OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# disposaren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dis.puˈza.ɾən/ balear /dis.poˈza.ɾən/, /dis.puˈza.ɾən/ Occidental: /dis.poˈza.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

disposaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de disposar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb disposar.
# detonessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.tuˈne.sin/, occidental /de.toˈne.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

detonessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb detonar.
    [Ells/elles/vostès] detonessin, detonessen, detonassen, detonassin o detonaren.
# detono
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəˈtɔ.nu/, occidental /deˈtɔ.no/
   * Rimes: -ɔno

### Verb

detono
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de detonar.
    [Jo] detono, detone, deton o detoni.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb detonar.
    [Que jo] detono, forma d'alguns parlars nord-occidentals per [que jo] detoni o detone.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb detonar.
    [Que ell/ella/vostè] detono, forma d'alguns parlars nord-occidentals per [que ell/ella/vostè] detoni o detone.
# detonessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.tuˈne.sis/, occidental /de.toˈne.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

detonessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb detonar.
    [Tu] detonessis, detonesses, detonasses, detonassis o detonares.
# detoneu
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.tuˈnɛw/, occidental /de.toˈnew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

detoneu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de detonar.
    [Vosaltres/vós] detoneu o detonau.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb detonar.
    [Que vosaltres/vós] detoneu.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb detonar.
    Detoneu o detonau [vosaltres/vós].
# detonin
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəˈtɔ.nin/, occidental /deˈtɔ.nin/
   * Rimes: -ɔnin

### Verb

detonin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb detonar.
    [Que ells/elles/vostès] detonin o detonen.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb detonar.
    Detonin o detonen [ells/elles/vostès].
# detonis
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəˈtɔ.nis/, occidental /deˈtɔ.nis/
   * Rimes: -ɔnis

### Verb

detonis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb detonar.
    [Que tu] detonis o detones; [tu] no detonis o detones.

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·to·nis (3)
* Heterograma de 7 lletres (deinost)
* Anagrames: destino, endiots
# detonà
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.tuˈna/, occidental /de.toˈna/
   * Rimes: -a
   * Homòfon: detonar

### Verb

detonà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de detonar.
    [Ell/ella/vostè] detonà o va detonar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·to·nà (3)
* Heterograma de 6 lletres (adenot)
* Anagrames: atendo, doneta
# detonàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.tuˈna.ɾəw/, occidental /de.toˈna.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

detonàreu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de detonar.
    [Vosaltres/vós] detonàreu o vau/vàreu detonar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb detonar.
    Forma valenciana: [vosaltres/vós] detonéssiu, detonésseu, detonàsseu, detonàssiu o detonàreu.
# detoni
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəˈtɔ.ni/, occidental /deˈtɔ.ni/
   * Rimes: -ɔni

### Verb

detoni
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de detonar.
    Forma septentrional: [jo] detono, detone, deton o detoni.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb detonar.
    [Que jo] detoni o detone.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb detonar.
    [Que ell/ella/vostè] detoni o detone.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb detonar.
    Detoni o detone [ell/ella/vostè].

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·to·ni (3)
* Heterograma de 6 lletres (deinot)
* Anagrama: endiot
# detonàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.tuˈna.ɾəm/, occidental /de.toˈna.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

detonàrem
* Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de detonar.
    [Nosaltres] detonàrem o vam/vàrem detonar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb detonar.
    Forma valenciana: [nosaltres] detonéssim, detonéssem, detonàssem, detonàssim o detonàrem.
# dividesques
## Català
### Verb

dividesques
* (col·loquial balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb dividir.
# dividesquin
## Català
### Verb

dividesquin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb dividir.
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb dividir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: di·vi·des·quin (4)
* Anagrama: dividisquen
# dividesquis
## Català
### Verb

dividesquis
* (balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb dividir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: di·vi·des·quis (4)
* Anagrama: dividisques
# divides
## Anglès
### Verb

divides
* tercera persona del singular (he, she, it) del present de divide
# dividesquen
## Català
### Verb

dividesquen
* (col·loquial balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb dividir.
# dividesc
## Català
### Verb

dividesc
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de dividir.
# dividesca
## Català
### Verb

dividesca
* (col·loquial balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb dividir.
* (col·loquial balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb dividir.
# dividesqui
## Català
### Verb

dividesqui
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb dividir.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb dividir.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb dividir.
# dissenyi
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /diˈsɛ.ɲi/ balear /diˈsə.ɲi/, /diˈsɛ.ɲi/ Occidental: /diˈse.ɲi/
   * Rimes: -ɛɲi

### Verb

dissenyi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de dissenyar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb dissenyar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb dissenyar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb dissenyar.

