OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# implantaien
## Català
### Verb

implantaien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de implantar.
# indemnicé
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /in.dem.niˈθe/, meridional \iŋ.dem.niˈθe\
       Americà: alt /in.dem.n(i)ˈse/, baix \iŋ.dem.niˈse\, austral /in.dem.niˈse/
   * Rimes: -e

### Verb

indemnicé
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb indemnizar
# indemnifies
## Anglès
### Verb

indemnifies
* tercera persona del singular (he, she, it) del present de indemnify
# indemnify
## Anglès

   * Pronúncia: /ɪnˈdɛm.nɪ.faɪ/ àudio (EUA)

### Verb

indemnify ‎(3a persona singular present indemnifies, gerundi indemnifying, passat i participi indemnified)
* indemnitzar
# indelicadament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.də.ɫiˌka.ðəˈmen/ balear /in.də.ɫiˌka.ðəˈment/, /in.də.ɫiˌka.ðəˈmen/ Occidental: nord-occidental /in.de.ɫiˌka.ðaˈmen/ valencià /in.de.ɫiˌka.ðaˈment/, /in.de.ɫiˌka.ðaˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De indelicat i el sufix -ment, segle XX.

### Adverbi

indelicadament
* D’una manera indelicada.

#### Antònims

* delicadament

#### Traduccions

* Anglès: indelicately $^{(en)}$
* Francès: indélicatement $^{(fr)}$
* Italià: indelicatamente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·de·li·ca·da·ment (6)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# indemne
## Català

   * Pronúncia: oriental /inˈdɛm.nə/, occidental /inˈdem.ne/
   * Etimologia: Del llatí indemnis

### Adjectiu

indemne inv. ‎(plural indemnes)
* lliure i exempt de cap dany

#### Traduccions

* Anglès: undamaged $^{(en)}$
* Castellà: indemne $^{(es)}$
* Francès: indemne $^{(fr)}$
* Italià: indenne $^{(it)}$
* Llatí: indemnis $^{(la)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·dem·ne (3)

### Vegeu també

* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom II.
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /inˈdem.ne/, meridional \iŋˈdem.ne\
       Americà: alt /inˈdem.ne/, baix \iŋˈdem.ne\, austral /inˈdem.ne/
   * Rimes: -emne

### Adjectiu

indemne inv. ‎(plural indemnes)
* indemne

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·dem·ne (3)
# indelicatamente
## Italià

   * Pronúncia: /in.de.liˌka.taˈmen.te/
   * Etimologia: De indelicato i el sufix -mente.

### Adverbi

indelicatamente
* indelicadament

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·de·li·ca·ta·mén·te (7)
# indelicately
## Anglès

   * Etimologia: De indelicate i el sufix -ly.

### Adverbi

indelicately ‎(comparatiu more indelicately, superlatiu most indelicately)
* indelicadament
# indelibly
## Anglès

   * Etimologia: De indelible i el sufix -ly.

### Adverbi

indelibly ‎(comparatiu more indelibly, superlatiu most indelibly)
* indeleblement
# indemnified
## Anglès
### Verb

indemnified
* passat i participi de indemnify
# impostos específics
## Català
### Nom

impostos específics m. pl.
* Forma plural de impost específic.
# impostin
## Català

   * Pronúncia: /imˈpɔs.tin/
   * Rimes: -ɔstin

### Verb

impostin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb impostar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb impostar.
# impostos selectius
## Català
### Nom

impostos selectius m. pl.
* Forma plural de impost selectiu.
# imposti
## Català

   * Pronúncia: /imˈpɔs.ti/
   * Rimes: -ɔsti

### Verb

imposti
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de impostar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb impostar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb impostar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb impostar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pos·ti (3)
* Anagrama: optimis
# impostis
## Català

   * Pronúncia: /imˈpɔs.tis/
   * Rimes: -ɔstis

### Verb

impostis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb impostar.
# impostos sobre béns immobles
## Català
### Nom

impostos sobre béns immobles m. pl.
* Forma plural de impost sobre béns immobles.
# imposto
## Català
### Verb

imposto
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de impostar.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /imˈpos.to/, meridional /imˈpoh.to/
       Americà: alt /imˈpos.t(o)/, baix /imˈpoh.to/
   * Rimes: -osto

