OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# rediva
## Català
### Verb

rediva
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de redir.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de redir.

#### Variants

* [1] redia, redieva, redeia
* [2] redia, redieva, redeia

### Miscel·lània

* Síl·labes: re·di·va (3)
* Heterograma de 6 lletres (adeirv)
* Anagrames: adveri, adverí, deriva, derivà, evadir
# redoblada
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \re.ðoˈβla.ða\
       Americà: alt /re.doˈbla.da/, baix \re.ðoˈβla.ða\
   * Rimes: -ada

### Adjectiu

redoblada f. ‎(plural redobladas)
* forma femenina de redoblado
# redoblant
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /rə.ðubˈbɫan/, /rə.ðuˈβɫan/ balear /rə.ðoˈbɫant/, /rə.ðuˈbɫan/ Occidental: nord-occidental /re.ðoˈβɫan/ valencià /re.ðoˈbɫant/, /re.ðoˈβɫan/
   * Rimes: -ant
   * Etimologia: Del verb redoblar.

### Nom

redoblant m. ‎(plural redoblants)
* Tambor proveït de bordons usat en les bandes militars.

#### Traduccions

* Anglès: long drum $^{(en)}$, tenor drum $^{(en)}$
* Castellà: redoblante $^{(es)}$
* Francès: caisse roulante $^{(fr)}$

### Nom

redoblant m. f. ‎(plural redoblants)
* Instrumentista que toca el redoblant.

### Verb

redoblant
* Gerundi del verb redoblar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: re·do·blant (3)
* Heterograma de 9 lletres (abdelnort)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* redoblant. Terminologia dels instruments musicals. Informació cedida per TERMCAT.
# remansum
## Llatí

   * Pronúncia: /rɛˈman.sʊm/

### Verb

remānsum
* supí acusatiu de remaneō
# remarkable
## Anglès

   * Pronúncia: àudio (EUA)
   * Etimologia: De remark i el sufix -able, calc del francès remarquable.

### Adjectiu

remarkable ‎(comparatiu more remarkable, superlatiu most remarkable)
* remarcable, notable, destacable
# remansi
## Llatí

   * Pronúncia: /rɛˈman.siː/

### Verb

remānsī
* primera persona singular del pretèrit perfet d'indicatiu actiu de remaneō
# remanes
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈrɛ.ma.neːs/

### Verb

remanēs
* segona persona singular del present d'indicatiu actiu de remaneō
# remarcablement
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /rə.mərˌkab.bɫəˈmen/, /rə.mərˌka.βɫəˈmen/ balear /rə.məɾˌkab.bɫəˈment/, /rə.mərˌkab.bɫəˈmen/ Occidental: nord-occidental /re.marˌkab.bɫeˈmen/, /re.maɾˌka.βɫeˈmen/ valencià /re.maɾˌka.bɫeˈment/, /re.maɾˌka.βɫeˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De remarcable i el sufix -ment, segle XX.

### Adverbi

remarcablement
* D’una manera remarcable.
    «Això és cert, però en aquell moment els dirigents polítics van recolzar la cultura de manera molt potent. Alguns, com Pasqual Maragall, ho feien remarcablement: freqüentava el Museu Picasso, i hi portava personalitats d’arreu del món. Eren figures polítiques amb una sensibilitat per la cultura que ara ja no trobem.» (Abdon Vilà, Martí Rossell, «Entrevista a Maite Ocaña», L'Universitari, Universitat Pompeu Fabra, feb. 2022)

#### Sinònims

* notablement

#### Traduccions

* Anglès: remarkably $^{(en)}$
* Castellà: remarcablemente $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: re·mar·ca·ble·ment (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, DCVB, Optimot
# remarcable
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /rə.mərˈkab.bɫə/, /rə.mərˈka.βɫə/ balear /rə.məɾˈkab.bɫə/ Occidental: nord-occidental /re.marˈkab.bɫe/, /re.maɾˈka.βɫe/ valencià /re.maɾˈka.bɫe/
   * Rimes: -able
   * Etimologia: De remarcar i el sufix -ble, segle XX.

### Adjectiu

remarcable inv. ‎(plural remarcables)
* Digne d'ésser remarcat, notable.

#### Traduccions

* Anglès: remarkable $^{(en)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: re·mar·ca·ble (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# rebrot
## Català

   * Pronúncia: oriental /rəˈβɾot/, occidental /reˈbɾot/
   * Rimes: -ot
   * Etimologia: Del prefix re- i brot, segle XV.

### Nom

rebrot m. ‎(plural rebrots)
* Brot de nova formació, que torna a créixer després d'haver estat tallat.

