OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# accaparraste
## Italià
### Verb

accaparraste
* segona persona plural (voi) del passat de accaparrare
* segona persona plural (voi) de l'imperfet de subjuntiu de accaparrare
# accaparrano
## Italià
### Verb

accaparrano
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del present d'indicatiu de accaparrare
# accaparrarono
## Italià
### Verb

accaparrarono
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del passat de accaparrare
# accaparrassimo
## Italià
### Verb

accaparrassimo
* primera persona plural (noi) de l'imperfet de subjuntiu de accaparrare
# accaparrare
## Italià

   * Pronúncia: /ak.ka.parˈraː.re/

### Verb

accaparrare trans.
* acaparar
* abassegar

#### Conjugació
### Miscel·lània

* Síl·labes: ac·ca·par·rà·re (5)
# admirava
## Català
### Verb

admirava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de admirar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de admirar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·mi·ra·va (4)
* Anagrama: maridava
# admiravi
## Català
### Verb

admiravi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de admirar.
# admire
## Català
### Verb

admire
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de admirar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb admirar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb admirar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb admirar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·mi·re (3)
* Heterograma de 6 lletres (adeimr)
* Anagrames: adirem, daríem, maride, mediar, medira, medirà, midaré

## Anglès

   * Pronúncia: /ədˈmʌɪə/ àudio (EUA)

### Verb

admire ‎(3a persona singular present admires, gerundi admiring, passat i participi admired)
* admirar

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \aðˈmi.ɾe\
       Americà: alt /adˈmi.ɾe/, baix \aðˈmi.ɾe\
   * Rimes: -iɾe

### Verb

admire
* primera persona del singular (yo) del present de subjuntiu del verb admirar
* tercera persona del singular (él, ella, usted) del present de subjuntiu del verb admirar
* tercera persona del singular (él, ella, usted) de l'imperatiu del verb admirar

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·mi·re (3)
* Heterograma de 6 lletres (adeimr)
* Anagrames: -dermia, maride, maridé, mediar, medirá, mierda, redima, remida
# admired
## Anglès

   * Pronúncia: àudio (EUA)

### Verb

admired
* passat i participi de admire
# admirats
## Català
### Verb

admirats
* Participi masculí plural del verb admirar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·mi·rats (3)
* Anagrama: maridats
# admiratus
## Llatí

   * Pronúncia: /ad.miːˈraː.tʊs/

### Verb

admīrātus
* primera persona singular del pretèrit perfet d'indicatiu actiu de admīror
# admirau
## Català
### Verb

admirau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de admirar.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb admirar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·mi·rau (3)
* Anagrames: amuradi, amuradí, maridau, mudaria, rumiada
# admiraven
## Català
### Verb

admiraven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de admirar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·mi·ra·ven (4)
* Anagrama: maridaven
# admiraves
## Català
### Verb

admiraves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de admirar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·mi·ra·ves (4)
* Anagrama: maridaves
# admiravo
## Català
### Verb

admiravo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de admirar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·mi·ra·vo (4)
* Anagrama: adormiva
# adeqüe
## Català

   * Pronúncia: occidental /aˈðe.kwe/

### Verb

adeqüe
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de adequar.
    Forma valenciana: [jo] adequo, adeqüe o adeqüi.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb adequar.
    [Que jo] adeqüi o adeqüe.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb adequar.
    [Que ell/ella/vostè] adeqüi o adeqüe.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb adequar.
    Adequi o adeque [ell/ella/vostè].

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·de·qüe (3)
* Anagrama: aquede
# adequàssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ðəˈkwa.sim/
   * Rimes: -asim

### Verb

adequàssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb adequar.
    [Nosaltres] adeqüéssim, adeqüéssem, adequàssem, adequàssim o adequàrem.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·de·quàs·sim (4)
* Anagrama: aquedàssim
# adequàssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ðəˈkwa.siw/
   * Rimes: -asiw

### Verb

adequàssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb adequar.
    [Vosaltres/vós] adeqüéssiu, adeqüésseu, adequàsseu, adequàssiu o adequàreu.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·de·quàs·siu (4)
* Anagrama: aquedàssiu
# adequàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ðəˈkwa.βəw/, balear /ə.ðəˈkwa.vəw/ Occidental: nord-occidental /a.ðeˈkwa.βew/ valencià /a.ðeˈkwa.vew/, /a.ðeˈkwa.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

adequàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de adequar.