### Verb

imposto
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb impostar
# impostos especials
## Català
### Nom

impostos especials m. pl.
* Forma plural de impost especial.
# impostos negatius sobre la renda
## Català
### Nom

impostos negatius sobre la renda m. pl.
* Forma plural de impost negatiu sobre la renda.
# importau
## Català
### Verb

importau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de importar.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb importar.
# importava
## Català
### Verb

importava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de importar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de importar.
# importaves
## Català
### Verb

importaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de importar.
# importe
## Català
### Verb

importe
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de importar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb importar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb importar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb importar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·por·te (3)
* Heterograma de 7 lletres (eimoprt)
* Anagrames: impetro, prometi, prometí
# imported
## Anglès
### Verb

imported
* passat i participi de import
# importeguessa
## Català
### Verb

importeguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb importar.
# importaven
## Català
### Verb

importaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de importar.
# importavi
## Català
### Verb

importavi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de importar.
# importavo
## Català
### Verb

importavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de importar.
# importeguem
## Català
### Verb

importeguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb importar.
# incardinareu
## Català
### Verb

incardinareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de incardinar.
# incardinaria
## Català
### Verb

incardinaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de incardinar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de incardinar.
# incardinarien
## Català
### Verb

incardinarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de incardinar.
# incardinarà
## Català
### Verb

incardinarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de incardinar.
# incardinares
## Català
### Verb

incardinares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de incardinar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb incardinar.
# incardinaries
## Català
### Verb

incardinaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de incardinar.
# incardinaré
## Català
### Verb

incardinaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de incardinar.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \iŋ.kaɾ.ði.naˈɾe\
       Americà: alt \iŋ.k(a)ɾ.ði.naˈɾe\, baix \iŋ.kaɾ.ði.naˈɾe\
   * Rimes: -e

### Verb

incardinaré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb incardinar
# incardinarse
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \iŋ.kaɾ.ðiˈnaɾ.se\
       Americà: alt \iŋ.kaɾ.ðiˈnaɾ.s(e)\, baix \iŋ.kaɾ.ðiˈnaɾ.se\
   * Rimes: -aɾse

### Verb

incardinarse trans., pron. ‎(present me incardino, passat me incardiné, futur me incardinaré)
* forma pronominal de incardinar
# incardinaràs
## Català
### Verb

incardinaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de incardinar.
# incendiara
## Català
### Verb

incendiara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb incendiar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb incendiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cen·di·a·ra (5)
* Anagrama: incinerada
# incendiaran
## Català
### Verb

incendiaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de incendiar.
# incendiarem
## Català
### Verb

incendiarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de incendiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cen·di·a·rem (5)
* Anagrama: mendicarien
# incendiaren
## Català
### Verb

incendiaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de incendiar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb incendiar.
# incendiares
## Català
### Verb

incendiares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de incendiar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb incendiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cen·di·a·res (5)
* Anagrames: ascendirien, escandirien, incendiar-se, incinerades
# incendiari
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.sən.diˈa.ɾi/, occidental /in.sen.diˈa.ɾi/
   * Rimes: -aɾi
   * Etimologia: Del llatí incendiarius, segle XIV.

### Adjectiu

incendiari m. ‎(femení incendiària, plural masculí incendiaris, plural femení incendiàries)
* Que maliciosament causa incendis.
* (figurat) Que terrabasteja.
    «Damon Albarn, un dels artistes més importants dels 90 i principis dels 2000 per ser el líder de Blur i un dels cofundadors de la banda virtual Gorillaz, ha estat entrevistat pel diari Los Angeles Times i ha deixat unes declaracions incendiàries.» (Redacció de Rac105, Damon Albarn (Blur i Gorillaz) acusa Taylor Swift de no compondre les seves cançons, Rac105, gen. 2022)

#### Traduccions

* Anglès: incendiary $^{(en)}$
* Castellà: incendiario $^{(es)}$ m.
* Francès: incendiaire $^{(fr)}$
* Italià: incendiario $^{(it)}$
* Llatí: incendiarius $^{(la)}$

### Nom

incendiari m. ‎(plural incendiaris, femení incendiària)
* Qui maliciosament causa incendis.

