# Modern Czech Poetry/Merlin's night song

[64] [65]
10. NOČNÍ ZPĚV MERLINA.
Ty bledý srpe luny, nad mlčenlivou strání jenž vycházíš a nad obrubou lesa se zvolna chvěješ jako úsměv lásky, buď pozdraven! Dnes mračny tvá vlídná tvář mi kyne, dvojnásobně mi vítaná; neb jejich tmavou clonou ty míháš se, jak za oponou hustou před oltářem svit lampy,
Před tváří Boha věky ty ubíráš se klidný jak cherub, jenž mé věrné koná služby; před tváří země věky ty ubíráš se tichý jak strážný duch, jenž na cestě ji hlídá; před tvář lidí věky ty ubíráš se smavý jak přítel, který všecko v souzvuk zladí.
Ty svítíš na tvář šťastných, již nejlíp vůni růží pochopují, již půjčuji své srdce, by v slavíkově zajásalo písni, již spojují svá ústa na vonný, sladký kalich, v němž láska dřímá vyhostěna z ráje. Ty svítíš v chudou jizbu a stříbříš její stěny, že chudému o štěstí ve snu zdá se. Ba tys i přítel mrtvých,¨ když zahalené v rubáš juž opustil je každý, ty okénkem se vkrádáš
10. MERLIN'S NIGHT SONG.
Pale sickle of the moon Above the silent slope, Advancing, and above the forest's border Gently aquiver like a smile of love, All hail! Today in clouds Thy sweet face beckoned me in two-fold guise: Welcome to me; for in their gloomy veil Thou gleamest, as behind a massive curtain Lamplight before an altar.
Before God's face through ages Thou dost betake thee calmly. Like to a cherub, doing faithful service. Before earth's face through ages Thou dost betake thee softly Like to a guardian spirit on its pathway: Before men's face through ages Thou dost betake thee smiling Like to a friend who merges all in concord.
Thou gleam'st on glad men's faces, — Straightway the scent of roses best they seize, Straightway their hearts they yield To the blithe singing of the nightingale: And they join lips to make A fragrant, luscious chalice, Wherein sleeps love, outlawed from paradise: Thou gleam'st in some poor room, Bedeck'st its walls with silver, That in his sleep the poor man thinks on gladness. Yea, for the dead thou carest, When, swathed amid their shroud, They are by all deserted, Thou through the casement stealest,
[66] [67]
a v ztuhlé tváři jejich tvůj lesk vlídný se zachvívá jak slza, jež všecky spory v mírný zladí souzvuk.
Kol všecko spí, stráň černá jak medvěda srst do prázdna se ježí, jen sem tam v listí, houští měsíčné bílé pruhy zapadají, jak do medvědí srsti by bořily se lovce bílé prsty. Ten lovec Bůh jest, silnou za sanici chyť potvoru, tmu noční, z které hrůza a postrach sršely, pak vzal své kopí, měsíce zlatý paprsk, a v chřtán jej vrazil lité sani, kolem až červánkem se rozlila krev její, sta jeho psů, východních větrů svěžích, teď líže ji a země usmívá se a vstříc se chvěje jitru!
Snad, bdící tvor, já pouze mračného nebe teskné hlídám dumy. Na skalnou moji sluji svit luny zaklepal a já se vzbudil, zem pozdravit, jí vlídné říci slovo, by bezdnem dlouhá pouť ji neznavila, ji ujistit, že za ní se vznáší anděl s roztaženým křídlem, by zadržel ji v pádu, ba že sám bůh by zachytil ji v náruč, jak poraněnou bílou holubici a v lemu svojí řízy ku toužnému jí ustlal odpočinku.
Mě často zdá se, časem že slyším, kterak nebes těžké dvéře se otvírají a zas zapadají,
And on their rigid face thy peaceful glea Quivers like to a tear, That merges every brawl in mighty concord.