#### Variants

* (col·loquial) adequavo, adequàieu

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·de·quà·veu (4)
* Anagrama: aquedàveu
# adeqüatament
## Occità

   * Pronúncia: /a.ðe.kwa.ðaˈmen/
   * Etimologia: Compost del femení de adeqüat i el sufix -ment.

### Adverbi

adeqüatament
* adequadament

#### Variants

* adequadaments, en aranès.
# adequámenti
## Extremeny

   * Pronúncia: (pendent)
   * Etimologia: De adequau i el sufix -menti.

### Adverbi

adequámenti
* adequadament

### Vegeu també

* Diccionario de equivalencias castellano-estremeñu
# adequàsseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ðəˈkwa.səw/, occidental /a.ðeˈkwa.sew/
   * Rimes: -asew

### Verb

adequàsseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb adequar.
    [Vosaltres/vós] adeqüéssiu, adeqüésseu, adequàsseu, adequàssiu o adequàreu.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·de·quàs·seu (4)
* Anagrama: aquedàsseu
# adequàvem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ðəˈkwa.βəm/, /ə.ðəˈkwa.vəm/ Occidental: nord-occidental /a.ðeˈkwa.βɛm/, /a.ðeˈkwa.ɛm/ valencià /a.ðeˈkwa.vem/, /a.ðeˈkwa.βem/
   * Rimes: -avem

### Verb

adequàvem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de adequar.

#### Sinònims

* adequàvom, adequàiem, formes col·loquials.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·de·quà·vem (4)
* Anagrama: aquedàvem
# adequò
## Italià
### Verb

adequò
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del passat de adequare
# aclarim
## Català
### Verb

aclarim
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de aclarir.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb aclarir.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb aclarir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cla·rim (3)
* Anagrames: malcria, malcrià
# aclariment
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kɫə.ɾiˈmen/ balear /ə.kɫə.ɾiˈment/, /ə.kɫə.ɾiˈmen/ Occidental: nord-occidental /a.kɫa.ɾiˈmen/ valencià /a.kɫa.ɾiˈment/, /a.kɫa.ɾiˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De aclarir i el sufix -ment, segle XIX.

### Nom

aclariment m. ‎(plural aclariments)
* Acte o efecte d'aclarir.
    «L’editorial que el dia 18 publicava el Diario de Castellón signat pel senyor P.S. de B. mereix un aclariment. Un aclariment de temps i de persones.» (Carles Salvador, Aclarint les coses, pàg. 52, 1925)
* rebuig
    «Pozo, tret d'algun aclariment bonic, estigué poc decidit en les entrades i va ésser passat molt sovint pels contraris.» (L'Esportiu. Setmanari comarcal d'esports, nivell 6, pàg. 6, 1935)

#### Variants

* esclariment, aclaració (castellanisme)

#### Sinònims

* advertiment, clarícia, comentari, escoli, esmena, especificació, explanació, explicació, il·lustració, observació, remarca

#### Traduccions

* Anglès: clarification $^{(en)}$
* Castellà: aclaración $^{(es)}$ f.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cla·ri·ment (4)
* Anagrama: intercalam

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, DCVB, Optimot
# aclariments
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kɫə.ɾiˈmens/, occidental /a.kɫa.ɾiˈmens/
   * Rimes: -ens

### Nom

aclariments m. pl.
* Forma plural de aclariment.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cla·ri·ments (4)
# aclariguésseu
## Català
### Verb

aclariguésseu
* (col·loquial) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclarir.
# aclariguéreu
## Català
### Verb

aclariguéreu
* (col·loquial balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de aclarir.
* (col·loquial valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclarir.
# aclarigués
## Català
### Verb

aclarigués
* (col·loquial) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclarir.
* (col·loquial) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclarir.
# aclariguéssem
## Català
### Verb

aclariguéssem
* (col·loquial) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclarir.
# aclariguéveu
## Català
### Verb

aclariguéveu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de aclarir.
# aclarin
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈkɫa.ɾin/, occidental /aˈkɫa.ɾin/
   * Rimes: -aɾin

### Verb

aclarin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb aclarar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb aclarar.