#### Sinònims

* bordall, lluc, rebroll, refillol, renou

#### Traduccions

* Anglès: sprout $^{(en)}$
* Castellà: rebrote $^{(es)}$, retoño $^{(es)}$
* Francès: pousse $^{(fr)}$

### Verb

rebrot
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de rebrotar.

#### Variants

* rebroto, rebrote, rebroti

### Miscel·lània

* Síl·labes: re·brot (2)
* Anagrama: Robert

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC
# rebrotant
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /rə.βɾuˈtan/ balear /rə.bɾoˈtant/, /rə.bɾuˈtan/ Occidental: nord-occidental /re.βɾoˈtan/ valencià /re.bɾoˈtant/, /re.βɾoˈtan/
   * Rimes: -ant

### Verb

rebrotant
* Gerundi del verb rebrotar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: re·bro·tant (3)
# rebrotada
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /rə.βɾuˈta.ðə/ balear /rə.bɾoˈta.ðə/, /rə.bɾuˈta.ðə/ Occidental: /re.bɾoˈta.ða/
   * Rimes: -ada

### Verb

rebrotada
* Participi femení singular del verb rebrotar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: re·bro·ta·da (4)
# rebrostéssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /rə.βɾusˈte.siw/ balear /rə.bɾosˈte.siw/, /rə.bɾusˈte.siw/ Occidental: /re.bɾosˈte.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

rebrostéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb rebrostar.

#### Variants

* rebrostésseu, rebrostàssiu, rebrostàsseu, rebrostàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: re·bros·tés·siu (4)
# rebrostí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /rə.βɾusˈti/ balear /rə.bɾosˈti/, /rə.bɾusˈti/ Occidental: /re.bɾosˈti/
   * Rimes: -i

### Verb

rebrostí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de rebrostar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: re·bros·tí (3)
* Anagrama: rebrotis
# rebrotar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /rə.βɾuˈta/ balear /rə.bɾoˈta/, /rə.bɾuˈta/ Occidental: nord-occidental /re.βɾoˈta/ valencià /re.bɾoˈtaɾ/, /re.βɾoˈta/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Etimologia: Del prefix re- i brotar, segle XIV.

### Verb

rebrotar intr.
* Fer rebrots.
* Brotar de nou.
    «Són més immutables enfront dels incendis, ja que després de ser cremats aviat rebroten i, al cap de pocs anys, tot i que encara són baixos, tornen a ser tan espessos com abans de l'incendi.» (Florenci Vallès i Sala, El medi natural del terme de Manresa, Institut d'Estudis Catalans, 2002, pàgina 113)
* Un fet, un sentiment, aparèixer de nou, tornar a sorgir amb nova força.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: rebroto, rebrota, rebrotem Vocal rizotònica: /o/

#### Sinònims

* rebollar, rebrollar, rebrostar

#### Traduccions

* Anglès: resprout $^{(en)}$
* Castellà: rebrotar $^{(es)}$
* Francès: rejeter $^{(fr)}$
* Italià: germogliare $^{(it)}$
* Anglès: reappear $^{(en)}$
* Castellà: rebrotar $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: re·bro·tar (3)
* Anagrama: retrobar

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, DCVB
# refermentation
## Francès

   * Pronúncia: /ʁə.fɛʁ.mɒ̃.taˈsjɔ̃/

### Nom

refermentation f. ‎(plural refermentations)
* refermentació
# refermentations
## Francès
### Nom

refermentations f. pl.
* forma plural de refermentation
# referre
## Llatí

   * Pronúncia: /rɛˈfɛr.rɛ/

### Verb

referre
* infinitiu del present actiu de refero
# refero
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈrɛ.fɛ.roː/
   * Etimologia: Del prefix re- ‎(«reiteració») i el verb ferō ‎(«portar, produir, suportar»).

### Verb

referō ‎(present$^?$), referre ‎(infinitiu), rettulī ‎(perfet), relātum ‎(supí)
* portar, dur, suportar
* tornar
* respondre, replicar, contestar
* repetir, explicar
* anunciar, fer saber, comunicar, notificar, proclamar

#### Derivats

* pedem referre
* refrendum
* relātiō
* relātīvus
* relātor
* relātōria
* relātus

#### Relacionats

* adferōafferō
* auferō
* circumferō
* cōnferō
* dēferō
* differō
* efferō
* ferō
* īnferō
* interferō
* intrōferō
* offerō
* perferō
* postferō
* praeferō
* praeterferor
* prōferō
* sufferō
* trānsferō

#### Descendents

* Anglès: refer, relate
* Català: referir
* Castellà: referir
* Francès: référer
* Italià: riferire
* Neerlandès: refereren
* Portuguès: referir
# referred pain
## Anglès
### Nom

referred pain
* dolor referit

### Vegeu també

* referred pain. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 setembre 2014].
# referència
## Català

   * Pronúncia: oriental /rə.fəˈɾɛn.si.ə/, occidental /re.feˈɾɛn.si.a/
   * Rimes: -ɛnsia
   * Etimologia: De referent i el sufix -ència, segle XVIII.

