OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# acanalados
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \a.ka.naˈla.ðos\, meridional \a.ka.naˈla.(ð)oh\
       Americà: alt /a.ka.naˈla.d(o)s/, baix \a.ka.naˈla.ðoh\, austral \a.ka.naˈla.ðos\
   * Rimes: -ados

### Adjectiu

acanalados m. pl.
* forma plural de acanalado
# acanalaia
## Català
### Verb

acanalaia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de acanalar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de acanalar.
# acanalaien
## Català
### Verb

acanalaien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de acanalar.
# acanalaies
## Català
### Verb

acanalaies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de acanalar.
# accolgano
## Italià
### Verb

accolgano
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del present de subjuntiu de accogliere
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperatiu de accogliere
# accoglievamo
## Italià
### Verb

accoglievamo
* primera persona plural (noi) de l'imperfet d'indicatiu de accogliere
# accoglievano
## Italià
### Verb

accoglievano
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperfet d'indicatiu de accogliere
# accoglievi
## Italià
### Verb

accoglievi
* segona persona singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de accogliere
# accoglieva
## Italià
### Verb

accoglieva
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperfet d'indicatiu de accogliere
# accoglievate
## Italià
### Verb

accoglievate
* segona persona plural (voi) de l'imperfet d'indicatiu de accogliere
# accolga
## Italià
### Verb

accolga
* primera persona singular (io) del present de subjuntiu de accogliere
* segona persona singular (tu) del present de subjuntiu de accogliere
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del present de subjuntiu de accogliere
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperatiu de accogliere
# accolgo
## Italià
### Verb

accolgo
* primera persona singular (io) del present d'indicatiu de accogliere
# accoglievo
## Italià
### Verb

accoglievo
* primera persona singular (io) de l'imperfet d'indicatiu de accogliere
# accolgono
## Italià
### Verb

accolgono
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del present d'indicatiu de accogliere
# abitasse
## Italià
### Verb

abitasse
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperfet de subjuntiu de abitare
# abitante
## Italià
### Verb

abitante
* participi present de abitare
# abitar
## Occità

   * Pronúncia: /a.βiˈta/

### Verb

abitar
* habitar
# abitare
## Italià

   * Pronúncia: /a.biˈtaː.re/
   * Etimologia: Del llatí habitare.

### Verb

abitare
* (transitiu) habitar
* (transitiu) poblar
* (intransitiu) residir

#### Conjugació
### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bi·tà·re (4)
# abitando
## Italià
### Verb

abitando
* gerundi de abitare
# abitasion
## Vènet

   * Pronúncia: /a.bi.ta'sjoŋ/
   * Etimologia: De abitar i el sufix -sion o directament del llatí habitatione.

### Nom

abitasion f. ‎(plural abitasion)
* casa
* edifici

#### Sinònims

* caxa, edifisio

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bi·ta·sión (4)
# abitassero
## Italià
### Verb

abitassero
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperfet de subjuntiu de abitare
# abitammo
## Italià
### Verb

abitammo
* primera persona plural (noi) del passat de abitare
# abitano
## Italià
### Verb

abitano
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del present d'indicatiu de abitare
# abitarono
## Italià
### Verb

abitarono
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del passat de abitare
# acontentaven
## Català
### Verb

acontentaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de acontentar.
# acontentavi
## Català
### Verb

acontentavi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de acontentar.
# acontenteguem
## Català
### Verb

acontenteguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb acontentar.
# acontentegueu
## Català
### Verb

acontentegueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb acontentar.
# acontentaves
## Català
### Verb

acontentaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de acontentar.
# acontente
## Català
### Verb

acontente
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acontentar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb acontentar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb acontentar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb acontentar.
# acontenteguessa
## Català
### Verb

acontenteguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acontentar.
# acontentavo
## Català
### Verb

acontentavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de acontentar.
# acontenteguesses
## Català
### Verb

acontenteguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acontentar.
# acontenteguessen
## Català
### Verb

acontenteguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acontentar.
# acrecions
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kɾə.siˈons/, occidental /a.kɾe.siˈons/
   * Rimes: -ons

### Nom

acrecions f. pl.
* Forma plural de acreció.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cre·ci·ons (4)
* Anagrames: coracines, creacions, reaccions, seccionar
# acreció
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kɾə.siˈo/, occidental /a.kɾe.siˈo/
   * Rimes: -o
   * Etimologia: Del llatí accretio. En economia és un calc semàntic de l'anglès accretion.