#### Variants

* [1] aclaren
* [2] aclaren

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cla·rin (3)
* Anagrama: cranial
# adonets
## Català antic
### Verb

adonets
* segona persona plural (vós, vosaltres) del present de subjuntiu de adonar-se

#### Variants

* adoneu
# adonicé
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \a.ðo.niˈθe\
       Americà: alt /a.do.n(i)ˈse/, baix \a.ðo.niˈse\
   * Rimes: -e

### Verb

adonicé
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb adonizarse
# adonessi
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ðuˈne.si/, balear /ə.ðuˈne.si/ alguerès /a.ɾuˈne.si/
   * Rimes: -esi

### Verb

adonessi
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb adonar.
    Forma septentrional i algueresa per [jo] m'adonés, m'adonàs o m'adonara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb adonar.
    Forma algueresa per [ell/ella/vostè] s'adonés, s'adonàs o s'adonara.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·do·nes·si (4)
* Anagrames: iodassen, odiassen
# adonessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ðuˈne.sis/, occidental /a.ðoˈne.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

adonessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb adonar.
    [Tu] t'adonessis, t'adonesses, t'adonasses, t'adonassis o t'adonares.
# adoneu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ðuˈnɛw/, occidental /a.ðoˈnew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

adoneu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de adonar.
    [Vosaltres/vós] us adoneu o us adonau.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb adonar.
    [Que vosaltres/vós] us adoneu.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb adonar.
    Adoneu-vos o adonau-vos [vosaltres/vós].

#### Sinònims

* adonegueu, forma col·loquial pel subjuntiu.

## Català antic
### Verb

adoneu
* segona persona plural (vós, vosaltres) del present de subjuntiu de adonar-se

#### Variants

* adonets
# adoni
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈðo.ni/, occidental /aˈðo.ni/
   * Rimes: -oni

### Verb

adoni
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de adonar.
    Forma septentrional: [jo] m'adono, m'adone, m'adon o m'adoni.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb adonar.
    [Que jo] m'adoni o m'adone.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb adonar.
    [Que ell/ella/vostè] s'adoni o s'adone.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb adonar.
    Adoni's o adone's [ell/ella/vostè].

#### Sinònims

* adono, forma col·loquial pel subjuntiu.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·do·ni (3)
* Anagrames: andoi, andoí, andoï, anodí, òndia

## Italià

   * Pronúncia: /aˈdoː.ni/

### Nom

adoni m. pl.
* forma plural de adone
# adonin
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈðo.nin/, occidental /aˈðo.nin/
   * Rimes: -onin

### Verb

adonin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb adonar-se.
    [Que ells/elles/vostès] s'adonin o s'adonen.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb adonar-se.
    Adonin-se o adonen-se [ells/elles/vostès].

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·do·nin (3)
* Anagrama: andoïn
# adonis
## Català

   * Pronúncia:
       Nom: oriental /əˈðɔ.nis/, occidental /aˈðɔ.nis/
       Verb: oriental /əˈðo.nis/, occidental /aˈðonis/
   * Rimes: -ɔnis
   * Rimes: -onis
   * Etimologia: De Adonis.

### Nom

adonis m. ‎(plural invariable)
* Home de gran bellesa.

#### Traduccions

* Anglès: Adonis $^{(en)}$
* Castellà: adonis $^{(es)}$
* Francès: adonis $^{(fr)}$
* Italià: adone $^{(it)}$ m.
* Romanès: adonis $^{(ro)}$ m.

### Verb

adonis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb adonar.
    [Que tu] t'adonis o t'adones; [tu] no t'adonis o t'adones.

