# virke
## Danish
### Etymology 1

From German wirken.

#### Verb

virke (imperative virk, infinitive at virke, present tense virker, past tense virkede, perfect tense har virket)
* function properly
    Lommelygten virker ikke!
       The torch does not work!
* to work, to labor
    Synonym: arbejde
* exert influence upon
** 1991, Karsten Friis-Jensen, Latin og nationalsprog i Norden efter reformationen: Konference 1.-5. august 1987, Biskops-Arnö, Museum Tusculanum Press, →ISBN, page 179:Han vil altså ikke tale om: sprog, der virker på mennesker ved konvention, f.eks. universalsprog; eller overhovedet om sprog som tegn, der meddeler et indhold.Thus, he does not want to talk about: languages, doing work on humans by convention, e.g. universal languagez; or about languages as signs conveying content at all.
* seem, appear
    Du virker lidt sur.
       You seem a little angry.

##### Conjugation

activepassive
present
virker
past
virkede
infinitive
virke
imperative
virk
participle
present
virkende
past
virket (auxiliary verb have)
gerund

### Etymology 2

From Old Norse virki (“fortress, deed”). related to Old Saxon giwirki. From the same root, see værk

#### Noun

virke
* (uncountable, formal, solemn) work, labor
    Synonyms: gerning, virksomhed

##### Declension
## Finnish
### Etymology

virkkaa (“to say, utter”) (dialectal) +‎ -e. Coined by Finnish physician and philologist Elias Lönnrot in 1880.

### Pronunciation

* IPA: /ˈʋirkeˣ/, [ˈʋirk̟e̞(ʔ)]
* Rhymes: -irke
* Hyphenation: vir‧ke

### Noun

virke
* (grammar) sentence

#### Usage notes

* virke means only the whole sentence or set of clauses ending with a period, exclamation point or question mark. Thus, "Minä menen kouluun, vaikka en jaksaisi." is a virke, while "Minä menen kouluun" is a lause (or more exactly a päälause) and vaikka en jaksaisi is a lause (or more exactly a sivulause).

