OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# dubtàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /dupˈta.ɾəm/, occidental /dupˈta.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

dubtàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de dubtar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb dubtar.

#### Variants

* [2] dubteguéssom, dubtéssim, dubtéssem, dubtàssim, dubtàssem

### Miscel·lània

* Síl·labes: dub·tà·rem (3)
* Heterograma de 8 lletres (abdemrtu)
# dubtàssem
## Català
### Verb

dubtàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb dubtar.

#### Variants

* dubteguéssom, dubtéssim, dubtéssem, dubtàssim, dubtàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: dub·tàs·sem (3)
# dubtàssim
## Català
### Verb

dubtàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb dubtar.

#### Variants

* dubteguéssom, dubtéssim, dubtéssem, dubtàssem, dubtàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: dub·tàs·sim (3)
# dubtéssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /dupˈte.səm/, occidental /dupˈte.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

dubtéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb dubtar.

#### Variants

* dubteguéssom, dubtéssim, dubtàssim, dubtàssem, dubtàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: dub·tés·sem (3)
# dubteguéssom
## Català
### Verb

dubteguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb dubtar.

#### Variants

* dubtéssim, dubtéssem, dubtàssim, dubtàssem, dubtàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: dub·te·gués·som (4)
# dubtéssim
## Català

   * Pronúncia: /dupˈte.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

dubtéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb dubtar.

#### Variants

* dubteguéssom, dubtéssem, dubtàssim, dubtàssem, dubtàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: dub·tés·sim (3)
# duguéssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /duˈɣe.səm/, occidental /duˈɣe.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

duguéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb dur.
    [Nosaltres] duguéssim, duguéssem o duguérem.

### Miscel·lània

* Síl·labes: du·gués·sem (3)
# duguéssim
## Català

   * Pronúncia: /duˈɣe.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

duguéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb dur.
    [Nosaltres] duguéssim, duguéssem o duguérem.

### Miscel·lània

* Síl·labes: du·gués·sim (3)
# duplicàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /du.pɫiˈka.ɾəm/, occidental /du.pɫiˈka.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

duplicàrem
* Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de duplicar.
    [Nosaltres] duplicàrem o vam/vàrem duplicar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb duplicar.
    Forma valenciana: [nosaltres] dupliquéssim, dupliquéssem, duplicàssem, duplicàssim o duplicàrem.

### Miscel·lània

* Síl·labes: du·pli·cà·rem (4)
* Heterograma de 10 lletres (acdeilmpru)
# duplicàssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /du.pɫiˈka.səm/, occidental /du.pɫiˈka.sem/
   * Rimes: -asem

### Verb

duplicàssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb duplicar.
    [Nosaltres] dupliquéssim, dupliquéssem, duplicàssem, duplicàssim o duplicàrem.

### Miscel·lània

* Síl·labes: du·pli·càs·sem (4)
# duplicàssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /du.pɫiˈka.sim/
   * Rimes: -asim

### Verb

duplicàssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb duplicar.
    [Nosaltres] dupliquéssim, dupliquéssem, duplicàssem, duplicàssim o duplicàrem.

### Miscel·lània

* Síl·labes: du·pli·càs·sim (4)
# dupliqueguéssom
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /du.pɫi.keˈɣe.som/

### Verb

dupliqueguéssom
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb duplicar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [nosaltres] dupliquéssim, dupliquéssem, duplicàssem, duplicàssim o duplicàrem.

### Miscel·lània

* Síl·labes: du·pli·que·gués·som (5)
# dupliquéssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /du.pɫiˈke.səm/, occidental /du.pɫiˈke.sem/
       Informal: /du.pɫiˈke.sɛm/
   * Rimes: -esem

### Verb

dupliquéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb duplicar.
    [Nosaltres] dupliquéssim, dupliquéssem, duplicàssem, duplicàssim o duplicàrem.

