OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# instructor
## Català
### Nom

instructor m. ‎(plural instructors, femení instructora)
* Persona que es dedica a comunicar sistemàticament idees, coneixements i procediments d'acció amb la intenció de desenvolupar les capacitats de les persones que, en qualitat d'alumnes, configuren la seva audiència.

#### Traduccions

* Anglès: instructor $^{(en)}$
* Castellà: instructor $^{(es)}$
* Francès: instructeur $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: ins·truc·tor (3)

### Vegeu també

* instructor. Diccionari d'educació. Informació cedida per TERMCAT.

## Anglès

   * Etimologia: De instruct i el sufix -or.

### Nom

instructor ‎(plural instructors)
* instructor
* monitor
* mestre, professor

#### Sinònims

* professor, teacher

### Vegeu també

* instructor. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /i(n)s.tɾukˈtoɾ/, meridional \i(ŋ)h.tɾukˈtoɾ\
       Americà: alt /ins.t͡s(u)kˈtoɾ/, baix \i(ŋ)h.tɾukˈtoɾ\, austral /i(n)h.tɾukˈtoɾ/
   * Rimes: -oɾ

### Nom

instructor m. ‎(plural instructores, femení instructora)
* instructor

### Miscel·lània

* Síl·labes: ins·truc·tor (3)

### Vegeu també

* instructor. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# instructivos
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \i(n)s.tɾukˈti.βos\, meridional \i(ŋ)h.tɾukˈti.βoh\
       Americà: alt /ins.t͡s(u)kˈti.bos/, baix \i(ŋ)h.tɾukˈti.βoh\, austral \i(n)h.tɾukˈti.βos\
   * Rimes: -ibos

### Adjectiu

instructivos m. pl.
* forma plural de instructivo
# instructrice
## Francès

   * Pronúncia: /ɛ̃s.tʁykˈtʁis/

### Nom

instructrice f. ‎(plural instructrices)
* forma femenina de instructeur
# interpellationis
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.tɛr.pɛl.laː.tɪˈoː.nɪs/

### Nom

interpellātiōnis
* genitiu singular de interpellātiō
# interpellationi
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.tɛr.pɛl.laː.tɪˈoː.niː/

### Nom

interpellātiōnī
* datiu singular de interpellātiō
# interpellationibus
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.tɛr.pɛl.laː.tɪˈoː.nɪ.bʊs/

### Nom

interpellātiōnibus
* datiu plural de interpellātiō
* ablatiu plural de interpellātiō
# interpellatum
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.tɛr.pɛlˈlaː.tʊm/

### Verb

interpellātum
* supí acusatiu de interpellō
# interpellavi
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.tɛr.pɛlˈlaː.wiː/

### Verb

interpellāvī
* primera persona singular del pretèrit perfet d'indicatiu actiu de interpellō
# interpello
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.tɛrˈpɛl.loː/
   * Etimologia: Del prefix inter- i pellō.

### Verb

interpellō ‎(1a present$^?$), interpellās ‎(2a present), interpellāre ‎(infinitiu), interpellāvī ‎(perfet), interpellātum ‎(supí)
* interrompre, jo interrompo
* interpel·lar
# interpel·la
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.tərˈpɛɫ.ɫə/, /in.tərˈpɛ.ɫə/ balear /in.təɾˈpɛɫ.ɫə/ Occidental: nord-occidental /in.terˈpɛɫ.ɫa/, /in.teɾˈpɛ.ɫa/ valencià /in.teɾˈpɛɫ.ɫa/, /in.teɾˈpɛ.ɫɛ/
   * Rimes: -ɛlla

### Verb

interpel·la
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de interpel·lar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb interpel·lar.
# interpellationes
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.tɛr.pɛl.laː.tɪˈoː.neːs/

### Nom

interpellātiōnēs
* nominatiu plural de interpellātiō
* vocatiu plural de interpellātiō
* acusatiu plural de interpellātiō
# interpellationum
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.tɛr.pɛl.laː.tɪˈoː.nʊm/

### Nom

interpellātiōnum
* genitiu plural de interpellātiō
# insurgísseu
## Català
### Verb

insurgísseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb insurgir-se.
# insurreccionam
## Català
### Verb

insurreccionam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de insurreccionar.
# insurreccion
## Català
### Verb

insurreccion
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de insurreccionar.
# insurjo
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /inˈsuɾ.xo/, meridional \iŋˈsuɾ.ho\
       Americà: alt /inˈsuɾ.x(o)/, baix \iŋˈsuɾ.ho\, austral /inˈsuɾ.xo/
   * Rimes: -uɾxo

