OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# escopinyarà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.ku.pi.ɲəˈɾa/ balear /əs.ko.pi.ɲəˈɾa/, /əs.ku.pi.ɲəˈɾa/ Occidental: /es.ko.pi.ɲaˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

escopinyarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de escopinyar.
# escopinyaren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.ku.piˈɲa.ɾən/ balear /əs.ko.piˈɲa.ɾən/, /əs.ku.piˈɲa.ɾən/ Occidental: /es.ko.piˈɲa.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

escopinyaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de escopinyar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb escopinyar.
# escopinyaries
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.ku.pi.ɲəˈɾi.əs/ balear /əs.ko.pi.ɲəˈɾi.əs/, /əs.ku.pi.ɲəˈɾi.əs/ Occidental: /es.ko.pi.ɲaˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

escopinyaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de escopinyar.
# escopinyares
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.ku.piˈɲa.ɾəs/ balear /əs.ko.piˈɲa.ɾəs/, /əs.ku.piˈɲa.ɾəs/ Occidental: /es.ko.piˈɲa.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

escopinyares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de escopinyar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb escopinyar.
# escopinyareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.ku.pi.ɲəˈɾɛw/ balear /əs.ko.pi.ɲəˈɾəw/, /əs.ku.pi.ɲəˈɾɛw/ Occidental: /es.ko.pi.ɲaˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

escopinyareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de escopinyar.
# escopinyarien
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.ku.pi.ɲəˈɾi.ən/ balear /əs.ko.pi.ɲəˈɾi.ən/, /əs.ku.pi.ɲəˈɾi.ən/ Occidental: /es.ko.pi.ɲaˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

escopinyarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de escopinyar.
# escopinyara
## Català
### Verb

escopinyara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb escopinyar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb escopinyar.
# escopinyaran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.ku.pi.ɲəˈɾan/ balear /əs.ko.pi.ɲəˈɾan/, /əs.ku.pi.ɲəˈɾan/ Occidental: /es.ko.pi.ɲaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

escopinyaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de escopinyar.
# escopinyaria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.ku.pi.ɲəˈɾi.ə/ balear /əs.ko.pi.ɲəˈɾi.ə/, /əs.ku.pi.ɲəˈɾi.ə/ Occidental: /es.ko.pi.ɲaˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

escopinyaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de escopinyar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de escopinyar.
# envairé
## Català
### Verb

envairé
* Primera persona del singular (jo) del futur de envair.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·va·i·ré (4)
* Anagrames: enviaré, reenvia, reenvià
# envalentir-se
## Català
### Verb

envalentir-se
* Forma pronominal de envalentir.
# envairíeu
## Català
### Verb

envairíeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de envair.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·vai·rí·eu (4)
* Anagrama: enviaríeu
# envanir-se
## Català
### Verb

envanir-se
* Forma pronominal de envanir.

### Miscel·lània

* Anagrames: envinar-se, envinares, esvaniren
# envairàs
## Català
### Verb

envairàs
* Segona persona del singular (tu) del futur de envair.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·va·i·ràs (4)
* Anagrames: arniaves, avinares, avisaren, enviaràs, esvairan, esvanira, esvanirà, vanaries, vanisaré
# envairíem
## Català
### Verb

envairíem
* Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de envair.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·vai·rí·em (4)
* Anagrama: enviaríem
# escurà
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kuˈɾa/, occidental /es.kuˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

escurà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de escurar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cu·rà (3)
* Heterograma de 6 lletres (acersu)
* Anagrames: creuàs, escuar, èuscar, sucaré, ucares

## Català antic
### Verb

escurà
* tercera persona singular (él, eyl, ell) del passat de escurar
# escuràssem
## Català
### Verb

escuràssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb escurar.

## Català antic
### Verb

escuràssem
* primera persona plural (nós, nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de escurar
# escuràrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kuˈɾa.ɾəm/, occidental /es.kuˈɾa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

escuràrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de escurar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb escurar.

## Català antic
### Verb

escuràrem
* primera persona plural (nós, nosaltres) del passat de escurar
* primera persona plural (nós, nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de escurar
# escuràs
## Català
### Verb

escuràs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb escurar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb escurar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cu·ràs (3)
* Anagrames: curessa, èuscars, sucares

## Català antic
### Verb

escuràs
* segona persona plural (vós, vosaltres) del passat de escurar
* primera persona singular (io, yo, jo) de l'imperfet de subjuntiu de escurar
* tercera persona singular (él, eyl, ell) de l'imperfet de subjuntiu de escurar
# escuràssets
## Català antic
### Verb

escuràssets
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de escurar
# escuràrets
## Català antic
### Verb

escuràrets
* segona persona plural (vós, vosaltres) del passat de escurar
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de escurar
# escuràreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kuˈɾa.ɾəw/, occidental /es.kuˈɾa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

escuràreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de escurar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb escurar.