### Miscel·lània

* Anagrama: disenyis
# dissenyessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /di.səˈɲe.sən/, occidental /di.seˈɲe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

dissenyessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb dissenyar.
# dissenyesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /di.səˈɲe.səs/, occidental /di.seˈɲe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

dissenyesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb dissenyar.
# dissenyessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /di.səˈɲe.sin/, occidental /di.seˈɲe.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

dissenyessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb dissenyar.
# dissenyessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /di.səˈɲe.sis/, occidental /di.seˈɲe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

dissenyessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb dissenyar.
# dissenyo
## Català
### Verb

dissenyo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de dissenyar.
# devorades
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.βuˈɾa.ðəs/ balear /də.voˈɾa.ðəs/, /də.vuˈɾa.ðəs/ Occidental: nord-occidental /de.βoˈɾa.ðes/ valencià /de.voˈɾa.ðes/, /de.βoˈɾa.ðes/
   * Rimes: -ades

### Verb

devorades
* Participi femení plural del verb devorar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·vo·ra·des (4)
# devorant
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.βuˈɾan/ balear /də.voˈɾant/, /də.vuˈɾan/ Occidental: nord-occidental /de.βoˈɾan/ valencià /de.voˈɾant/, /de.βoˈɾan/
   * Rimes: -ant

### Verb

devorant
* Gerundi del verb devorar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·vo·rant (3)
* Heterograma de 8 lletres (adenortv)
* Anagrama: ventador
# devoraran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.βu.ɾəˈɾan/ balear /də.vo.ɾəˈɾan/, /də.vu.ɾəˈɾan/ Occidental: nord-occidental /de.βo.ɾaˈɾan/ valencià /de.vo.ɾaˈɾan/, /de.βo.ɾaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

devoraran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de devorar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·vo·ra·ran (4)
# devoram
## Català
### Verb

devoram
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de devorar.

#### Variants

* devorem

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·vo·ram (3)
* Heterograma de 7 lletres (ademorv)
* Anagrama: rodàvem
# devorarem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.βu.ɾəˈɾɛm/ balear /də.vo.ɾəˈɾəm/, /də.vu.ɾəˈɾɛm/ Occidental: nord-occidental /de.βo.ɾaˈɾem/ valencià /de.vo.ɾaˈɾem/, /de.βo.ɾaˈɾem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

devorarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de devorar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·vo·ra·rem (4)
# devorada
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.βuˈɾa.ðə/ balear /də.voˈɾa.ðə/, /də.vuˈɾa.ðə/ Occidental: nord-occidental /de.βoˈɾa.ða/ valencià /de.voˈɾa.ða/, /de.βoˈɾa.ða/
   * Rimes: -ada

### Verb

devorada
* Participi femení singular del verb devorar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·vo·ra·da (4)
# devoraren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.βuˈɾa.ɾən/ balear /də.voˈɾa.ɾən/, /də.vuˈɾa.ɾən/ Occidental: nord-occidental /de.βoˈɾa.ɾen/ valencià /de.voˈɾa.ɾen/, /de.βoˈɾa.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

devoraren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de devorar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb devorar.

#### Variants

* [2] devoressin, devoressen, devorassin, devorassen

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·vo·ra·ren (4)
# devorar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.βuˈɾa/ balear /də.voˈɾa/, /də.vuˈɾa/ Occidental: nord-occidental /de.βoˈɾa/ valencià /de.voˈɾaɾ/, /de.βoˈɾa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: devorà
   * Etimologia: Del llatí dēvorāre.

### Verb

devorar trans.
* Un animal, menjar-se una presa.
* Menjar voraçment.
* Consumir un recurs completament.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: devoro, devora, devorem Vocal rizotònica: /ɔ/, /o/

#### Derivats

* entredevorar-se

#### Traduccions

* Anglès: devour $^{(en)}$
* Castellà: devorar $^{(es)}$
* Francès: dévorer $^{(fr)}$
* Italià: divorare $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·vo·rar (3)
* Anagrama: Adrover

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# devorara
## Català
### Verb

devorara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb devorar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb devorar.

