OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# beverre
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /bəˈβɛ.rə/, balear /bəˈvɛ.rə/ Occidental: nord-occidental /beˈβɛ.re/ valencià /beˈvɛ.re/, /beˈβɛ.re/
   * Etimologia: Del català antic *bevere paral·lel a l’occità antic beveire, del llatí bibitor en nominatiu, segle XIV.

### Nom

beverre m. ‎(plural beverres)
* (septentrional) beverri

#### Variants

* beverra

### Miscel·lània

* Síl·labes: be·ver·re (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DECat
# beverres
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /bəˈβɛ.rəs/, balear /bəˈvɛ.rəs/ Occidental: nord-occidental /beˈβɛ.res/ valencià /beˈvɛ.res/, /beˈβɛ.res/
   * Rimes: -ɛres

### Nom

beverres m. pl.
* Forma plural de beverre.

### Miscel·lània

* Síl·labes: be·ver·res (3)
# bevedor
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /bə.βəˈðo/, balear /bə.vəˈðo/ Occidental: nord-occidental /be.βeˈðo/ valencià /be.veˈðoɾ/, /be.βeˈðoɾ/
   * Rimes: -o(ɾ)
   * Etimologia: [1] De beure i el sufix -dor.
   * Etimologia: [2] Del llatí bibitōrem. Compareu amb beverri.

### Nom

bevedor m. ‎(plural bevedors)
* Sinònim de abeurador.

### Nom

bevedor m. ‎(plural bevedors, femení bevedora)
* Que beu, especialment molt de begudes alcohòliques.

#### Sinònims

* beuarra, beverri, trincó

#### Traduccions

* Anglès: drunkard $^{(en)}$
* Castellà: bebedor $^{(es)}$ m.
* Francès: buveur $^{(fr)}$ m.
* Italià: bevitore $^{(it)}$ m.

### Miscel·lània

* Síl·labes: be·ve·dor (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# bevedors
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /bə.βəˈðos/, balear /bə.vəˈðos/ Occidental: nord-occidental /be.βeˈðos/ valencià /be.veˈðoɾs/, /be.βeˈðoɾs/
   * Rimes: -o(ɾ)s

### Nom

bevedors m. pl.
* Forma plural de bevedor.

### Miscel·lània

* Síl·labes: be·ve·dors (3)
# bevedora
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /bə.βəˈðo.ɾə/, balear /bə.vəˈðo.ɾə/ Occidental: nord-occidental /be.βeˈðo.ɾa/ valencià /be.veˈðo.ɾa/, /be.βeˈðo.ɾa/
   * Rimes: -oɾa

### Nom

bevedora f. ‎(plural bevedores)
* Forma femenina de bevedor.

### Miscel·lània

* Síl·labes: be·ve·do·ra (4)
# bevedores
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /bə.βəˈðo.ɾəs/, balear /bə.vəˈðo.ɾəs/ Occidental: nord-occidental /be.βeˈðo.ɾes/ valencià /be.veˈðo.ɾes/, /be.βeˈðo.ɾes/
   * Rimes: -oɾes

### Nom

bevedores f. pl.
* Forma plural de bevedora.

### Miscel·lània

* Síl·labes: be·ve·do·res (4)
# beuarra
## Català

   * Pronúncia: oriental /bəˈwa.rə/, occidental /beˈwa.ra/
   * Rimes: -ara
   * Etimologia: De beure i el sufix -arra.

### Nom

beuarra m. f. ‎(plural beuarres)
* Sinònim de bevedor ‎(«qui beu molt»).

### Miscel·lània

* Síl·labes: be·uar·ra (3)
* Anagrames: aberrau, abeurar

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# coleccionable
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \ko.lek.θjoˈna.βle\
       Americà: alt /k(o).lek.sjoˈna.ble/, baix \ko.lek.sjoˈna.βle\
   * Rimes: -able
   * Etimologia: De coleccionar i el sufix -ble.