#### Declension

Possessive forms of virke (Kotus type 48*A/hame, kk-k gradation) :
first-person singular possessor
singular
plural
nominative
virkkeeni
virkkeeni
accusative
nom.
virkkeeni
virkkeeni
gen.
virkkeeni
genitive
virkkeeni
virkkeideni virkkeitteni
partitive
virkettäni
virkkeitäni
inessive
virkkeessäni
virkkeissäni
elative
virkkeestäni
virkkeistäni
illative
virkkeeseeni
virkkeisiini virkkeihini
adessive
virkkeelläni
virkkeilläni
ablative
virkkeeltäni
virkkeiltäni
allative
virkkeelleni
virkkeilleni
essive
virkkeenäni
virkkeinäni
translative
virkkeekseni
virkkeikseni
abessive
virkkeettäni
virkkeittäni
instructive
comitative
—virkkeineni
second-person singular possessor
singular
plural
nominative
virkkeesi
virkkeesi
accusative
nom.
virkkeesi
virkkeesi
gen.
virkkeesi
genitive
virkkeesi
virkkeidesi virkkeittesi
partitive
virkettäsi
virkkeitäsi
inessive
virkkeessäsi
virkkeissäsi
elative
virkkeestäsi
virkkeistäsi
illative
virkkeeseesi
virkkeisiisi virkkeihisi
adessive
virkkeelläsi
virkkeilläsi
ablative
virkkeeltäsi
virkkeiltäsi
allative
virkkeellesi
virkkeillesi
essive
virkkeenäsi
virkkeinäsi
translative
virkkeeksesi
virkkeiksesi
abessive
virkkeettäsi
virkkeittäsi
instructive
comitative
—virkkeinesi
first-person plural possessor
singular
plural
nominative
virkkeemme
virkkeemme
accusative
nom.
virkkeemme
virkkeemme
gen.
virkkeemme
genitive
virkkeemme
virkkeidemme virkkeittemme
partitive
virkettämme
virkkeitämme
inessive
virkkeessämme
virkkeissämme
elative
virkkeestämme
virkkeistämme
illative
virkkeeseemme
virkkeisiimme virkkeihimme
adessive
virkkeellämme
virkkeillämme
ablative
virkkeeltämme
virkkeiltämme
allative
virkkeellemme
virkkeillemme
essive
virkkeenämme
virkkeinämme
translative
virkkeeksemme
virkkeiksemme
abessive
virkkeettämme
virkkeittämme
instructive
comitative
—virkkeinemme
second-person plural possessor
singular
plural
nominative
virkkeenne
virkkeenne
accusative
nom.
virkkeenne
virkkeenne
gen.
virkkeenne
genitive
virkkeenne
virkkeidenne virkkeittenne
partitive
virkettänne
virkkeitänne
inessive
virkkeessänne
virkkeissänne
elative
virkkeestänne
virkkeistänne
illative
virkkeeseenne
virkkeisiinne virkkeihinne
adessive
virkkeellänne
virkkeillänne
ablative
virkkeeltänne
virkkeiltänne
allative
virkkeellenne
virkkeillenne
essive
virkkeenänne
virkkeinänne
translative
virkkeeksenne
virkkeiksenne
abessive
virkkeettänne
virkkeittänne
instructive
comitative
—virkkeinenne
third-person possessor
singular
plural
nominative
virkkeensä
virkkeensä
accusative
nom.
virkkeensä
virkkeensä
gen.
virkkeensä
genitive
virkkeensä
virkkeidensä virkkeittensä
partitive
virkettään virkettänsä
virkkeitään virkkeitänsä
inessive
virkkeessään virkkeessänsä
virkkeissään virkkeissänsä
elative
virkkeestään virkkeestänsä
virkkeistään virkkeistänsä
illative
virkkeeseensä
virkkeisiinsä virkkeihinsä
adessive
virkkeellään virkkeellänsä
virkkeillään virkkeillänsä
ablative
virkkeeltään virkkeeltänsä
virkkeiltään virkkeiltänsä
allative
virkkeelleen virkkeellensä
virkkeilleen virkkeillensä
essive
virkkeenään virkkeenänsä
virkkeinään virkkeinänsä
translative
virkkeekseen virkkeeksensä
virkkeikseen virkkeiksensä
abessive
virkkeettään virkkeettänsä
virkkeittään virkkeittänsä
instructive
comitative
—virkkeineen virkkeinensä :

#### Derived terms

* virkerakenne

### Further reading

* “virke”, in Kielitoimiston sanakirja [Dictionary of Contemporary Finnish]‎ (in Finnish) (online dictionary, continuously updated), Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisuja 35, Helsinki: Kotimaisten kielten tutkimuskeskus (Institute for the Languages of Finland), 2004–, retrieved 2023-07-04

## Norwegian Bokmål
### Etymology

From Old Norse virki (noun), and German wirken (verb).

### Noun

virke n (definite singular virket, uncountable)
* (uncountable) business; work
* of or related to woodwork

#### Derived terms

* samvirke

### Verb

virke (imperative virk, present tense virker, passive virkes, simple past and past participle virka or virket, present participle virkende)
* to work
* to affect
* to seem
    det virker som en evighet ― it seems like an eternity

#### Derived terms

* medvirke
* påvirke
* samvirke
* virkemiddel
* virkning

### References

* “virke” in The Bokmål Dictionary.

## Norwegian Nynorsk
### Etymology

From Old Norse virki, influenced by Norwegian Bokmål virke. Doublet of vyrke n.

### Noun

virke n (definite singular virket, uncountable)
* business; work
* of or related to woodwork; wood, timber

#### Synonyms

* (wood): vyrke

#### Derived terms

* samvirke

### See also

* verke, verka

### References

* “virke” in The Nynorsk Dictionary.

## Swedish
### Pronunciation

* Audio:(file)

### Noun

virke n
* wood cut into boards or planks, to be used in carpentry or other construction work; lumber, timber

#### Declension
### Anagrams

* viker