OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# férs
## Català
### Verb

férs
* Grafia obsoleta des del 2017 de fers ‎(«verb ferir»).

#### Notes

* L’ús del diacrític és discrecional en usos metalingüístics, texts dialectals i en expressions puntuals o enunciats aïllats en què pot produir-se una ambigüitat.
* Usat només en balear, el diacrític va ser introduït per Francesc de B. Moll en l’obra Gramàtica catalana.

### Miscel·lània

* Síl·labes: 1
* Anagrama: serf
# mòssa
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ˈmɔ.sə/ Occidental: nord-occidental /ˈmɔ.sa/ valencià /ˈmɔ.sa/, /ˈmɔ.sɔ/
   * Rimes: -ɔsa

### Nom

mòssa f. ‎(plural mòsses)
* Grafia obsoleta des del 2017 de mossa.

#### Notes

* L’ús del diacrític és discrecional en usos metalingüístics, texts dialectals i en expressions puntuals o enunciats aïllats en què pot produir-se una ambigüitat.
* Va ser introduït per Francesc de B. Moll en l’obra Gramàtica catalana.

### Miscel·lània

* Síl·labes: mòs·sa (2)
* Anagrames: masos, masso, samsó

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB
# mòsses
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈmɔ.səs/, occidental /ˈmɔ.ses/
   * Rimes: -ɔses

### Nom

mòsses f. pl.
* Forma plural de mòssa.

### Miscel·lània

* Síl·labes: mòs·ses (2)
# mossa
## Català

   * Pronúncia: (nom 1)
       Oriental: /ˈmɔ.sə/ Occidental: nord-occidental /ˈmɔ.sa/ valencià /ˈmɔ.sa/, /ˈmɔ.sɔ/
   * Rimes: -ɔsa
   * Pronúncia: (nom 2) oriental /ˈmo.sə/, occidental /ˈmo.sa/
   * Rimes: -osa
   * Etimologia: Derivat de mos.

### Nom

mossa f. ‎(plural mosses)
* osca
* Tros de fusta trencat i separat d'un moble.
    Aquesta taula té una mossa.
* (septentrional) trespeus

#### Variants

* mòssa (grafia obsoleta)

#### Sinònims

* osca

#### Traduccions

* Anglès: chip $^{(en)}$
* Castellà: muesca $^{(es)}$

### Nom

mossa f. ‎(plural mosses)
* Forma femenina de mosso.

### Miscel·lània

* Síl·labes: mos·sa (2)
* Anagrames: masos, masso, samsó

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, DCVB

## Suec

   * Pronúncia: /²ˈmɔsːa/
   * Etimologia: Del suec antic mos / mosi, cognat del danès mos, el noruec (bokmål i nynorsk) mose i l'islandès mosi. El mot escandinau prové del protogermànic *musą, com també el neerlandès mos, l'anglès moss i l'alt alemany Moos. En última instància, del protoindoeuropeu *mews- («mossa»), d'on també el llatí mūscus i el rus мох ‎(mokh), entre d'altres. El verb mossa és denominal.

### Nom

mossa c.
* (botànica) molsa

#### Declinació

| Cas | Singular | Singular | Plural | Plural |
| Cas | Indefinit | Definit | Indefinit | Definit |
| Nominatiu | mossa | mossan | mossor | mossorna |
| Genitiu | mossas | mossans | mossors | mossornas |

#### Derivats

* aspfjädermossa
* björnmossa
* bladmossa
* blåmossa
* fransmossa
* gruskammossa
* husmossa
* kammossa
* klockmossa
* ranshakmossa
* kuddäppelmossa
* levermossa
* lysmossa
* mossig
* mossvetenskap
* nålfruktsmossa
* näckmossa
* palmmossa
* parasollmossa
* piprensarmossa
* praktmossa
* revmossa
* rosmossa
* skidmossa
* skirmossa
* skogslummermossa
* skuggsprötmossa
* sotmossa
* vaxmossa
* vitmossa
* våningsmossa

### Verb

mossa ‎(present mossar, pretèrit mossade, supí mossat)
* (normalment reflexiu mossa sig) cobrir-se de molsa, ésser cobert per la molsa

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada mossa al Svenska Akademiens ordbok.
* Per a més informació vegeu l'entrada mossa al Svenska Akademiens ordlista.
* Per a més informació vegeu l'entrada mossa al Svensk ordbok.
* Article corresponent a la Viquipèdia en suec
# sà
## Català
### Adjectiu

sà m. ‎(femení sana, plural masculí sans, plural femení sanes)
* Grafia obsoleta des del 2017 de sa ‎(«amb salut»).

