OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# estigmatitzàreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əs.tiɡ.mə.tiˈd͡za.ɾəw/ Occidental: nord-occidental /es.tiɡ.ma.tiˈd͡za.ɾew/, valencià /es.tiɡ.ma.tiˈza.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

estigmatitzàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de estigmatitzar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb estigmatitzar.

#### Variants

* [2] estigmatitzéssiu, estigmatitzésseu, estigmatitzàssiu, estigmatitzàsseu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·tig·ma·tit·zà·reu (6)
# estigmatitzàsseu
## Català
### Verb

estigmatitzàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb estigmatitzar.

#### Variants

* estigmatitzéssiu, estigmatitzésseu, estigmatitzàssiu, estigmatitzàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·tig·ma·tit·zàs·seu (6)
# estigmatitzàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.tiɡ.mə.tiˈd͡za.βəw/, balear /əs.tiɡ.mə.tiˈd͡za.vəw/ Occidental: nord-occidental /es.tiɡ.ma.tiˈd͡za.βew/ valencià /es.tiɡ.ma.tiˈza.vew/, /es.tiɡ.ma.tiˈza.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

estigmatitzàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de estigmatitzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·tig·ma·tit·zà·veu (6)
# escòs
## Català antic
### Verb

escòs
* participi masculí singular de escondre
* primera persona singular (io, yo, jo) del passat de escondre
* tercera persona singular (él, eyl, ell) del passat de escondre
# escó
## Català

   * Pronúncia: oriental /əsˈko/, occidental /esˈko/
   * Rimes: -o
   * Homòfon: ascó
   * Etimologia: Fals singular de escons, plural de escon, de l’antic *escaun, del llatí vulgar *scamnu, de scamnum ‎(«banc»), segle XVIII. Cognat de l’anglès shambles ‎(«carnisseria, desastre, confusió»).

### Nom

escó m. ‎(plural escons)
* (central, septentrional) Banc llarg amb respatller, típicament al costat de la llar.
* Seient d'un parlamentari en una cambra de representació legislativa.
* Plaça obtinguda en unes eleccions representatives.

#### Variants

* escon

#### Sinònims

* (banc amb respatller) banc escon

#### Traduccions

* Anglès: seat $^{(en)}$
* Castellà: escaño $^{(es)}$
* Francès: siège $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·có (2)
* Anagrames: coes, coés, ecos, oesc, seco

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB, Optimot
* Petit Atles Lingüístic del Domini Català
# escòla
## Occità

   * Pronúncia: /esˈkɔ.lo̞/
   * Àudio: Bearn

### Nom

escòla f. ‎(plural escòlas)
* escola

#### Derivats

* escolan
* escolar
* escolaritat
* escolarizar
# escòlas
## Occità

   * Pronúncia: /esˈkɔ.lo̞s/

### Nom

escòlas f. pl.
* forma plural de escòla
# escòcia
## Català

   * Pronúncia: oriental /əsˈkɔ.si.ə/, occidental /esˈkɔ.si.a/
   * Rimes: -ɔsia
   * Etimologia: Del llatí scotia provinent del grec antic σκοτία ‎(skotía, «fosquedat»).

### Nom

escòcia f. ‎(plural escòcies)
* (arquitectura) Motllura còncava amb una vora inferior projectada més enllà de la part superior.

#### Traduccions

* Anglès: scotia $^{(en)}$
* Castellà: escocia $^{(es)}$
* Italià: scozia $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cò·ci·a (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# escòria
## Català

   * Pronúncia: oriental /əsˈkɔ.ɾi.ə/, occidental /esˈkɔ.ɾi.a/
   * Rimes: -ɔɾia
   * Etimologia: Del llatí scoria, segle XVII.

### Nom

escòria f. ‎(plural escòries)
* Gent vil.
* Producte semblant al vidre restant després de reduir minerals per obtenir-ne metalls.