### Verb

insurjo
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb insurgir
# insurgíssim
## Català
### Verb

insurgíssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb insurgir-se.
# insurgíssiu
## Català
### Verb

insurgíssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb insurgir-se.
# insurrecciona
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.su.rək.siˈo.nə/, occidental /in.su.rek.siˈo.na/
   * Rimes: -ona

### Verb

insurrecciona
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de insurreccionar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb insurreccionar.
# intranquil·litzen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.tɾəŋ.kiɫˈɫi.d͡zən/, /in.tɾəŋ.kiˈɫi.d͡zən/ balear /in.tɾəŋ.kiɫˈɫi.d͡zən/ Occidental: nord-occidental /in.tɾaŋ.kiɫˈɫi.d͡zen/, /in.tɾaŋ.kiˈɫi.d͡zen/ valencià /in.tɾaŋ.kiɫˈɫi.zen/, /in.tɾaŋ.kiˈɫi.zen/
   * Rimes: -idzen

### Verb

intranquil·litzen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de intranquil·litzar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb intranquil·litzar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb intranquil·litzar.
# intranquil·litzaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.tɾəŋ.kiɫ.ɫiˈd͡za.βən/, /in.tɾəŋ.ki.ɫiˈd͡za.βən/ balear /in.tɾəŋ.kiɫ.ɫiˈd͡za.vən/ Occidental: nord-occidental /in.tɾaŋ.kiɫ.ɫiˈd͡za.βen/, /in.tɾaŋ.ki.ɫiˈd͡za.βen/ valencià /in.tɾaŋ.kiɫ.ɫiˈza.ven/, /in.tɾaŋ.ki.ɫiˈza.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

intranquil·litzaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de intranquil·litzar.
# intranquil·litze
## Català
### Verb

intranquil·litze
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de intranquil·litzar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb intranquil·litzar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb intranquil·litzar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb intranquil·litzar.
# intranquil·litzes
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.tɾəŋ.kiɫˈɫi.d͡zəs/, /in.tɾəŋ.kiˈɫi.d͡zəs/ balear /in.tɾəŋ.kiɫˈɫi.d͡zəs/ Occidental: nord-occidental /in.tɾaŋ.kiɫˈɫi.d͡zes/, /in.tɾaŋ.kiˈɫi.d͡zes/ valencià /in.tɾaŋ.kiɫˈɫi.zes/, /in.tɾaŋ.kiˈɫi.zes/
   * Rimes: -idzes

### Verb

intranquil·litzes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de intranquil·litzar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb intranquil·litzar.
# intranquil·litzaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.tɾəŋ.kiɫ.ɫiˈd͡za.βəs/, /in.tɾəŋ.ki.ɫiˈd͡za.βəs/ balear /in.tɾəŋ.kiɫ.ɫiˈd͡za.vəs/ Occidental: nord-occidental /in.tɾaŋ.kiɫ.ɫiˈd͡za.βes/, /in.tɾaŋ.ki.ɫiˈd͡za.βes/ valencià /in.tɾaŋ.kiɫ.ɫiˈza.ves/, /in.tɾaŋ.ki.ɫiˈza.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

intranquil·litzaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de intranquil·litzar.
# intranquil·litzau
## Català
### Verb

intranquil·litzau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de intranquil·litzar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb intranquil·litzar.
# intranquil·litzava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.tɾəŋ.kiɫ.ɫiˈd͡za.βə/, /in.tɾəŋ.ki.ɫiˈd͡za.βə/ balear /in.tɾəŋ.kiɫ.ɫiˈd͡za.və/ Occidental: nord-occidental /in.tɾaŋ.kiɫ.ɫiˈd͡za.βa/, /in.tɾaŋ.ki.ɫiˈd͡za.βa/ valencià /in.tɾaŋ.kiɫ.ɫiˈza.va/, /in.tɾaŋ.ki.ɫiˈza.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

intranquil·litzava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de intranquil·litzar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de intranquil·litzar.
# intentaven
## Català
### Verb

intentaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de intentar.
# intenteguem
## Català
### Verb

intenteguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb intentar.
# intenteguessa
## Català
### Verb

intenteguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb intentar.
# intentegueu
## Català
### Verb

intentegueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb intentar.
# intentaves
## Català
### Verb

intentaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de intentar.
# intente
## Català
### Verb

intente
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de intentar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb intentar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb intentar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb intentar.
# intenteguesses
## Català
### Verb

intenteguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb intentar.
# intentavi
## Català
### Verb

intentavi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de intentar.
# intentavo
## Català
### Verb

intentavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de intentar.
# intenteguessen
## Català
### Verb

intenteguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb intentar.
# introduíveu
## Català
### Verb

introduíveu
* (col·loquial nord-occidental, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de introduir.
# introduïa
## Català
### Verb

introduïa
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de introduir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de introduir.
# introduïen
## Català
### Verb

introduïen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de introduir.
# introduïgueu
## Català
### Verb

introduïgueu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb introduir.
# introduïes
## Català
### Verb

introduïes
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de introduir.
# insinuí
## Català
### Verb

insinuí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de insinuar.
# insinuï
## Català

   * Pronúncia: /in.siˈnu.i/
   * Rimes: -ui

### Verb

insinuï
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de insinuar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb insinuar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb insinuar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb insinuar.
# insinuéssim
## Català
### Verb

insinuéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb insinuar.
# insipid
## Anglès

   * Pronúncia: /ɪnˈsɪp.ɪd/ àudio (EUA)

### Adjectiu

insipid ‎(comparatiu more insipid, superlatiu most insipid)
* insípid

#### Sinònims

* bland

### Vegeu també

* Diccionari Anglès-Català de Codi Obert (DACCO)
# insinuésseu
## Català
### Verb

insinuésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb insinuar.
# insinuéssiu
## Català
### Verb

insinuéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb insinuar.
# insinuïn
## Català

   * Pronúncia: /in.siˈnu.in/
   * Rimes: -uin

### Verb

insinuïn
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb insinuar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb insinuar.
# insinuïs
## Català

   * Pronúncia: /in.siˈnu.is/
   * Rimes: -uis

### Verb

insinuïs
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb insinuar.
# insinúo
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /in.siˈnu.o/, meridional \iŋ.siˈnu.o\
       Americà: alt /in.s(i)ˈnu.o/, baix \iŋ.siˈnu.o\, austral /in.siˈnu.o/
   * Rimes: -uo

### Verb

insinúo
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb insinuar
# insipidly
## Anglès

   * Etimologia: De insipid i el sufix -ly.

### Adverbi

insipidly ‎(comparatiu more insipidly, superlatiu most insipidly)
* insípidament, fadament
# interbelliche
## Italià

   * Pronúncia: /in.terˈbɛl.li.ke/

### Adjectiu

interbelliche f. pl.
* forma plural de interbellica
# intercal
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.tərˈkaɫ/, occidental /in.terˈkaɫ/
   * Rimes: -al

### Verb

intercal
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de intercalar.
    Forma amb desinència zero baleàrica i algueresa: [jo] intercalo, intercale, intercal o intercali.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·cal (3)
* Heterograma de 8 lletres (aceilnrt)
* Anagrama: clarinet
# interbases
## Català
### Nom

interbases m. f. pl.
* Forma plural de interbase.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·ba·ses (4)
* Anagrames: abstenir-se, rebatessin

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \in.teɾˈβa.ses\, meridional \iŋ.teɾˈβa.seh\
       Americà: alt \in.teɾˈβa.s(e)s\, baix \iŋ.teɾˈβa.seh\, austral \in.teɾˈβa.ses\
   * Rimes: -ases

### Nom

interbases m. f. pl.
* forma plural de interbase
# interbellica
## Italià

   * Pronúncia: /in.terˈbɛl.li.ka/

### Adjectiu

interbellica f. ‎(plural interbelliche)
* forma femenina de interbellico
# interbase
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.tərˈba.zə/, occidental /in.teɾˈβa.ze/
   * Rimes: -aze

### Nom

interbase m. f. ‎(plural interbases)
* (beisbol) Interior que juga entre la segona i la tercera base, amb la missió d'agafar les pilotes batudes que passen per aquesta zona.