#### Notes

* El diacrític va ser introduït per Francesc de B. Moll en l’obra Gramàtica catalana.

### Miscel·lània

* Síl·labes: 1
* Anagrama: as $^{(alfagrama)}$

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB
# venc
## Català

   * Pronúncia: (vendre)
       Oriental: central /ˈbɛŋ/ balear /ˈvəŋk/, /ˈvɛŋk/ Occidental: nord-occidental /ˈbeŋ/ valencià /ˈveŋk/, /ˈbeŋ/
   * Rimes: -ɛŋk
   * Pronúncia: (venir) balear /ˈveŋk/
   * Rimes: -eŋk

### Verb

venc ‎(infinitiu vendre)
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de vendre.

### Verb

venc ‎(infinitiu venir)
* (balear, alguerès) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de venir.

#### Variants

* vénc (grafia obsoleta)

### Miscel·lània

* Síl·labes: 1

## Català antic
### Verb

venc
* tercera persona singular (él, eyl, ell) del passat de venir

#### Variants

* vengué, vingué
# vénc
## Català

   * Pronúncia: balear /ˈveŋk/
   * Rimes: -eŋk

### Verb

vénc ‎(infinitiu venir)
* Grafia obsoleta des del 2017 de venc.

#### Notes

* L’ús del diacrític és discrecional en usos metalingüístics, texts dialectals i en expressions puntuals o enunciats aïllats en què pot produir-se una ambigüitat.
* El diacrític va ser introduït per Francesc de B. Moll en l’obra Gramàtica catalana.

### Miscel·lània

* Síl·labes: 1
# vens
## Català

   * Pronúncia: (vendre)
       Oriental: central /ˈbɛns/ balear /ˈvəns/, /ˈvɛns/ Occidental: nord-occidental /ˈbens/ valencià /ˈvens/, /ˈbens/
   * Rimes: -ɛns
   * Pronúncia: (venir)
       Oriental: central /ˈbens/, balear /ˈvens/ Occidental: nord-occidental /ˈbens/ valencià /ˈvens/, /ˈbens/
   * Rimes: -ens
   * Homòfons: bens, béns, venç, vents

### Verb

vens ‎(infinitiu vendre)
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de vendre.

### Verb

vens ‎(infinitiu venir)
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de venir.

#### Variants

* véns (grafia obsoleta)

### Miscel·lània

* Síl·labes: 1
# véns
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ˈbens/, balear /ˈvens/ Occidental: nord-occidental /ˈbens/ valencià /ˈvens/, /ˈbens/
   * Rimes: -ens

### Verb

véns ‎(infinitiu venir)
* Grafia obsoleta des del 2017 de vens.

#### Notes

* L’ús del diacrític és discrecional en usos metalingüístics, texts dialectals i en expressions puntuals o enunciats aïllats en què pot produir-se una ambigüitat.

### Miscel·lània

* Síl·labes: 1
# venen
## Català

   * Pronúncia: (vendre)
       Oriental: central /ˈbɛ.nən/ balear /ˈvə.nən/, /ˈvɛ.nən/ Occidental: nord-occidental /ˈbe.nen/ valencià /ˈve.nen/, /ˈbe.nen/
   * Rimes: -ɛnen
   * Pronúncia: (venir)
       Oriental: central /ˈbe.nən/, balear /ˈve.nən/ Occidental: nord-occidental /ˈbe.nen/ valencià /ˈve.nen/, /ˈbe.nen/
   * Rimes: -enen

### Verb

venen ‎(infinitiu vendre)
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de vendre.

### Verb

venen ‎(infinitiu venir)
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de venir.

#### Variants

* vénen (grafia obsoleta)

### Miscel·lània

* Síl·labes: ve·nen (2)
# vénen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ˈbe.nən/, balear /ˈve.nən/ Occidental: nord-occidental /ˈbe.nen/ valencià /ˈve.nen/, /ˈbe.nen/
   * Rimes: -enen

### Verb

vénen ‎(infinitiu venir)
* Grafia obsoleta des del 2017 de venen.

#### Notes

* L’ús del diacrític és discrecional en usos metalingüístics, texts dialectals i en expressions puntuals o enunciats aïllats en què pot produir-se una ambigüitat.

