OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# comprendràs
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kum.pənˈdɾas/ balear /kom.pənˈdɾas/, /kum.pənˈdɾas/ Occidental: /kom.penˈdɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

comprendràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de comprendre.
# comprenem
## Català
### Verb

comprenem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de comprendre.
# comprendí
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /kom.pɾenˈdi/, meridional \kom.pɾeŋˈdi\
       Americà: alt /kom.p(ɾe)nˈdi/, baix \kom.pɾeŋˈdi\, austral /kom.pɾenˈdi/
   * Rimes: -i

### Verb

comprendí
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb comprender
# comprendríeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kum.pənˈdɾi.əw/ balear /kom.pənˈdɾi.əw/, /kum.pənˈdɾi.əw/ Occidental: /kom.penˈdɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

comprendríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de comprendre.
# coxitis
## Anglès

   * Etimologia: De coxa i el sufix -itis.

### Nom

coxitis ‎(normalment incomptable, plural coxitides)
* coxitis

### Vegeu també

* coxitis. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 setembre 2014].
# coyotl
## Nàhuatl clàssic
### Nom

coyotl
* (mamífers) coiot
# cozamalotl
## Nàhuatl clàssic
### Nom

cozamalotl
* arc de Sant Martí
# coxos
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈkɔks.oːs/

### Adjectiu

coxōs
* acusatiu masculí plural de coxus
# coxum
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈkɔks.ʊm/

### Adjectiu

coxum
* nominatiu neutre singular de coxus
* vocatiu neutre singular de coxus
* acusatiu masculí singular de coxus
* acusatiu neutre singular de coxus
# coxitides
## Anglès
### Nom

coxitides
* forma plural de coxitis
# coxo
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈkɔks.oː/

### Adjectiu

coxō
* datiu masculí singular de coxus
* datiu neutre singular de coxus
* ablatiu masculí singular de coxus
* ablatiu neutre singular de coxus
# coxorum
## Llatí

   * Pronúncia: /kɔksˈoː.rʊm/

### Adjectiu

coxōrum
* genitiu masculí plural de coxus
* genitiu neutre plural de coxus
# coxus
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈksɔks.ʊs/
   * Etimologia: Creat en època medieval, derivat de coxa ‎(«maluc»).

### Adjectiu

coxus m., coxa f., coxum n.
* coix

#### Declinació

Primera i segona declinació, -us, -a, -um.
| Cas | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural | Plural |
| Cas | Masculí | Femení | Neutre | Masculí | Femení | Neutre |
| Nominatiu | coxus | coxa | coxum | coxī | coxae | coxa |
| Vocatiu | coxe | coxa | coxum | coxī | coxae | coxa |
| Acusatiu | coxum | coxam | coxum | coxōs | coxās | coxa |
| Genitiu | coxī | coxae | coxī | coxōrum | coxārum | coxōrum |
| Datiu | coxō | coxae | coxō | coxīs | coxīs | coxīs |
| Ablatiu | coxō | coxā | coxō | coxīs | coxīs | coxīs |
# coyón
## Asturià

   * Etimologia: Del llatí vulgar *cōleōne(m), augmentatiu de cōleum, acusatiu de cōleus, del grec antic κολεός ‎(koleós, «beina»).

### Nom

coyón m.
* colló
* (plural) coratge, valentia

#### Sinònims

* coyu

#### Derivats

* coyonudu
# convoi
## Francès

   * Pronúncia: /kɔ̃.vwa/
   * Etimologia: Derivat de convoyer, procedent del llatí conviare ‎(«compartir ruta»).

### Nom

convoi m. ‎(plural convois)
* comboi
# convois
## Francès
### Nom

convois m. pl.
* forma plural de convoi
# convolution
## Anglès
### Nom

convolution ‎(plural convolutions)
* (anatomia) circumvolució

#### Sinònims

* gyrus

### Vegeu també

* convolution. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# convoiter
## Francès

   * Pronúncia: /kɔ̃.vwaˈte/
   * Etimologia: Del llatí cupiō, escrit en francès antic conveitier.