#### Derivats

* escorificar

#### Traduccions

* Castellà: escoria $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cò·ri·a (4)
* Heterograma de 7 lletres (aceiors)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# escòrpora
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əsˈkɔr.pu.ɾə/ balear /əsˈkɔɾ.po.ɾə/, /əsˈkɔr.pu.ɾə/ Occidental: /esˈkɔɾ.po.ɾa/

### Nom

escòrpora f. ‎(plural escòrpores)
* cap-roig

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·còr·po·ra (4)

### Vegeu també

* escòrpora. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia.
# escurcéssiu
## Català
### Verb

escurcéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb escurçar.
# escure
## Català
### Verb

escure
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de escurar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb escurar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb escurar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb escurar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cu·re (3)
* Anagrames: creues, creués, cueres
# escureguesses
## Català
### Verb

escureguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb escurar.
# escurcí
## Català
### Verb

escurcí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de escurçar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cur·cí (3)
* Anagrama: succeir
# escuredats
## Català antic
### Nom

escuredats
* forma plural de escuredat
# escureguem
## Català
### Verb

escureguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb escurar.
# escureguessa
## Català
### Verb

escureguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb escurar.
# escureguessen
## Català
### Verb

escureguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb escurar.
# escuredat
## Català antic
### Nom

escuredat f. ‎(plural escuredats)
* obscuritat

#### Sinònims

* escur

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB, Faraudo
# escuregueu
## Català
### Verb

escuregueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb escurar.
# estetici
## Italià

   * Pronúncia: /eˈstɛː.ti.t͡ʃi/

### Adjectiu

estetici m. pl.
* forma plural de estetico
# estetika
## Esperanto

   * Pronúncia: /e.steˈti.ka/

### Adjectiu

estetika ‎(plural estetikaj, acusatiu estetikan, plural acusatiu estetikajn)
* estètic -a
# esteu
## Català
### Verb

esteu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de estar.
* (col·loquial ) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb estar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb estar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·teu (2)
* Anagrames: teseu, teues
# estetikajn
## Esperanto

   * Pronúncia: /e.steˈti.kajn/

### Adjectiu

estetikajn
* acusatiu plural de estetika
# estetikan
## Esperanto

   * Pronúncia: /e.steˈti.kan/

### Adjectiu

estetikan
* acusatiu de estetika
# esteticamente
## Italià

   * Pronúncia: /eˌstɛ.ti.kaˈmen.te/
   * Etimologia: De estetico i el sufix -mente.

### Adverbi

esteticamente
* estèticament

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·ste·ti·ca·mén·te (6)
# estetiche
## Italià

   * Pronúncia: /eˈstɛː.ti.ke/

### Nom

estetiche f. pl.
* forma plural de estetica
# estetikaj
## Esperanto

   * Pronúncia: /e.steˈti.kaj/

### Adjectiu

estetikaj
* forma plural de estetika
# estetica
## Italià

   * Pronúncia: /eˈstɛː.ti.ka/

### Nom

estetica f. ‎(plural estetiche)
* estètica

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·stè·ti·ca (4)
# estetico
## Italià

   * Pronúncia: /eˈstɛː.ti.ko/

### Adjectiu

estetico m. ‎(femení estetica, plural masculí estetici, plural femení estetiche)
* estètic

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·stè·ti·co (4)
# estremires
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.tɾəˈmi.ɾəs/, occidental /es.tɾeˈmi.ɾes/
   * Rimes: -iɾes

### Verb

estremires
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de estremir.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb estremir.

#### Variants

* [1] estremigueres
* [2] estremiguesses, estremigueres, estremissis, estremisses

### Miscel·lània

* Anagrames: estremir-se, retiréssem

## Català antic
### Verb

estremires
* segona persona singular (tu) del passat de estremir
* segona persona singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu de estremir

#### Variants

* [1] estremist
* [2] estremisses
# estremir-se
## Català
### Verb

estremir-se
* Forma pronominal de estremir.

### Miscel·lània

* Anagrames: estremires, retiréssem
# estremira
## Català
### Verb

estremira
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb estremir.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb estremir.

#### Variants

* [1] estremigués, estremissi, estremiguera, estremís
* [2] estremigués, estremiguera, estremís

### Miscel·lània

* Anagrames: arremetis, meritares, restaríem, temeraris, tremaries, tresaríem

## Català antic
### Verb

estremira
* primera persona singular (io, yo, jo) de l'imperfet de subjuntiu de estremir
* tercera persona singular (él, eyl, ell) de l'imperfet de subjuntiu de estremir

#### Variants

* [1] estremís
* [2] estremís
# estremiran
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.tɾə.miˈɾan/, occidental /es.tɾe.miˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

estremiran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de estremir.

