OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# aceràssim
## Català
### Verb

aceràssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acerar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ce·ràs·sim (4)
* Anagrames: acaréssim, arcaismes, cariàssem, cassaríem, escamisar
# acaréssim
## Català
### Verb

acaréssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acarar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·rés·sim (4)
* Anagrames: aceràssim, arcaismes, cariàssem, cassaríem, escamisar
# arcaismes
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.kəˈiz.məs/, occidental /aɾ.kaˈiz.mes/
   * Rimes: -izmes

### Nom

arcaismes m. pl.
* Forma plural de arcaisme.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ca·is·mes (4)
* Anagrames: acaréssim, aceràssim, cariàssem, cassaríem, escamisar
# vacaríem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /bə.kəˈɾi.əm/, balear /və.kəˈɾi.əm/ Occidental: nord-occidental /ba.kaˈɾi.em/ valencià /va.kaˈɾi.em/, /ba.kaˈɾi.em/
   * Rimes: -iem

### Verb

vacaríem
* Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de vacar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: va·ca·rí·em (4)
* Anagrames: cairàvem, cariàvem
# cariàvem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kə.ɾiˈa.βəm/, balear /kə.ɾiˈa.vəm/ Occidental: nord-occidental /ka.ɾiˈa.βem/ valencià /ka.ɾiˈa.vem/, /ka.ɾiˈa.βem/
   * Rimes: -avem

### Verb

cariàvem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de cariar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·ri·à·vem (4)
* Anagrames: cairàvem, vacaríem
# cairàvem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kəjˈɾa.βəm/, balear /kəjˈɾa.vəm/ Occidental: nord-occidental /kajˈɾa.βem/ valencià /kajˈɾa.vem/, /kajˈɾa.βem/
   * Rimes: -avem

### Verb

cairàvem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de cairar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: cai·rà·vem (3)
* Anagrames: cariàvem, vacaríem
# encariran
## Català

   * Pronúncia: oriental /əŋ.kə.ɾiˈɾan/, occidental /eŋ.ka.ɾiˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

encariran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de encarir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ca·ri·ran (4)
* Anagrama: carinaren

## Català antic
### Verb

encariran
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) del futur de encarir
# carinaren
## Català

   * Pronúncia: oriental /kə.ɾiˈna.ɾən/, occidental /ka.ɾiˈna.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

carinaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de carinar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb carinar.

#### Variants

* [2] carinessin, carinessen, carinassen

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·ri·na·ren (4)
* Anagrama: encariran
# encarnissa
## Català

   * Pronúncia: oriental /əŋ.kərˈni.sə/, occidental /eŋ.kaɾˈni.sa/
   * Rimes: -isa

### Verb

encarnissa
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de encarnissar-se.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb encarnissar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·car·nis·sa (4)
* Anagrames: acarnissen, carenassin, carinassen
# encarnissà
## Català

   * Pronúncia: oriental /əŋ.kər.niˈsa/, occidental /eŋ.kaɾ.niˈsa/
   * Rimes: -a

### Verb

encarnissà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de encarnissar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·car·nis·sà (4)
* Anagrames: acarnissen, carenassin, carinassen
# carinassen
## Català
### Verb

carinassen
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb carinar.

#### Variants

* carinessin, carinessen, carinaren

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·ri·nas·sen (4)
* Anagrames: acarnissen, carenassin, encarnissa, encarnissà
# acarnissen
## Català
### Verb

acarnissen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de acarnissar-se.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb acarnissar-se.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb acarnissar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·car·nis·sen (4)
* Anagrames: carenassin, carinassen, encarnissa, encarnissà
# carenassin
## Català
### Verb

carenassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb carenar.