### Miscel·lània

* Síl·labes: vé·nen (2)
# vengui
## Català

   * Pronúncia: (vendre)
       Oriental: central /ˈbɛŋ.ɡi/ balear /ˈvəŋ.ɡi/, /ˈvɛŋ.ɡi/ Occidental: nord-occidental /ˈbeŋ.ɡi/ valencià /ˈveŋ.ɡi/, /ˈbeŋ.ɡi/
   * Rimes: -ɛŋɡi
   * Pronúncia: (venir) balear /ˈveŋ.ɡi/
   * Rimes: -eŋɡi

### Verb

vengui ‎(infinitiu vendre)
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb vendre.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb vendre.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb vendre.

### Verb

vengui ‎(infinitiu venir)
* (balear, alguerès) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb venir.
* (balear, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb venir.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb venir.

#### Variants

* véngui (grafia obsoleta)

### Miscel·lània

* Síl·labes: ven·gui (2)
* Heterograma de 6 lletres (eginuv)
* Anagrama: vingué
# véngui
## Català
### Verb

véngui ‎(infinitiu venir)
* Grafia obsoleta des del 2017 de vengui.

#### Notes

* El diacrític va ser introduït per Francesc de B. Moll en l’obra Gramàtica catalana.

### Miscel·lània

* Síl·labes: vén·gui (2)
* Heterograma de 6 lletres (eginuv)
* Anagrama: vingué
# venguis
## Català

   * Pronúncia: (vendre)
       Oriental: central /ˈbɛŋ.ɡis/ balear /ˈvəŋ.ɡis/, /ˈvɛŋ.ɡis/ Occidental: nord-occidental /ˈbeŋ.ɡis/ valencià /ˈveŋ.ɡis/, /ˈbeŋ.ɡis/
   * Rimes: -ɛŋɡis
   * Pronúncia: (venir) balear /ˈveŋ.ɡis/
   * Rimes: -eŋɡis

### Verb

venguis ‎(infinitiu vendre)
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb vendre.

### Verb

venguis ‎(infinitiu venir)
* (balear, alguerès) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb venir.

#### Variants

* vénguis (grafia obsoleta), vinguis, vingues

### Miscel·lània

* Síl·labes: ven·guis (2)
* Heterograma de 7 lletres (eginsuv)
* Anagrames: vingues, vingués
# vénguis
## Català
### Verb

vénguis ‎(infinitiu venir)
* Grafia obsoleta des del 2017 de venguis.

#### Notes

* El diacrític va ser introduït per Francesc de B. Moll en l’obra Gramàtica catalana.

### Miscel·lània

* Síl·labes: vén·guis (2)
* Heterograma de 7 lletres (eginsuv)
* Anagrames: vingues, vingués
# venguin
## Català

   * Pronúncia: (vendre)
       Oriental: central /ˈbɛŋ.ɡin/ balear /ˈvəŋ.ɡin/, /ˈvɛŋ.ɡin/ Occidental: nord-occidental /ˈbeŋ.ɡin/ valencià /ˈveŋ.ɡin/, /ˈbeŋ.ɡin/
   * Rimes: -ɛŋɡin
   * Pronúncia: (venir) balear /ˈveŋ.ɡin/
   * Rimes: -eŋɡin

### Verb

venguin ‎(infinitiu vendre)
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb vendre.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb vendre.

### Verb

venguin ‎(infinitiu venir)
* (balear, alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb venir.
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb venir.

#### Variants

* vénguin (grafia obsoleta)

### Miscel·lània

* Síl·labes: ven·guin (2)
* Anagrama: vinguen
# vénguin
## Català
### Verb

vénguin ‎(infinitiu venir)
* Grafia obsoleta des del 2017 de venguin.

#### Notes

* L’ús del diacrític és discrecional en usos metalingüístics, texts dialectals i en expressions puntuals o enunciats aïllats en què pot produir-se una ambigüitat.
* El diacrític va ser introduït per Francesc de B. Moll en l’obra Gramàtica catalana.

### Miscel·lània

* Síl·labes: vén·guin (2)
* Anagrama: vinguen
# heroïnomania
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɾu.i.nu.məˈni.ə/ balear /ə.ɾo.i.no.məˈni.ə/, /ə.ɾu.i.nu.məˈni.ə/ Occidental: /e.ɾo.i.no.maˈni.a/
   * Rimes: -ia
   * Etimologia: De heroïna ‎(prefixat) i el sufix -mania.

### Nom

heroïnomania f. ‎(només en singular)
* Addicció a l'heroïna.