All sleeps: the hill-side's blackness Like a bear's fur is bristling in the void. Upon the leaves and thickets The moon's white streaks are scattered here and there, As at a bear's rough fur Were clutching the white fingers of a hunter. God is this hunter: by its mighty jaw-bone He seized the monster night-gloom, whence dismay And dread were scattered; then he took his spear, The moonray golden-clad, And thrust it in the beast's grim fangs, till, when His blood gushed forth as redness of the dawn, His hundred hounds, the freshening eastern winds, Lap at it there; and earth begins to smile, Aquiver for the morning.
Haply sole waking creature, I probe sad musings of the cloudy heaven. Upon my rocky cavern The moon-light tapped, and I was roused from slumber To greet the earth and speak soft words to her, That her long boundless journey may not tire her, To let her know, that o'er her Is borne an angel with a spreading wing To hold her in her fall, Yea, e'en that God himself would clasp her round, Like to a white and sorely smitten dove, And in his garment's border Would lay her to the rest for which she yearns.
Often meseems that I At times can hear the heavy gates of heaven Opening wide and closing once again,
[68] [69]
pak ticho zas a pak zas šumot křídel, a cítím v srdci, že celý vesmír v dlani Boha dřímá a spokojen jdu spat; vždyť v ní je všady, všady jest můj domov.
Na trávě skví se rosa, dech země vidím, v bílé páře stoupá jak tucha jitra k nebi, kmen břízy bílý i hnědý suk dubu si rozumějí v tomto pološeru, a tajné příbuzenství i křemen cítí s vlnou, jež ho hlodá, sta snů kol proplítá se a na mé svadlé skráni mi tepou křídly, jak hnědé velké můry noční na vráskovitém kmenu dutého jilmu, z něhož vyletěly. Ó noci, rozhoď po nich síť stínů svých, ať brzy nad stromů vrcholky, nad hřbety horstva, jak v lehké zbroji Roland vítězící, se zvedne jitro!
Slyš pěnice hlas v mlází! Ó jásám blahem, kdosi cítí se mnou. Snad právě krmí mládě, jak duši svou já krmím myšlénkami. Ó pěj, ó pěj, vždyť proměněné v tóny, mé sny a tuchy spíše dojdou k nebi, spíš světu zachovány mu po stoletích vyřídí můj odkaz, jenž myšlénkou nes' zemi požehnání a pozdrav lidstvu!
„Poutí k Eldoradu“ (1882).
Then peace again, then rustling wings again, And in my heart I feel That all creation slumbers in God's hand, And I, content, seek slumber; For everywhere my home is, everywhere.
Dew glimmers on the grass, I see earth's breath in whitish haze uprising Skywards, as morn's foreboding: The birch-trunk's whiteness and the brown gnarled oak Hold converse in the half-light of the dawn, And e'en the pebble feels Mystical kinship with the wave that chafes it. A hundred dreams are scattered And on my faded brow Pinions are beating, Like great brown night-moths, Upon the wrinkled trunk That girds some hollow elm, whence they have flown. O night, fling after them Thy shadow-net, that swiftly Over the tree-tops, over mountain-ridges, E'en as the conquering Roland in light armour Morning may rise!
Hear in the brake the warbler! O, I exult, for someone shares my gladness: Haply she feeds her young, E'en as I feed my soul with ponderings. O sing, O sing: my dreams and yearnings changed To music will the easier reach heaven, The easier haunt earth. And after centuries perform my will there, Bearing in thought a blessing to the world, And greeting to mankind.
“On the Journey to Eldorado” (1882).
This work is in the public domain in the United States because it was published before January 1, 1929.
The longest-living author of this work died in 1970, so this work is in the public domain in countries and areas where the copyright term is the author's life plus 53 years or less. This work may be in the public domain in countries and areas with longer native copyright terms that apply the rule of the shorter term to foreign works.
Public domainPublic domainfalsefalse