### Verb

convoiter
* cobejar

#### Conjugació
### Vegeu també

* Entrada «convoiter» al Trésor de la langue française informatisé (TLFi).
# convoyar
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /kom.boˈʝaɾ/
       Americà: alt /k(o)m.boˈʝaɾ/, baix \koŋ.boˈʝaɾ\, austral \kom.boˈʒaɾ\
   * Rimes: -aɾ
   * Etimologia: Del francès convoyer.

### Verb

convoyar trans. ‎(present convoyo, passat convoyé, futur convoyaré)
* acomboiar

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·vo·yar (3)
# convoyaré
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /kom.bo.ʝaˈɾe/
       Americà: alt /k(o)m.bo.ʝaˈɾe/, baix \koŋ.bo.ʝaˈɾe\, austral \kom.bo.ʒaˈɾe\
   * Rimes: -e

### Verb

convoyaré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb convoyar
# convolutions
## Anglès
### Nom

convolutions
* forma plural de convolution
# convoy
## Anglès

   * Pronúncia: /ˈkɒn.vɔɪ/

### Nom

convoy ‎(plural convoys)
* comboi

### Verb

convoy ‎(3a persona singular present convoys, gerundi convoying, passat i participi convoyed)
* acomboiar

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /komˈboi/
       Americà: alt /k(o)mˈboi/, baix \koŋˈboi\, austral /komˈboi/
   * Rimes: -oi
   * Etimologia: Del francès convoi.

### Nom

convoy m. ‎(plural convoyes)
* comboi

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·voy (2)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre convoy
# convoyed
## Anglès
### Verb

convoyed
* passat i participi de convoy
# convoyes
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /komˈbo.ʝes/, meridional /komˈbo.ʝeh/
       Americà: alt /komˈbo.ʝ(e)s/, baix \koŋˈbo.ʝeh\, austral \komˈbo.ʒes\
   * Rimes: -oʝes

### Nom

convoyes m. pl.
* forma plural de convoy

### Verb

convoyes
* segona persona del singular (tú, vos) del present de subjuntiu del verb convoyar

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·vo·yes (3)
# conglobasti
## Italià
### Verb

conglobasti
* segona persona singular (tu) del passat de conglobare
# conglobata
## Italià
### Verb

conglobata
* participi passat femení singular de conglobare
# conglobati
## Italià
### Verb

conglobati
* participi passat masculí plural de conglobare
# conglobato
## Italià
### Verb

conglobato m. ‎(femení conglobata, plural masculí conglobati, plural femení conglobate)
* participi passat masculí singular de conglobare
# conglobaste
## Italià
### Verb

conglobaste
* segona persona plural (voi) del passat de conglobare
* segona persona plural (voi) de l'imperfet de subjuntiu de conglobare
# conglobate
## Italià
### Verb

conglobate
* participi passat femení plural de conglobare
* segona persona plural (voi) del present d'indicatiu de conglobare
* segona persona plural (voi) de l'imperatiu de conglobare
# conglobassi
## Italià
### Verb

conglobassi
* primera persona singular (io) de l'imperfet de subjuntiu de conglobare
* segona persona singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu de conglobare
# conglobassimo
## Italià
### Verb

conglobassimo
* primera persona plural (noi) de l'imperfet de subjuntiu de conglobare
# conglobatum
## Llatí

   * Pronúncia: /kɔŋ.ɡlɔˈbaː.tʊm/

### Verb

conglobātum
* supí acusatiu de conglobō
# conglobava
## Italià
### Verb

conglobava
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperfet d'indicatiu de conglobare
# cortine
## Italià

   * Pronúncia: /korˈtiː.ne/

### Nom

cortine f. pl.
* forma plural de cortina
# cortis
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈkɔr.tɪs/

### Nom

cortis
* genitiu singular de cors
# cortos
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /ˈkoɾ.tos/, meridional /ˈkoɾ.toh/
       Americà: alt /ˈkoɾ.t(o)s/, baix /ˈkoɾ.toh/, austral /ˈkoɾ.tos/
   * Rimes: -oɾtos

### Adjectiu

cortos m. pl.
* forma plural de corto

### Nom

cortos m. pl.
* forma plural de corto
# cortines
## Català

   * Pronúncia: oriental /kurˈti.nəs/, occidental /koɾˈti.nes/
   * Rimes: -ines

### Nom

cortines f. pl.
* Forma plural de cortina.