#### Relacionats

* heroïnòman

#### Hiperònims

* drogoaddicció, toxicomania

#### Traduccions

* Castellà: heroinomanía $^{(es)}$ f.
* Francès: héroïnomanie $^{(fr)}$ f.
* Italià: eroinomania $^{(it)}$ f.

### Miscel·lània

* Síl·labes: he·ro·ï·no·ma·ni·a (7)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, Termcat
# heroïnòman
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɾu.iˈnɔ.mən/ balear /ə.ɾo.iˈnɔ.mən/, /ə.ɾu.iˈnɔ.mən/ Occidental: /e.ɾo.iˈnɔ.man/
   * Etimologia: De heroïna ‎(prefixat) i el sufix -man, segle XX.

### Adjectiu

heroïnòman m. ‎(femení heroïnòmana, plural masculí heroïnòmans, plural femení heroïnòmanes)
* Addicte a l'heroïna.
    «Vam ajudar un nen de quatre anys que va perdre el seu pare alcohòlic i el germà heroïnòman i va patir abusos d’un guàrdia urbà retirat. Va créixer, es va esforçar i ho va superar treballant molt i bé.» (Lluís Amiguet, Eduard Sala: “Em va demanar el nínxol familiar per no enterrar la mare a la fossa comuna”, 2024)

#### Hiperònims

* drogoaddicte, toxicòman

#### Traduccions

* Basc: heroinazale $^{(eu)}$, heroinomano $^{(eu)}$
* Castellà: heroinómano $^{(es)}$ m.
* Eslovac: heroinista $^{(sk)}$ m.
* Francès: héroïnomane $^{(fr)}$ m. f.
* Italià: eroinomano $^{(it)}$ m.
* Polonès: heroinista $^{(pl)}$ m.
* Portuguès: heroinômano $^{(pt)}$ m. (brasiler), heroinómano $^{(pt)}$ m. (Portugal)
* Rus: героинист $^{(ru)}$ m. ‎(gueroinist)

### Nom

heroïnòman m. ‎(plural heroïnòmans, femení heroïnòmana)
* Persona addicta a l'heroïna.
    «Aquest flagell no és un patrimoni exclusiu dels Estats Units, però, afortunadament, a cap altre país les coses no han arribat en aquests extrems. Al Canadà la situació s'hi assembla una mica a les regions limítrofes, bé que, en conjunt, el problema sigui molt menor; hom parla d'uns quinze mil heroïnòmans.» (Josep Laporte i Salas, Les drogues, 1976)

#### Relacionats

* heroïnomania

#### Hiperònims

* drogoaddicte, toxicòman

#### Traduccions

* Basc: heroinazale $^{(eu)}$, heroinomano $^{(eu)}$
* Anglès: heroin addict $^{(en)}$
* Castellà: heroinómano $^{(es)}$ m.
* Eslovac: heroinista $^{(sk)}$ m.
* Francès: héroïnomane $^{(fr)}$ m. f.
* Italià: eroinomano $^{(it)}$ m.
* Polonès: heroinista $^{(pl)}$ m.
* Portuguès: heroinômano $^{(pt)}$ m. (brasiler), heroinómano $^{(pt)}$ m. (Portugal)
* Rus: героинист $^{(ru)}$ m. ‎(gueroinist)
* Suec: heroinista $^{(sv)}$ c., heroinmissbrukare $^{(sv)}$ c.

### Miscel·lània

* Síl·labes: he·ro·ï·nò·man (5)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, Termcat
# República Dominicana
## Català

   * Pronúncia: valencià /reˌpu.bɫi.ka.ðo.mi.niˈka.na/

### Nom propi

República Dominicana f.
* Estat americà del Carib que ocupa el costat est de l'illa Hispaniola i és fronterer amb la Haití.

#### Notes

* Dintre d'un context sempre va precedit de l'article femení singular: la República Dominicana.