### Nom

coleccionable m. ‎(plural coleccionables)
* col·leccionable

### Adjectiu

coleccionable inv. ‎(plural coleccionables)
* col·leccionable

### Miscel·lània

* Síl·labes: co·lec·cio·na·ble (5)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre coleccionable
# colecciono
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /ko.lekˈθjo.no/
       Americà: alt /k(o).lekˈsjo.no/, baix /ko.lekˈsjo.no/
   * Rimes: -ono

### Verb

colecciono
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb coleccionar

### Miscel·lània

* Síl·labes: co·lec·cio·no (4)
# coleccionó
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /ko.lek.θjoˈno/
       Americà: alt /k(o).lek.sjoˈno/, baix /ko.lek.sjoˈno/
   * Rimes: -o

### Verb

coleccionó
* tercera persona del singular (él, ella, usted) del passat simple del verb coleccionar

### Miscel·lània

* Síl·labes: co·lec·cio·nó (4)
# coleccioné
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /ko.lek.θjoˈne/
       Americà: alt /k(o).lek.sjoˈne/, baix /ko.lek.sjoˈne/
   * Rimes: -e

### Verb

coleccioné
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb coleccionar

### Miscel·lània

* Síl·labes: co·lec·cio·né (4)
# coleccione
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /ko.lekˈθjo.ne/
       Americà: alt /k(o).lekˈsjo.ne/, baix /ko.lekˈsjo.ne/
   * Rimes: -one

### Verb

coleccione
* primera persona del singular (yo) del present de subjuntiu del verb coleccionar
* tercera persona del singular (él, ella, usted) del present de subjuntiu del verb coleccionar
* tercera persona del singular (él, ella, usted) de l'imperatiu del verb coleccionar

### Miscel·lània

* Síl·labes: co·lec·cio·ne (4)
# wicked
## Anglès

   * Pronúncia: /ˈwɪkɪd/ àudio (EUA)
   * Etimologia: De wick, de l'anglès antic wicca ‎(«mag»).

### Adjectiu

wicked ‎(comparatiu wickeder o more wicked, superlatiu wickedest o most wicked)
* dolent, mal, maliciós
* (col·loquial) molt bo, molt impressionant

### Verb

wicked
* passat i participi de wick

### Vegeu també

* Diccionari Anglès-Català de Codi Obert (DACCO)
# popular
## Català

   * Pronúncia: (adjectiu)
       Oriental: central /pu.puˈɫar/ balear /po.puˈɫa/, /pu.puˈɫa/ alguerès /pu.puˈɫaɾ/ Occidental: /po.puˈɫaɾ/
   * Rimes: -aɾ
   * Pronúncia: (verb)
       Oriental: central /pu.puˈɫa/ balear /po.puˈɫa/, /pu.puˈɫa/ alguerès /pu.puˈɾaɾ/ Occidental: nord-occidental /po.puˈɫa/ valencià /po.puˈɫaɾ/, /po.puˈɫa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Etimologia: Adjectiu: del llatí popularis, segle XIV.
   * Etimologia: Verb: del llatí populare.

### Adjectiu

popular inv. ‎(plural populars)
* Relatiu o pertanyent al poble o a la gent.
    Una creença popular. Un conte popular.
* Ideat, organitzat o construït pel poble, sense participació de les estructures de poder.
    Una organització de caràcter popular. Art popular.
* Relatiu o pertanyent a sectors socials amb menys recursos econòmics.
    Les classes populars.
* Que és accessible per a principiants o no experts.
    Una literatura popular. Una cursa popular.
* Que ha aconseguit gran fama o renom.
    Una frase popular. Un artista que es torna popular.

#### Compostos i expressions

* cultura popular
* partit popular

#### Relacionats

* popularment
* popularitat
* popularitzar
* populisme

#### Traduccions

* Anglès: popular $^{(en)}$
* Castellà: popular $^{(es)}$

### Verb

popular trans.
* (antic, alguerès) poblar

#### Conjugació
### Miscel·lània

* Síl·labes: po·pu·lar (3)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, DAlg

## Català antic

   * Etimologia: Del llatí populare.

### Adjectiu

popular
* popular, vulgar

### Verb

popular
* poblar

#### Conjugació
### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB

## Anglès

   * Pronúncia: RU /ˈpɒpjʊlə/, EUA /ˈpɑpjələɹ/ àudio (EUA)

### Adjectiu

popular ‎(comparatiu more popular, superlatiu most popular)
* popular

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /po.puˈlaɾ/
       Americà: alt /po.p(u)ˈlaɾ/, baix /po.puˈlaɾ/
   * Rimes: -aɾ
   * Etimologia: Del llatí populāris.