#### Traduccions

* Anglès: short $^{(en)}$, shortstop $^{(en)}$
* Castellà: interbase $^{(es)}$, medio $^{(es)}$
* Francès: arrêt-court $^{(fr)}$, bloqueur $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·ba·se (4)
* Anagrames: abstreien, esbatrien, estibaren

### Vegeu també

* interbase. Diccionari general de l'esport. Informació cedida per TERMCAT.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \in.teɾˈβa.se\, meridional \iŋ.teɾˈβa.se\
       Americà: alt \in.teɾˈβa.s(e)\, baix \iŋ.teɾˈβa.se\, austral \in.teɾˈβa.se\
   * Rimes: -ase

### Nom

interbase m. f. ‎(plural interbases)
* (beisbol) interbase

#### Sinònims

* medio

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·ba·se (4)

### Vegeu també

* interbase. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 octubre 2014].
# interbellici
## Italià

   * Pronúncia: /in.terˈbɛl.li.t͡ʃi/

### Adjectiu

interbellici m. pl.
* forma plural de interbellico
# interbellico
## Italià

   * Pronúncia: /in.terˈbɛl.li.ko/

### Adjectiu

interbellico m. ‎(femení interbellica, plural masculí interbellici, plural femení interbelliche)
* d'entreguerres

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·bèl·li·co (5)
# intercala
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.tərˈka.ɫə/, occidental /in.terˈka.ɫa/
   * Rimes: -ala

### Verb

intercala
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de intercalar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb intercalar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·ca·la (4)
* Anagrames: alcanterí, carletina, cataliner, lactarien

## Italià
### Verb

intercala
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del present d'indicatiu de intercalare
* segona persona singular (tu) de l'imperatiu de intercalare
# jambons
## Francès

   * Pronúncia: /ʒɑ̃ˈbɔ̃/

### Nom

jambons m. pl.
* forma plural de jambon
# jambs
## Anglès
### Nom

jambs
* forma plural de jamb
# jambière de gardien de but
## Francès
### Nom

jambière de gardien de but f. ‎(plural jambières de gardien de but)
* (hoquei sobre patins, hoquei sobre herba) guarda

#### Sinònims

* guêtre de gardien de but

### Vegeu també

* jambière de gardien de but. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 octubre 2014].
# jambo
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ˈʒam.bu/ balear /ˈʒam.bo/, /ˈʒam.bu/ Occidental: /ˈd͡ʒam.bo/
   * Pronúncia: (no adaptat) /ˈxam.bo/
   * Etimologia: Del castellà jambo.

### Nom

jambo m. ‎(plural jambos)
* (arcaisme) iambe

### Nom

jambo m. ‎(plural jambos, femení jamba)
* (argot, castellanisme no adaptat) hambo
    «Sent dirli que li ha promés á una jamba que huí me voría vestit de florero, y per damúnt de tot li done gust á la churra.» (Àngeles i Luís, Pere Josep; Burgos, Enric. Avans de la prosesó, 1901)

### Miscel·lània

* Síl·labes: jam·bo (2)

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB
* Per a més informació vegeu l'entrada al Com Ho Diria sobre jambo

## Caló espanyol

   * Etimologia: Del romaní źàmba ‎(«granota»).

### Nom

jambo ‎(xámbo) m.
* (despectiu) paio (home no gitano)

#### Sinònims

* busnó, gachó, lacró

#### Descendents

* Caló català: hambo
* Castellà: jambo
** Català: hambo

### Vegeu també

* Gamella, Juan F.; Adiego, Ignasi-Xavier; Fernández Ortega, Cayetano (2016). «A Caló Lexicon with data about its knowledge by a group of Spanish Gitanos or Calé», Interacciones entre el caló y el español.

## Castellà

   * Pronúncia: peninsular: septentrional /ˈxam.bo/, meridional /ˈham.bo/
   * Rimes: -ambo
   * Etimologia: 1: Del caló espanyol jambo ‎(«paio»), del romaní źàmba ‎(«granota»).
   * Etimologia: 2: Del llatí iambus, del grec antic ἴαμβος ‎(íambos).

### Nom

jambo m. ‎(plural jambos, femení jamba)
* (vulgarisme, Espanya) noi

#### Sinònims

* chaval, pavo, tío, huevón (xilè)

#### Descendents

* Català: jambo (castellanisme)

### Nom

jambo m. ‎(plural jambos)
* (antic) iambe

#### Variants

* yambo

### Miscel·lània

* Síl·labes: jam·bo (2)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre jambo
# jambon
## Francès

   * Pronúncia: /ʒɑ̃ˈbɔ̃/

### Nom

jambon m. ‎(plural jambons)
* pernil

#### Derivats

* jambonneau
# jambas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /ˈxam.bas/, meridional /ˈham.bah/
       Americà: alt /ˈxam.b(a)s/, baix /ˈham.bah/, austral /ˈxam.bas/
   * Rimes: -ambas

### Nom

jambas f. pl.
* forma plural de jamba
# jambe
## Francès

   * Etimologia: Del francès mitjà gambe, del baix llatí gamba.