#### Derivats

* dominicà

#### Traduccions

* Anglès: Dominican Republic $^{(en)}$
* Asturià: República Dominicana $^{(ast)}$ f.
* Castellà: República Dominicana $^{(es)}$ f.
* Vietnamita: Cộng hòa Dominican $^{(vi)}$

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: GEC, ésAdir
# dominicà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /du.mi.niˈka/ balear /do.mi.niˈka/, /du.mi.niˈka/ Occidental: /do.mi.niˈka/
   * Rimes: -a

### Adjectiu

dominicà m. ‎(femení dominicana, plural masculí dominicans, plural femení dominicanes)
* Relatiu o pertanyent a Santo Domingo o a la República Dominicana.
* dominic

#### Relacionats

* dominiquès
* dominical

#### Traduccions

* Anglès: Dominican $^{(en)}$
* Asturià: dominicanu $^{(ast)}$
* Castellà: dominicano $^{(es)}$

### Nom

dominicà m. ‎(plural dominicans, femení dominicana)
* Persona que habita o és originària de Santo Domingo o de la República Dominicana.
* dominic

#### Traduccions

* Anglès: Dominican $^{(en)}$
* Asturià: dominicanu $^{(ast)}$
* Castellà: dominicano $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: do·mi·ni·cà (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, Optimot, ésAdir
# umplin
## Català
### Verb

umplin
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de omplir.
* (balear, alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb omplir.
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb omplir.

#### Variants

* [1] omplen, omplin, umplen
* [2,3] omplin, òmpliguen

### Miscel·lània

* Síl·labes: um·plin (2)
* Heterograma de 6 lletres (ilmnpu)
# òmpliguen
## Català
### Verb

òmpliguen
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb omplir.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb omplir.

#### Variants

* omplin, umplin

### Miscel·lània

* Síl·labes: òm·pli·guen (3)
* Heterograma de 9 lletres (egilmnopu)
# ompliguem
## Català
### Verb

ompliguem
* (balear, valencià) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb omplir.
* (balear, valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb omplir.

#### Variants

* omplim

### Miscel·lània

* Síl·labes: om·pli·guem (3)
# omplits
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /umˈpɫits/ balear /omˈpɫits/, /umˈpɫits/ Occidental: /omˈpɫits/
   * Rimes: -its

### Verb

omplits
* Participi masculí plural del verb omplir.

#### Variants

* omplerts

### Miscel·lània

* Síl·labes: om·plits (2)
* Heterograma de 7 lletres (ilmopst)
# omplides
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /umˈpɫi.ðəs/ balear /omˈpɫi.ðəs/, /umˈpɫi.ðəs/ Occidental: /omˈpɫi.ðes/
   * Rimes: -ides

### Verb

omplides
* Participi femení plural del verb omplir.

#### Variants

* omplertes

### Miscel·lània

* Síl·labes: om·pli·des (3)
* Heterograma de 8 lletres (deilmops)
* Anagrama: diplomes
# omplin
## Català

   * Pronúncia: /ˈɔm.pɫin/

### Verb

omplin
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de omplir.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb omplir.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb omplir.

#### Variants

* [1] umplin, omplen, umplen
* [2,3] umplin, òmpliguen

### Miscel·lània

* Síl·labes: om·plin (2)
* Heterograma de 6 lletres (ilmnop)
* Anagrama: plomin
# omplit
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /umˈpɫit/ balear /omˈpɫit/, /umˈpɫit/ Occidental: /omˈpɫit/
   * Rimes: -it

### Verb

omplit
* Participi masculí singular del verb omplir.

#### Variants

* omplert

### Miscel·lània

* Síl·labes: om·plit (2)
* Heterograma de 6 lletres (ilmopt)
# omplis
## Català

   * Pronúncia: /ˈɔm.pɫis/

### Verb

omplis
* (valencià) Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de omplir.
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb omplir.

#### Variants

* [1] umplis, omples, umpls
* [2] umplis, òmpligues, omplos

### Miscel·lània

* Síl·labes: om·plis (2)
* Heterograma de 6 lletres (ilmops)
* Anagrama: plomis
# ompli
## Català

   * Pronúncia: /ˈɔm.pɫi/

### Verb

ompli
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de omplir.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de omplir.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb omplir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb omplir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb omplir.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb omplir.

#### Variants

* [1] omplo, òmplic, umpl
* [2] umpli, omple, umpl
* [3] umpli, òmpliga
* [4] umpli, òmpliga, omplo
* [5] òmpliga, umpli
* [6] omple, umpl

### Miscel·lània

* Síl·labes: om·pli (2)
* Anagrames: plomi, plomí, polim
# òmpligues
## Català
### Verb

òmpligues
* (valencià) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb omplir.

#### Variants

* omplis, umplis, omplos

### Miscel·lània

* Síl·labes: òm·pli·gues (3)
* Heterograma de 9 lletres (egilmopsu)
# umpl
## Català
### Verb

umpl
* (balear, alguerès) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de omplir.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de omplir.
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb omplir.

