan vangottansa
vangoittaan vangoittansa
instructive
comitative
—vankoineen vankoinensa :

#### Derived terms

* palovanko

### References

* ↑ Junttila, Santeri, Kallio, Petri, Holopainen, Sampsa, Kuokkala, Juha, Pystynen, Juho, editors (2020–), “vanko”, in Suomen vanhimman sanaston etymologinen verkkosanakirja‎ (in Finnish), retrieved 2024-01-01

### Anagrams

* kovan