### Miscel·lània

* Anagrama: terminares

## Català antic
### Verb

estremiran
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) del futur de estremir
# estremiren
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.tɾəˈmi.ɾən/, occidental /es.tɾeˈmi.ɾen/
   * Rimes: -iɾen

### Verb

estremiren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de estremir.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb estremir.

#### Variants

* [1] estremigueren
* [2] estremiguessen, estremigueren, estremissin, estremissen

## Català antic
### Verb

estremiren
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) del passat de estremir
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) de l'imperfet de subjuntiu de estremir

#### Variants

* [2] estremissen
# estremireu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.tɾə.miˈɾɛw/ balear /əs.tɾə.miˈɾəw/, /əs.tɾə.miˈɾɛw/ Occidental: /es.tɾe.miˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

estremireu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de estremir.

## Català antic
### Verb

estremireu
* segona persona plural (vós, vosaltres) del futur de estremir
# estremiries
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.tɾə.miˈɾi.əs/, occidental /es.tɾe.miˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

estremiries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de estremir.

## Català antic
### Verb

estremiries
* segona persona singular (tu) del condicional de estremir
# estremiria
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.tɾə.miˈɾi.ə/, occidental /es.tɾe.miˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

estremiria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de estremir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de estremir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·tre·mi·ri·a (5)
* Anagrama: meritaries

## Català antic
### Verb

estremiria
* primera persona singular (io, yo, jo) del condicional de estremir
* tercera persona singular (él, eyl, ell) del condicional de estremir
# estremirien
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.tɾə.miˈɾi.ən/, occidental /es.tɾe.miˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

estremirien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de estremir.

## Català antic
### Verb

estremirien
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) del condicional de estremir
# estranye
## Català
### Verb

estranye
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de estranyar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb estranyar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb estranyar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb estranyar.

#### Variants

* [1] estranyo, estranyi, estrany
* [2] estranyi, estranyo
* [3] estranyi, estranyo
* [4] estranyi

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·tra·nye (3)
* Anagrama: estrenya
# estranyeguessen
## Català
### Verb

estranyeguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb estranyar.

#### Variants

* estranyessin, estranyessen, estranyassin, estranyassen, estranyaren

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·tra·nye·gues·sen (5)
# estranyegueu
## Català
### Verb

estranyegueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb estranyar.

#### Variants

* estranyeu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·tra·nye·gueu (4)
# estranyavo
## Català
### Verb

estranyavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de estranyar.

#### Variants

* estranyàieu, estranyàveu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·tra·nya·vo (4)
# estranyegués
## Català
### Verb

estranyegués
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb estranyar.

#### Variants

* estranyés, estranyàs, estranyara

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·tra·nye·gués (4)
# estranyeguéssom
## Català
### Verb

estranyeguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb estranyar.

#### Variants

* estranyéssim, estranyéssem, estranyàssim, estranyàssem, estranyàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·tra·nye·gués·som (5)
# estranyeguem
## Català
### Verb

estranyeguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb estranyar.

#### Variants

* estranyem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·tra·nye·guem (4)
# estranyeguessa
## Català
### Verb

estranyeguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb estranyar.

#### Variants

* estranyessi, estranyessa, estranyés, estranyàs, estranyara

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·tra·nye·gues·sa (5)
# estranyeguesses
## Català
### Verb

estranyeguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb estranyar.

#### Variants

* estranyessis, estranyesses, estranyassis, estranyasses, estranyares

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·tra·nye·gues·ses (5)
# estranyavi
## Català
### Verb

estranyavi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de estranyar.

#### Variants

* estranyaia, estranyava

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·tra·nya·vi (4)
# esgalabresses
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.ɡə.ɫəˈβɾe.səs/, occidental /ez.ɣa.ɫaˈbɾe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

esgalabresses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb esgalabrar.