### Nom

referència m. ‎(plural referències)
* Fet de referir o referir-se.
* (generalment en plural) Informació sobre les qualitats laborals d'una persona, generalment amb la recomanació d'un encarregat d'empresa per al qui s'ha treballat abans.
* Indicació en un text que cita un altre text o un autor per a secundar les idees exposades al primer.
* referent, model

#### Sinònims

* (indicació en un text) citació

#### Derivats

* coreferència
* referencial

#### Traduccions

* Alemany: Referenz $^{(de)}$ f., Bezug $^{(de)}$ m.
* Anglès: reference $^{(en)}$
* Castellà: referencia $^{(es)}$ f.
* Eslovac: zmienka $^{(sk)}$ f., odkaz $^{(sk)}$ m.
* Esperanto: referenco $^{(eo)}$
* Francès: référence $^{(fr)}$ f.
* Italià: riferimento $^{(it)}$ m.
* Polonès: upominanie $^{(pl)}$ n., zsyłka $^{(pl)}$ f.
* Portuguès: referência $^{(pt)}$ f.
* Rus: упомина́ние $^{(ru)}$ n. ‎(upominànie), ссы́лка $^{(ru)}$ f. ‎(ssilka)
* Anglès: account $^{(en)}$
* Castellà: referencias $^{(es)}$ f. pl.
* Francès: références $^{(fr)}$ f. pl.
* Italià: referenze $^{(it)}$ f. pl.
* Anglès: reference $^{(en)}$, footnote $^{(en)}$
* Castellà: referencia $^{(es)}$ f., remisión $^{(es)}$ m.
* Francès: référence $^{(fr)}$ f., renvoi $^{(fr)}$ m.
* Italià: riferimento $^{(it)}$ m., rimando $^{(it)}$ m.

### Miscel·lània

* Síl·labes: re·fe·rèn·ci·a (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# receptione
## Llatí

   * Pronúncia: /rɛ.kɛp.tɪˈoː.nɛ/

### Nom

receptiōne
* ablatiu singular de receptiō
# receptio
## Llatí

   * Pronúncia: /rɛˈkɛp.tɪ.oː/
   * Etimologia: De recipiō.

### Nom

receptiō f. ‎(genitiu receptiōnis)
* recepció, rebuda

#### Declinació

3a declinació -, -is (tema cons.) :
| Cas | Singular | Plural |
| Nominatiu | receptiō | receptiōnēs |
| Vocatiu | receptiō | receptiōnēs |
| Acusatiu | receptiōnem | receptiōnēs |
| Genitiu | receptiōnis | receptiōnum |
| Datiu | receptiōnī | receptiōnibus |
| Ablatiu | receptiōne | receptiōnibus |
# receptionem
## Llatí

   * Pronúncia: /rɛ.kɛp.tɪˈoː.nɛm/

### Nom

receptiōnem
* acusatiu singular de receptiō
# receptiones
## Llatí

   * Pronúncia: /rɛ.kɛp.tɪˈoː.neːs/

### Nom

receptiōnēs
* nominatiu plural de receptiō
* vocatiu plural de receptiō
* acusatiu plural de receptiō
# receptioni
## Llatí

   * Pronúncia: /rɛ.kɛp.tɪˈoː.niː/

### Nom

receptiōnī
* datiu singular de receptiō
# receptes
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /rəˈsep.təs/ Occidental: nord-occidental /reˈsep.tes/, valencià /reˈsɛp.tes/

### Nom

receptes f. pl.
* Forma plural de recepta.

