OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# insinuàieu
## Català
### Verb

insinuàieu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de insinuar.
# insinuàs
## Català
### Verb

insinuàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb insinuar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb insinuar.
# insinuo
## Català
### Verb

insinuo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de insinuar.
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb insinuar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb insinuar.
# insinuos
## Català
### Verb

insinuos
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb insinuar.
# insinuu
## Català
### Verb

insinuu
* (balear, alguerès) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de insinuar.
# indulgencie
## Català
### Verb

indulgencie
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de indulgenciar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb indulgenciar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb indulgenciar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb indulgenciar.
# indulgenciesses
## Català
### Verb

indulgenciesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb indulgenciar.
# indulgenciava
## Català
### Verb

indulgenciava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de indulgenciar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de indulgenciar.
# indulgenciaves
## Català
### Verb

indulgenciaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de indulgenciar.
# indulgencien
## Català
### Verb

indulgencien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de indulgenciar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb indulgenciar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb indulgenciar.
# indulgencies
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.duɫ.ʒənˈsi.əs/, occidental /in.duɫ.d͡ʒenˈsi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

indulgencies
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de indulgenciar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb indulgenciar.
# indulgenciessen
## Català
### Verb

indulgenciessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb indulgenciar.
# indulgenciau
## Català
### Verb

indulgenciau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de indulgenciar.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb indulgenciar.
# indulgenciaven
## Català
### Verb

indulgenciaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de indulgenciar.
# impuse
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /imˈpu.se/
       Americà: alt /imˈpu.s(e)/, baix /imˈpu.se/
   * Rimes: -use

### Verb

impuse
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb imponer
# imputa
## Català

   * Pronúncia: oriental /imˈpu.tə/, occidental /imˈpu.ta/
   * Rimes: -uta

### Verb

imputa
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de imputar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb imputar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pu·ta (3)
* Heterograma de 6 lletres (aimptu)
* Anagrames: amputi, amputí

## Italià
### Verb

imputa
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del present d'indicatiu de imputare
* segona persona singular (tu) de l'imperatiu de imputare
# impuro
## Castellà

   * Pronúncia: /imˈpu.ɾo/
   * Rimes: -uɾo

### Adjectiu

impuro m. ‎(femení impura, plural masculí impuros, plural femení impuras)
* impur

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pu·ro (3)
* Heterograma de 6 lletres (imopru)
# impuritat
## Català

   * Pronúncia: /im.pu.ɾiˈtat/
   * Rimes: -at
   * Etimologia: Del llatí impurĭtāte, equivalent a impur i el sufix -itat, segle XIX

### Nom

impuritat f. ‎(plural impuritats)
* impuresa
    «Esta operació feta luego de buidade la bota, no sols es convenient per la sua conservació si que tambe perque las impuridats que quedan dintre no fan mes que donar omitat á la bota, la que es la que forma la floridura, y per tenirlé ben encaminada y llesta cuant venga el temps de umplirla, y axi no se verificará aquell refrañy que diu.» (Salvador Sorà, Metodo breu y sensill del modo com se ha de fer el vi bo y de duracio..., 1839)

#### Traduccions

* Anglès: impurity $^{(en)}$
* Asturià: impuridá $^{(ast)}$ f.
* Castellà: impuridad $^{(es)}$ f.
* Italià: impurità $^{(it)}$ f.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pu·ri·tat (4)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, DCVB, Optimot
# impuritats
## Català

   * Pronúncia: /im.pu.ɾiˈtats/
   * Rimes: -ats

### Nom

impuritats f. pl.
* Forma plural de impuritat.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pu·ri·tats (4)
# impurità
## Italià

   * Pronúncia: /im.pu.riˈta/
   * Etimologia: Del llatí impurĭtatis, segle XIV.

### Nom

impurità f. ‎(plural impurità)
* impuritat

#### Sinònims

* impurezza

#### Relacionats

* impuro

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pu·ri·tà (4)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Treccani sobre impurità
# imputabile
## Italià

   * Pronúncia: /im.puˈtaː.bi.le/

### Adjectiu

imputabile inv. ‎(plural imputabili)
* imputable

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pu·tà·bi·le (5)
# impuros
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /imˈpu.ɾos/, meridional /imˈpu.ɾoh/
       Americà: alt /imˈpu.(ɾo)s/, baix /imˈpu.ɾoh/, austral /imˈpu.ɾos/
   * Rimes: -uɾos