#### Variants

* esgalabressis
# esgalabrava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.ɡə.ɫəˈβɾa.βə/, balear /əz.ɣə.ɫəˈbɾa.və/ Occidental: nord-occidental /ez.ɣa.ɫaˈβɾa.βa/ valencià /ez.ɣa.ɫaˈbɾa.va/, /ez.ɣa.ɫaˈβɾa.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

esgalabrava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de esgalabrar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de esgalabrar.
# esgalabraven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.ɡə.ɫəˈβɾa.βən/, balear /əz.ɣə.ɫəˈbɾa.vən/ Occidental: nord-occidental /ez.ɣa.ɫaˈβɾa.βen/ valencià /ez.ɣa.ɫaˈbɾa.ven/, /ez.ɣa.ɫaˈβɾa.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

esgalabraven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de esgalabrar.
# esgalabraves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.ɡə.ɫəˈβɾa.βəs/, balear /əz.ɣə.ɫəˈbɾa.vəs/ Occidental: nord-occidental /ez.ɣa.ɫaˈβɾa.βes/ valencià /ez.ɣa.ɫaˈbɾa.ves/, /ez.ɣa.ɫaˈβɾa.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

esgalabraves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de esgalabrar.
# esgalabre
## Català
### Verb

esgalabre
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb esgalabrar.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb esgalabrar.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb esgalabrar.

#### Variants

* [1] esgalabri
* [2] esgalabri
* [3] esgalabri

### Miscel·lània

* Anagrama: belegaràs
# esgalabren
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.ɡəˈɫa.βɾən/, occidental /ez.ɣaˈɫa.bɾen/

### Verb

esgalabren
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de esgalabrar.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb esgalabrar.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb esgalabrar.

#### Variants

* [2] esgalabrin
* [3] esgalabrin
# esgalabres
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.ɡəˈɫa.βɾəs/, occidental /ez.ɣaˈɫa.bɾes/
   * Rimes: -abɾes

### Verb

esgalabres
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de esgalabrar.
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb esgalabrar.

#### Variants

* [2] esgalabris
# esgalabressen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.ɡə.ɫəˈβɾe.sən/, occidental /ez.ɣa.ɫaˈbɾe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

esgalabressen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb esgalabrar.

#### Variants

* esgalabressin
# esputo
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /esˈpu.to/, meridional /ehˈpu.to/
       Americà: alt /esˈpu.t(o)/, baix /ehˈpu.to/
   * Rimes: -uto

### Nom

esputo m. ‎(plural esputos)
* (Patologia) esput

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pu·to (3)
* Heterograma de 6 lletres (eopstu)

### Vegeu també

* esputo. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 8 setembre 2014].
# esputos
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /esˈpu.tos/, meridional /ehˈpu.toh/
       Americà: alt /esˈpu.t(o)s/, baix /ehˈpu.toh/, austral /ehˈpu.tos/
   * Rimes: -utos

### Nom

esputos m. pl.
* forma plural de esputo
# espurnes
## Català

   * Pronúncia: oriental /əsˈpur.nəs/, occidental /esˈpuɾ.nes/
   * Rimes: -uɾnes

### Nom

espurnes f. pl.
* Forma plural de espurna.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pur·nes (3)
* Anagrama: urpessen
# espàrec
## Català

   * Pronúncia: oriental /əsˈpa.ɾək/, occidental /esˈpa.ɾek/

### Nom

espàrec m. ‎(plural espàrecs)
* Forma alternativa de espàrrec.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pà·rec (3)
* Anagrames: pecares, pescaré
# espursim
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.purˈsim/, occidental /es.puɾˈsim/
   * Rimes: -im

### Nom

espursim m. ‎(plural espursims)
* gatvaire

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pur·sim (3)
* Anagrames: urpéssim, urpíssem

### Vegeu també

* espursim. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia.
# esgaldinyaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.ɡəɫ.diˈɲa.βəs/, balear /əz.ɣəɫ.diˈɲa.vəs/ Occidental: nord-occidental /ez.ɣaɫ.diˈɲa.βes/ valencià /ez.ɣaɫ.diˈɲa.ves/, /ez.ɣaɫ.diˈɲa.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

esgaldinyaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de esgaldinyar.
# esgaldinyesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.ɡəɫ.diˈɲe.səs/, occidental /ez.ɣaɫ.diˈɲe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

esgaldinyesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb esgaldinyar.