#### Variants

* [1] omplo, ompli, òmplic
* [2] umpli, omple, ompli
* [3] omple, ompli

### Miscel·lània

* Síl·labes: 1
# ompligueu
## Català
### Verb

ompligueu
* (balear, valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb omplir.

#### Variants

* ompliu

### Miscel·lània

* Síl·labes: om·pli·gueu (3)
# umpli
## Català
### Verb

umpli
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de omplir.
* (balear, alguerès) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb omplir.
* (balear, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb omplir.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb omplir.

#### Variants

* [1] omple, ompli, umpl
* [2] ompli, òmpliga
* [3] ompli, òmpliga, omplo
* [4] ompli, òmpliga

### Miscel·lània

* Síl·labes: um·pli (2)
# òmpliga
## Català
### Verb

òmpliga
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb omplir.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb omplir.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb omplir.

#### Variants

* [1] ompli, umpli
* [2] ompli, umpli, omplo
* [3] ompli, umpli

### Miscel·lània

* Síl·labes: òm·pli·ga (3)
* Heterograma de 7 lletres (agilmop)
# omplida
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /umˈpɫi.ðə/ balear /omˈpɫi.ðə/, /umˈpɫi.ðə/ Occidental: /omˈpɫi.ða/
   * Rimes: -ida

### Verb

omplida
* Participi femení singular del verb omplir.

#### Variants

* omplerta

### Miscel·lània

* Síl·labes: om·pli·da (3)
* Heterograma de 7 lletres (adilmop)
* Anagrama: diploma
# umplis
## Català
### Verb

umplis
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de omplir.
* (balear, alguerès) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb omplir.

#### Variants

* [1] omples, omplis, umpls
* [2] omplis, òmpligues, omplos

### Miscel·lània

* Síl·labes: um·plis (2)
* Heterograma de 6 lletres (ilmpsu)
* Anagrama: impuls
# umpls
## Català
### Verb

umpls
* (balear) Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de omplir.

#### Variants

* umplis, omples, omplis

### Miscel·lània

* Síl·labes: 1
# umplen
## Català
### Verb

umplen
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de omplir.

#### Variants

* umplin, omplen, omplin

### Miscel·lània

* Síl·labes: um·plen (2)
* Heterograma de 6 lletres (elmnpu)
# eixarreeixes
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ʃə.rəˈɛ.ʃəs/ balear /ə.ʃə.rəˈə.ʃəs/, /ə.ʃə.rəˈɛ.ʃəs/ Occidental: nord-occidental /ej.ʃa.reˈej.ʃes/ valencià /ej.ʃa.reˈej.ʃes/, /e.ʃa.reˈe.ʃes/
   * Rimes: -ɛjʃes

### Verb

eixarreeixes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de eixarreir.

#### Variants

* eixarreïxes

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xar·re·ei·xes (5)
# eixarreeixin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ʃə.rəˈɛ.ʃin/ balear /ə.ʃə.rəˈə.ʃin/, /ə.ʃə.rəˈɛ.ʃin/ Occidental: nord-occidental /ej.ʃa.reˈej.ʃin/

### Verb

eixarreeixin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb eixarreir.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb eixarreir.

#### Variants

* [1] eixarreïsquen
* [2] eixarreïsquen

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xar·re·ei·xin (5)
# eixarreeixi
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ʃə.rəˈɛ.ʃi/ balear /ə.ʃə.rəˈə.ʃi/, /ə.ʃə.rəˈɛ.ʃi/ Occidental: nord-occidental /ej.ʃa.reˈej.ʃi/

### Verb

eixarreeixi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de eixarreir.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb eixarreir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb eixarreir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb eixarreir.

#### Variants

* [1] eixarreeixo, eixarreïsc, eixarreïxo
* [2] eixarreïsca
* [3] eixarreïsca
* [4] eixarreïsca

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xar·re·ei·xi (5)
# eixarreeix
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ʃə.rəˈɛʃ/ balear /ə.ʃə.rəˈəʃ/, /ə.ʃə.rəˈɛʃ/ Occidental: nord-occidental /ej.ʃa.reˈejʃ/ valencià /ej.ʃa.reˈejʃ/, /e.ʃa.reˈejʃ/
   * Rimes: -ɛjʃ

### Verb

eixarreeix
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de eixarreir.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb eixarreir.

#### Variants

* [1] eixarreïx
* [2] eixarreïx

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xar·re·eix (4)