OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# aboòspores
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.βuˈɔs.pu.ɾəs/ balear /ə.boˈɔs.po.ɾəs/, /ə.buˈɔs.pu.ɾəs/ Occidental: /a.boˈɔs.po.ɾes/
   * Rimes: -ɔspoɾes

### Nom

aboòspores f. pl.
* Forma plural de aboòspora.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·o·òs·po·res (5)
# abrogada
## Català
### Verb

abrogada
* Participi femení singular del verb abrogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ro·ga·da (4)
# abrogades
## Català
### Verb

abrogades
* Participi femení plural del verb abrogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ro·ga·des (4)
# abrogaia
## Català
### Verb

abrogaia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de abrogar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de abrogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ro·ga·ia (4)
* Anagrames: agobiara, agobiarà
# abrogaien
## Català
### Verb

abrogaien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de abrogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ro·ga·ien (4)
* Anagrames: agobiaren, bonegaria
# abrogaies
## Català
### Verb

abrogaies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de abrogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ro·ga·ies (4)
* Anagrama: agobiares
# abrogam
## Català
### Verb

abrogam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de abrogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ro·gam (3)
# abrogant
## Català
### Verb

abrogant
* Gerundi del verb abrogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ro·gant (3)
# abrogara
## Català
### Verb

abrogara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrogar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ro·ga·ra (4)
# abrogarem
## Català
### Verb

abrogarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de abrogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ro·ga·rem (4)
# abrogaren
## Català
### Verb

abrogaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de abrogar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ro·ga·ren (4)
# abrogares
## Català
### Verb

abrogares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de abrogar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ro·ga·res (4)
# abrogareu
## Català
### Verb

abrogareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de abrogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ro·ga·reu (4)
# abrogaria
## Català
### Verb

abrogaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de abrogar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de abrogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ro·ga·ri·a (5)
# abrogariva
## Català
### Verb

abrogariva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de abrogar.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de abrogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ro·ga·ri·va (5)
# abrogarives
## Català
### Verb

abrogarives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de abrogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ro·ga·ri·ves (5)
# abrogarien
## Català
### Verb

abrogarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de abrogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ro·ga·ri·en (5)
# abrogaries
## Català
### Verb

abrogaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de abrogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ro·ga·ri·es (5)
# abrogariven
## Català
### Verb

abrogariven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de abrogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ro·ga·ri·ven (5)
# abrogarà
## Català
### Verb

abrogarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de abrogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ro·ga·rà (4)
# abrogaràs
## Català
### Verb

abrogaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de abrogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ro·ga·ràs (4)
# abrogaríem
## Català
### Verb

abrogaríem
* Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de abrogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ro·ga·rí·em (5)
# abrogaríeu
## Català
### Verb

abrogaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de abrogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ro·ga·rí·eu (5)
# abrogarívem
## Català
### Verb

abrogarívem
* (alguerès) Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de abrogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ro·ga·rí·vem (5)
# abrogaríveu
## Català
### Verb

abrogaríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de abrogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ro·ga·rí·veu (5)
# abrogassen
## Català
### Verb

abrogassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ro·gas·sen (4)
# abrogasses
## Català
### Verb

abrogasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ro·gas·ses (4)
# abrogassin
## Català
### Verb

abrogassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ro·gas·sin (4)
# abrogassis
## Català
### Verb

abrogassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ro·gas·sis (4)
# abrogau
## Català
### Verb

abrogau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de abrogar.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb abrogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ro·gau (3)
# abrogava
## Català
### Verb

abrogava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de abrogar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de abrogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ro·ga·va (4)
# abrogaven
## Català
### Verb

abrogaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de abrogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ro·ga·ven (4)
# abrogaves
## Català
### Verb

abrogaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de abrogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ro·ga·ves (4)
# abrogavo
## Català
### Verb

abrogavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de abrogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ro·ga·vo (4)
# abrogo
## Català