### Nom

acreció f. ‎(plural acrecions)
* (economia) Increment dels beneficis per acció o del valor d'un actiu financer com a resultat d'una operació.

#### Traduccions

* Anglès: accretion $^{(en)}$
* Castellà: acreción $^{(es)}$
* Francès: relution $^{(fr)}$
* Italià: accrezione $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cre·ci·ó (4)
* Anagrames: creació, reacció

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* acreció. Neoloteca. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 13 abril 2016]. (i)
# acreción
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /a.kɾeˈθjon/, meridional \a.kɾeˈθjoŋ\
       Americà: alt /a.k(ɾe)ˈsjon/, baix \a.kɾeˈsjoŋ\, austral /a.kɾeˈsjon/
   * Rimes: -on

### Nom

acreción f. ‎(plural acreciones)
* acreció

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cre·ción (3)
# acreciones
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /a.kɾeˈθjo.nes/, meridional /a.kɾeˈθjo.neh/
       Americà: alt /a.k(ɾe)ˈsjo.nes/, baix /a.kɾeˈsjo.neh/, austral /a.kɾeˈsjo.nes/
   * Rimes: -ones

### Nom

acreciones f. pl.
* forma plural de acreción

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cre·cio·nes (4)
* Anagrames: creaciones, encorecías, escarneció, escocerían, escocieran, reacciones, resecación, seccionare, seccionaré
# acredit
## Català
### Verb

acredit
* (balear, alguerès) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acreditar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cre·dit (3)
* Heterograma de 7 lletres (acdeirt)
* Anagrames: decatir, directa
# acrecer
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /a.kɾeˈθeɾ/
       Americà: alt /a.k(ɾe)ˈseɾ/, baix /a.kɾeˈseɾ/
   * Rimes: -eɾ
   * Etimologia: Del llatí acrēscěre

### Verb

acrecer ‎(present acrezco, passat acrecí, futur acreceré)
* acréixer

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cre·cer (3)
# acreceré
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /a.kɾe.θeˈɾe/
       Americà: alt /a.k(ɾe).seˈɾe/, baix /a.kɾe.seˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

acreceré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb acrecer
# acrecí
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /a.kɾeˈθi/
       Americà: alt /a.k(ɾe)ˈsi/, baix /a.kɾeˈsi/
   * Rimes: -i

### Verb

acrecí
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb acrecer
# acredita
## Català
### Verb

acredita
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de acreditar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb acreditar.
# acreditacion
## Occità

   * Pronúncia: /a.kɾe.ði.taˈsju/

### Nom

acreditacion f. ‎(plural acreditacions)
* acreditació
# aboldronéssim
## Català
### Verb

aboldronéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aboldronar.
# aboldronésseu
## Català
### Verb

aboldronésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aboldronar.
# aboldronàssem
## Català
### Verb

aboldronàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aboldronar.
# aboldronàssiu
## Català
### Verb

aboldronàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aboldronar.
# aboldronéssem
## Català
### Verb

aboldronéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aboldronar.
# aboldronàsseu
## Català
### Verb

aboldronàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aboldronar.
# aboldronàveu
## Català
### Verb

aboldronàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de aboldronar.
# aboldronàssim
## Català
### Verb

aboldronàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aboldronar.
# aboldronés
## Català
### Verb

aboldronés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb aboldronar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb aboldronar.
# acrolith
## Anglès

   * Etimologia: Del prefix acro- i el sufix -lith.

### Nom

acrolith ‎(plural acroliths)
* (escultura) acròlit

### Vegeu també

* acrolith. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 juliol 2014].
# acroliths
## Anglès
### Nom

acroliths
* forma plural de acrolith
# acromat-
## Català
### Prefix

acromat-
* Forma alternativa de acromato-.

