# monikko
## Finnish
### Etymology

moni (“many”, indefinite pronoun) +‎ -kko. Coined by Finnish physician and philologist Elias Lönnrot in 1836.

### Pronunciation

* IPA: /ˈmonikːo/, [ˈmo̞nikːo̞]
* Rhymes: -onikːo
* Hyphenation: mo‧nik‧ko

### Noun

monikko
* (grammar) plural
    Antonym: yksikkö
* tuple

#### Declension

Possessive forms of monikko (Kotus type 4*A/laatikko, kk-k gradation) :
first-person singular possessor
singular
plural
nominative
monikkoni
monikkoni
accusative
nom.
monikkoni
monikkoni
gen.
monikkoni
genitive
monikkoni
monikkojeni monikoideni monikoitteni
partitive
monikkoani
monikkojani monikoitani
inessive
monikossani
monikoissani
elative
monikostani
monikoistani
illative
monikkooni
monikkoihini monikoihini
adessive
monikollani
monikoillani
ablative
monikoltani
monikoiltani
allative
monikolleni
monikoilleni
essive
monikkonani
monikkoinani
translative
monikokseni
monikoikseni
abessive
monikottani
monikoittani
instructive
comitative
—monikkoineni
second-person singular possessor
singular
plural
nominative
monikkosi
monikkosi
accusative
nom.
monikkosi
monikkosi
gen.
monikkosi
genitive
monikkosi
monikkojesi monikoidesi monikoittesi
partitive
monikkoasi
monikkojasi monikoitasi
inessive
monikossasi
monikoissasi
elative
monikostasi
monikoistasi
illative
monikkoosi
monikkoihisi monikoihisi
adessive
monikollasi
monikoillasi
ablative
monikoltasi
monikoiltasi
allative
monikollesi
monikoillesi
essive
monikkonasi
monikkoinasi
translative
monikoksesi
monikoiksesi
abessive
monikottasi
monikoittasi
instructive
comitative
—monikkoinesi
first-person plural possessor
singular
plural
nominative
monikkomme
monikkomme
accusative
nom.
monikkomme
monikkomme
gen.
monikkomme
genitive
monikkomme
monikkojemme monikoidemme monikoittemme
partitive
monikkoamme
monikkojamme monikoitamme
inessive
monikossamme
monikoissamme
elative
monikostamme
monikoistamme
illative
monikkoomme
monikkoihimme monikoihimme
adessive
monikollamme
monikoillamme
ablative
monikoltamme
monikoiltamme
allative
monikollemme
monikoillemme
essive
monikkonamme
monikkoinamme
translative
monikoksemme
monikoiksemme
abessive
monikottamme
monikoittamme
instructive
comitative
—monikkoinemme
second-person plural possessor
singular
plural
nominative
monikkonne
monikkonne
accusative
nom.
monikkonne
monikkonne
gen.
monikkonne
genitive
monikkonne
monikkojenne monikoidenne monikoittenne
partitive
monikkoanne
monikkojanne monikoitanne
inessive
monikossanne
monikoissanne
elative
monikostanne
monikoistanne
illative
monikkoonne
monikkoihinne monikoihinne
adessive
monikollanne
monikoillanne
ablative
monikoltanne
monikoiltanne
allative
monikollenne
monikoillenne
essive
monikkonanne
monikkoinanne
translative
monikoksenne
monikoiksenne
abessive
monikottanne
monikoittanne
instructive
comitative
—monikkoinenne
third-person possessor
singular
plural
nominative
monikkonsa
monikkonsa
accusative
nom.
monikkonsa
monikkonsa
gen.
monikkonsa
genitive
monikkonsa
monikkojensa monikoidensa monikoittensa
partitive
monikkoaan monikkoansa
monikkojaan monikoitaan monikkojansa monikoitansa
inessive
monikossaan monikossansa
monikoissaan monikoissansa
elative
monikostaan monikostansa
monikoistaan monikoistansa
illative
monikkoonsa
monikkoihinsa monikoihinsa
adessive
monikollaan monikollansa
monikoillaan monikoillansa
ablative
monikoltaan monikoltansa
monikoiltaan monikoiltansa
allative
monikolleen monikollensa
monikoilleen monikoillensa
essive
monikkonaan monikkonansa
monikkoinaan monikkoinansa
translative
monikokseen monikoksensa
monikoikseen monikoiksensa
abessive
monikottaan monikottansa
monikoittaan monikoittansa
instructive
comitative
—monikkoineen monikkoinensa :

#### Derived terms

* monikkous
* monikollinen
* monikkolapsi
* monikkomuoto
* monikkoperhe

### Further reading

* “monikko”, in Kielitoimiston sanakirja [Dictionary of Contemporary Finnish]‎ (in Finnish) (online dictionary, continuously updated), Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisuja 35, Helsinki: Kotimaisten kielten tutkimuskeskus (Institute for the Languages of Finland), 2004–, retrieved 2023-07-03

## Ingrian
### Etymology

From moni (“many, some”) +‎ -ikko. Akin to Finnish monikko.

### Pronunciation

* (Ala-Laukaa) IPA: /ˈmonikːo/, [ˈmo̞nikːŏ̞̥]
* (Soikkola) IPA: /ˈmonikːoi̯/, [ˈmo̞nikːo̞i̯]
* Rhymes: -onikːo, -onikːoi̯
* Hyphenation: mo‧nik‧ko

### Noun

monikko
* multitude, mass
* (grammar) plural
** 1936, V. I. Junus, Iƶoran Keelen Grammatikka‎, Leningrad: Riikin Ucebno-pedagogiceskoi Izdateljstva, page 45:Monikoos, möö näimmä, painutossihan lopun ees ono monikon tuntomerkki, kummaal sanas ono oma merkitös.In the plural, we saw, in front of the case ending is the marker of the plural, with which there is its own marking in the word.

#### Antonyms

* (antonym(s) of “plural”): yksikkö

#### Derived terms

* monikkoforma

### References

* V. I. Junus (1936) Iƶoran Keelen Grammatikka‎, Leningrad: Riikin Ucebno-pedagogiceskoi Izdateljstva, page 37