### Adjectiu

popular inv. ‎(plural populares)
* popular

#### Relacionats

* popularidad
* pueblo

### Miscel·lània

* Síl·labes: po·pu·lar (3)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre popular
# arrinxat
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.riɲˈʃat/, occidental /a.riɲˈt͡ʃat/
   * Rimes: -at

### Verb

arrinxat
* Participi masculí singular del verb arrinxar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·rin·xat (3)
* Anagrames: trinxara, trinxarà
# arrinxésseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.riɲˈʃe.səw/, occidental /a.riɲˈt͡ʃe.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

arrinxésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrinxar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·rin·xés·seu (4)
* Anagrama: arruixessen
# arrinxareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.riɲ.ʃəˈɾɛw/ balear /ə.riɲ.ʃəˈɾəw/, /ə.riɲ.ʃəˈɾɛw/ Occidental: /a.riɲ.t͡ʃaˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

arrinxareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de arrinxar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·rin·xa·reu (4)
* Anagrama: arruixaren
# arrinxaríeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.riɲ.ʃəˈɾi.əw/, occidental /a.riɲ.t͡ʃaˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

arrinxaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de arrinxar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·rin·xa·rí·eu (5)
* Anagrama: arruixarien
# arrinxàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.riɲˈʃa.βəw/, balear /ə.riɲˈʃa.vəw/ Occidental: nord-occidental /a.riɲˈt͡ʃa.βew/ valencià /a.riɲˈt͡ʃa.vew/, /a.riɲˈt͡ʃa.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

arrinxàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de arrinxar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·rin·xà·veu (4)
* Anagrama: arruixaven
# arrinxant
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.riɲˈʃan/ balear /ə.riɲˈʃant/, /ə.riɲˈʃan/ Occidental: nord-occidental /a.riɲˈt͡ʃan/ valencià /a.riɲˈt͡ʃant/, /a.riɲˈt͡ʃan/
   * Rimes: -ant

### Verb

arrinxant
* Gerundi del verb arrinxar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·rin·xant (3)
* Anagrama: trinxaran
# arrinxéssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.riɲˈʃe.siw/, occidental /a.riɲˈt͡ʃe.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

arrinxéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrinxar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·rin·xés·siu (4)
* Anagrama: arruixessin
# arrinxats
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.riɲˈʃats/, occidental /a.riɲˈt͡ʃats/
   * Rimes: -ats

### Verb

arrinxats
* Participi masculí plural del verb arrinxar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·rin·xats (3)
* Anagrama: trinxaràs
# arrinxaré
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.riɲ.ʃəˈɾe/, occidental /a.riɲ.t͡ʃaˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

arrinxaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de arrinxar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·rin·xa·ré (4)
* Anagrama: xarrarien
# arrinxàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.riɲˈʃa.ɾəw/, occidental /a.riɲˈt͡ʃa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

arrinxàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de arrinxar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·rin·xà·reu (4)
* Anagrama: arruixaren
# arrinxava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.riɲˈʃa.βə/, balear /ə.riɲˈʃa.və/ Occidental: nord-occidental /a.riɲˈt͡ʃa.βa/ valencià /a.riɲˈt͡ʃa.va/, /a.riɲˈt͡ʃa.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

arrinxava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de arrinxar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de arrinxar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·rin·xa·va (4)
* Anagrama: arxivaran
# farses
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈfar.səs/, occidental /ˈfaɾ.ses/
   * Rimes: -aɾses

### Nom

farses f. pl.
* Forma plural de farsa.