#### Variants

* esgaldinyessis
# esgaldinyen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.ɡəɫˈdi.ɲən/, occidental /ez.ɣaɫˈdi.ɲen/
   * Rimes: -iɲen

### Verb

esgaldinyen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de esgaldinyar.
# esgaldinyi
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.ɡəɫˈdi.ɲi/, occidental /ez.ɣaɫˈdi.ɲi/
   * Rimes: -iɲi

### Verb

esgaldinyi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de esgaldinyar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb esgaldinyar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb esgaldinyar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb esgaldinyar.

#### Variants

* [1] esgaldinyo
# esgaldinyes
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.ɡəɫˈdi.ɲəs/, occidental /ez.ɣaɫˈdi.ɲes/
   * Rimes: -iɲes

### Verb

esgaldinyes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de esgaldinyar.
# esgaldinyessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.ɡəɫ.diˈɲe.sən/, occidental /ez.ɣaɫ.diˈɲe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

esgaldinyessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb esgaldinyar.

#### Variants

* esgaldinyessin
# esgaldinyessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.ɡəɫ.diˈɲe.sin/, occidental /ez.ɣaɫ.diˈɲe.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

esgaldinyessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb esgaldinyar.

#### Variants

* esgaldinyessen
# esgaldinyessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.ɡəɫ.diˈɲe.sis/, occidental /ez.ɣaɫ.diˈɲe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

esgaldinyessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb esgaldinyar.

#### Variants

* esgaldinyesses
# esgaldinyeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.ɡəɫ.diˈɲɛw/ balear /əz.ɣəɫ.diˈɲəw/, /əz.ɣəɫ.diˈɲɛw/ Occidental: /ez.ɣaɫ.diˈɲew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

esgaldinyeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de esgaldinyar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb esgaldinyar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb esgaldinyar.
# eskumara
## Basc
### Nom

eskumara
* al·latiu definit singular de eskuma
# eskumarantz
## Basc
### Nom

eskumarantz
* al·latiu direccional definit singular de eskuma
# eskumaren
## Basc
### Nom

eskumaren
* genitiu definit singular de eskuma
* genitiu indefinit de eskuma
# eskumarengatik
## Basc
### Nom

eskumarengatik
* causal indefinit de eskuma
* causal definit singular de eskuma
# eskuman
## Basc
### Nom

eskuman
* inessiu definit singular de eskuma
# eskumarentzat
## Basc
### Nom

eskumarentzat
* benefactiu indefinit de eskuma
* benefactiu definit singular de eskuma
# eskumari
## Basc
### Nom

eskumari
* datiu indefinit de eskuma
* datiu definit singular de eskuma
# eskumarik
## Basc
### Nom

eskumarik
* partitiu indefinit de eskuma
# eskumaraino
## Basc
### Nom

eskumaraino
* terminatiu definit singular de eskuma
# eskumarekin
## Basc
### Nom

eskumarekin
* comitatiu indefinit de eskuma
* comitatiu definit singular de eskuma
# estou
## Català
### Verb

estou
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de estovar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·tou (2)
# estovaien
## Català
### Verb

estovaien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de estovar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·to·va·ien (4)
# estotjàssiu
## Català
### Verb

estotjàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb estotjar.

#### Variants

* estotgéssiu, estotgésseu, estotjàsseu
# estotjàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.tuˈd͡ʒa.βəw/ balear /əs.toˈd͡ʒa.vəw/, /əs.tuˈd͡ʒa.vəw/ Occidental: nord-occidental /es.toˈd͡ʒa.βew/ valencià /es.toˈd͡ʒa.vew/, /es.toˈd͡ʒa.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

estotjàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de estotjar.
# estovades
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.tuˈβa.ðəs/ balear /əs.toˈva.ðəs/, /əs.tuˈva.ðəs/ Occidental: nord-occidental /es.toˈβa.ðes/ valencià /es.toˈva.ðes/, /es.toˈβa.ðes/
   * Rimes: -ades

### Verb

estovades
* Participi femení plural del verb estovar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·to·va·des (4)
# estovada
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.tuˈβa.ðə/ balear /əs.toˈva.ðə/, /əs.tuˈva.ðə/ Occidental: nord-occidental /es.toˈβa.ða/ valencià /es.toˈva.ða/, /es.toˈβa.ða/
   * Rimes: -ada

### Verb

estovada
* Participi femení singular del verb estovar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·to·va·da (4)