#### Variants

* [1] devorés, devoràs
* [2] devorés, devoràs

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·vo·ra·ra (4)
# divertrien
## Català antic
### Verb

divertrien
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) del condicional de divertir
# divertries
## Català antic
### Verb

divertries
* segona persona singular (tu) del condicional de divertir
# divertrem
## Català antic
### Verb

divertrem
* primera persona plural (nós, nosaltres) del futur de divertir
# divertreu
## Català antic
### Verb

divertreu
* segona persona plural (vós, vosaltres) del futur de divertir
# divertria
## Català antic
### Verb

divertria
* primera persona singular (io, yo, jo) del condicional de divertir
* tercera persona singular (él, eyl, ell) del condicional de divertir
# divertixos
## Català
### Verb

divertixos
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb divertir.

#### Variants

* diverteixis, divertisques, divertesquis, divertixes, divertesques
# divertran
## Català antic
### Verb

divertran
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) del futur de divertir
# divertixo
## Català
### Verb

divertixo
* (nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de divertir.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb divertir.

#### Variants

* [1] diverteix, diverteixo, divertesc, diverteixi, divertisc
* [2] diverteixi, divertisca, divertesqui, divertixa, divertesca
# divertrà
## Català antic
### Verb

divertrà
* tercera persona singular (él, eyl, ell) del futur de divertir
# divertràs
## Català antic
### Verb

divertràs
* segona persona singular (tu) del futur de divertir
# diplomation
## Esperanto

   * Pronúncia: /di.plo.maˈti.on/

### Nom

diplomation
* acusatiu de diplomatio
# diplomatura
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /di.pɫu.məˈtu.ɾə/ balear /di.pɫo.məˈtu.ɾə/, /di.pɫu.məˈtu.ɾə/ Occidental: /di.pɫo.maˈtu.ɾa/
   * Rimes: -uɾa
   * Etimologia: De diplomat i el sufix -ura.

### Nom

diplomatura f. ‎(plural diplomatures)
* Estudis universitaris de cicle curt, generalment tres cursos acadèmics, mitjançant els quals, un cop superats, s'obté el títol de diplomat.
* Títol universitari que acredita que una persona ha superat els estudis de diplomatura.

#### Traduccions

* Castellà: diplomatura $^{(es)}$
* Anglès: licence $^{(en)}$
* Castellà: diplomatura $^{(es)}$
* Francès: baccalauréat $^{(fr)}$, licence $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: di·plo·ma·tu·ra (5)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC
* diplomatura. Diccionari d'educació. Informació cedida per TERMCAT.

## Castellà

   * Pronúncia: /di.plo.maˈtu.ɾa/
   * Rimes: -uɾa

### Nom

diplomatura f. ‎(plural diplomaturas)
* diplomatura

### Miscel·lània

* Síl·labes: di·plo·ma·tu·ra (5)

### Vegeu també

* diplomatura. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# diplomatically
## Anglès

   * Etimologia: De diplomatic i el sufix -ally.

### Adverbi

diplomatically ‎(comparatiu more diplomatically, superlatiu most diplomatically)
* diplomàticament
# diplomaticamente
## Italià

   * Pronúncia: /di.ploˌma.ti.kaˈmen.te/
   * Etimologia: De diplomatico i el sufix -mente.

### Adverbi

diplomaticamente
* diplomàticament

### Miscel·lània

* Síl·labes: di·plo·ma·ti·ca·mén·te (7)
# diplomatie
## Francès

   * Pronúncia: /di.plɔ.maˈsi/

### Nom

diplomatie f. ‎(plural diplomaties)
* diplomàcia
# diplomaties
## Francès

   * Pronúncia: /di.plɔ.maˈsi/

### Nom

diplomaties f. pl.
* forma plural de diplomatie
# diplomatiojn
## Esperanto

   * Pronúncia: /di.plo.maˈti.ojn/

### Nom

diplomatiojn
* acusatiu plural de diplomatio
# diplomatio
## Esperanto

   * Pronúncia: /di.plo.maˈti.o/

### Nom

diplomatio ‎(acusatiu diplomation, plural diplomatioj, plural acusatiu diplomatiojn)
* diplomàcia
# diplomatioj
## Esperanto

   * Pronúncia: /di.plo.maˈti.oj/

### Nom

diplomatioj
* forma plural de diplomatio
# dobrí
## Català
### Verb

dobrí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de dobrir.
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de dobrir.