### Miscel·lània

* Síl·labes: re·cep·tes (3)
* Anagrames: espectre, respecte
# reception
## Anglès

   * Pronúncia: àudio (EUA)

### Nom

reception ‎(comptable i incomptable, plural receptions)
* recepció

#### Sinònims

* catch
* catching
# reception class
## Anglès
### Nom

reception class
* aula d'acollida

#### Sinònims

* welcome class
* welcoming class

### Vegeu també

* reception class. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# receptavi
## Llatí

   * Pronúncia: /rɛ.kɛpˈtaː.wɪ/

### Verb

receptāvi
* primera persona singular del pretèrit perfet d'indicatiu actiu de receptō
# retgirau
## Català
### Verb

retgirau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de retgirar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb retgirar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ret·gi·rau (3)
* Anagrames: aguerrit, guiterra, tragireu, trigareu, trigàreu
# retgirem
## Català
### Verb

retgirem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb retgirar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb retgirar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ret·gi·rem (3)
# retgiraves
## Català
### Verb

retgiraves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de retgirar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ret·gi·ra·ves (4)
* Anagrames: tergiversa, tergiversà
# retgiren
## Català
### Verb

retgiren
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de retgirar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ret·gi·ren (3)
* Anagrama: terregin
# retgirat
## Català
### Verb

retgirat
* Participi masculí singular del verb retgirar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ret·gi·rat (3)
# retgirava
## Català
### Verb

retgirava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de retgirar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de retgirar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ret·gi·ra·va (4)
# retgiraven
## Català
### Verb

retgiraven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de retgirar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ret·gi·ra·ven (4)
# retgires
## Català
### Verb

retgires
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de retgirar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ret·gi·res (3)
* Anagrames: estergir, registre, terregis
# retgirats
## Català
### Verb

retgirats
* Participi masculí plural del verb retgirar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ret·gi·rats (3)
* Anagrama: registrat
# retgiressin
## Català
### Verb

retgiressin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb retgirar.

#### Variants

* retgirassin, retgirassen

### Miscel·lània

* Síl·labes: ret·gi·res·sin (4)
* Anagrama: enregistris
# resquitlléssim
## Català
### Verb

resquitlléssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb resquitllar.
# resquitlléssiu
## Català
### Verb

resquitlléssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb resquitllar.
# ressaga
## Català

   * Pronúncia: oriental /rəˈsa.ɣə/, occidental /reˈsa.ɣa/
   * Rimes: -aɡa
   * Etimologia: Contracció de reressaga.

### Nom

ressaga f. ‎(plural ressagues)
* Reressaga, part endarrerida o cuera.

#### Sinònims

* rerassaga (obsolet), reressaga

### Miscel·lània

* Síl·labes: res·sa·ga (3)
* Anagrama: segaràs
# resquitllí
## Català
### Verb

resquitllí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de resquitllar.
# ressagues
## Català

   * Pronúncia: oriental /rəˈsa.ɣəs/, occidental /reˈsa.ɣes/
   * Rimes: -aɡes

### Nom

ressagues f. pl.
* Forma plural de ressaga.

### Miscel·lània

* Síl·labes: res·sa·gues (3)
* Anagrames: assegures, assegurés, raguesses
# relliscaves
## Català
### Verb

relliscaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de relliscar.
# relliscavi
## Català
### Verb

relliscavi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de relliscar.
# relliscavo
## Català
### Verb

relliscavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de relliscar.
# rellisco
## Català

   * Pronúncia: central /rəˈʎis.ku/, occidental /reˈʎis.ko/
   * Rimes: -isko

### Verb

rellisco
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de relliscar.
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb relliscar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb relliscar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: re·llis·co (3)
* Anagrames: collires, criolles, escollir
# relliscos
## Català
### Verb

relliscos
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb relliscar.
# relliscàieu
## Català
### Verb

relliscàieu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de relliscar.
# relliscàrem
## Català
### Verb

relliscàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de relliscar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb relliscar.
# relliscàreu
## Català
### Verb

relliscàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de relliscar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb relliscar.
# relliscà
## Català
### Verb

relliscà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de relliscar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: re·llis·cà (3)
* Anagrames: cairells, cisellar, lliscaré
# recuperareu
## Català
### Verb

recuperareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de recuperar.
# recuperaria
## Català
### Verb

recuperaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de recuperar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de recuperar.
# recuperariven
## Català
### Verb

recuperariven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de recuperar.
# recuperarien
## Català
### Verb

recuperarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de recuperar.
# recuperarives
## Català
### Verb

recuperarives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de recuperar.
# recuperarà
## Català
### Verb

recuperarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de recuperar.
# recuperaries
## Català
### Verb

recuperaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de recuperar.
# recuperariva
## Català
### Verb

recuperariva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de recuperar.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de recuperar.

### Miscel·lània

* Anagrames: pervaricareu, pervaricàreu
# recuperaràs
## Català
### Verb

recuperaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de recuperar.

### Miscel·lània

* Anagrama: esperrucarà
# recuperaré
## Català
### Verb

recuperaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de recuperar.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /re.ku.pe.ɾaˈɾe/
       Americà: alt /re.ku.p(e).ɾaˈɾe/, baix /re.ku.pe.ɾaˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

recuperaré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb recuperar
# retornaves
## Català
### Verb

retornaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de retornar.