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# acromatiche
## Italià

   * Pronúncia: /a.kroˈmaː.ti.ke/

### Adjectiu

acromatiche f. pl.
* forma plural de acromatica
# acromatismo
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /a.kɾo.maˈtiz.mo/, meridional /a.kɾo.maˈtih.mo/
       Americà: alt /a.k(ɾo).maˈtiz.mo/, baix /a.kɾo.maˈtih.mo/
   * Rimes: -izmo

### Nom

acromatismo m. ‎(plural acromatismos)
* (Pintura) acromatisme

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cro·ma·tis·mo (5)

### Vegeu també

* acromatismo. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 juliol 2014].
# acromatici
## Italià

   * Pronúncia: /a.kroˈmaː.ti.t͡ʃi/

### Adjectiu

acromatici m. pl.
* forma plural de acromatico
# acromaticé
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /a.kɾo.ma.tiˈθe/
       Americà: alt /a.kɾo.ma.t(i)ˈse/, baix /a.kɾo.ma.tiˈse/
   * Rimes: -e

### Verb

acromaticé
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb acromatizar
# acromatica
## Italià

   * Pronúncia: /a.kroˈmaː.ti.ka/

### Adjectiu

acromatica f. ‎(plural acromatiche)
* forma femenina de acromatico
# acromatico
## Italià

   * Pronúncia: /a.kroˈmaː.ti.ko/

### Adjectiu

acromatico m. ‎(femení acromatica, plural masculí acromatici, plural femení acromatiche)
* acromàtic

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cro·mà·ti·co (5)
# acastellam
## Català
### Verb

acastellam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de acastellar.
# acastellan
## Català
### Verb

acastellan
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acastellanar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cas·te·llan (4)
* Anagrama: castellana
# acastellanam
## Català
### Verb

acastellanam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de acastellanar.
# acastellana
## Català
### Verb

acastellana
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de acastellanar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb acastellanar.
# acastellanar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.kəs.tə.ʎəˈna/ Occidental: nord-occidental /a.kas.te.ʎaˈna/ valencià /a.kas.te.ʎaˈnaɾ/, /a.kas.te.ʎaˈna/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: acastellanà
   * Etimologia: Del prefix a-, castellà i la desinència -ar.

### Verb

acastellanar trans., pron. ‎(pronominal acastellanar-se)
* Imitar als castellans, parlar com ells.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: acastellano, acastellana, acastellanem

#### Relacionats

* castellanitzar

#### Traduccions

* Castellà: castellanizar $^{(es)}$
* Italià: castiglianizzare $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cas·te·lla·nar (5)
* Anagrama: acastellaran

### Vegeu també

* Diccionari de la Llengua Catalana ab la correspondencia castellana. Editorial Salvat, 1910. Tom 1
* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, DCVB, Optimot
# acastellanar-se
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kəs.tə.ʎəˈnar.sə/ balear /ə.kəs.tə.ʎəˈnaɾ.sə/, /ə.kəs.tə.ʎə.nərˈsə/ Occidental: /a.kas.te.ʎaˈnaɾ.se/
   * Rimes: -aɾse

### Verb

acastellanar-se
* Forma pronominal de acastellanar.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: m'acastellano, s'acastellana, ens acastellanem

### Miscel·lània

* Anagrama: acastellanares
# accommodavi
## Llatí

   * Pronúncia: /ak.kɔm.mɔˈdaː.wiː/

### Verb

accommodāvī
* primera persona singular del pretèrit perfet d'indicatiu actiu de accommodō
# accompagnateur
## Francès

   * Pronúncia: /a.kɔ̃.pa.ɲa.tœʁ/

### Nom

accompagnateur m. ‎(plural accompagnateurs, femení accompagnatrice)
* acompanyant
# accompagnateurs
## Francès

   * Pronúncia: /a.kɔ̃.pa.ɲaˈtœʁ/

### Nom

accompagnateurs m. pl.
* forma plural de accompagnateur
# accompagnateur d'équipe
## Francès
### Nom

accompagnateur d'équipe m. ‎(plural accompagnateurs d'équipe, femení accompagnatrice d'équipe)
* (basquetbol) acompanyant d'equip