### Nom

jambe f. ‎(plural jambes)
* (anatomia) cama
* (anatomia) membre inferior

#### Derivats

* [1]: croc-en-jambe
* [2]: enjamber

#### Relacionats

* [1]: coup-de-pied, genou

#### Holònims

* [1]: membre inférieur

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia en francès
* Entrada «jambe» al Trésor de la langue française informatisé (TLFi).
# jambes
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈʒam.bəs/, occidental /ˈd͡ʒam.bes/
   * Rimes: -ambes

### Nom

jambes f. pl.
* Forma plural de jamba.

### Miscel·lània

* Síl·labes: jam·bes (2)
* Heterograma de 6 lletres (abejms)

## Francès

   * Pronúncia: /ʒɑ̃b/

### Nom

jambes f. pl.
* forma plural de jambe
# jambières de gardien de but
## Francès
### Nom

jambières de gardien de but f. pl.
* forma plural de jambière de gardien de but
# jambos
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ˈʒam.bus/ balear /ˈʒam.bos/, /ˈʒam.bus/ Occidental: /ˈd͡ʒam.bos/

### Nom

jambos m. pl.
* Forma plural de jambo.

### Miscel·lània

* Síl·labes: jam·bos (2)
* Heterograma de 6 lletres (abjmos)
# jaspiésseu
## Català
### Verb

jaspiésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb jaspiar.
# jaspiïs
## Català

   * Pronúncia: oriental /ʒəsˈpi.is/, occidental /d͡ʒasˈpi.is/
   * Rimes: -iis

### Verb

jaspiïs
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb jaspiar.
# jaspiàveu
## Català
### Verb

jaspiàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de jaspiar.
# jaspií
## Català
### Verb

jaspií
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de jaspiar.
# jaspiéssem
## Català
### Verb

jaspiéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb jaspiar.
# jaspiéssim
## Català
### Verb

jaspiéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb jaspiar.
# jaspiéssiu
## Català
### Verb

jaspiéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb jaspiar.
# jaspiï
## Català
### Verb

jaspiï
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de jaspiar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb jaspiar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb jaspiar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb jaspiar.
# jaspiïn
## Català

   * Pronúncia: oriental /ʒəsˈpi.in/, occidental /d͡ʒasˈpi.in/
   * Rimes: -iin

### Verb

jaspiïn
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb jaspiar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb jaspiar.
# jaspiés
## Català
### Verb

jaspiés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb jaspiar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb jaspiar.
# inveterareu
## Català
### Verb

inveterareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de inveterar-se.
# inveterarien
## Català
### Verb

inveterarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de inveterar-se.
# inveterarà
## Català
### Verb

inveterarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de inveterar-se.
# inveteraria
## Català
### Verb

inveteraria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de inveterar-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de inveterar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ve·te·ra·ri·a (6)
* Anagrama: veterinària
# inveteraràs
## Català
### Verb

inveteraràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de inveterar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ve·te·ra·ràs (5)
* Anagrama: estrenariva
# inveteraren
## Català
### Verb

inveteraren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de inveterar-se.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb inveterar-se.
# inveterares
## Català
### Verb

inveterares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de inveterar-se.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb inveterar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ve·te·ra·res (5)
* Anagrama: inveterar-se
# inveteraré
## Català
### Verb

inveteraré
* Primera persona del singular (jo) del futur de inveterar-se.
# inveteraries
## Català
### Verb

inveteraries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de inveterar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ve·te·ra·ri·es (6)
* Anagrama: veterinàries
# intrigarien
## Català
### Verb

intrigarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de intrigar.
# intrigaries
## Català
### Verb

intrigaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de intrigar.
# intrigara
## Català
### Verb

intrigara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb intrigar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb intrigar.
# intrigareu
## Català
### Verb

intrigareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de intrigar.
# intrigares
## Català
### Verb

intrigares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de intrigar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb intrigar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·tri·ga·res (4)
* Anagrames: estriginar, transigiré
# intrigaran
## Català
### Verb

intrigaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de intrigar.