#### Traduccions

* Anglès: incendiary $^{(en)}$
* Castellà: incendiario $^{(es)}$ m.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cen·di·a·ri (5)
* Anagrames: indicarien, indiciaren

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, Optimot
# incendiar-se
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.sən.diˈar.sə/ balear /in.sən.diˈaɾ.sə/, /in.sən.di.ərˈsə/ Occidental: /in.sen.diˈaɾ.se/
   * Rimes: -aɾse

### Verb

incendiar-se
* Forma pronominal de incendiar.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: m'incendio, s'incendia, ens incendiem

#### Variants

* (septentrional, alguerès) s'incendiar

### Miscel·lània

* Anagrames: ascendirien, escandirien, incendiares, incinerades
# incendiareu
## Català
### Verb

incendiareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de incendiar.
# incendiaria
## Català
### Verb

incendiaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de incendiar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de incendiar.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /in.θenˈdja.ɾja/, meridional \iŋ.θeŋˈdja.ɾja\
       Americà: alt /in.s(e)nˈdja.ɾja/, baix \iŋ.seŋˈdja.ɾja\, austral /in.senˈdja.ɾja/
   * Rimes: -aɾja

### Adjectiu

incendiaria f. ‎(plural incendiarias)
* forma femenina de incendiario

### Nom

incendiaria f. ‎(plural incendiarias)
* forma femenina de incendiario
# impurificàreu
## Català
### Verb

impurificàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de impurificar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb impurificar.
# impurificàs
## Català
### Verb

impurificàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb impurificar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb impurificar.
# impurificàssem
## Català
### Verb

impurificàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb impurificar.
# impurificàssim
## Català
### Verb

impurificàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb impurificar.
# impurificàrem
## Català
### Verb

impurificàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de impurificar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb impurificar.
# impurificà
## Català
### Verb

impurificà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de impurificar.
# impurificàsseu
## Català
### Verb

impurificàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb impurificar.
# impurificàssiu
## Català
### Verb

impurificàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb impurificar.
# impurificàveu
## Català
### Verb

impurificàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de impurificar.
# impurificam
## Català
### Verb

impurificam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de impurificar.
# impurificares
## Català
### Verb

impurificares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de impurificar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb impurificar.
# impurificar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /im.pu.ɾi.fiˈka/ Occidental: nord-occidental /im.pu.ɾi.fiˈka/ valencià /im.pu.ɾi.fiˈkaɾ/, /im.pu.ɾi.fiˈka/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: impurificà
   * Etimologia: De impur i el sufix -ificar.

### Verb

impurificar trans.
* Tornar impur.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: impurifico, impurifica, impurifiquem

#### Traduccions

* Anglès: impure $^{(en)}$, defile $^{(en)}$
* Castellà: impurificar $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pu·ri·fi·car (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /im.pu.ɾi.fiˈkaɾ/
       Americà: alt /im.pu.ɾi.f(i)ˈkaɾ/, baix /im.pu.ɾi.fiˈkaɾ/
   * Rimes: -aɾ

### Verb

impurificar trans. ‎(present impurifico, passat impurifiqué, futur impurificaré)
* impurificar

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pu·ri·fi·car (5)
# impurificara
## Català
### Verb

impurificara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb impurificar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb impurificar.
# impurificaran
## Català
### Verb

impurificaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de impurificar.
# impurificaren
## Català
### Verb

impurificaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de impurificar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb impurificar.
# indirect free kick
## Anglès
### Nom

indirect free kick ‎(plural indirect free kicks)
* (futbol, hoquei sobre patins) tir lliure indirecte

#### Sinònims

* indirect free hit

### Vegeu també

* indirect free kick. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 octubre 2014].
# indiritz
## Català

   * Pronúncia: alguerès /in.diˈɾid͡z/
   * Etimologia: De l'italià indirizzo.

### Nom

indiritz m.
* (alguerès) adreça

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·di·ritz (3)
# indirect free kicks
## Anglès
### Nom

indirect free kicks
* forma plural de indirect free kick
# indirectly
## Anglès

   * Pronúncia: àudio (EUA)
   * Etimologia: De indirect i el sufix -ly.