#### Sinònims

* adonos, forma col·loquial.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·do·nis (3)
* Heterograma de 6 lletres (adinos)
* Anagrama: andoïs

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \aˈðo.nis\, meridional \aˈðo.nih\
       Americà: alt /aˈdo.n(i)s/, baix \aˈðo.nih\, austral \aˈðo.nis\
   * Rimes: -onis

### Nom

adonis m. ‎(plural invariable)
* adonis

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·do·nis (3)
* Heterograma de 6 lletres (adinos)

## Francès

   * Pronúncia: /a.dɔˈnis/

### Nom

adonis m. ‎(plural invariable)
* adonis

## Romanès
### Nom

adonis m. ‎(plural adoniși)
* adonis

#### Declinació

| | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural | Plural |
| | Indefinit | Indefinit | Definit | Indefinit | Indefinit | Definit |
| Nominatiu-acusatiu | (un) | adonis | adonisul | (niște) | adoniși | adonișii |
| Genitiu-datiu | (unui) | adonis | adonisului | (unor) | adoniși | adonișilor |
| Vocatiu | | - | - | | - | - |
# adonise
## Anglès
### Verb

adonise ‎(3a persona singular present adonises, gerundi adonising, passat i participi adonised)
* adonitzar

#### Variants

* Adonise

## Romanès
### Nom

adonise
* vocatiu singular de adonis
# adonessin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ðuˈne.sin/ balear /ə.ðoˈne.sin/, /ə.ðuˈne.sin/ Occidental: /a.ðoˈne.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

adonessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb adonar.
    [Ells/elles/vostès] s'adonessin, s'adonessen, s'adonassen, s'adonassin o s'adonaren.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·do·nes·sin (4)
# adineressis
## Català
### Verb

adineressis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb adinerar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·di·ne·res·sis (5)
* Anagrama: desairessin
# adineressin
## Català
### Verb

adineressin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb adinerar.
# adinerin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ðiˈne.ɾin/, occidental /a.ðiˈne.ɾin/
   * Rimes: -eɾin

### Verb

adinerin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb adinerar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb adinerar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·di·ne·rin (4)
* Anagrama: dinarien
# adineresses
## Català
### Verb

adineresses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb adinerar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·di·ne·res·ses (5)
* Anagrama: desairessen
# adineressen
## Català
### Verb

adineressen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb adinerar.
# adinereu
## Català
### Verb

adinereu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de adinerar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb adinerar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb adinerar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·di·ne·reu (4)
* Anagrames: enardíeu, nedaríeu
# adineri
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ðiˈne.ɾi/, occidental /a.ðiˈne.ɾi/
   * Rimes: -eɾi

### Verb

adineri
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de adinerar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb adinerar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb adinerar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb adinerar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·di·ne·ri (4)
* Anagrama: adirien
# adineris
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ðiˈne.ɾis/, occidental /a.ðiˈne.ɾis/
   * Rimes: -eɾis

### Verb

adineris
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb adinerar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·di·ne·ris (4)
* Anagrames: desairin, dinaries, inserida
# adinero
## Català

   * Pronúncia: central /ə.ðiˈne.ɾu/, occidental /a.ðiˈne.ɾo/
   * Rimes: -eɾo

### Verb

adinero
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de adinerar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·di·ne·ro (4)
* Heterograma de 7 lletres (adeinor)
* Anagrames: iodaren, odiaren, rodaien
# adinerà
## Català
### Verb

adinerà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de adinerar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·di·ne·rà (4)
* Anagrames: adiaren, aidaren, denària, enardia, idearan, nedaria
# adrets
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈðɾɛts/, occidental /aˈðɾets/
   * Rimes: -ɛts

### Adjectiu

adrets m. pl.
* Forma plural de adret.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·drets (2)
* Heterograma de 6 lletres (aderst)
* Anagrames: destra, detràs, tardes, tardés

## Francès

   * Pronúncia: /aˈdʁɛ/

### Nom

adrets m. pl.
* forma plural de adret
# adresă
## Romanès
### Nom

adresă f. ‎(plural adrese)
* adreça

#### Declinació

| | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural | Plural |
| | Indefinit | Indefinit | Definit | Indefinit | Indefinit | Definit |
| Nominatiu-acusatiu | (o) | adresă | adresa | (niște) | adrese | adresele |
| Genitiu-datiu | (unei) | adrese | adresei | (unor) | adrese | adreselor |
| Vocatiu | | adresă, adreso | adresă, adreso | | adreselor | adreselor |
# adretes
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈðɾɛ.təs/, occidental /aˈðɾe.tes/
   * Rimes: -ɛtes