### Miscel·lània

* Síl·labes: far·ses (2)
* Anagrames: frases, fressa
# arrisque
## Català
### Verb

arrisque
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de arriscar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb arriscar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb arriscar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb arriscar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ris·que (3)
* Anagrames: requisar, riqueràs
# arriscàs
## Català
### Verb

arriscàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arriscar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb arriscar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ris·càs (3)
* Anagrama: sarciràs
# arriscares
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.risˈka.ɾəs/, occidental /a.risˈka.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

arriscares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de arriscar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arriscar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ris·ca·res (4)
* Anagrama: arriscar-se
# arriscassen
## Català
### Verb

arriscassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arriscar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ris·cas·sen (4)
* Anagrama: arrencassis
# arriscant
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.risˈkan/ balear /ə.risˈkant/, /ə.risˈkan/ Occidental: nord-occidental /a.risˈkan/ valencià /a.risˈkant/, /a.risˈkan/
   * Rimes: -ant

### Verb

arriscant
* Gerundi del verb arriscar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ris·cant (3)
* Anagrames: catarrins, trincaràs, triscaran
# arrisquessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.risˈke.sən/, occidental /a.risˈke.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

arrisquessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arriscar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ris·ques·sen (4)
* Anagrama: arrenquessis
# arriscam
## Català
### Verb

arriscam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de arriscar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ris·cam (3)
* Anagrames: amarrisc, marciràs
# arriscats
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.risˈkats/, occidental /a.risˈkats/
   * Rimes: -ats

### Verb

arriscats
* Participi masculí plural del verb arriscar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ris·cats (3)
* Anagrama: triscaràs
# arrisquen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈris.kən/, occidental /aˈris.ken/
   * Rimes: -isken

### Verb

arrisquen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de arriscar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb arriscar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb arriscar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ris·quen (3)
* Anagrama: arrenquis
# arrisca
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈris.kə/, occidental /aˈris.ka/
   * Rimes: -iska

### Verb

arrisca
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de arriscar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb arriscar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ris·ca (3)
* Anagrames: ricaràs, sarcirà
# arriscà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.risˈka/, occidental /a.risˈka/
   * Rimes: -a

### Verb

arriscà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de arriscar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ris·cà (3)
* Anagrames: ricaràs, sarcirà
# arriscavo
## Català
### Verb

arriscavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de arriscar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ris·ca·vo (4)
* Anagrama: avorrisca
# arrisquessi
## Català
### Verb

arrisquessi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arriscar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ris·ques·si (4)
* Anagrama: riquerassis
# arriscat
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.risˈkat/, occidental /a.risˈkat/
   * Rimes: -at

### Verb

arriscat
* Participi masculí singular del verb arriscar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ris·cat (3)
* Anagrama: triscarà
# arriscàvem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.risˈka.βəm/, balear /ə.risˈka.vəm/ Occidental: nord-occidental /a.risˈka.βem/ valencià /a.risˈka.vem/, /a.risˈka.βem/
   * Rimes: -avem

### Verb

arriscàvem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de arriscar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ris·cà·vem (4)
* Anagrama: marcarives
# arriscaré
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ris.kəˈɾe/, occidental /a.ris.kaˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

arriscaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de arriscar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ris·ca·ré (4)
* Anagrama: acarreris
# arrissaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.riˈsa.βəs/, balear /ə.riˈsa.vəs/ Occidental: nord-occidental /a.riˈsa.βes/ valencià /a.riˈsa.ves/, /a.riˈsa.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

arrissaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de arrissar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ris·sa·ves (4)
* Anagrama: asserviràs
# arrissant
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.riˈsan/ balear /ə.riˈsant/, /ə.riˈsan/ Occidental: nord-occidental /a.riˈsan/ valencià /a.riˈsant/, /a.riˈsan/
   * Rimes: -ant

### Verb

arrissant
* Gerundi del verb arrissar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ris·sant (3)
* Anagrama: transiràs
# arrissàs
## Català
### Verb

arrissàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrissar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrissar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ris·sàs (3)
* Anagrama: rissaràs
# arrissares
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.riˈsa.ɾəs/, occidental /a.riˈsa.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

arrissares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de arrissar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrissar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ris·sa·res (4)
* Anagrama: arrissar-se
# arrissat
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.riˈsat/, occidental /a.riˈsat/
   * Rimes: -at

### Verb

arrissat
* Participi masculí singular del verb arrissar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ris·sat (3)
* Anagrama: tirassar
# arrissessa
## Català
### Verb

arrissessa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrissar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ris·ses·sa (4)
* Anagrama: arrasessis
# arrissos
## Català
### Verb

arrissos
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb arrissar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ris·sos (3)
* Anagrama: arrossis
# arrissaré
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ri.səˈɾe/, occidental /a.ri.saˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

arrissaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de arrissar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ris·sa·ré (4)
* Anagrama: arrasir-se
# arrissà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.riˈsa/, occidental /a.riˈsa/
   * Rimes: -a