### Miscel·lània

* Síl·labes: du·pli·qués·sem (4)
# duràssem
## Català
### Verb

duràssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb durar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: du·ràs·sem (3)
# dupliquéssim
## Català

   * Pronúncia: /du.pɫiˈke.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

dupliquéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb duplicar.
    [Nosaltres] dupliquéssim, dupliquéssem, duplicàssem, duplicàssim o duplicàrem.

### Miscel·lània

* Síl·labes: du·pli·qués·sim (4)
# duràssim
## Català
### Verb

duràssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb durar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: du·ràs·sim (3)
# dureguéssom
## Català
### Verb

dureguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb durar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: du·re·gués·som (4)
# hassídic
## Català

   * Pronúncia: oriental /həˈsi.ðik/, /əˈsi.ðik/, occidental /haˈsi.ðik/, /aˈsi.ðik/
   * Homòfon: acídic
   * Etimologia: De l'anglès Hasidic, de Hasid ‎(«seguidor del hassidisme»), de l'hebreu חָסִיד ‎(hasid, «apel·latiu de respecte», literalment «piadós»), segle XXI.

### Adjectiu

hassídic m. ‎(femení hassídica, plural masculí hassídics, plural femení hassídiques)
* Relatiu o pertanyent al hassidisme, corrent ultraortodox del judaisme.

#### Traduccions

* Anglès: Hasidic $^{(en)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: has·sí·dic (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DNV, ésAdir
* Per a més informació vegeu l'entrada a la Neolosfera sobre hassídic
# duréssem
## Català
### Verb

duréssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb durar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: du·rés·sem (3)
# duréssim
## Català
### Verb

duréssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb durar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: du·rés·sim (3)
# editàssim
## Català
### Verb

editàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb editar.

#### Variants

* editéssim, editéssem, editàssem, editàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·di·tàs·sim (4)
# editéssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ðiˈte.səm/, occidental /e.ðiˈte.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

editéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb editar.

#### Variants

* editéssim, editàssim, editàssem, editàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·di·tés·sem (4)
* Anagrama: desestime
# editéssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ðiˈte.sim/, occidental /e.ðiˈte.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

editéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb editar.

#### Variants

* editéssem, editàssim, editàssem, editàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·di·tés·sim (4)
* Anagrames: desestimi, desestimí, meditessi, timideses
# efeminàssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fə.miˈna.səm/, occidental /e.fe.miˈna.sem/
   * Rimes: -asem

### Verb

efeminàssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb efeminar.
    [Nosaltres] efeminéssim, efeminéssem, efeminàssem, efeminàssim o efeminàrem.

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·fe·mi·nàs·sem (5)
# efeminàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fə.miˈna.ɾəm/, occidental /e.fe.miˈna.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

efeminàrem
* Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de efeminar.
    [Nosaltres] efeminàrem o vam/vàrem efeminar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb efeminar.
    Forma valenciana: [nosaltres] efeminéssim, efeminéssem, efeminàssem, efeminàssim o efeminàrem.

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·fe·mi·nà·rem (5)
# efeminàssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fə.miˈna.sim/
   * Rimes: -asim

### Verb

efeminàssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb efeminar.
    [Nosaltres] efeminéssim, efeminéssem, efeminàssem, efeminàssim o efeminàrem.

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·fe·mi·nàs·sim (5)
# efemineguéssom
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /e.fe.mi.neˈɣe.som/

### Verb

efemineguéssom
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb efeminar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [nosaltres] efeminéssim, efeminéssem, efeminàssem, efeminàssim o efeminàrem.

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·fe·mi·ne·gués·som (6)
# efeminéssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fə.miˈne.səm/, occidental /e.fe.miˈne.sem/
       Informal: /e.fe.miˈne.sɛm/
   * Rimes: -esem

### Verb

efeminéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb efeminar.
    [Nosaltres] efeminéssim, efeminéssem, efeminàssem, efeminàssim o efeminàrem.

#### Sinònims

* efemineguéssom, forma col·loquial.

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·fe·mi·nés·sem (5)
# efeminéssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fə.miˈne.sim/, occidental /e.fe.miˈne.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

efeminéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb efeminar.
    [Nosaltres] efeminéssim, efeminéssem, efeminàssem, efeminàssim o efeminàrem.

