# kuulu
## Finnish
### Etymology 1

kuulla +‎ -u

#### Pronunciation

* IPA: /ˈkuːlu/, [ˈkuːlu]
* Rhymes: -uːlu
* Hyphenation: kuu‧lu

#### Adjective

kuulu (comparative kuulumpi, superlative kuuluin)
* Alternative form of kuuluisa

##### Declension

Possessive forms of kuulu (Kotus type 1/valo, no gradation) :
Rare. Only used with substantive adjectives. :
first-person singular possessor
singular
plural
nominative
kuuluni
kuuluni
accusative
nom.
kuuluni
kuuluni
gen.
kuuluni
genitive
kuuluni
kuulujeni
partitive
kuuluani
kuulujani
inessive
kuulussani
kuuluissani
elative
kuulustani
kuuluistani
illative
kuuluuni
kuuluihini
adessive
kuulullani
kuuluillani
ablative
kuulultani
kuuluiltani
allative
kuululleni
kuuluilleni
essive
kuulunani
kuuluinani
translative
kuulukseni
kuuluikseni
abessive
kuuluttani
kuuluittani
instructive
comitative
—kuuluineni
second-person singular possessor
singular
plural
nominative
kuulusi
kuulusi
accusative
nom.
kuulusi
kuulusi
gen.
kuulusi
genitive
kuulusi
kuulujesi
partitive
kuuluasi
kuulujasi
inessive
kuulussasi
kuuluissasi
elative
kuulustasi
kuuluistasi
illative
kuuluusi
kuuluihisi
adessive
kuulullasi
kuuluillasi
ablative
kuulultasi
kuuluiltasi
allative
kuulullesi
kuuluillesi
essive
kuulunasi
kuuluinasi
translative
kuuluksesi
kuuluiksesi
abessive
kuuluttasi
kuuluittasi
instructive
comitative
—kuuluinesi
first-person plural possessor
singular
plural
nominative
kuulumme
kuulumme
accusative
nom.
kuulumme
kuulumme
gen.
kuulumme
genitive
kuulumme
kuulujemme
partitive
kuuluamme
kuulujamme
inessive
kuulussamme
kuuluissamme
elative
kuulustamme
kuuluistamme
illative
kuuluumme
kuuluihimme
adessive
kuulullamme
kuuluillamme
ablative
kuulultamme
kuuluiltamme
allative
kuulullemme
kuuluillemme
essive
kuulunamme
kuuluinamme
translative
kuuluksemme
kuuluiksemme
abessive
kuuluttamme
kuuluittamme
instructive
comitative
—kuuluinemme
second-person plural possessor
singular
plural
nominative
kuulunne
kuulunne
accusative
nom.
kuulunne
kuulunne
gen.
kuulunne
genitive
kuulunne
kuulujenne
partitive
kuuluanne
kuulujanne
inessive
kuulussanne
kuuluissanne
elative
kuulustanne
kuuluistanne
illative
kuuluunne
kuuluihinne
adessive
kuulullanne
kuuluillanne
ablative
kuulultanne
kuuluiltanne
allative
kuulullenne
kuuluillenne
essive
kuulunanne
kuuluinanne
translative
kuuluksenne
kuuluiksenne
abessive
kuuluttanne
kuuluittanne
instructive
comitative
—kuuluinenne
third-person possessor
singular
plural
nominative
kuulunsa
kuulunsa
accusative
nom.
kuulunsa
kuulunsa
gen.
kuulunsa
genitive
kuulunsa
kuulujensa
partitive
kuuluaan kuuluansa
kuulujaan kuulujansa
inessive
kuulussaan kuulussansa
kuuluissaan kuuluissansa
elative
kuulustaan kuulustansa
kuuluistaan kuuluistansa
illative
kuuluunsa
kuuluihinsa
adessive
kuulullaan kuulullansa
kuuluillaan kuuluillansa
ablative
kuulultaan kuulultansa
kuuluiltaan kuuluiltansa
allative
kuululleen kuulullensa
kuuluilleen kuuluillensa
essive
kuulunaan kuulunansa
kuuluinaan kuuluinansa
translative
kuulukseen kuuluksensa
kuuluikseen kuuluiksensa
abessive
kuuluttaan kuuluttansa
kuuluittaan kuuluittansa
instructive
comitative
—kuuluineen kuuluinensa :

##### Derived terms

* maailmankuulu
* maankuulu
* nimikuulu

#### Further reading

* “kuulu”, in Kielitoimiston sanakirja [Dictionary of Contemporary Finnish]‎ (in Finnish) (online dictionary, continuously updated), Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisuja 35, Helsinki: Kotimaisten kielten tutkimuskeskus (Institute for the Languages of Finland), 2004–, retrieved 2023-07-01

### Etymology 2
#### Pronunciation

* IPA: /ˈkuːluˣ/, [ˈkuːlu(ʔ)]
* Rhymes: -uːlu
* Hyphenation: kuu‧lu

#### Verb

kuulu
* inflection of kuulua:
** present active indicative connegative
** second-person singular present imperative
** second-person singular present active imperative connegative

### Anagrams

* kuluu