#### Variants

* carenessin, carenessen, carenassen, carenaren

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·re·nas·sin (4)
* Anagrames: acarnissen, carinassen, encarnissa, encarnissà
# canviaren
## Català
### Verb

canviaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de canviar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb canviar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: can·vi·a·ren (4)
* Anagrama: carinaven
# carinaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kə.ɾiˈna.βən/, balear /kə.ɾiˈna.vən/ Occidental: nord-occidental /ka.ɾiˈna.βen/ valencià /ka.ɾiˈna.ven/, /ka.ɾiˈna.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

carinaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de carinar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·ri·na·ven (4)
* Anagrama: canviaren
# barracó
## Català

   * Pronúncia: oriental /bə.rəˈko/, occidental /ba.raˈko/
   * Rimes: -o
   * Etimologia: [1] De barraca i el sufix -ó ‎(diminutiu).
   * Etimologia: [2] Del castellà barracón, de barraca i el sufix -ón ‎(augmentatiu), del català barraca.

### Nom

barracó m. ‎(plural barracons)
* Barraca o caseta lleugera.
    «Dins del barracó honest del tir al blanc per dos duros podies folgar seguint els clàssics.» (Vicent Andrés Estellés, Llibre de meravelles, 1971)

### Nom

barracó m. ‎(plural barracons)
* Edifici provisional prefabricat amb materials lleugers.
    «Sovint arribaven remors que posarien una escola en barracons, al damunt de la bòbila vella.» (Josep Vallverdú, En Roc drapaire, 1971)

#### Traduccions

* Anglès: bunkhouse $^{(en)}$
* Castellà: barracón $^{(es)}$ m.

### Miscel·lània

* Síl·labes: bar·ra·có (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# enrocaria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.ru.kəˈɾi.ə/ balear /ən.ro.kəˈɾi.ə/, /ən.ru.kəˈɾi.ə/ Occidental: /en.ro.kaˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

enrocaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de enrocar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de enrocar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ro·ca·ri·a (5)
* Anagrames: acorarien, caironaré, conrearia, raconaire
# barracons
## Català

   * Pronúncia: oriental /bə.rəˈkons/, occidental /ba.raˈkons/
   * Rimes: -ons

### Nom

barracons m. pl.
* Forma plural de barracó.

### Miscel·lània

* Síl·labes: bar·ra·cons (3)
# conrearia
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kun.re.əˈɾi.ə/ balear /kon.re.əˈɾi.ə/, /kun.re.əˈɾi.ə/ Occidental: /kon.re.aˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

conrearia
* Primera persona del singular (jo) del condicional de conrear.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de conrear.

#### Variants

* [1] conreariva
* [2] conreariva

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·re·a·ri·a (5)
* Anagrames: acorarien, caironaré, enrocaria, raconaire
# caironaré
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kəj.ɾu.nəˈɾe/ balear /kəj.ɾo.nəˈɾe/, /kəj.ɾu.nəˈɾe/ Occidental: /kaj.ɾo.naˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

caironaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de caironar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: cai·ro·na·ré (4)
* Anagrames: acorarien, conrearia, enrocaria, raconaire
# acorarien
## Català
### Verb

acorarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de acorar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·ra·ri·en (5)
* Anagrames: caironaré, conrearia, enrocaria, raconaire
# enroscaria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.rus.kəˈɾi.ə/ balear /ən.ros.kəˈɾi.ə/, /ən.rus.kəˈɾi.ə/ Occidental: /en.ros.kaˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

enroscaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de enroscar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de enroscar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ros·ca·ri·a (5)
* Anagrames: ancoraries, caironares, necrosaria, raconaires
# necrosaria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /nə.kɾu.zəˈɾi.ə/ balear /nə.kɾo.zəˈɾi.ə/, /nə.kɾu.zəˈɾi.ə/ Occidental: /ne.kɾo.zaˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

necrosaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de necrosar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de necrosar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ne·cro·sa·ri·a (5)
* Anagrames: ancoraries, caironares, enroscaria, raconaires
# ancoraries
## Català
### Verb

ancoraries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de ancorar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: an·co·ra·ri·es (5)
* Anagrames: caironares, enroscaria, necrosaria, raconaires
# caironares
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kəj.ɾuˈna.ɾəs/ balear /kəj.ɾoˈna.ɾəs/, /kəj.ɾuˈna.ɾəs/ Occidental: /kaj.ɾoˈna.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

caironares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de caironar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: cai·ro·na·res (4)
* Anagrames: ancoraries, enroscaria, necrosaria, raconaires
# raconaires
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /rə.kuˈnaj.ɾəs/ balear /rə.koˈnaj.ɾəs/, /rə.kuˈnaj.ɾəs/ Occidental: /ra.koˈnaj.ɾes/
   * Rimes: -ajɾes

### Nom

raconaires m. f. pl.
* Forma plural de raconaire.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ra·co·nai·res (4)
* Anagrames: ancoraries, caironares, enroscaria, necrosaria
# conreariva
## Català
### Verb

conreariva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de conrear.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de conrear.