#### Sinònims

* efemineguéssom, forma col·loquial.

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·fe·mi·nés·sim (5)
# eixalbàrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ʃəɫˈβa.ɾəm/ Occidental: nord-occidental /ej.ʃaɫˈβa.ɾem/ valencià /ej.ʃaɫˈba.ɾem/, /e.ʃaɫˈβa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

eixalbàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de eixalbar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb eixalbar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xal·bà·rem (4)
# eixalbàssem
## Català
### Verb

eixalbàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb eixalbar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xal·bàs·sem (4)
# eixalbàssim
## Català
### Verb

eixalbàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb eixalbar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xal·bàs·sim (4)
# eixalbéssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ʃəɫˈβe.səm/ Occidental: nord-occidental /ej.ʃaɫˈβe.sem/ valencià /ej.ʃaɫˈbe.sem/, /e.ʃaɫˈβe.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

eixalbéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb eixalbar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xal·bés·sem (4)
# eixalbéssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ʃəɫˈβe.sim/ Occidental: nord-occidental /ej.ʃaɫˈβe.sim/ valencià /ej.ʃaɫˈbe.sim/, /e.ʃaɫˈβe.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

eixalbéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb eixalbar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xal·bés·sim (4)
# eixancarràssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ʃəŋ.kəˈra.səm/ Occidental: nord-occidental /ej.ʃaŋ.kaˈra.sem/ valencià /ej.ʃaŋ.kaˈra.sem/, /e.ʃaŋ.kaˈra.sem/
   * Rimes: -asem

### Verb

eixancarràssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb eixancarrar.
    [Nosaltres] eixancarréssim, eixancarréssem, eixancarràssem, eixancarràssim o eixancarràrem.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xan·car·ràs·sem (5)
* Anagrama: eixarrancàssem
# eixancarràssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ʃəŋ.kəˈra.sim/
   * Rimes: -asim

### Verb

eixancarràssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb eixancarrar.
    [Nosaltres] eixancarréssim, eixancarréssem, eixancarràssem, eixancarràssim o eixancarràrem.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xan·car·ràs·sim (5)
* Anagrama: eixarrancàssim
# eixancarréssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ʃəŋ.kəˈre.səm/, occidental /ej.ʃaŋ.kaˈre.sem/
       Informal: /ej.ʃaŋ.kaˈre.sɛm/
   * Rimes: -esem

### Verb

eixancarréssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb eixancarrar.
    [Nosaltres] eixancarréssim, eixancarréssem, eixancarràssem, eixancarràssim o eixancarràrem.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xan·car·rés·sem (5)
# eixancarréssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ʃəŋ.kəˈre.sim/, occidental /ej.ʃaŋ.kaˈre.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

eixancarréssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb eixancarrar.
    [Nosaltres] eixancarréssim, eixancarréssem, eixancarràssem, eixancarràssim o eixancarràrem.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xan·car·rés·sim (5)
# eixarcolàssem
## Català
### Verb

eixarcolàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb eixarcolar.

#### Variants

* eixarcoléssim, eixarcoléssem, eixarcolàssim, eixarcolàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xar·co·làs·sem (5)
# eixarcolàrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ʃər.kuˈɫa.ɾəm/ balear /ə.ʃəɾ.koˈɫa.ɾəm/, /ə.ʃər.kuˈɫa.ɾəm/ Occidental: nord-occidental /ej.ʃar.koˈɫa.ɾem/ valencià /ej.ʃaɾ.koˈɫa.ɾem/, /e.ʃaɾ.koˈɫa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

eixarcolàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de eixarcolar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb eixarcolar.

#### Variants

* [2] eixarcoléssim, eixarcoléssem, eixarcolàssim, eixarcolàssem

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xar·co·là·rem (5)
# eixarcolàssim
## Català
### Verb

eixarcolàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb eixarcolar.