### Adjectiu

impuros m. pl.
* forma plural de impuro
# imput
## Català
### Verb

imput
* (balear, alguerès) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de imputar.
# induiríeu
## Català
### Verb

induiríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de induir.
# induiríveu
## Català
### Verb

induiríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de induir.
# induiràs
## Català
### Verb

induiràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de induir.
# induiré
## Català
### Verb

induiré
* Primera persona del singular (jo) del futur de induir.
# induisquem
## Català
### Verb

induisquem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb induir.
# induirà
## Català
### Verb

induirà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de induir.
# induisqueu
## Català
### Verb

induisqueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb induir.
# induje
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /inˈdu.xe/, meridional \iŋˈdu.he\
       Americà: alt /inˈdu.x(e)/, baix \iŋˈdu.he\, austral /inˈdu.xe/
   * Rimes: -uxe

### Verb

induje
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb inducir
# infiltrar-se
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iɱ.fiɫˈtɾar.sə/ balear /iɱ.fiɫˈtɾaɾ.sə/, /iɱ.fiɫ.tɾərˈsə/ Occidental: /iɱ.fiɫˈtɾaɾ.se/
   * Rimes: -aɾse

### Verb

infiltrar-se
* Forma pronominal de infiltrar.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: m'infiltro, s'infiltra, ens infiltrem

### Miscel·lània

* Anagrama: infiltrares
# infiltraren
## Català
### Verb

infiltraren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de infiltrar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb infiltrar.
# infiltrar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /iɱ.fiɫˈtɾa/ Occidental: nord-occidental /iɱ.fiɫˈtɾa/ valencià /iɱ.fiɫˈtɾaɾ/, /iɱ.fiɫˈtɾa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: infiltrà
   * Etimologia: Del prefix in- i filtre.

### Verb

infiltrar trans., pron. ‎(pronominal infiltrar-se)
* Calar, fer penetrar el líquid pels porus d'algun cos.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: infiltro, infiltra, infiltrem

#### Derivats

* infiltració
* infiltrant

#### Traduccions

* Anglès: infiltrate $^{(en)}$
* Castellà: infiltrar $^{(es)}$
* Francès: infiltrer $^{(fr)}$
* Italià: infiltrare $^{(it)}$
* Llatí: permeo $^{(la)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fil·trar (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \iɱ.filˈtɾaɾ\
       Americà: alt \iɱ.f(i)lˈt͡saɾ\, baix \iŋ.filˈtɾaɾ\, austral \iɱ.filˈtɾaɾ\
   * Rimes: -aɾ
   * Etimologia: Del prefix in- i filtrar.

### Verb

infiltrar ‎(present infiltro, passat infiltré, futur infiltraré)
* infiltrar

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fil·trar (3)
# infiltrara
## Català
### Verb

infiltrara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb infiltrar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb infiltrar.
# infiltraies
## Català
### Verb

infiltraies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de infiltrar.
# infiltraran
## Català
### Verb

infiltraran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de infiltrar.
# infiltraien
## Català
### Verb

infiltraien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de infiltrar.
# infiltram
## Català
### Verb

infiltram
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de infiltrar.
# industrializes
## Anglès
### Verb

industrializes
* tercera persona del singular (he, she, it) del present de industrialize
# industriar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /in.dus.tɾiˈa/ Occidental: nord-occidental /in.dus.tɾiˈa/ valencià /in.dus.tɾiˈaɾ/, /in.dus.tɾiˈa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: industrià
   * Etimologia: Del llatí industriare.

### Verb

industriar trans., pron. ‎(pronominal industriar-se)
* (antic) Instruir, ensenyar a algú.
* (pronominal) enginyar-se

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: industrio, industria, industriem

#### Traduccions

* Castellà: industriar $^{(es)}$
* Francès: dresser $^{(fr)}$, instruire $^{(fr)}$, enseigner $^{(fr)}$
* Italià: insegnare $^{(it)}$, instruire $^{(it)}$
* Llatí: erudire $^{(la)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·dus·tri·ar (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom II.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /in.dusˈtɾjaɾ/, meridional \iŋ.duhˈtɾjaɾ\
       Americà: alt /in.d(u)sˈt͡sjaɾ/, baix \iŋ.duhˈtɾjaɾ\, austral /in.duhˈtɾjaɾ/
   * Rimes: -aɾ
   * Etimologia: De industria.

### Verb

industriar trans., pron. ‎(pronominal industriarse, present industrio, passat industrié, futur industriaré)
* industriar

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·dus·triar (3)
# industriam
## Català
### Verb

industriam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de industriar.
# industrialized
## Anglès
### Adjectiu

industrialized ‎(comparatiu more industrialized, superlatiu most industrialized)
* industrialitzat

#### Variants

* industrialised

### Verb

industrialized
* passat i participi de industrialize
# industrializo
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /in.dus.tɾjaˈli.θo/, meridional \iŋ.duh.tɾjaˈli.θo\
       Americà: alt /in.d(u)s.t͡sjaˈli.so/, baix \iŋ.duh.tɾjaˈli.so\, austral /in.duh.tɾjaˈli.so/
   * Rimes: -iθo