### Miscel·lània

* Anagrames: bordi, bordí, brodi, brodí
# dobríreu
## Català
### Verb

dobríreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de dobrir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: do·brí·reu (3)
# dobríssim
## Català
### Verb

dobríssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb dobrir.

#### Variants

* dobríssem

### Miscel·lània

* Síl·labes: do·brís·sim (3)
# dobrírem
## Català
### Verb

dobrírem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de dobrir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: do·brí·rem (3)
# dobrís
## Català
### Verb

dobrís
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb dobrir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb dobrir.

### Miscel·lània

* Anagrames: bordis, brodis
# dobrísseu
## Català
### Verb

dobrísseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb dobrir.

#### Variants

* dobríssiu

### Miscel·lània

* Síl·labes: do·brís·seu (3)
* Anagrames: bordéssiu, brodéssiu
# dobrze
## Polonès

   * Pronúncia: /ˈdɔb.ʐɛ/
   * Etimologia: De dobry i el sufix -e.

### Adverbi

dobrze
* bé

#### Antònims

* źle, niedobrze

### Miscel·lània

* Síl·labes: dob·rze (2)
* Heterograma de 6 lletres (bdeorz)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Wielki słownik języka polskiego sobre dobrze
* Per a més informació vegeu l'entrada al Słownik Języka Polskiego sobre dobrze
# dobríem
## Català
### Verb

dobríem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de dobrir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: do·brí·em (3)
* Heterograma de 7 lletres (bdeimor)
# dobríeu
## Català
### Verb

dobríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de dobrir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: do·brí·eu (3)
* Heterograma de 7 lletres (bdeioru)
# dobríssem
## Català
### Verb

dobríssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb dobrir.

#### Variants

* dobríssim

### Miscel·lània

* Síl·labes: do·brís·sem (3)
* Anagrames: bordéssim, brodéssim
# dirutara
## Basc
### Nom

dirutara
* al·latiu indefinit de diru
# dirà
## Català
### Verb

dirà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de dir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: di·rà (2)
* Anagrames: adir $^{(alfagrama)}$, àrid, radi

## Català antic
### Verb

dirà
* tercera persona singular (él, eyl, ell) del futur de dir
# diruz
## Basc
### Nom

diruz
* instrumental indefinit de diru
# diràs
## Català
### Verb

diràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de dir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: di·ràs (2)
* Anagrames: àrids, isard, radis

## Català antic
### Verb

diràs
* segona persona singular (tu) del futur de dir
# dirutik
## Basc
### Nom

dirutik
* ablatiu definit singular de diru
# dirutzat
## Basc
### Nom

dirutzat
* prolatiu indefinit de diru
# diré
## Català
### Verb

diré
* Primera persona del singular (jo) del futur de dir.

## Català antic
### Verb

diré
* primera persona singular (io, yo, jo) del futur de dir

## Castellà

   * Pronúncia: /diˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

diré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb decir
# dirutaraino
## Basc
### Nom

dirutaraino
* terminatiu indefinit de diru
# dirutarantz
## Basc
### Nom

dirutarantz
* al·latiu direccional indefinit de diru
# dirutatik
## Basc
### Nom

dirutatik
* ablatiu indefinit de diru
# dispiacerete
## Italià
### Verb

dispiacerete
* segona persona plural (voi) del futur de dispiacere
# dispiacersi
## Italià

   * Pronúncia: /di.spjaˈt͡ʃeː.re.si/

### Verb

dispiacersi pron.
* forma pronominal de dispiacere
* sentir, doldre
    Mi dispiaceHo sento. «Em sap greu.»