#### Variants

* eixarcoléssim, eixarcoléssem, eixarcolàssem, eixarcolàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xar·co·làs·sim (5)
# eixarcoléssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ʃər.kuˈɫe.səm/ balear /ə.ʃəɾ.koˈɫe.səm/, /ə.ʃər.kuˈɫe.səm/ Occidental: nord-occidental /ej.ʃar.koˈɫe.sem/ valencià /ej.ʃaɾ.koˈɫe.sem/, /e.ʃaɾ.koˈɫe.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

eixarcoléssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb eixarcolar.

#### Variants

* eixarcoléssim, eixarcolàssim, eixarcolàssem, eixarcolàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xar·co·lés·sem (5)
# eixarcoléssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ʃər.kuˈɫe.sim/ balear /ə.ʃəɾ.koˈɫe.sim/, /ə.ʃər.kuˈɫe.sim/ Occidental: nord-occidental /ej.ʃar.koˈɫe.sim/ valencià /ej.ʃaɾ.koˈɫe.sim/, /e.ʃaɾ.koˈɫe.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

eixarcoléssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb eixarcolar.

#### Variants

* eixarcoléssem, eixarcolàssim, eixarcolàssem, eixarcolàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xar·co·lés·sim (5)
# eixarmentàrem
## Català
### Verb

eixarmentàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de eixarmentar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb eixarmentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xar·men·tà·rem (5)
# eixarmentàssem
## Català
### Verb

eixarmentàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb eixarmentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xar·men·tàs·sem (5)
# eixarmentàssim
## Català
### Verb

eixarmentàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb eixarmentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xar·men·tàs·sim (5)
# eixarmentéssem
## Català
### Verb

eixarmentéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb eixarmentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xar·men·tés·sem (5)
# eixarmentéssim
## Català
### Verb

eixarmentéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb eixarmentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xar·men·tés·sim (5)
# eixarranqueguéssom
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /ej.ʃa.raŋ.keˈɣe.som/

### Verb

eixarranqueguéssom
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb eixarrancar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [nosaltres] eixarranquéssim o eixarranquéssem.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xar·ran·que·gués·som (6)
# eixarranquéssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ʃə.rəŋˈke.səm/, occidental /ej.ʃa.raŋˈke.sem/
       Informal: /ej.ʃa.raŋˈke.sɛm/
   * Rimes: -esem

### Verb

eixarranquéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb eixarrancar.
    [Nosaltres] eixarranquéssim o eixarranquéssem.

#### Sinònims

* eixancarréssem

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xar·ran·qués·sem (5)
# eixarranquéssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ʃə.rəŋˈke.sim/, occidental /ej.ʃa.raŋˈke.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

eixarranquéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb eixarrancar.
    [Nosaltres] eixarranquéssim o eixarranquéssem.

#### Sinònims

* eixancarréssim

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xar·ran·qués·sim (5)
# eixartellàrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ʃər.təˈʎa.ɾəm/ Occidental: nord-occidental /ej.ʃar.teˈʎa.ɾem/ valencià /ej.ʃaɾ.teˈʎa.ɾem/, /e.ʃaɾ.teˈʎa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

eixartellàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de eixartellar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb eixartellar.

#### Variants

* [2] eixartelléssim, eixartelléssem, eixartellàssim, eixartellàssem

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xar·te·llà·rem (5)
# eixartellàssem
## Català
### Verb

eixartellàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb eixartellar.

#### Variants

* eixartelléssim, eixartelléssem, eixartellàssim, eixartellàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xar·te·llàs·sem (5)
# eixartellàssim
## Català
### Verb

eixartellàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb eixartellar.

#### Variants

* eixartelléssim, eixartelléssem, eixartellàssem, eixartellàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xar·te·llàs·sim (5)
# eixartelléssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ʃər.təˈʎe.səm/ Occidental: nord-occidental /ej.ʃar.teˈʎe.sem/ valencià /ej.ʃaɾ.teˈʎe.sem/, /e.ʃaɾ.teˈʎe.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

eixartelléssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb eixartellar.