### Miscel·lània

* Síl·labes: cor·ti·nes (3)
* Heterograma de 8 lletres (ceinorst)
* Anagrames: contreis, encrosti, encrostí, estronci, recontis
# cortins
## Català

   * Pronúncia: balear /koɾˈtins/

### Nom

cortins m. pl.
* Forma plural de cortí.

### Miscel·lània

* Síl·labes: cor·tins (2)
* Heterograma de 7 lletres (cinorst)
* Anagrames: citrons, trincos
# cortisol
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kur.tiˈzɔɫ/ balear /koɾ.tiˈzɔɫ/, /kur.tiˈzɔɫ/ Occidental: /koɾ.tiˈzɔɫ/
   * Rimes: -ɔl
   * Etimologia: (pendent)

### Nom

cortisol m. ‎(plural cortisols)
* (bioquímica) Hormona relacionada amb l'estrès produïda a les glàndules suprarenals.

#### Hiperònims

* glucocorticoide

#### Sinònims

* hidrocortisona

#### Traduccions

* Anglès: cortisol $^{(en)}$
* Castellà: cortisol $^{(es)}$ m.
* Francès: cortisol $^{(fr)}$ m.
* Gallec: cortisol $^{(gl)}$ m.
* Italià: cortisolo $^{(it)}$ m.
* Polonès: kortyzol $^{(pl)}$ m.
* Portuguès: cortisol $^{(pt)}$ m.

### Miscel·lània

* Síl·labes: cor·ti·sol (3)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC

## Anglès
### Nom

cortisol ‎(plural cortisols)
* cortisol

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /koɾ.tiˈsol/
       Americà: alt /koɾ.t(i)ˈsol/, baix /koɾ.tiˈsol/
   * Rimes: -ol

### Nom

cortisol m. ‎(plural cortisoles)
* cortisol

### Miscel·lània

* Síl·labes: cor·ti·sol (3)

## Francès
### Nom

cortisol m. ‎(plural cortisols)
* cortisol

## Gallec
### Nom

cortisol m. ‎(plural cortisois)
* cortisol

## Portuguès
### Nom

cortisol m. ‎(plural cortosóis)
* cortisol
# cortium
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈkɔr.tɪ.ʊm/

### Nom

cortium
* genitiu plural de cors
# corto
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /ˈkoɾ.to/
       Americà: alt /ˈkoɾ.t(o)/, baix /ˈkoɾ.to/
   * Rimes: -oɾto
   * Etimologia: Del llatí cŭrtus ‎(«tallat»).

### Adjectiu

corto m. ‎(femení corta, plural masculí cortos, plural femení cortas)
* curt, breu
* (despectiu) curt, ximple, idiota, de poca intel·ligència

#### Compostos i expressions

* quedarse corto: no arribar, no fer tot el possible.

### Nom

corto m. ‎(plural cortos)
* curt, curtmetratge

### Verb

corto ‎(infinitiu cortar)
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb cortar

### Miscel·lània

* Síl·labes: cor·to (2)
# cortisoles
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /koɾ.tiˈso.les/, meridional /koɾ.tiˈso.leh/
       Americà: alt /koɾ.t(i)ˈso.les/, baix /koɾ.tiˈso.leh/, austral /koɾ.tiˈso.les/
   * Rimes: -oles

### Nom

cortisoles m. pl.
* forma plural de cortisol
# contínuos
## Portuguès
### Adjectiu

contínuos
* forma plural de contínuo
# conurbación
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \ko.nuɾ.βaˈθjon\, meridional \ko.nuɾ.βaˈθjoŋ\
       Americà: alt \ko.nuɾ.β(a)ˈsjon\, baix \ko.nuɾ.βaˈsjoŋ\, austral \ko.nuɾ.βaˈsjon\
   * Rimes: -on