### Miscel·lània

* Síl·labes: di·spia·cér·si (4)
# dispiacerò
## Italià
### Verb

dispiacerò
* primera persona singular (io) del futur de dispiacere
# dispiaceremo
## Italià
### Verb

dispiaceremo
* primera persona plural (noi) del futur de dispiacere
# dispiacesse
## Italià
### Verb

dispiacesse
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperfet de subjuntiu de dispiacere
# dispiaceresti
## Italià
### Verb

dispiaceresti
* segona persona singular (tu) del condicional de dispiacere
# dispiacerà
## Italià
### Verb

dispiacerà
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del futur de dispiacere
# dispiaceremmo
## Italià
### Verb

dispiaceremmo
* primera persona plural (noi) del condicional de dispiacere
# dispiacereste
## Italià
### Verb

dispiacereste
* segona persona plural (voi) del condicional de dispiacere
# dispiacessero
## Italià
### Verb

dispiacessero
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperfet de subjuntiu de dispiacere
# dramaticé
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /dɾa.ma.tiˈθe/
       Americà: alt /d͡za.ma.t(i)ˈse/, baix /dɾa.ma.tiˈse/
   * Rimes: -e

### Verb

dramaticé
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb dramatizar
# dramatisations
## Anglès
### Nom

dramatisations
* forma plural de dramatisation

## Francès

   * Pronúncia: /dʁa.ma.ti.zaˈsjɔ̃/

### Nom

dramatisations f. pl.
* forma plural de dramatisation
# dramatiques
## Francès

   * Pronúncia: /dʁa.maˈtik/

### Adjectiu

dramatiques inv. pl.
* forma plural de dramatique
# dramatizaciones
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /dɾa.ma.ti.θaˈθjo.nes/, meridional /dɾa.ma.ti.θaˈθjo.neh/
       Americà: alt /d͡za.ma.ti.s(a)ˈsjo.nes/, baix /dɾa.ma.ti.saˈsjo.neh/, austral /dɾa.ma.ti.saˈsjo.nes/
   * Rimes: -ones

### Nom

dramatizaciones f. pl.
* forma plural de dramatización
# dramatique
## Francès
### Adjectiu

dramatique inv. ‎(plural dramatiques)
* dramàtic -a

#### Derivats

* mélodramatique
# dramatisation
## Anglès
### Nom

dramatisation ‎(plural dramatisations)
* dramatització

## Francès

   * Pronúncia: /dʁa.ma.ti.zaˈsjɔ̃/

### Nom

dramatisation f. ‎(plural dramatisations)
* dramatització

### Vegeu també

* dramatisation. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# dramatis
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈdraː.ma.tɪs/

### Nom

drāmatis
* genitiu singular de drāma
# dramatització
## Català

   * Etimologia: De dramatitzar i el sufix -ció.

### Nom

dramatització f. ‎(plural dramatitzacions)
* Acció i efecte de dramatitzar.
* Tècnica de dinàmica de grups que consisteix en la representació d'una obra de teatre o una situació de la vida quotidiana.

#### Traduccions

* Anglès: dramatisation $^{(en)}$
* Castellà: dramatización $^{(es)}$
* Francès: dramatisation $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: dra·ma·tit·za·ci·ó (6)

### Vegeu també

* dramatització. Diccionari d'educació. Informació cedida per TERMCAT.
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# donés
## Català
### Verb

donés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb donar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb donar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: do·nés (2)
* Anagrames: dosen, endós, nedos, ondes, ondés, sonde

## Català antic
### Verb

donés
* primera persona singular (io, yo, jo) de l'imperfet de subjuntiu de donar
* tercera persona singular (él, eyl, ell) de l'imperfet de subjuntiu de donar
# donésseu
## Català
### Verb

donésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb donar.

### Miscel·lània

* Anagrames: endosseu, ondésseu

## Català antic
### Verb

donésseu
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de donar
# donéssem
## Català
### Verb

donéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb donar.

### Miscel·lània

* Anagrames: endossem, ondéssem

## Català antic
### Verb

donéssem
* primera persona plural (nós, nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de donar
# donéssim
## Català
### Verb

donéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb donar.

### Miscel·lània

* Anagrama: ondéssim
# donéssiu
## Català
### Verb

donéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb donar.

### Miscel·lània

* Anagrama: ondéssiu
# donéssets
## Català antic
### Verb

donéssets
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de donar
# donás
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /doˈnas/, meridional /doˈnah/
       Americà: alt /doˈnas/, baix /doˈnah/, austral /doˈnas/
   * Rimes: -as

### Verb

donás
* (voseo) segona persona del singular (vos) del present d’indicatiu del verb donar

### Miscel·lània

* Síl·labes: do·nás (2)
* Anagrames: ondas, sonad, sonda, sondá