# riimi
## Finnish
### Etymology

Borrowed from Late Old Swedish rim.

### Pronunciation

* IPA: /ˈriːmi/, [ˈriːmi]
* Rhymes: -iːmi
* Hyphenation: rii‧mi

### Noun

riimi
* rhyme

#### Declension

Possessive forms of riimi (Kotus type 5/risti, no gradation) :
first-person singular possessor
singular
plural
nominative
riimini
riimini
accusative
nom.
riimini
riimini
gen.
riimini
genitive
riimini
riimieni
partitive
riimiäni
riimejäni
inessive
riimissäni
riimeissäni
elative
riimistäni
riimeistäni
illative
riimiini
riimeihini
adessive
riimilläni
riimeilläni
ablative
riimiltäni
riimeiltäni
allative
riimilleni
riimeilleni
essive
riiminäni
riimeinäni
translative
riimikseni
riimeikseni
abessive
riimittäni
riimeittäni
instructive
comitative
—riimeineni
second-person singular possessor
singular
plural
nominative
riimisi
riimisi
accusative
nom.
riimisi
riimisi
gen.
riimisi
genitive
riimisi
riimiesi
partitive
riimiäsi
riimejäsi
inessive
riimissäsi
riimeissäsi
elative
riimistäsi
riimeistäsi
illative
riimiisi
riimeihisi
adessive
riimilläsi
riimeilläsi
ablative
riimiltäsi
riimeiltäsi
allative
riimillesi
riimeillesi
essive
riiminäsi
riimeinäsi
translative
riimiksesi
riimeiksesi
abessive
riimittäsi
riimeittäsi
instructive
comitative
—riimeinesi
first-person plural possessor
singular
plural
nominative
riimimme
riimimme
accusative
nom.
riimimme
riimimme
gen.
riimimme
genitive
riimimme
riimiemme
partitive
riimiämme
riimejämme
inessive
riimissämme
riimeissämme
elative
riimistämme
riimeistämme
illative
riimiimme
riimeihimme
adessive
riimillämme
riimeillämme
ablative
riimiltämme
riimeiltämme
allative
riimillemme
riimeillemme
essive
riiminämme
riimeinämme
translative
riimiksemme
riimeiksemme
abessive
riimittämme
riimeittämme
instructive
comitative
—riimeinemme
second-person plural possessor
singular
plural
nominative
riiminne
riiminne
accusative
nom.
riiminne
riiminne
gen.
riiminne
genitive
riiminne
riimienne
partitive
riimiänne
riimejänne
inessive
riimissänne
riimeissänne
elative
riimistänne
riimeistänne
illative
riimiinne
riimeihinne
adessive
riimillänne
riimeillänne
ablative
riimiltänne
riimeiltänne
allative
riimillenne
riimeillenne
essive
riiminänne
riimeinänne
translative
riimiksenne
riimeiksenne
abessive
riimittänne
riimeittänne
instructive
comitative
—riimeinenne
third-person possessor
singular
plural
nominative
riiminsä
riiminsä
accusative
nom.
riiminsä
riiminsä
gen.
riiminsä
genitive
riiminsä
riimiensä
partitive
riimiään riimiänsä
riimejään riimejänsä
inessive
riimissään riimissänsä
riimeissään riimeissänsä
elative
riimistään riimistänsä
riimeistään riimeistänsä
illative
riimiinsä
riimeihinsä
adessive
riimillään riimillänsä
riimeillään riimeillänsä
ablative
riimiltään riimiltänsä
riimeiltään riimeiltänsä
allative
riimilleen riimillensä
riimeilleen riimeillensä
essive
riiminään riiminänsä
riimeinään riimeinänsä
translative
riimikseen riimiksensä
riimeikseen riimeiksensä
abessive
riimittään riimittänsä
riimeittään riimeittänsä
instructive
comitative
—riimeineen riimeinensä :

#### Derived terms

* riimihärkä
* riimillinen
* riimiruno
* riimisana
* riimisuolata
* riimittää
* riimitön

### Further reading

* “riimi”, in Kielitoimiston sanakirja [Dictionary of Contemporary Finnish]‎ (in Finnish) (online dictionary, continuously updated), Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisuja 35, Helsinki: Kotimaisten kielten tutkimuskeskus (Institute for the Languages of Finland), 2004–, retrieved 2023-07-03