   * Pronúncia: central /əˈβɾɔ.ɣu/, occidental /aˈbɾɔ.ɣo/

### Verb

abrogo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de abrogar.
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb abrogar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb abrogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ro·go (3)

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \aˈβɾo.ɣo\
       Americà: alt /aˈbɾo.ɡo/, baix \aˈβɾo.ɣo\
   * Rimes: -oɡo

### Verb

abrogo
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb abrogar
# abrogos
## Català
### Verb

abrogos
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb abrogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ro·gos (3)
# abrogueguem
## Català
### Verb

abrogueguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb abrogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ro·gue·guem (4)
# abrogueguessa
## Català
### Verb

abrogueguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ro·gue·gues·sa (5)
# abrogueguessen
## Català
### Verb

abrogueguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ro·gue·gues·sen (5)
# abrogueguesses
## Català
### Verb

abrogueguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ro·gue·gues·ses (5)
# abroguegueu
## Català
### Verb

abroguegueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb abrogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ro·gue·gueu (4)
# abroguegués
## Català
### Verb

abroguegués
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ro·gue·gués (4)
# abrogueguéssom
## Català
### Verb

abrogueguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ro·gue·gués·som (5)
# abrogueguéssou
## Català
### Verb

abrogueguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ro·gue·gués·sou (5)
# abroguem
## Català
### Verb

abroguem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de abrogar.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb abrogar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb abrogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ro·guem (3)
* Heterograma de 8 lletres (abegmoru)
# abroguen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈβɾɔ.ɣən/, occidental /aˈbɾɔ.ɣen/
   * Rimes: -ɔɡen

### Verb

abroguen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de abrogar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb abrogar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb abrogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ro·guen (3)
* Heterograma de 8 lletres (abegnoru)
* Anagrama: bugonaré
# abroguessen
## Català
### Verb

abroguessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ro·gues·sen (4)
# abroguessi
## Català
### Verb

abroguessi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrogar.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ro·gues·si (4)
# abroguessin
## Català
### Verb

abroguessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ro·gues·sin (4)
# abroguessis
## Català
### Verb

abroguessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ro·gues·sis (4)
# abrogueu
## Català
### Verb

abrogueu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de abrogar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb abrogar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb abrogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ro·gueu (3)
# abrogui
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈβɾɔ.ɣi/, occidental /aˈbɾɔ.ɣi/
   * Rimes: -ɔɡi

### Verb

abrogui
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de abrogar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb abrogar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb abrogar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb abrogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ro·gui (3)
* Heterograma de 7 lletres (abgioru)
# abroguin
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈβɾɔ.ɣin/, occidental /aˈbɾɔ.ɣin/
   * Rimes: -ɔɡin

### Verb

abroguin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb abrogar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb abrogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ro·guin (3)
* Heterograma de 8 lletres (abginoru)
# abroguis
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈβɾɔ.ɣis/, occidental /aˈbɾɔ.ɣis/
   * Rimes: -ɔɡis

### Verb

abroguis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb abrogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ro·guis (3)
* Heterograma de 8 lletres (abgiorsu)
# abroguéssem
## Català
### Verb

abroguéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ro·gués·sem (4)
# abroguésseu
## Català
### Verb

abroguésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ro·gués·seu (4)
# abroguéssiu
## Català
### Verb

abroguéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ro·gués·siu (4)
# abroguéssim
## Català
### Verb

abroguéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ro·gués·sim (4)
# abroguí
## Català
### Verb

abroguí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de abrogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ro·guí (3)
* Heterograma de 7 lletres (abgioru)
# abrogàiem
## Català
### Verb

abrogàiem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de abrogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ro·gà·iem (4)
* Anagrames: agobiarem, agobiàrem
# abrogàieu
## Català
### Verb

abrogàieu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de abrogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ro·gà·ieu (4)
* Anagrames: agobiareu, agobiàreu
# abrogàrem
## Català
### Verb

abrogàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de abrogar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ro·gà·rem (4)
# abrogàreu
## Català
### Verb

abrogàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de abrogar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ro·gà·reu (4)
# abrogàssem
## Català
### Verb

abrogàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ro·gàs·sem (4)
# abrogàssim
## Català
### Verb

abrogàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ro·gàs·sim (4)
# abrogàssiu
## Català
### Verb

abrogàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ro·gàs·siu (4)
# abrogàvem
## Català
### Verb

abrogàvem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de abrogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ro·gà·vem (4)
# abrogàveu
## Català
### Verb

abrogàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de abrogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ro·gà·veu (4)
# abrogàvom
## Català
### Verb

abrogàvom
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de abrogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ro·gà·vom (4)
# abolir
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.βuˈɫi/ balear /ə.boˈɫi/, /ə.buˈɫi/ Occidental: nord-occidental /a.βoˈɫi/ valencià /a.boˈɫiɾ/, /a.βoˈɫi/
   * Rimes: -i(ɾ)
   * Homòfon: abolí
   * Etimologia: Del llatí abolēre, segle XIV.

### Verb

abolir trans.
* Anul·lar, invalidar, alguna llei, ordre, norma.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: aboleixo, aboleix, abolim

#### Traduccions

* Alemany: abschaffen $^{(de)}$, aufheben $^{(de)}$
* Anglès: abolish $^{(en)}$
* Àrab: أَبْطَلَ‎ $^{(ar)}$
* Asturià: abolir $^{(ast)}$
* Belarús: касава́ць $^{(be)}$ ‎(kassavats), скасава́ць $^{(be)}$ ‎(skassavats)
* Búlgar: према́хвам $^{(bg)}$ ‎(premàkhvam), отменям $^{(bg)}$ ‎(otmeniam)
* Castellà: abolir $^{(es)}$
* Danès: afskaffe $^{(da)}$
* Eslovac: zrušiť $^{(sk)}$
* Esperanto: aboli $^{(eo)}$, abolicii $^{(eo)}$, forigi $^{(eo)}$
* Estonià: tühistama $^{(et)}$
* Finès: lakkauttaa $^{(fi)}$
* Francès: abolir $^{(fr)}$
* Gallec: abolir $^{(gl)}$
* Gal·lès: diddymu $^{(cy)}$
* Georgià: გაუქმება $^{(ka)}$ ‎(gàukmeba)
* Grec: καταργώ $^{(el)}$ ‎(katargó), καταλύω $^{(el)}$ ‎(katalio)
* Hebreu: ביטל‎ $^{(he)}$
* Hongarès: eltöröl $^{(hu)}$
* Italià: abolire $^{(it)}$
* Japonès: 止める $^{(ja)}$, 無くす $^{(ja)}$
* Llatí: abolere $^{(la)}$
* Neerlandès: afschaffen $^{(nl)}$, opheffen $^{(nl)}$
* Noruec: abolere $^{(no)}$, avskaffe $^{(no)}$, fjerne $^{(no)}$
* Polonès: znosić $^{(pl)}$, znieść $^{(pl)}$
* Portuguès: abolir $^{(pt)}$
* Romanès: aboli $^{(ro)}$
* Rus: отменя́ть $^{(ru)}$ ‎(otmeniat), отмени́ть $^{(ru)}$ ‎(otmenit)
* Suec: överge $^{(sv)}$, avskaffa $^{(sv)}$
* Tai: เลิก $^{(th)}$
* Txec: zrušit $^{(cs)}$
* Ucraïnès: касува́ти $^{(uk)}$ ‎(kassuvati), скасува́ти $^{(uk)}$ ‎(skassuvati)
* Volapük: säkibön $^{(vo)}$
* Xinès: 取消 $^{(zh)}$ ‎(qǔxiāo)

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bo·lir (3)
* Heterograma de 6 lletres (abilor)
* Anagrames: abriol, albiro, Arbiol, Arbolí, braoli, braolí, labori, laborí

### Vegeu també

* Diccionari de la Llengua Catalana ab la correspondencia castellana. Editorial Salvat, 1910. Tom 1
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \a.βoˈliɾ\
       Americà: alt /a.boˈliɾ/, baix \a.βoˈliɾ\
   * Rimes: -iɾ
   * Etimologia: Del llatí abolēre.