### Adjectiu

adretes f. pl.
* Forma plural de adreta.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dre·tes (3)
* Anagrames: deserta, Estradé
# adreç
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əˈðɾɛs/ balear /əˈðɾəs/, /əˈðɾɛs/ Occidental: /aˈðɾes/
   * Rimes: -ɛs

### Verb

adreç
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de adreçar.
    Forma amb desinència zero baleàrica i algueresa: [jo] adreço, adrece, adreç o adreci.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dreç (2)
* Anagrames: carde, cerdà, dreça, dreçà
# adreç de taula
## Català
### Nom

adreç de taula m. ‎(plural adreços de taula)
* Conjunt d’utensilis d’un servei de taula per a menjar: plats, gots, coberts, etc.

#### Traduccions
### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DCVB
# adresses
## Francès

   * Pronúncia: /aˈdʁɛs/

### Nom

adresses f. pl.
* forma plural de adresse
# adret
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈðɾɛt/, occidental /aˈðɾet/
   * Rimes: -ɛt
   * Etimologia: Del prefix a- i dret, provinent del llatí ad dīrēctus, «amb rectitud, ben dirigit, dret».

### Adjectiu

adret m. ‎(femení adreta, plural masculí adrets, plural femení adretes)
* En bon estat.

#### Sinònims

* condret

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dret (2)
* Anagrames: dreta, dretà, tarde

### Vegeu també

* Diccionari de la Llengua Catalana ab la correspondencia castellana. Editorial Salvat, 1910. Tom 1
* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB, Optimot

## Català antic
### Adverbi

adret
* justament, regularment

#### Sinònims

* adretament

#### Descendents

* Castellà: adrede

### Vegeu també

* Obres de referència: Faraudo

## Francès
### Nom

adret m. ‎(plural adrets)
* (geografia) solà

#### Sinònims

* endroit
* soulane (Gascunya)

#### Antònims

* ubac

### Vegeu també

Article corresponent a la Viquipèdia en francès
* Entrada «adret» al Trésor de la langue française informatisé (TLFi).
# adreta
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈðɾɛ.tə/, occidental /aˈðɾe.ta/
   * Rimes: -ɛta

### Adjectiu

adreta f. ‎(plural adretes)
* Forma femenina de adret.

#### Notes

Els mots amb prefix a- negatiu no s’apostrofen amb l’article per evitar homofonia amb el contrari: la adreta, la dreta.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dre·ta (3)
* Anagrames: atarde, dataré
# acreditesses
## Català
### Verb

acreditesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acreditar.
# acreditessis
## Català
### Verb

acreditessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acreditar.
# acredites
## Català
### Verb

acredites
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de acreditar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb acreditar.

### Miscel·lània

* Anagrama: desèrtica
# acreditessa
## Català
### Verb

acreditessa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acreditar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cre·di·tes·sa (5)
* Anagrama: destacaries
# acrediteguéssou
## Català
### Verb

acrediteguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acreditar.
# acreditessen
## Català
### Verb

acreditessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acreditar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cre·di·tes·sen (5)
* Anagrama: intersecades
# acreditessin
## Català
### Verb

acreditessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acreditar.
# acrediten
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kɾəˈði.tən/, occidental /a.kɾeˈði.ten/
   * Rimes: -iten

### Verb

acrediten
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de acreditar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb acreditar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb acreditar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cre·di·ten (4)
* Anagrama: antecedir
# acreditessi
## Català
### Verb

acreditessi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acreditar.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acreditar.
# adulteración
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \a.ðul.te.ɾaˈθjon\, meridional \a.ðul.te.ɾaˈθjoŋ\
       Americà: alt /a.dul.te.(ɾa)ˈsjon/, baix \a.ðul.te.ɾaˈsjoŋ\, austral \a.ðul.te.ɾaˈsjon\
   * Rimes: -on

### Nom

adulteración f. ‎(plural adulteraciones)
* adulteració

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dul·te·ra·ción (5)
# adulteraien
## Català
### Verb

adulteraien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de adulterar.
# adulteraies
## Català
### Verb

adulteraies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de adulterar.