#### Variants

* [1] conrearia
* [2] conrearia

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·re·a·ri·va (5)
* Anagrama: acorariven
# acorariven
## Català
### Verb

acorariven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de acorar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·ra·ri·ven (5)
* Anagrama: conreariva
# contestaria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kun.təs.təˈɾi.ə/ balear /kon.təs.təˈɾi.ə/, /kun.təs.təˈɾi.ə/ Occidental: /kon.tes.taˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

contestaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de contestar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de contestar.

#### Variants

* [1] contestariva
* [2] contestariva

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·tes·ta·ri·a (5)
* Anagrama: trastocaien
# trastocaien
## Català
### Verb

trastocaien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de trastocar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: tras·to·ca·ien (4)
* Anagrama: contestaria
# parisenca
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /pə.ɾiˈzɛŋ.kə/ balear /pə.ɾiˈzəŋ.kə/, /pə.ɾiˈzɛŋ.kə/ Occidental: /pa.ɾiˈzeŋ.ka/
   * Rimes: -ɛŋka

### Adjectiu

parisenca f. ‎(plural parisenques)
* Forma femenina de parisenc.

### Nom

parisenca f. ‎(plural parisenques)
* Forma femenina de parisenc.

### Miscel·lània

* Síl·labes: pa·ri·sen·ca (4)
* Anagrames: aparencis, carpianes
# carpianes
## Català

   * Pronúncia: oriental /kər.piˈa.nəs/, occidental /kaɾ.piˈa.nes/
   * Rimes: -anes

### Adjectiu

carpianes f. pl.
* Forma plural de carpiana.

### Miscel·lània

* Síl·labes: car·pi·a·nes (4)
* Anagrames: aparencis, parisenca
# aparencis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pəˈɾɛn.sis/ balear /ə.pəˈɾən.sis/, /ə.pəˈɾɛn.sis/ Occidental: /a.paˈɾen.sis/
   * Rimes: -ɛnsis

### Verb

aparencis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb aparençar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pa·ren·cis (4)
* Anagrames: carpianes, parisenca
# Irenarca
## Català

   * Pronúncia: oriental /i.ɾəˈnar.kə/, occidental /i.ɾeˈnar.ka/
   * Rimes: -aɾka
   * Etimologia: Del grec antic.

### Nom propi

Irenarca f.
* Prenom femení

#### Traduccions

* Castellà: Irenarca $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: I·re·nar·ca (4)
* Anagrames: arcarien, cairaren, cararien, cariaren, carinaré, encarira, encarirà

### Vegeu també

* Albaigès, Josep M.. Diccionari dels Noms de Noia, 2009. Barcelona: Edicions 62, 1995, 109. ISBN 978-84-96863-94-1.
# encarira
## Català
### Verb

encarira
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb encarir.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb encarir.

#### Variants

* [1] encarigués, encarissi, encariguera, encarís
* [2] encarigués, encarissi, encariguera, encarís

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ca·ri·ra (4)
* Anagrames: arcarien, cairaren, cararien, cariaren, carinaré, Irenarca

## Català antic
### Verb

encarira
* primera persona singular (io, yo, jo) de l'imperfet de subjuntiu de encarir
* tercera persona singular (él, eyl, ell) de l'imperfet de subjuntiu de encarir

#### Variants

* [1] encarís
* [2] encarís
# encarirà
## Català

   * Pronúncia: oriental /əŋ.kə.ɾiˈɾa/, occidental /eŋ.ka.ɾiˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

encarirà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de encarir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ca·ri·rà (4)
* Anagrames: arcarien, cairaren, cararien, cariaren, carinaré, Irenarca

## Català antic
### Verb

encarirà
* tercera persona singular (él, eyl, ell) del futur de encarir
# carinaré
## Català