### Vegeu també

* accompagnateur d'équipe. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 octubre 2014].
# accompagnatore
## Italià

   * Pronúncia: /ak.kom.paɲ.ɲaˈtoː.re/

### Nom

accompagnatore m. ‎(plural accompagnatori, femení accompagnatrice)
* acompanyant

### Miscel·lània

* Síl·labes: ac·com·pa·gna·tó·re (6)
# accommodatum
## Llatí

   * Pronúncia: /ak.kɔm.mɔˈdaː.tʊm/

### Verb

accommodātum
* supí acusatiu de accommodō
# accompagnateurs d'équipe
## Francès
### Nom

accompagnateurs d'équipe m. pl.
* forma plural de accompagnateur d'équipe
# accompagnatori
## Italià

   * Pronúncia: /ak.kom.paɲ.ɲaˈtoː.ri/

### Nom

accompagnatori m. pl.
* forma plural de accompagnatore
# accommodations
## Anglès
### Nom

accommodations
* forma plural de accommodation

## Francès

   * Pronúncia: /a.kɔ.mɔ.daˈsjɔ̃/

### Nom

accommodations f. pl.
* forma plural de accommodation
# accommodo
## Llatí

   * Pronúncia: /akˈkɔm.mɔ.doː/
   * Etimologia: De ad i commodō.

### Verb

accommodō ‎(1a present$^?$), accommodās ‎(2a present), accommodāre ‎(infinitiu), accommodāvī ‎(perfet), accommodātum ‎(supí)
* acomodar, ajustar, adaptar
* aplicar, atribuir

#### Variants

* adcommodō
# abominante
## Italià
### Verb

abominante
* participi present de abominare
# abominaran
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.βu.mi.nəˈɾan/, occidental /a.βo.mi.naˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

abominaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de abominar.
# abominare
## Italià

   * Pronúncia: /a.bo.miˈnaː.re/
   * Etimologia: Del llatí abominari.

### Verb

abominare trans.
* (literari) abominar

#### Sinònims

* disprezzare, aborrire, odiare, detestare

#### Conjugació
### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bo·mi·nà·re (5)

## Llatí

   * Pronúncia: /aboːmiˈnaːrɛ/

### Verb

abōmināre
* infinitiu del present actiu de abōminō

#### Derivats

* abominar, en català, castellà, occità
* abominare, en italià
* abominer, en francès

#### Variants

* abōminārī
# abominara
## Català

   * Pronúncia: valencià /a.βo.miˈna.ɾa/
   * Rimes: -aɾa

### Verb

abominara
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb abominar.
    [Jo] abominés, abominàs o abominara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb abominar.
    [Ell/ella/vostè] abominés, abominàs o abominara.
# abominaren
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.βu.miˈna.ɾən/, occidental /a.βo.miˈna.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

abominaren
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de abominar.
    [Ells/elles/vostès] abominaren o van/varen abominar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb abominar.
    Forma valenciana: [ells/elles/vostès] abominessin, abominessen, abominassen, abominassin o abominaren.
# abominares
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.βu.miˈna.ɾəs/, occidental /a.βo.miˈna.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

abominares
* Segona persona del singular (tu) del passat simple de abominar.
    [Tu] abominares o vas/vares abominar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb abominar.
    Forma valenciana: [tu] abominessis, abominesses, abominasses, abominassis o abominares.
# abominareu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.βu.mi.nəˈɾɛw/, occidental /a.βo.mi.naˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

abominareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de abominar.
# abominari
## Llatí

   * Pronúncia: /aboːmiˈnaːriː/

### Verb

abōminārī
* infinitiu del present actiu de abōminor

#### Variants

* abōmināre, més arcaic
# aclaparar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.kɫə.pəˈɾa/ Occidental: nord-occidental /a.kɫa.paˈɾa/ valencià /a.kɫa.paˈɾaɾ/, /a.kɫa.paˈɾa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: aclaparà
   * Etimologia: De aclapar.

