# tuomittu
## Finnish
### Participle

tuomittu
* past passive participle of tuomita

#### Declension

Possessive forms of tuomittu (Kotus type 1*C/valo, tt-t gradation) :
Rare. Only used with substantive adjectives. :
first-person singular possessor
singular
plural
nominative
tuomittuni
tuomittuni
accusative
nom.
tuomittuni
tuomittuni
gen.
tuomittuni
genitive
tuomittuni
tuomittujeni
partitive
tuomittuani
tuomittujani
inessive
tuomitussani
tuomituissani
elative
tuomitustani
tuomituistani
illative
tuomittuuni
tuomittuihini
adessive
tuomitullani
tuomituillani
ablative
tuomitultani
tuomituiltani
allative
tuomitulleni
tuomituilleni
essive
tuomittunani
tuomittuinani
translative
tuomitukseni
tuomituikseni
abessive
tuomituttani
tuomituittani
instructive
comitative
—tuomittuineni
second-person singular possessor
singular
plural
nominative
tuomittusi
tuomittusi
accusative
nom.
tuomittusi
tuomittusi
gen.
tuomittusi
genitive
tuomittusi
tuomittujesi
partitive
tuomittuasi
tuomittujasi
inessive
tuomitussasi
tuomituissasi
elative
tuomitustasi
tuomituistasi
illative
tuomittuusi
tuomittuihisi
adessive
tuomitullasi
tuomituillasi
ablative
tuomitultasi
tuomituiltasi
allative
tuomitullesi
tuomituillesi
essive
tuomittunasi
tuomittuinasi
translative
tuomituksesi
tuomituiksesi
abessive
tuomituttasi
tuomituittasi
instructive
comitative
—tuomittuinesi
first-person plural possessor
singular
plural
nominative
tuomittumme
tuomittumme
accusative
nom.
tuomittumme
tuomittumme
gen.
tuomittumme
genitive
tuomittumme
tuomittujemme
partitive
tuomittuamme
tuomittujamme
inessive
tuomitussamme
tuomituissamme
elative
tuomitustamme
tuomituistamme
illative
tuomittuumme
tuomittuihimme
adessive
tuomitullamme
tuomituillamme
ablative
tuomitultamme
tuomituiltamme
allative
tuomitullemme
tuomituillemme
essive
tuomittunamme
tuomittuinamme
translative
tuomituksemme
tuomituiksemme
abessive
tuomituttamme
tuomituittamme
instructive
comitative
—tuomittuinemme
second-person plural possessor
singular
plural
nominative
tuomittunne
tuomittunne
accusative
nom.
tuomittunne
tuomittunne
gen.
tuomittunne
genitive
tuomittunne
tuomittujenne
partitive
tuomittuanne
tuomittujanne
inessive
tuomitussanne
tuomituissanne
elative
tuomitustanne
tuomituistanne
illative
tuomittuunne
tuomittuihinne
adessive
tuomitullanne
tuomituillanne
ablative
tuomitultanne
tuomituiltanne
allative
tuomitullenne
tuomituillenne
essive
tuomittunanne
tuomittuinanne
translative
tuomituksenne
tuomituiksenne
abessive
tuomituttanne
tuomituittanne
instructive
comitative
—tuomittuinenne
third-person possessor
singular
plural
nominative
tuomittunsa
tuomittunsa
accusative
nom.
tuomittunsa
tuomittunsa
gen.
tuomittunsa
genitive
tuomittunsa
tuomittujensa
partitive
tuomittuaan tuomittuansa
tuomittujaan tuomittujansa
inessive
tuomitussaan tuomitussansa
tuomituissaan tuomituissansa
elative
tuomitustaan tuomitustansa
tuomituistaan tuomituistansa
illative
tuomittuunsa
tuomittuihinsa
adessive
tuomitullaan tuomitullansa
tuomituillaan tuomituillansa
ablative
tuomitultaan tuomitultansa
tuomituiltaan tuomituiltansa
allative
tuomitulleen tuomitullensa
tuomituilleen tuomituillensa
essive
tuomittunaan tuomittunansa
tuomittuinaan tuomittuinansa
translative
tuomitukseen tuomituksensa
tuomituikseen tuomituiksensa
abessive
tuomituttaan tuomituttansa
tuomituittaan tuomituittansa
instructive
comitative
—tuomittuineen tuomittuinensa :

#### Derived terms

* kuolemaantuomittu