   * Pronúncia: oriental /kə.ɾi.nəˈɾe/, occidental /ka.ɾi.naˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

carinaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de carinar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·ri·na·ré (4)
* Anagrames: arcarien, cairaren, cararien, cariaren, encarira, encarirà, Irenarca
# arcarien
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.kəˈɾi.ən/, occidental /aɾ.kaˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

arcarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de arcar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ca·ri·en (4)
* Anagrames: cairaren, cararien, cariaren, carinaré, encarira, encarirà, Irenarca
# cararien
## Català

   * Pronúncia: oriental /kə.ɾəˈɾi.ən/, occidental /ka.ɾaˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

cararien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de carar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·ra·ri·en (4)
* Anagrames: arcarien, cairaren, cariaren, carinaré, encarira, encarirà, Irenarca
# cariaren
## Català

   * Pronúncia: oriental /kə.ɾiˈa.ɾən/, occidental /ka.ɾiˈa.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

cariaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de cariar-se.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb cariar-se.

#### Variants

* [2] cariessin, cariessen, cariassin, cariassen

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·ri·a·ren (4)
* Anagrames: arcarien, cairaren, cararien, carinaré, encarira, encarirà, Irenarca
# cairaren
## Català

   * Pronúncia: oriental /kəjˈɾa.ɾən/, occidental /kajˈɾa.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

cairaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de cairar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: cai·ra·ren (3)
* Anagrames: arcarien, cararien, cariaren, carinaré, encarira, encarirà, Irenarca
# escarnira
## Català
### Verb

escarnira
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb escarnir.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb escarnir.

#### Variants

* [1] escarnigués, escarnissi, escarniguera, escarnís
* [2] escarnigués, escarniguera, escarnís

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·car·ni·ra (4)
* Anagrames: carinares, encariràs

## Català antic
### Verb

escarnira
* primera persona singular (io, yo, jo) de l'imperfet de subjuntiu de escarnir
* tercera persona singular (él, eyl, ell) de l'imperfet de subjuntiu de escarnir

#### Variants

* [1] escarnís
* [2] escarnís
# escarnirà
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kər.niˈɾa/, occidental /es.kaɾ.niˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

escarnirà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de escarnir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·car·ni·rà (4)
* Anagrames: carinares, encariràs

## Català antic
### Verb

escarnirà
* tercera persona singular (él, eyl, ell) del futur de escarnir
# encariràs
## Català

   * Pronúncia: oriental /əŋ.kə.ɾiˈɾas/, occidental /eŋ.ka.ɾiˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

encariràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de encarir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ca·ri·ràs (4)
* Anagrames: carinares, escarnira, escarnirà

## Català antic
### Verb

encariràs
* segona persona singular (tu) del futur de encarir
# carinares
## Català

   * Pronúncia: oriental /kə.ɾiˈna.ɾəs/, occidental /ka.ɾiˈna.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

carinares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de carinar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb carinar.

#### Variants

* [2] carinessis, carinesses, carinasses

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·ri·na·res (4)
* Anagrames: encariràs, escarnira, escarnirà
# raucarien
## Català

   * Pronúncia: oriental /rəw.kəˈɾi.ən/, occidental /raw.kaˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

raucarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de raucar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: rau·ca·ri·en (4)
* Anagrames: carinareu, carinàreu
# carinareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kə.ɾi.nəˈɾɛw/ balear /kə.ɾi.nəˈɾəw/, /kə.ɾi.nəˈɾɛw/ Occidental: /ka.ɾi.naˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

carinareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de carinar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·ri·na·reu (4)
* Anagrama: raucarien
# carinàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /kə.ɾiˈna.ɾəw/, occidental /ka.ɾiˈna.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

carinàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de carinar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb carinar.

#### Variants

* [2] carinéssiu, carinésseu, carinàsseu

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·ri·nà·reu (4)
* Anagrama: raucarien
# cassarien
## Català

   * Pronúncia: oriental /kə.səˈɾi.ən/, occidental /ka.saˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

cassarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de cassar.