### Verb

aclaparar trans.
* Sucumbir per una càrrega excessiva.
* Prostrar, llevar les forces, l'ànim.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: aclaparo, aclapara, aclaparem

#### Traduccions

* Anglès: overwhelm $^{(en)}$
* Castellà: abrumar $^{(es)}$, desjarretar $^{(es)}$
* Esperanto: premi $^{(eo)}$
* Francès: accabler $^{(fr)}$, écraser $^{(fr)}$
* Italià: infievolire $^{(it)}$
* Llatí: enervare $^{(la)}$
* Occità: aclapar $^{(oc)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cla·pa·rar (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# aclapararen
## Català
### Verb

aclapararen
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de aclaparar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclaparar.
# aclaparares
## Català
### Verb

aclaparares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de aclaparar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclaparar.
# aclaparadorament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kɫə.pə.ɾəˌðo.ɾəˈmen/ balear /ə.kɫə.pə.ɾəˌðo.ɾəˈment/, /ə.kɫə.pə.ɾəˌðo.ɾəˈmen/ Occidental: nord-occidental /a.kɫa.pa.ɾaˌðo.ɾaˈmen/ valencià /a.kɫa.pa.ɾaˌðo.ɾaˈment/, /a.kɫa.pa.ɾaˌðo.ɾaˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De aclaparador i el sufix -ment, segle XX.

### Adverbi

aclaparadorament
* D'una manera aclaparadora.

#### Relacionats

* aclaparar

#### Traduccions

* Anglès: overwhelmingly $^{(en)}$
* Castellà: abrumadoramente $^{(es)}$
* Italià: onerosamente $^{(it)}$, oppressivamente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cla·pa·ra·do·ra·ment (7)

### Vegeu també

* Obres de referència: Optimot
* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionari Descriptiu de la Llengua Catalana sobre aclaparadorament
# aclaparan
## Català
### Verb

aclaparan
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de aclapar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cla·pa·ran (4)
* Anagrama: aplacaran
# aclaparara
## Català
### Verb

aclaparara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclaparar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclaparar.
# aclapararan
## Català
### Verb

aclapararan
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de aclaparar.
# aclaparam
## Català
### Verb

aclaparam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de aclaparar.
# aculariva
## Català
### Verb

aculariva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de acular.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de acular.
# aculares
## Català
### Verb

aculares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de acular.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acular.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cu·la·res (4)
* Anagrames: acular-se, asclareu, asclàreu, escularà, lascareu, lascàreu
# acularies
## Català
### Verb

acularies
* Segona persona del singular (tu) del condicional de acular.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cu·la·ri·es (5)
* Anagrames: asclaríeu, escularia, lascaríeu
# aculariven
## Català
### Verb

aculariven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de acular.
# acularà
## Català
### Verb

acularà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de acular.
# aculareu
## Català
### Verb

aculareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de acular.
# acularien
## Català
### Verb

acularien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de acular.
# acularse
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /a.kuˈlaɾ.se/
       Americà: alt /a.kuˈlaɾ.s(e)/, baix /a.kuˈlaɾ.se/
   * Rimes: -aɾse

### Verb

acularse trans., pron. ‎(present me aculo, passat me aculé, futur me acularé)
* forma pronominal de acular
# acularia
## Català
### Verb

acularia
* Primera persona del singular (jo) del condicional de acular.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de acular.
# acularives
## Català
### Verb

acularives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de acular.
# actuàssiu
## Català
### Verb

actuàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb actuar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ac·tu·às·siu (4)
* Anagrama: acusatius
# actuàrem
## Català
### Verb

actuàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de actuar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb actuar.
# actuàssem
## Català
### Verb

actuàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb actuar.
# actuàsseu
## Català
### Verb

actuàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb actuar.
# actuàieu
## Català
### Verb

actuàieu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de actuar.
# actuàreu
## Català
### Verb

actuàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de actuar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb actuar.
# actuàssim
## Català
### Verb

actuàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb actuar.
# abordessi
## Català
### Verb

abordessi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb abordar.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb abordar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bor·des·si (4)
* Anagrama: obsediràs
# abordessin
## Català
### Verb

abordessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb abordar.

### Miscel·lània

* Anagrama: desbraonis
# abordin
## Català
### Verb

abordin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb abordar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb abordar.