### Adverbi

indirectly ‎(no comparable)
* indirectament

#### Antònims

* directly
# indirizzo
## Italià

   * Pronúncia: /in.diˈrit.t͡so/

### Nom

indirizzo m. ‎(plural indirizzi)
* adreça
* missatge
* (figuradament) rumb

#### Derivats

* (alguerès) indiritz

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·di·rìz·zo (4)
# indirect free hit
## Anglès
### Nom

indirect free hit
* (futbol, hoquei sobre patins) tir lliure indirecte

#### Sinònims

* indirect free kick

### Vegeu també

* indirect free hit. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 octubre 2014].
# indirect pass
## Anglès
### Nom

indirect pass
* (handbol) passada picada

#### Sinònims

* bounce pass

### Vegeu també

* indirect pass. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 octubre 2014].
# indis
## Català

   * Pronúncia: /ˈin.dis/

### Nom

indis m. pl.
* Forma plural de indi.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·dis (2)
* Anagrames: dinis, ínids
# indirectament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.diˌɾɛk.təˈmen/ balear /in.diˌɾɛk.təˈment/, /in.diˌɾɛk.təˈmen/ Occidental: nord-occidental /in.diˌɾɛk.taˈmen/ valencià /in.diˌɾɛk.taˈment/, /in.diˌɾɛk.taˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De indirecte i el sufix -ment, segle XIV.

### Adverbi

indirectament
* D’una manera indirecta.

#### Antònims

* directament

#### Traduccions

* Anglès: indirectly $^{(en)}$
* Castellà: indirectamente $^{(es)}$
* Francès: indirectement $^{(fr)}$
* Italià: indirettamente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·di·rec·ta·ment (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# indirizzi
## Italià

   * Pronúncia: /in.diˈrit.t͡si/

### Nom

indirizzi m. pl.
* forma plural de indirizzo
# independitzàrem
## Català
### Verb

independitzàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de independitzar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb independitzar.
# independitzàssem
## Català
### Verb

independitzàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb independitzar.
# independitzàsseu
## Català
### Verb

independitzàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb independitzar.
# independitzàssim
## Català
### Verb

independitzàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb independitzar.
# independitzà
## Català
### Verb

independitzà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de independitzar.
# independitzàreu
## Català
### Verb

independitzàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de independitzar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb independitzar.
# independitzàssiu
## Català
### Verb

independitzàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb independitzar.
# independitzo
## Català
### Verb

independitzo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de independitzar.
# independitzàs
## Català
### Verb

independitzàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb independitzar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb independitzar.
# indexeguéssom
## Català
### Verb

indexeguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb indexar.
# indexeguéssou
## Català
### Verb

indexeguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb indexar.
# indexen
## Català
### Verb

indexen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de indexar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb indexar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb indexar.
# indexessa
## Català
### Verb

indexessa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb indexar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·de·xes·sa (4)
* Anagrames: deixassen, enxisades
# indexessen
## Català
### Verb

indexessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb indexar.
# indexessin
## Català
### Verb

indexessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb indexar.
# indexes
## Català
### Verb

indexes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de indexar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb indexar.

## Anglès
### Nom

indexes
* forma plural de index

### Verb

indexes
* tercera persona del singular (he, she, it) del present de index
# indexesses
## Català
### Verb

indexesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb indexar.
# indexessi
## Català
### Verb

indexessi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb indexar.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb indexar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·de·xes·si (4)
* Anagrama: deixessin
# incubavi
## Català
### Verb

incubavi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de incubar.
# incubeguem
## Català
### Verb

incubeguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb incubar.
# incubegueu
## Català
### Verb

incubegueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb incubar.
# incubaves
## Català
### Verb

incubaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de incubar.
# incubavo
## Català
### Verb

incubavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de incubar.
# incubeguessen
## Català
### Verb

incubeguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb incubar.
# incubeguesses
## Català
### Verb

incubeguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb incubar.
# incubaven
## Català
### Verb

incubaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de incubar.
# incube
## Català
### Verb

incube
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de incubar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb incubar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb incubar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb incubar.
# incubeguessa
## Català
### Verb

incubeguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb incubar.
# insinuà
## Català
### Verb

insinuà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de insinuar.
# insinuàreu
## Català
### Verb

insinuàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de insinuar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb insinuar.
# insinueu
## Català
### Verb

insinueu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de insinuar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb insinuar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb insinuar.
# insinuàrem
## Català
### Verb

insinuàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de insinuar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb insinuar.