### Verb

industrializo
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb industrializar
# industriara
## Català
### Verb

industriara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb industriar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb industriar.
# industrializing
## Anglès
### Verb

industrializing
* gerundi de industrialize
# industriar-se
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.dus.tɾiˈar.sə/ balear /in.dus.tɾiˈaɾ.sə/, /in.dus.tɾi.ərˈsə/ Occidental: /in.dus.tɾiˈaɾ.se/
   * Rimes: -aɾse

### Verb

industriar-se
* Forma pronominal de industriar.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: m'industrio, s'industria, ens industriem

### Miscel·lània

* Anagrama: industriares
# inciting
## Anglès
### Verb

inciting
* gerundi de incite
# incitis
## Català

   * Pronúncia: /inˈsi.tis/
   * Rimes: -itis

### Verb

incitis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb incitar.
# inciteu
## Català
### Verb

inciteu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de incitar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb incitar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb incitar.
# incitin
## Català

   * Pronúncia: /inˈsi.tin/
   * Rimes: -itin

### Verb

incitin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb incitar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb incitar.
# incitessis
## Català
### Verb

incitessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb incitar.
# incitesses
## Català
### Verb

incitesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb incitar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ci·tes·ses (4)
* Anagrama: necessitis
# incitessi
## Català
### Verb

incitessi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb incitar.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb incitar.
# inciti
## Català

   * Pronúncia: /inˈsi.ti/
   * Rimes: -iti

### Verb

inciti
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de incitar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb incitar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb incitar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb incitar.
# incitessen
## Català
### Verb

incitessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb incitar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ci·tes·sen (4)
* Anagrama: necessitin
# incitessin
## Català
### Verb

incitessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb incitar.
# inhaerentium
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.hajˈrɛn.tɪ.ʊm/

### Adjectiu

inhaerentium
* genitiu masculí/femení/neutre plural de inhaerēns
# inhala
## Català

   * Pronúncia: oriental /inˈa.ɫə/, occidental /inˈa.la/
   * Rimes: -ala

### Verb

inhala
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de inhalar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb inhalar.
# inhal
## Català
### Verb

inhal
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de inhalar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·hal (2)
* Anagrama: halin
# inhaereo
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪnˈhaj.rɛ.oː/
   * Etimologia: Del prefix in- i ‎haereō.

### Verb

inhaereō ‎(1a present$^?$), inhaerēs ‎(2a present), inhaerēre ‎(infinitiu), inhaesī ‎(perfet), inhaesum ‎(supí)
* unir-se, adherir-se, enganxar-se
    animi, qui corporibus non inhaerent.—(traducció:«Les ànimes que no s'uneixen a un cos.»)

### Vegeu també

* ↑ Ciceró, De Divinatione, 1.50
# inhaerere
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.hajˈreː.rɛ/

### Verb

inhaerēre
* infinitiu del present actiu de inhaereō
# inhaesi
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪnˈhaj.siː/

### Verb

inhaesī
* primera persona singular del pretèrit perfet d'indicatiu actiu de inhaereō
# inhaesum
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪnˈhaj.sʊm/

### Verb

inhaesum
* supí acusatiu de inhaereō
# inhaeres
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪnˈhaj.reːs/

### Verb

inhaerēs
* segona persona singular del present d'indicatiu actiu de inhaereō
# ingressum
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪŋˈɡrɛs.sʊm/

### Adjectiu

ingressum
* nominatiu neutre singular de ingressus
* vocatiu neutre singular de ingressus
* acusatiu masculí singular de ingressus
* acusatiu neutre singular de ingressus

### Nom

ingressum
* acusatiu singular de ingresus
# ingressàieu
## Català
### Verb

ingressàieu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de ingressar.
# ingressus
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪŋˈɡrɛs.sʊs/
   * Etimologia: Del participi de ingredior.

### Adjectiu

ingressus m., ingressa f., ingressum n.
* ingressat, iniciat
* ingressat, introduït

#### Declinació

Primera i segona declinació, -us, -a, -um.
| Cas | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural | Plural |
| Cas | Masculí | Femení | Neutre | Masculí | Femení | Neutre |
| Nominatiu | ingressus | ingressa | ingressum | ingressī | ingressae | ingressa |
| Vocatiu | ingresse | ingressa | ingressum | ingressī | ingressae | ingressa |
| Acusatiu | ingressum | ingressam | ingressum | ingressōs | ingressās | ingressa |
| Genitiu | ingressī | ingressae | ingressī | ingressōrum | ingressārum | ingressōrum |
| Datiu | ingressō | ingressae | ingressō | ingressīs | ingressīs | ingressīs |
| Ablatiu | ingressō | ingressā | ingressō | ingressīs | ingressīs | ingressīs |