### Nom

conurbación f. ‎(plural conurbaciones)
* conurbació

### Miscel·lània

* Síl·labes: co·nur·ba·ción (4)
# conurbació
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ku.nur.bə.siˈo/ balear /ko.nuɾ.bə.siˈo/, /ku.nur.bə.siˈo/ Occidental: /ko.nuɾ.ba.siˈo/
   * Rimes: -o
   * Etimologia: De cum ‎(«amb») i urbis ‎(«ciutat»)

### Nom

conurbació f. ‎(plural conurbacions)
* Continuïtat urbana ocorreguda com a conseqüència del creixement simultani de dues urbs.

#### Traduccions

* Anglès: conurbation $^{(en)}$
* Castellà: conurbación $^{(es)}$ f.
* Francès: conurbation $^{(fr)}$ f.

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·ur·ba·ci·ó (5)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC
# conurbaciones
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \ko.nuɾ.βaˈθjo.nes\, meridional \ko.nuɾ.βaˈθjo.neh\
       Americà: alt \ko.nuɾ.βaˈsjo.n(e)s\, baix \ko.nuɾ.βaˈsjo.neh\, austral \ko.nuɾ.βaˈsjo.nes\
   * Rimes: -ones

### Nom

conurbaciones f. pl.
* forma plural de conurbación
# contínuo
## Portuguès

   * Pronúncia: Portugal /kõˈti.nwu/, Brasil /kõˈt͡ʃi.nu.u/

### Adjectiu

contínuo m. ‎(femení contínua, masculí plural contínuos, femení plural contínuas)
* continu
# conurbation
## Anglès
### Nom

conurbation ‎(plural conurbations)
* conurbació

## Francès
### Nom

conurbation f. ‎(plural conurbations)
* conurbació
# corresponsabilitzava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ku.rəs.pun.sə.βi.ɫiˈd͡za.βə/ balear /ko.rəs.pon.sə.bi.ɫiˈd͡za.və/, /ku.rəs.pun.sə.bi.ɫiˈd͡za.və/ Occidental: nord-occidental /ko.res.pon.sa.βi.ɫiˈd͡za.βa/ valencià /ko.res.pon.sa.bi.ɫiˈza.va/, /ko.res.pon.sa.βi.ɫiˈza.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

corresponsabilitzava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de corresponsabilitzar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de corresponsabilitzar.
# corresponsabilitzassen
## Català
### Verb

corresponsabilitzassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb corresponsabilitzar.
# corresponsabilitzasses
## Català
### Verb

corresponsabilitzasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb corresponsabilitzar.
# corresponsabilitzassin
## Català
### Verb

corresponsabilitzassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb corresponsabilitzar.
# corresponsabilitzassis
## Català
### Verb

corresponsabilitzassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb corresponsabilitzar.
# corresponsabilitzaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ku.rəs.pun.sə.βi.ɫiˈd͡za.βən/ balear /ko.rəs.pon.sə.bi.ɫiˈd͡za.vən/, /ku.rəs.pun.sə.bi.ɫiˈd͡za.vən/ Occidental: nord-occidental /ko.res.pon.sa.βi.ɫiˈd͡za.βen/ valencià /ko.res.pon.sa.bi.ɫiˈza.ven/, /ko.res.pon.sa.βi.ɫiˈza.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

corresponsabilitzaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de corresponsabilitzar.
# corresponsabilitzaríeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ku.rəs.pun.sə.βi.ɫi.d͡zəˈɾi.əw/ balear /ko.rəs.pon.sə.bi.ɫi.d͡zəˈɾi.əw/, /ku.rəs.pun.sə.bi.ɫi.d͡zəˈɾi.əw/ Occidental: nord-occidental /ko.res.pon.sa.βi.ɫi.d͡zaˈɾi.ew/, valencià /ko.res.pon.sa.bi.ɫi.zaˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

corresponsabilitzaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de corresponsabilitzar.
# corresponsabilitzau
## Català
### Verb

corresponsabilitzau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de corresponsabilitzar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb corresponsabilitzar.
# consellaries
## Català
### Verb

consellaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de consellar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·se·lla·ri·es (5)
* Anagrames: esconillar-se, esconillares
# consellarives
## Català
### Verb

consellarives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de consellar.
# consellaren
## Català
### Verb

consellaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de consellar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb consellar.
# consellareu
## Català
### Verb

consellareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de consellar.
# consellaria
## Català
### Verb

consellaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de consellar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de consellar.

