# virvilä
## Finnish
### Etymology

Unknown. According to SKRK, possibly derived from virva. In older folk language used for various species in what is now the genus Vicia.

### Pronunciation

* IPA: /ˈʋirʋilæ/, [ˈʋirʋilæ]
* Rhymes: -irʋilæ
* Hyphenation: vir‧vi‧lä

### Noun

virvilä
* Synonym of kylvövirvilä

#### Declension

Possessive forms of virvilä (Kotus type 12/kulkija, no gradation) :
first-person singular possessor
singular
plural
nominative
virviläni
virviläni
accusative
nom.
virviläni
virviläni
gen.
virviläni
genitive
virviläni
virvilöideni virvilöitteni virviläini $^{rare}$
partitive
virvilääni
virvilöitäni
inessive
virvilässäni
virvilöissäni
elative
virvilästäni
virvilöistäni
illative
virvilääni
virvilöihini
adessive
virvilälläni
virvilöilläni
ablative
virvilältäni
virvilöiltäni
allative
virvilälleni
virvilöilleni
essive
virvilänäni
virvilöinäni
translative
virviläkseni
virvilöikseni
abessive
virvilättäni
virvilöittäni
instructive
comitative
—virvilöineni
second-person singular possessor
singular
plural
nominative
virviläsi
virviläsi
accusative
nom.
virviläsi
virviläsi
gen.
virviläsi
genitive
virviläsi
virvilöidesi virvilöittesi virviläisi $^{rare}$
partitive
virvilääsi
virvilöitäsi
inessive
virvilässäsi
virvilöissäsi
elative
virvilästäsi
virvilöistäsi
illative
virvilääsi
virvilöihisi
adessive
virvilälläsi
virvilöilläsi
ablative
virvilältäsi
virvilöiltäsi
allative
virvilällesi
virvilöillesi
essive
virvilänäsi
virvilöinäsi
translative
virviläksesi
virvilöiksesi
abessive
virvilättäsi
virvilöittäsi
instructive
comitative
—virvilöinesi
first-person plural possessor
singular
plural
nominative
virvilämme
virvilämme
accusative
nom.
virvilämme
virvilämme
gen.
virvilämme
genitive
virvilämme
virvilöidemme virvilöittemme virviläimme $^{rare}$
partitive
virviläämme
virvilöitämme
inessive
virvilässämme
virvilöissämme
elative
virvilästämme
virvilöistämme
illative
virviläämme
virvilöihimme
adessive
virvilällämme
virvilöillämme
ablative
virvilältämme
virvilöiltämme
allative
virvilällemme
virvilöillemme
essive
virvilänämme
virvilöinämme
translative
virviläksemme
virvilöiksemme
abessive
virvilättämme
virvilöittämme
instructive
comitative
—virvilöinemme
second-person plural possessor
singular
plural
nominative
virvilänne
virvilänne
accusative
nom.
virvilänne
virvilänne
gen.
virvilänne
genitive
virvilänne
virvilöidenne virvilöittenne virviläinne $^{rare}$
partitive
virviläänne
virvilöitänne
inessive
virvilässänne
virvilöissänne
elative
virvilästänne
virvilöistänne
illative
virviläänne
virvilöihinne
adessive
virvilällänne
virvilöillänne
ablative
virvilältänne
virvilöiltänne
allative
virvilällenne
virvilöillenne
essive
virvilänänne
virvilöinänne
translative
virviläksenne
virvilöiksenne
abessive
virvilättänne
virvilöittänne
instructive
comitative
—virvilöinenne
third-person possessor
singular
plural
nominative
virvilänsä
virvilänsä
accusative
nom.
virvilänsä
virvilänsä
gen.
virvilänsä
genitive
virvilänsä
virvilöidensä virvilöittensä virviläinsä $^{rare}$
partitive
virviläänsä
virvilöitään virvilöitänsä
inessive
virvilässään virvilässänsä
virvilöissään virvilöissänsä
elative
virvilästään virvilästänsä
virvilöistään virvilöistänsä
illative
virviläänsä
virvilöihinsä
adessive
virvilällään virvilällänsä
virvilöillään virvilöillänsä
ablative
virvilältään virvilältänsä
virvilöiltään virvilöiltänsä
allative
virvilälleen virvilällensä
virvilöilleen virvilöillensä
essive
virvilänään virvilänänsä
virvilöinään virvilöinänsä
translative
virviläkseen virviläksensä
virvilöikseen virvilöiksensä
abessive
virvilättään virvilättänsä
virvilöittään virvilöittänsä
instructive
comitative
—virvilöineen virvilöinensä :

#### Derived terms

* kylvövirvilä

### References

* ↑ Hakulinen, Lauri. 1941–2000. Suomen kielen rakenne ja kehitys ('The Structure and Development of the Finnish Language'). Helsinki: Otava/Helsingin yliopisto.