#### Antònims

* expulsus

### Nom

ingresus m. ‎(genitiu ingressūs)
* ingrés

#### Declinació

4a declinació -us, -ūs :
| Cas | Singular | Plural |
| Nominatiu | ingresus | ingressūs |
| Vocatiu | ingresus | ingressūs |
| Acusatiu | ingressum | ingressūs |
| Genitiu | ingressūs | ingressuum |
| Datiu | ingressuī | ingressibus |
| Ablatiu | ingressū | ingressibus |
# ingressuum
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪŋˈɡrɛs.sʊ.ʊm/

### Nom

ingressuum
* genitiu plural de ingresus
# ingressàiem
## Català
### Verb

ingressàiem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de ingressar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·gres·sà·iem (4)
* Anagrama: agremiessin
# ingressàs
## Català
### Verb

ingressàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb ingressar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb ingressar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·gres·sàs (3)
* Anagrames: engrassis, granisses, granissés, sargissen
# ingressàssem
## Català
### Verb

ingressàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb ingressar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·gres·sàs·sem (4)
* Anagrames: engrasséssim, granisséssem
# ingressà
## Català
### Verb

ingressà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de ingressar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·gres·sà (3)
* Anagrames: agrissen, engrassi, engrassí, girassen, granisse, regassin, signares
# ingressàrem
## Català
### Verb

ingressàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de ingressar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb ingressar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·gres·sà·rem (4)
* Anagrames: arregnéssim, garrinéssem
# ingressàreu
## Català
### Verb

ingressàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de ingressar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb ingressar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·gres·sà·reu (4)
* Anagrames: arregnéssiu, garrinésseu, resseguiran
# infiltràssiu
## Català
### Verb

infiltràssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb infiltrar.
# infiltràveu
## Català
### Verb

infiltràveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de infiltrar.
# infiltré
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \iɱ.filˈtɾe\
       Americà: alt \iɱ.f(i)lˈt͡se\, baix \iŋ.filˈtɾe\, austral \iɱ.filˈtɾe\
   * Rimes: -e

### Verb

infiltré
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb infiltrar
# infiltrés
## Català
### Verb

infiltrés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb infiltrar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb infiltrar.
# infiltràs
## Català
### Verb

infiltràs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb infiltrar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb infiltrar.
# infiltràssem
## Català
### Verb

infiltràssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb infiltrar.
# infiltràssim
## Català
### Verb

infiltràssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb infiltrar.
# infiltràsseu
## Català
### Verb

infiltràsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb infiltrar.
# infamaríveu
## Català
### Verb

infamaríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de infamar.
# infamassen
## Català
### Verb

infamassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb infamar.
# infamatoria
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \iɱ.fa.maˈto.ɾja\
       Americà: alt \iɱ.f(a).maˈto.ɾja\, baix \iŋ.fa.maˈto.ɾja\, austral \iɱ.fa.maˈto.ɾja\
   * Rimes: -oɾja

### Adjectiu

infamatoria f. ‎(plural infamatorias)
* forma femenina de infamatorio
# infamatorias
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \iɱ.fa.maˈto.ɾjas\, meridional \iɱ.fa.maˈto.ɾjah\
       Americà: alt \iɱ.fa.maˈto.ɾ(ja)s\, baix \iŋ.fa.maˈto.ɾjah\, austral \iɱ.fa.maˈto.ɾjas\
   * Rimes: -oɾjas

### Adjectiu

infamatorias f. pl.
* forma plural de infamatoria
# infamassin
## Català
### Verb

infamassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb infamar.
# infamasses
## Català
### Verb

infamasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb infamar.
# infamassis
## Català
### Verb

infamassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb infamar.
# infamatori
## Català

   * Pronúncia: oriental /iɱ.fə.məˈtɔ.ɾi/, occidental /iɱ.fa.maˈtɔ.ɾi/
   * Rimes: -ɔɾi
   * Etimologia: (pendent)

### Adjectiu

infamatori m. ‎(femení infamatòria, plural masculí infamatoris, plural femení infamatòries)
* allò que infama

#### Traduccions

* Castellà: infamatorio $^{(es)}$ m.
* Francès: diffamatoire $^{(fr)}$
* Italià: infamatorio $^{(it)}$
* Llatí: infamans $^{(la)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fa·ma·to·ri (5)
* Anagrama: amfitriona

### Vegeu també

* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom II.
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# instituiguésseu
## Català
### Verb

instituiguésseu
* (col·loquial) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb instituir.
# instituiran
## Català
### Verb

instituiran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de instituir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ins·ti·tu·i·ran (5)
* Anagrama: intransitiu
# instituiguéreu
## Català
### Verb

instituiguéreu
* (col·loquial balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de instituir.
* (col·loquial valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb instituir.
# instituigués
## Català
### Verb

instituigués
* (col·loquial) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb instituir.
* (col·loquial) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb instituir.
# instituiguéveu
## Català
### Verb

instituiguéveu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de instituir.