### Verb

abolir trans. ‎(present abolo, passat abolí, futur aboliré)
* abolir

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bo·lir (3)
* Heterograma de 6 lletres (abilor)
# anaerobis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.nə.eˈɾɔ.βis/, occidental /a.na.eˈɾɔ.bis/
   * Rimes: -ɔbis

### Adjectiu

anaerobis m. pl.
* Forma plural de anaerobi.

### Miscel·lània

* Síl·labes: an·a·e·ro·bis (5)
* Anagrama: abonaries
# anaeròbia
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.nə.eˈɾɔ.βi.ə/, occidental /a.na.eˈɾɔ.bi.a/
   * Rimes: -ɔbia

### Adjectiu

anaeròbia f. ‎(plural anaeròbies)
* Forma femenina de anaerobi.

### Miscel·lània

* Síl·labes: an·a·e·rò·bi·a (6)
# anaeròbies
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.nə.eˈɾɔ.βi.əs/, occidental /a.na.eˈɾɔ.bi.es/
   * Rimes: -ɔbies

### Adjectiu

anaeròbies f. pl.
* Forma plural de anaeròbia.

### Miscel·lània

* Síl·labes: an·a·e·rò·bi·es (6)
# analfabeta
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.nəɫ.fəˈβɛ.tə/ balear /ə.nəɫ.fəˈbə.tə/, /ə.nəɫ.fəˈbɛ.tə/ Occidental: /a.naɫ.faˈbe.ta/
   * Rimes: -ɛta

### Nom

analfabeta f. ‎(plural analfabetes)
* Forma femenina de analfabet.

### Miscel·lània

* Síl·labes: an·al·fa·be·ta (5)

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \a.nal.faˈβe.ta\
       Americà: alt /a.nal.faˈbe.t(a)/, baix \a.nal.faˈβe.ta\
   * Rimes: -eta

### Nom

analfabeta f. ‎(plural analfabetas)
* forma femenina de analfabeto

## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -a.

### Nom

analfabeta
* nominatiu i acusatiu definit singular de analfabetă
# analfabets
## Català
### Nom

analfabets m. pl.
* Forma plural de analfabet.

### Miscel·lània

* Síl·labes: an·al·fa·bets (4)
# anicònica
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.niˈkɔ.ni.kə/, occidental /a.niˈkɔ.ni.ka/
   * Rimes: -ɔnika

### Adjectiu

anicònica f. ‎(plural anicòniques)
* Forma femenina de anicònic.

### Miscel·lània

* Síl·labes: an·i·cò·ni·ca (5)
# anicònics
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.niˈkɔ.niks/, occidental /a.niˈkɔ.niks/
   * Rimes: -ɔniks

### Adjectiu

anicònics m. pl.
* Forma plural de anicònic.

### Miscel·lània

* Síl·labes: an·i·cò·nics (4)
* Anagrama: inaccions
# anicòniques
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.niˈkɔ.ni.kəs/, occidental /a.niˈkɔ.ni.kes/
   * Rimes: -ɔnikes

### Adjectiu

anicòniques f. pl.
* Forma plural de anicònica.

### Miscel·lània

* Síl·labes: an·i·cò·ni·ques (5)
# anicònic
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.niˈkɔ.nik/, occidental /a.niˈkɔ.nik/
   * Rimes: -ɔnik
   * Etimologia: Del prefix an- i icònic.

### Adjectiu

anicònic m. ‎(femení anicònica, plural masculí anicònics, plural femení anicòniques)
* Sense imatges.
* No figuratiu.
    Art anicònic.