### Miscel·lània

* Anagrama: esconillarà
# consellariva
## Català
### Verb

consellariva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de consellar.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de consellar.
# consellares
## Català
### Verb

consellares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de consellar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb consellar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·se·lla·res (4)
* Anagrama: consellar-se
# consellarien
## Català
### Verb

consellarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de consellar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·se·lla·ri·en (5)
* Anagrama: esconillaren
# consellariven
## Català
### Verb

consellariven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de consellar.
# cortrencarem
## Català
### Verb

cortrencarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de cortrencar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: cor·tren·ca·rem (4)
# cortrenca
## Català
### Verb

cortrenca
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de cortrencar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb cortrencar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: cor·tren·ca (3)
* Anagrames: concertar, concretar
# cortrencades
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˌkɔr.tɾəŋˈka.ðəs/, occidental /ˌkɔɾ.tɾeŋˈka.ðes/
   * Rimes: -ades

### Verb

cortrencades
* Participi femení plural del verb cortrencar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: cor·tren·ca·des (4)
* Anagrama: desconcertar
# cortrencant
## Català
### Verb

cortrencant
* Gerundi del verb cortrencar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: cor·tren·cant (3)
# cortrencaran
## Català
### Verb

cortrencaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de cortrencar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: cor·tren·ca·ran (4)
# cortrencares
## Català
### Verb

cortrencares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de cortrencar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: cor·tren·ca·res (4)
# cortrencada
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˌkɔr.tɾəŋˈka.ðə/, occidental /ˌkɔɾ.tɾeŋˈka.ða/
   * Rimes: -ada

### Verb

cortrencada
* Participi femení singular del verb cortrencar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: cor·tren·ca·da (4)
# cortrencar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ˌkɔr.tɾəŋˈka/ Occidental: nord-occidental /ˌkɔr.tɾeŋˈka/ valencià /ˌkɔɾ.tɾeŋˈkaɾ/, /ˌkɔɾ.tɾeŋˈka/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: cortrencà
   * Etimologia: De cor i trencar.

### Verb

cortrencar trans.
* Despertar un fort sentiment d’aflicció, doldre molt.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: cortrenco, cortrenca, cortrenquem Vocal rizotònica: /ɛ/, /ə/, /e/

#### Relacionats

* trencar el cor

#### Traduccions

* Castellà: partir el alma $^{(es)}$, partir el corazón $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: cor·tren·car (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# cortrencaren
## Català
### Verb

cortrencaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de cortrencar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: cor·tren·ca·ren (4)
* Anagrama: reconcentrar
# cortrencareu
## Català
### Verb

cortrencareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de cortrencar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: cor·tren·ca·reu (4)
# copulesses
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ku.puˈɫe.səs/ balear /ko.puˈɫe.səs/, /ku.puˈɫe.səs/ Occidental: /ko.puˈɫe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

copulesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb copular.

#### Variants

* copulessis, copulassis, copulasses, copulares

### Miscel·lània

* Síl·labes: co·pu·les·ses (4)
# copuleu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ku.puˈɫɛw/ balear /ko.puˈɫəw/, /ku.puˈɫɛw/ Occidental: /ko.puˈɫew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

copuleu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de copular.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb copular.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb copular.

#### Variants

* [1] copulau
* [3] copulau

### Miscel·lània

* Síl·labes: co·pu·leu (3)
# copulessis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ku.puˈɫe.sis/ balear /ko.puˈɫe.sis/, /ku.puˈɫe.sis/ Occidental: /ko.puˈɫe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

copulessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb copular.

