# rikko
## Finnish
### Etymology

rikkoa +‎ -o

### Pronunciation

* IPA: /ˈrikːo/, [ˈrikːo̞]
* Rhymes: -ikːo
* Hyphenation: rik‧ko

### Noun

rikko
* breakage
* (botany) saxifrage (plant of the genus Saxifraga)

#### Declension

Possessive forms of rikko (Kotus type 1*A/valo, kk-k gradation) :
first-person singular possessor
singular
plural
nominative
rikkoni
rikkoni
accusative
nom.
rikkoni
rikkoni
gen.
rikkoni
genitive
rikkoni
rikkojeni
partitive
rikkoani
rikkojani
inessive
rikossani
rikoissani
elative
rikostani
rikoistani
illative
rikkooni
rikkoihini
adessive
rikollani
rikoillani
ablative
rikoltani
rikoiltani
allative
rikolleni
rikoilleni
essive
rikkonani
rikkoinani
translative
rikokseni
rikoikseni
abessive
rikottani
rikoittani
instructive
comitative
—rikkoineni
second-person singular possessor
singular
plural
nominative
rikkosi
rikkosi
accusative
nom.
rikkosi
rikkosi
gen.
rikkosi
genitive
rikkosi
rikkojesi
partitive
rikkoasi
rikkojasi
inessive
rikossasi
rikoissasi
elative
rikostasi
rikoistasi
illative
rikkoosi
rikkoihisi
adessive
rikollasi
rikoillasi
ablative
rikoltasi
rikoiltasi
allative
rikollesi
rikoillesi
essive
rikkonasi
rikkoinasi
translative
rikoksesi
rikoiksesi
abessive
rikottasi
rikoittasi
instructive
comitative
—rikkoinesi
first-person plural possessor
singular
plural
nominative
rikkomme
rikkomme
accusative
nom.
rikkomme
rikkomme
gen.
rikkomme
genitive
rikkomme
rikkojemme
partitive
rikkoamme
rikkojamme
inessive
rikossamme
rikoissamme
elative
rikostamme
rikoistamme
illative
rikkoomme
rikkoihimme
adessive
rikollamme
rikoillamme
ablative
rikoltamme
rikoiltamme
allative
rikollemme
rikoillemme
essive
rikkonamme
rikkoinamme
translative
rikoksemme
rikoiksemme
abessive
rikottamme
rikoittamme
instructive
comitative
—rikkoinemme
second-person plural possessor
singular
plural
nominative
rikkonne
rikkonne
accusative
nom.
rikkonne
rikkonne
gen.
rikkonne
genitive
rikkonne
rikkojenne
partitive
rikkoanne
rikkojanne
inessive
rikossanne
rikoissanne
elative
rikostanne
rikoistanne
illative
rikkoonne
rikkoihinne
adessive
rikollanne
rikoillanne
ablative
rikoltanne
rikoiltanne
allative
rikollenne
rikoillenne
essive
rikkonanne
rikkoinanne
translative
rikoksenne
rikoiksenne
abessive
rikottanne
rikoittanne
instructive
comitative
—rikkoinenne
third-person possessor
singular
plural
nominative
rikkonsa
rikkonsa
accusative
nom.
rikkonsa
rikkonsa
gen.
rikkonsa
genitive
rikkonsa
rikkojensa
partitive
rikkoaan rikkoansa
rikkojaan rikkojansa
inessive
rikossaan rikossansa
rikoissaan rikoissansa
elative
rikostaan rikostansa
rikoistaan rikoistansa
illative
rikkoonsa
rikkoihinsa
adessive
rikollaan rikollansa
rikoillaan rikoillansa
ablative
rikoltaan rikoltansa
rikoiltaan rikoiltansa
allative
rikolleen rikollensa
rikoilleen rikoillensa
essive
rikkonaan rikkonansa
rikkoinaan rikkoinansa
translative
rikokseen rikoksensa
rikoikseen rikoiksensa
abessive
rikottaan rikottansa
rikoittaan rikoittansa
instructive
comitative
—rikkoineen rikkoinensa :

#### Derived terms

* rikkonainen
* haaksirikko
* kelirikko
* kivirikko
* konerikko
* lettorikko
* nivelrikko
* putkirikko
* pyörärikko
* raajarikko
* ratarikko
* rengasrikko
* rikkokasvi
* sauvarikko
* siipirikko
* sinirikko
* sopimusrikko
* tyylirikko
* vararikko
* vesirikko
* välinerikko
* välirikko

### Further reading

* “rikko”, in Kielitoimiston sanakirja [Dictionary of Contemporary Finnish]‎ (in Finnish) (online dictionary, continuously updated), Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisuja 35, Helsinki: Kotimaisten kielten tutkimuskeskus (Institute for the Languages of Finland), 2004–, retrieved 2023-07-03

### Anagrams

* rokki