#### Traduccions
### Miscel·lània

* Síl·labes: an·i·cò·nic (4)
* Anagrama: accionin

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# analfabet
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.nəɫ.fəˈβɛt/ balear /ə.nəɫ.fəˈbət/, /ə.nəɫ.fəˈbɛt/ Occidental: /a.naɫ.faˈbet/
   * Rimes: -ɛt
   * Etimologia: Del prefix an- i alfabet.

### Nom

analfabet m. ‎(plural analfabets, femení analfabeta)
* Persona que no ha après a llegir ni escriure.

#### Sinònims

* illetrat

#### Traduccions

* Anglès: illiterate $^{(en)}$
* Basc: analfabeto $^{(eu)}$
* Castellà: analfabeto $^{(es)}$, iletrado $^{(es)}$
* Francès: analphabète $^{(fr)}$, illéttré $^{(fr)}$
* Romanès: analfabet $^{(ro)}$ m.

### Miscel·lània

* Síl·labes: an·al·fa·bet (4)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* analfabet. Diccionari d'educació. Informació cedida per TERMCAT.
* Obres de referència: GDLC

## Romanès
### Nom

analfabet m. ‎(plural analfabeți, femení analfabetă)
* analfabet

#### Declinació

| | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural | Plural |
| | Indefinit | Indefinit | Definit | Indefinit | Indefinit | Definit |
| Nominatiu-acusatiu | (un) | analfabet | analfabetul | (niște) | analfabeți | analfabeții |
| Genitiu-datiu | (unui) | analfabet | analfabetului | (unor) | analfabeți | analfabeților |
| Vocatiu | | analfabetule, analfabete | analfabetule, analfabete | | analfabeților | analfabeților |
# analfabetismes
## Català
### Nom

analfabetismes m. pl.
* Forma plural de analfabetisme.

### Miscel·lània

* Síl·labes: an·al·fa·be·tis·mes (6)
# anestables
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.nəsˈtab.bɫəs/, /ə.nəsˈta.βɫəs/ balear /ə.nəsˈtab.bɫəs/ Occidental: nord-occidental /a.nesˈtab.bɫes/, /a.nesˈta.βɫes/ valencià /a.nesˈta.bɫes/
   * Rimes: -ables

### Adjectiu

anestables inv. pl.
* Forma plural de anestable.

### Miscel·lània

* Síl·labes: an·es·ta·bles (4)
* Anagrama: atalbessen
# anestable
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.nəsˈtab.bɫə/, /ə.nəsˈta.βɫə/ balear /ə.nəsˈtab.bɫə/ Occidental: nord-occidental /a.nesˈtab.bɫe/, /a.nesˈta.βɫe/ valencià /a.nesˈta.bɫe/
   * Rimes: -able
   * Etimologia: Del prefix an- i estable ‎(adjectiu).

### Adjectiu

anestable inv. ‎(plural anestables)
* (electrònica) Que té més d’un estat, cap d’ells estable.

#### Variants

* astable (grafia obsoleta)

#### Traduccions

* Anglès: astable $^{(en)}$
* Castellà: astable $^{(es)}$
* Francès: astable $^{(fr)}$
* Italià: astabile $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: an·es·ta·ble (4)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, Optimot
# benentesos
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ˌbe.nənˈtɛ.zus/ balear /ˌbe.nənˈtə.zos/, /ˌbe.nənˈtɛ.zus/ Occidental: /ˌbe.nenˈte.zos/
   * Rimes: -ɛzos

### Nom

benentesos m. pl.
* Forma plural de benentès.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ben·en·te·sos (4)
# benanances
## Català

   * Pronúncia: oriental /bə.nəˈnan.səs/, occidental /be.naˈnan.ses/
   * Rimes: -anses

### Nom

benanances f. pl.
* Forma plural de benanança.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ben·a·nan·ces (4)
# besoncles
## Català

   * Pronúncia: oriental /bəˈzoŋ.kɫəs/, occidental /beˈzoŋ.kɫes/

### Nom

besoncles m. pl.
* Forma plural de besoncle.

### Miscel·lània

* Síl·labes: bes·on·cles (3)