#### Variants

* eixartelléssim, eixartellàssim, eixartellàssem, eixartellàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xar·te·llés·sem (5)
# eixartelléssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ʃər.təˈʎe.sim/ Occidental: nord-occidental /ej.ʃar.teˈʎe.sim/ valencià /ej.ʃaɾ.teˈʎe.sim/, /e.ʃaɾ.teˈʎe.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

eixartelléssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb eixartellar.

#### Variants

* eixartelléssem, eixartellàssim, eixartellàssem, eixartellàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xar·te·llés·sim (5)
# eixatàrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ʃəˈta.ɾəm/ Occidental: nord-occidental /ej.ʃaˈta.ɾem/ valencià /ej.ʃaˈta.ɾem/, /e.ʃaˈta.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

eixatàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de eixatar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb eixatar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xa·tà·rem (4)
# eixatàssem
## Català
### Verb

eixatàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb eixatar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xa·tàs·sem (4)
# eixatàssim
## Català
### Verb

eixatàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb eixatar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xa·tàs·sim (4)
# eixatéssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ʃəˈte.səm/ Occidental: nord-occidental /ej.ʃaˈte.sem/ valencià /ej.ʃaˈte.sem/, /e.ʃaˈte.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

eixatéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb eixatar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xa·tés·sem (4)
# eixatéssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ʃəˈte.sim/ Occidental: nord-occidental /ej.ʃaˈte.sim/ valencià /ej.ʃaˈte.sim/, /e.ʃaˈte.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

eixatéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb eixatar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xa·tés·sim (4)
# eixaugàssem
## Català
### Verb

eixaugàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb eixaugar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xau·gàs·sem (4)
# eixaugàssim
## Català
### Verb

eixaugàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb eixaugar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xau·gàs·sim (4)
# eixauguéssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ʃəwˈɣe.səm/ Occidental: nord-occidental /ej.ʃawˈɣe.sem/ valencià /ej.ʃawˈɣe.sem/, /e.ʃawˈɣe.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

eixauguéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb eixaugar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xau·gués·sem (4)
# eixaugàrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ʃəwˈɣa.ɾəm/ Occidental: nord-occidental /ej.ʃawˈɣa.ɾem/ valencià /ej.ʃawˈɣa.ɾem/, /e.ʃawˈɣa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

eixaugàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de eixaugar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb eixaugar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xau·gà·rem (4)
# eixauguéssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ʃəwˈɣe.sim/ Occidental: nord-occidental /ej.ʃawˈɣe.sim/ valencià /ej.ʃawˈɣe.sim/, /e.ʃawˈɣe.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

eixauguéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb eixaugar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xau·gués·sim (4)
# eixavuiréssem
## Català
### Verb

eixavuiréssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb eixavuirar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xa·vui·rés·sem (5)
# eixavuiréssim
## Català
### Verb

eixavuiréssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb eixavuirar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xa·vui·rés·sim (5)
# eixermàrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ʃərˈma.ɾəm/ Occidental: nord-occidental /ej.ʃerˈma.ɾem/ valencià /ej.ʃeɾˈma.ɾem/, /e.ʃeɾˈma.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

eixermàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de eixermar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb eixermar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xer·mà·rem (4)
# eixermàssem
## Català
### Verb

eixermàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb eixermar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xer·màs·sem (4)
# eixermàssim
## Català
### Verb

eixermàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb eixermar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xer·màs·sim (4)
# eixerméssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ʃərˈme.səm/ Occidental: nord-occidental /ej.ʃerˈme.sem/ valencià /ej.ʃeɾˈme.sem/, /e.ʃeɾˈme.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

eixerméssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb eixermar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xer·més·sem (4)
# eixírem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əˈʃi.ɾəm/ Occidental: nord-occidental /ejˈʃi.ɾem/ valencià /ejˈʃi.ɾem/, /eˈʃi.ɾem/
   * Rimes: -iɾem

### Verb

eixírem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de eixir.
* (col·loquial valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb eixir.

#### Variants

* [1] eixiguérem, isquérem
* [2] eixíssim, isquéssem, isquérem

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xí·rem (3)
* Anagrames: eixermi, eixermí, ireixem, mereixi, mereixí, reeixim