### Verb

arrissà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de arrissar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ris·sà (3)
* Anagrames: arrasis, arrasís, rissara, rissarà
# arrisse
## Català
### Verb

arrisse
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de arrissar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb arrissar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb arrissar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb arrissar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ris·se (3)
* Anagrames: asserir, rissaré, sàrries
# arrissa
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈri.sə/, occidental /aˈri.sa/
   * Rimes: -isa

### Verb

arrissa
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de arrissar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb arrissar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ris·sa (3)
* Anagrames: arrasis, arrasís, rissara, rissarà
# arrís
## Català
### Verb

arrís
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de arrissar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·rís (2)
* Anagrames: sarri, sarrí
# arrisseguéssom
## Català
### Verb

arrisseguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrissar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ris·se·gués·som (5)
* Anagrama: arrosseguéssim
# arrissaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.riˈsa.βən/, balear /ə.riˈsa.vən/ Occidental: nord-occidental /a.riˈsa.βen/ valencià /a.riˈsa.ven/, /a.riˈsa.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

arrissaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de arrissar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ris·sa·ven (4)
* Anagrama: asserviran
# arrisseguéssou
## Català
### Verb

arrisseguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrissar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ris·se·gués·sou (5)
* Anagrama: arrosseguéssiu
# enrullares
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.ruˈʎa.ɾəs/, occidental /en.ruˈʎa.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

enrullares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de enrullar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb enrullar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ru·lla·res (4)
* Anagrama: enrullar-se
# enrulléssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.ruˈʎe.səm/, occidental /en.ruˈʎe.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

enrulléssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb enrullar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ru·llés·sem (4)
* Anagrama: mulleressen
# enrullaren
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.ruˈʎa.ɾən/, occidental /en.ruˈʎa.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

enrullaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de enrullar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb enrullar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ru·lla·ren (4)
* Anagrama: enlluernar
# enrullarem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.ru.ʎəˈɾɛm/ balear /ən.ru.ʎəˈɾəm/, /ən.ru.ʎəˈɾɛm/ Occidental: /en.ru.ʎaˈɾem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

enrullarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de enrullar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ru·lla·rem (4)
* Anagrama: mulleraren
# enrullàssem
## Català
### Verb

enrullàssem
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb enrullar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ru·llàs·sem (4)
* Anagrames: mullerassen, murallessen
# enrullaríem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.ru.ʎəˈɾi.əm/, occidental /en.ru.ʎaˈɾi.em/
   * Rimes: -iem

### Verb

enrullaríem
* Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de enrullar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ru·lla·rí·em (5)
* Anagrama: mullerarien
# enrulla
## Català

   * Pronúncia: oriental /ənˈru.ʎə/, occidental /enˈru.ʎa/
   * Rimes: -uʎa

### Verb

enrulla
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de enrullar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb enrullar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ru·lla (3)
* Anagrames: llauren, lleuran, lluerna, ullaren
# enrullà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.ruˈʎa/, occidental /en.ruˈʎa/
   * Rimes: -a

### Verb

enrullà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de enrullar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ru·llà (3)
* Anagrames: llauren, lleuran, lluerna, ullaren
# enrullí
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.ruˈʎi/, occidental /en.ruˈʎi/
   * Rimes: -i

### Verb

enrullí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de enrullar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ru·llí (3)
* Anagrames: enlluir, lliuren, lluïren
# enrullàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.ruˈʎa.ɾəm/, occidental /en.ruˈʎa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

enrullàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de enrullar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb enrullar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ru·llà·rem (4)
* Anagrama: mulleraren
# enrullats
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.ruˈʎats/, occidental /en.ruˈʎats/
   * Rimes: -ats

### Verb

enrullats
* Participi masculí plural del verb enrullar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ru·llats (3)
* Anagrama: traslluen
# enrullaré
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.ru.ʎəˈɾe/, occidental /en.ru.ʎaˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

enrullaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de enrullar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ru·lla·ré (4)
* Anagrama: lluernera