#### Variants

* copulesses, copulassis, copulasses, copulares

### Miscel·lània

* Síl·labes: co·pu·les·sis (4)
# copuli
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kuˈpu.ɫi/ balear /koˈpu.ɫi/, /kuˈpu.ɫi/ Occidental: /koˈpu.ɫi/
   * Rimes: -uli

### Verb

copuli
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de copular.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb copular.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb copular.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb copular.

#### Variants

* [1] copulo, copule, copul
* [2] copule
* [3] copule
* [4] copule

### Miscel·lània

* Síl·labes: co·pu·li (3)
* Heterograma de 6 lletres (cilopu)
# copulis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kuˈpu.ɫis/ balear /koˈpu.ɫis/, /kuˈpu.ɫis/ Occidental: /koˈpu.ɫis/
   * Rimes: -ulis

### Verb

copulis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb copular.

#### Variants

* copules

### Miscel·lània

* Síl·labes: co·pu·lis (3)
* Heterograma de 7 lletres (cilopsu)
* Anagrama: suplico

## Llatí

   * Pronúncia: /ˈkoː.pʊ.liːs/

### Nom

cōpulīs
* datiu plural de cōpula
* ablatiu plural de cōpula
# copulen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kuˈpu.ɫən/ balear /koˈpu.ɫən/, /kuˈpu.ɫən/ Occidental: /koˈpu.ɫen/
   * Rimes: -ulen

### Verb

copulen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de copular.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb copular.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb copular.

#### Variants

* [2] copulin
* [3] copulin

### Miscel·lània

* Síl·labes: co·pu·len (3)
* Heterograma de 7 lletres (celnopu)
# copules
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kuˈpu.ɫəs/ balear /koˈpu.ɫəs/, /kuˈpu.ɫəs/ Occidental: /koˈpu.ɫes/
   * Rimes: -ules

### Verb

copules
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de copular.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb copular.

#### Variants

* [2] copulis

### Miscel·lània

* Síl·labes: co·pu·les (3)
* Heterograma de 7 lletres (celopsu)
* Anagrama: opuscle
# copulessen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ku.puˈɫe.sən/ balear /ko.puˈɫe.sən/, /ku.puˈɫe.sən/ Occidental: /ko.puˈɫe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

copulessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb copular.

#### Variants

* copulessin, copulassin, copulassen, copularen

### Miscel·lània

* Síl·labes: co·pu·les·sen (4)
# copulessin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ku.puˈɫe.sin/ balear /ko.puˈɫe.sin/, /ku.puˈɫe.sin/ Occidental: /ko.puˈɫe.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

copulessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb copular.

#### Variants

* copulessen, copulassin, copulassen, copularen

### Miscel·lània

* Síl·labes: co·pu·les·sin (4)
# copulin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kuˈpu.ɫin/ balear /koˈpu.ɫin/, /kuˈpu.ɫin/ Occidental: /koˈpu.ɫin/
   * Rimes: -ulin

### Verb

copulin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb copular.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb copular.

#### Variants

* [1] copulen
* [2] copulen

### Miscel·lània

* Síl·labes: co·pu·lin (3)
* Heterograma de 7 lletres (cilnopu)
* Anagrama: inculpo
# contariva
## Català
### Verb

contariva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de contar.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de contar.

### Miscel·lània

* Anagrama: contraïva
# contarets
## Català antic
### Verb

contarets
* segona persona plural (vós, vosaltres) del futur de contar
# contraiéssem
## Català
### Verb

contraiéssem
* (col·loquial central) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb contreure.

#### Variants

* contraguéssim, contraguéssem

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·tra·i·és·sem (5)
# contraiésseu
## Català
### Verb

contraiésseu
* (col·loquial central) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb contreure.

#### Variants

* contraguéssiu, contraguésseu

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·tra·i·és·seu (5)
# contraiéveu
## Català
### Verb

contraiéveu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de contraure.

#### Variants

* contraíveu, contraívou, contrèieu, contréieu

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·tra·i·é·veu (5)