### Miscel·lània

* Anagrama: retronaves
# retornaven
## Català
### Verb

retornaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de retornar.

### Miscel·lània

* Anagrama: retronaven
# retornavi
## Català
### Verb

retornavi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de retornar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: re·tor·na·vi (4)
* Anagrama: avortiren
# retorneguessa
## Català
### Verb

retorneguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb retornar.
# retorneguesses
## Català
### Verb

retorneguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb retornar.
# retornava
## Català
### Verb

retornava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de retornar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de retornar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: re·tor·na·va (4)
* Anagrames: avortaren, retronava, voretaran
# retorne
## Català
### Verb

retorne
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de retornar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb retornar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb retornar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb retornar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: re·tor·ne (3)
* Anagrama: retrone
# retorneguessen
## Català
### Verb

retorneguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb retornar.
# retornavo
## Català
### Verb

retornavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de retornar.
# retorneguem
## Català
### Verb

retorneguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb retornar.
# recuperé
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /re.ku.peˈɾe/
       Americà: alt /re.ku.p(e)ˈɾe/, baix /re.ku.peˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

recuperé
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb recuperar
# recuperéssem
## Català
### Verb

recuperéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb recuperar.
# recuperéssiu
## Català
### Verb

recuperéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb recuperar.
# recuperí
## Català
### Verb

recuperí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de recuperar.
# recurrences
## Anglès
### Nom

recurrences
* forma plural de recurrence
# recuperéssim
## Català
### Verb

recuperéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb recuperar.
# recurrence
## Anglès
### Nom

recurrence ‎(plural recurrences)
* recurrència

### Vegeu també

* recurrence. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 8 setembre 2014].
# recuperés
## Català
### Verb

recuperés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb recuperar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb recuperar.
# recuperésseu
## Català
### Verb

recuperésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb recuperar.
# remei
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /rəˈmɛj/ balear /rəˈməj/, /rəˈmɛj/ Occidental: /reˈmej/
   * Rimes: -ɛj
   * Etimologia: Del llatí remedium, segle XIV, format pel prefix re- ‎(«reiteració») i el verb mederi ‎(«guarir»)

### Nom

remei m. ‎(plural remeis)
* Substància o mitjà destinat a guarir o alleujar un malalt.
* Solució a un mal, un problema.

#### Derivats

* remeier

#### Traduccions

* Alemany: Abhilfe $^{(de)}$ f., Heilmittel $^{(de)}$ n., Mittel $^{(de)}$ n.
* Anglès: remedy $^{(en)}$
* Àrab: عِلَاج‎ $^{(ar)}$ m.
* Àzeri: tibb $^{(az)}$
* Castellà: remedio $^{(es)}$
* Danès: lægemiddel $^{(da)}$ n.
* Eslovac: liek $^{(sk)}$ m.
* Francès: recours $^{(fr)}$, remède $^{(fr)}$ m.
* Friülà: rimiedi $^{(fur)}$ m.
* Grec: φάρμακο $^{(el)}$ n. ‎(fàrmako)
* Hongarès: gyógyszer $^{(hu)}$, orvosság $^{(hu)}$
* Italià: rimedio $^{(it)}$
* Japonès: 医学 $^{(ja)}$
* Llatí: remedium $^{(la)}$ n.
* Llengua de signes catalana: MEDICAMENT $^{(csc)}$, CUIDAR $^{(csc)}$
* Neerlandès: geneesmiddel $^{(nl)}$ n.
* Occità: remèdi $^{(oc)}$ m.
* Polonès: środek $^{(pl)}$ m.
* Portuguès: remédio $^{(pt)}$ m.
* Rus: сре́дство $^{(ru)}$ n. ‎(sredstvo)
* Txec: náprava $^{(cs)}$, lék $^{(cs)}$ m., léčba $^{(cs)}$ f.
* Xinès: 醫藥 $^{(zh)}$ ‎(医药, yīyào)

### Miscel·lània

* Síl·labes: re·mei (2)
* Anagrames: rèiem, réiem

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# remedé
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \re.meˈðe\
       Americà: alt /re.meˈde/, baix \re.meˈðe\
   * Rimes: -e

### Verb

remedé
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb remedar
# remeis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /rəˈmɛjs/ balear /rəˈməjs/, /rəˈmɛjs/ Occidental: /reˈmejs/
   * Rimes: -ɛjs

### Nom

remeis m. pl.
* Forma plural de remei.

### Miscel·lània

* Síl·labes: re·meis (2)
* Anagrama: seríem