# kuoma
## Finnish
### Etymology

Possibly from Old East Slavic кумъ (kumŭ, “godfather”) (compare Old East Slavic кума (kuma, “godmother”), Polish kum). Alternatively borrowed from Sami, compare Northern Sami guoibmi.

### Pronunciation

* IPA: /ˈkuo̯mɑ/, [ˈkuo̞̯mɑ̝]
* Rhymes: -uomɑ
* Hyphenation: kuo‧ma

### Noun

kuoma
* chum

#### Declension

Possessive forms of kuoma (Kotus type 10/koira, no gradation) :
first-person singular possessor
singular
plural
nominative
kuomani
kuomani
accusative
nom.
kuomani
kuomani
gen.
kuomani
genitive
kuomani
kuomieni kuomaini $^{rare}$
partitive
kuomaani
kuomiani
inessive
kuomassani
kuomissani
elative
kuomastani
kuomistani
illative
kuomaani
kuomiini
adessive
kuomallani
kuomillani
ablative
kuomaltani
kuomiltani
allative
kuomalleni
kuomilleni
essive
kuomanani
kuominani
translative
kuomakseni
kuomikseni
abessive
kuomattani
kuomittani
instructive
comitative
—kuomineni
second-person singular possessor
singular
plural
nominative
kuomasi
kuomasi
accusative
nom.
kuomasi
kuomasi
gen.
kuomasi
genitive
kuomasi
kuomiesi kuomaisi $^{rare}$
partitive
kuomaasi
kuomiasi
inessive
kuomassasi
kuomissasi
elative
kuomastasi
kuomistasi
illative
kuomaasi
kuomiisi
adessive
kuomallasi
kuomillasi
ablative
kuomaltasi
kuomiltasi
allative
kuomallesi
kuomillesi
essive
kuomanasi
kuominasi
translative
kuomaksesi
kuomiksesi
abessive
kuomattasi
kuomittasi
instructive
comitative
—kuominesi
first-person plural possessor
singular
plural
nominative
kuomamme
kuomamme
accusative
nom.
kuomamme
kuomamme
gen.
kuomamme
genitive
kuomamme
kuomiemme kuomaimme $^{rare}$
partitive
kuomaamme
kuomiamme
inessive
kuomassamme
kuomissamme
elative
kuomastamme
kuomistamme
illative
kuomaamme
kuomiimme
adessive
kuomallamme
kuomillamme
ablative
kuomaltamme
kuomiltamme
allative
kuomallemme
kuomillemme
essive
kuomanamme
kuominamme
translative
kuomaksemme
kuomiksemme
abessive
kuomattamme
kuomittamme
instructive
comitative
—kuominemme
second-person plural possessor
singular
plural
nominative
kuomanne
kuomanne
accusative
nom.
kuomanne
kuomanne
gen.
kuomanne
genitive
kuomanne
kuomienne kuomainne $^{rare}$
partitive
kuomaanne
kuomianne
inessive
kuomassanne
kuomissanne
elative
kuomastanne
kuomistanne
illative
kuomaanne
kuomiinne
adessive
kuomallanne
kuomillanne
ablative
kuomaltanne
kuomiltanne
allative
kuomallenne
kuomillenne
essive
kuomananne
kuominanne
translative
kuomaksenne
kuomiksenne
abessive
kuomattanne
kuomittanne
instructive
comitative
—kuominenne
third-person possessor
singular
plural
nominative
kuomansa
kuomansa
accusative
nom.
kuomansa
kuomansa
gen.
kuomansa
genitive
kuomansa
kuomiensa kuomainsa $^{rare}$
partitive
kuomaansa
kuomiaan kuomiansa
inessive
kuomassaan kuomassansa
kuomissaan kuomissansa
elative
kuomastaan kuomastansa
kuomistaan kuomistansa
illative
kuomaansa
kuomiinsa
adessive
kuomallaan kuomallansa
kuomillaan kuomillansa
ablative
kuomaltaan kuomaltansa
kuomiltaan kuomiltansa
allative
kuomalleen kuomallensa
kuomilleen kuomillensa
essive
kuomanaan kuomanansa
kuominaan kuominansa
translative
kuomakseen kuomaksensa
kuomikseen kuomiksensa
abessive
kuomattaan kuomattansa
kuomittaan kuomittansa
instructive
comitative
—kuomineen kuominensa :

#### Derived terms

* kuomanen

### References

* ↑ Kallio, Petri (2006). On the Earliest Slavic Loanwords in Finnic. In Slavica Helsingiensia 27. Helsinki. →ISBN.
* ↑ Ylikoski, Jussi (2023) “Kummin kaima, kaiman kummi vai kuka kumma? Vaihtoehtoisia näkökulmia kuoman alkuperään”, in Holopainen, Sampsa, Kim, Jeongdo, Metsäranta, Niklas, editors, Elämä ja etymologia: Janne Saarikiven 50-vuotisjuhlakirja, →ISBN

### Further reading

* “kuoma”, in Kielitoimiston sanakirja [Dictionary of Contemporary Finnish]‎ (in Finnish) (online dictionary, continuously updated), Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisuja 35, Helsinki: Kotimaisten kielten tutkimuskeskus (Institute for the Languages of Finland), 2004–, retrieved 2023-07-02

### Anagrams

* kumoa