#### Variants

* cassariven

### Miscel·lània

* Síl·labes: cas·sa·ri·en (4)
* Anagrames: acaressin, acarnisse, acerassin, cansaries, cariassen
# acarnisse
## Català
### Verb

acarnisse
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acarnissar-se.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb acarnissar-se.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb acarnissar-se.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb acarnissar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·car·nis·se (4)
* Anagrames: acaressin, acerassin, cansaries, cariassen, cassarien
# cariassen
## Català
### Verb

cariassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb cariar-se.

#### Variants

* cariessin, cariessen, cariassin, cariaren

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·ri·as·sen (4)
* Anagrames: acaressin, acarnisse, acerassin, cansaries, cassarien
# acaressin
## Català
### Verb

acaressin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acarar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·res·sin (4)
* Anagrames: acarnisse, acerassin, cansaries, cariassen, cassarien
# acerassin
## Català
### Verb

acerassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acerar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ce·ras·sin (4)
* Anagrames: acaressin, acarnisse, cansaries, cariassen, cassarien
# cansaries
## Català

   * Pronúncia: oriental /kən.səˈɾi.əs/, occidental /kan.saˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

cansaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de cansar.

#### Variants

* cansarives

### Miscel·lània

* Síl·labes: can·sa·ri·es (4)
* Anagrames: acaressin, acarnisse, acerassin, cariassen, cassarien
# carinasses
## Català
### Verb

carinasses
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb carinar.

#### Variants

* carinessis, carinesses, carinares

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·ri·nas·ses (4)
* Anagrames: acarnisses, acarnissés, carenassis
# acarnisses
## Català
### Verb

acarnisses
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de acarnissar-se.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb acarnissar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·car·nis·ses (4)
* Anagrames: carenassis, carinasses
# acarnissés
## Català
### Verb

acarnissés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acarnissar-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acarnissar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·car·nis·sés (4)
* Anagrames: carenassis, carinasses
# carenassis
## Català
### Verb

carenassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb carenar.

#### Variants

* carenessis, carenesses, carenasses, carenares

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·re·nas·sis (4)
* Anagrames: acarnisses, acarnissés, carinasses
# encuirassa
## Català
### Verb

encuirassa
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de encuirassar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb encuirassar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·cui·ras·sa (4)
* Anagrames: acarnisseu, carenàssiu, carinàsseu
# encuirassà
## Català
### Verb

encuirassà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de encuirassar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·cui·ras·sà (4)
* Anagrames: acarnisseu, carenàssiu, carinàsseu
# carinàsseu
## Català
### Verb

carinàsseu
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb carinar.

#### Variants

* carinéssiu, carinésseu, carinàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·ri·nàs·seu (4)
* Anagrames: acarnisseu, carenàssiu, encuirassa, encuirassà
# acarnisseu
## Català
### Verb

acarnisseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de acarnissar-se.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb acarnissar-se.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb acarnissar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·car·nis·seu (4)
* Anagrames: carenàssiu, carinàsseu, encuirassa, encuirassà
# carenàssiu
## Català
### Verb

carenàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb carenar.

#### Variants

* carenéssiu, carenésseu, carenàsseu, carenàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·re·nàs·siu (4)
* Anagrames: acarnisseu, carinàsseu, encuirassa, encuirassà
# neviscara
## Català
### Verb

neviscara
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb neviscar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ne·vis·ca·ra (4)
* Anagrames: canviar-se, canviares, carinaves, casariven, escanviar, escarniva
# neviscarà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /nə.βis.kəˈɾa/, balear /nə.vis.kəˈɾa/ Occidental: nord-occidental /ne.βis.kaˈɾa/ valencià /ne.vis.kaˈɾa/, /ne.βis.kaˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

neviscarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de neviscar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ne·vis·ca·rà (4)
* Anagrames: canviar-se, canviares, carinaves, casariven, escanviar, escarniva
# escarniva
## Català
### Verb

escarniva
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de escarnir.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de escarnir.

#### Variants

* [1] escarnigueva, escarnia
* [2] escarnigueva, escarnia

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·car·ni·va (4)
* Anagrames: canviar-se, canviares, carinaves, casariven, escanviar, neviscara, neviscarà