## Català antic
### Verb

escuràreu
* segona persona plural (vós, vosaltres) del passat de escurar
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de escurar
# escandiries
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kən.diˈɾi.əs/, occidental /es.kan.diˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

escandiries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de escandir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·can·di·ri·es (5)
* Anagrames: ascendiries, dissecarien
# escandires
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kənˈdi.ɾəs/, occidental /es.kanˈdi.ɾes/
   * Rimes: -iɾes

### Verb

escandires
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de escandir.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb escandir.

#### Variants

* [2] escandissis, escandisses

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·can·di·res (4)
* Anagrames: adrecessin, ascendires, desencisar, dissecaren, escarnides
# escandirien
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kən.diˈɾi.ən/, occidental /es.kan.diˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

escandirien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de escandir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·can·di·ri·en (5)
* Anagrames: ascendirien, incendiar-se, incendiares, incinerades
# escandireu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kən.diˈɾɛw/ balear /əs.kən.diˈɾəw/, /əs.kən.diˈɾɛw/ Occidental: /es.kan.diˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

escandireu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de escandir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·can·di·reu (4)
* Anagrames: ascendireu, ascendíreu
# escandiria
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kən.diˈɾi.ə/, occidental /es.kan.diˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

escandiria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de escandir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de escandir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·can·di·ri·a (5)
* Anagrama: ascendiria
# escandiré
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kən.diˈɾe/, occidental /es.kan.diˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

escandiré
* Primera persona del singular (jo) del futur de escandir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·can·di·ré (4)
* Anagrames: ascendiré, encarides
# escandiríem
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kən.diˈɾi.əm/, occidental /es.kan.diˈɾi.em/
   * Rimes: -iem

### Verb

escandiríem
* Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de escandir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·can·di·rí·em (5)
* Anagrames: ascendiríem, mendicaries
# escandiren
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kənˈdi.ɾən/, occidental /es.kanˈdi.ɾen/
   * Rimes: -iɾen

### Verb

escandiren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de escandir.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb escandir.

#### Variants

* [2] escandissin, escandissen

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·can·di·ren (4)
* Anagrama: ascendiren
# escandiràs
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kən.diˈɾas/, occidental /es.kan.diˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

escandiràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de escandir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·can·di·ràs (4)
* Anagrames: ascendiràs, dissecaran
# epónimo
## Castellà

   * Pronúncia: /eˈpo.ni.mo/
   * Rimes: -onimo

### Adjectiu

epónimo m. ‎(femení epónima, plural masculí epónimos, plural femení epónimas)
* epònim

### Nom

epónimo m. ‎(plural epónimos)
* epònim

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·pó·ni·mo (4)
# epónimos
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /eˈpo.ni.mos/, meridional /eˈpo.ni.moh/
       Americà: alt /eˈpo.ni.m(o)s/, baix /eˈpo.ni.moh/, austral /eˈpo.ni.mos/
   * Rimes: -onimos

### Adjectiu

epónimos m. pl.
* forma plural de epónimo

### Nom

epónimos m. pl.
* forma plural de epónimo
# equably
## Anglès

   * Etimologia: De equable i el sufix -ly.

### Adverbi

equably ‎(comparatiu more equably, superlatiu most equably)
* equablement
# epònims
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈpɔ.nims/, occidental /eˈpɔ.nims/
   * Rimes: -ɔnims

### Adjectiu

epònims m. pl.
* Forma plural de epònim.

### Nom

epònims m. pl.
* Forma plural de epònim.

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·pò·nims (3)
* Heterograma de 7 lletres (eimnops)
* Anagrama: imposen
# equabilmente
## Italià

   * Pronúncia: /eˌkwa.bilˈmen.te/
   * Etimologia: De equabile i el sufix -mente.

### Adverbi

equabilmente
* equablement

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·qua·bil·mén·te (5)
# equablement
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əˌkwab.bɫəˈmen/, /əˌkwa.βɫəˈmen/ balear /əˌkwab.bɫəˈment/, /əˌkwab.bɫəˈmen/ Occidental: nord-occidental /eˌkwab.bɫeˈmen/, /eˌkwa.βɫeˈmen/ valencià /eˌkwa.bɫeˈment/, /eˌkwa.βɫeˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De equable i el sufix -ment.

### Adverbi

equablement
* D'una manera equable.

#### Sinònims

* uniformement

#### Traduccions

* Anglès: equably $^{(en)}$
* Italià: equabilmente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·qua·ble·ment (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV
# epónima
## Castellà

   * Pronúncia: /eˈpo.ni.ma/
   * Rimes: -onima

### Adjectiu

epónima f. ‎(plural epónimas)
* forma femenina de epónimo
# epónimas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /eˈpo.ni.mas/, meridional /eˈpo.ni.mah/
       Americà: alt /eˈpo.ni.m(a)s/, baix /eˈpo.ni.mah/, austral /eˈpo.ni.mas/
   * Rimes: -onimas

### Adjectiu

epónimas f. pl.
* forma plural de epónima
# equadors
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kwəˈðors/, balear /ə.kwəˈðos/ Occidental: /e.kwaˈðoɾs/
   * Rimes: -oɾs

### Nom

equadors m. pl.
* Forma plural de equador.

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·qua·dors (3)
* Heterograma de 8 lletres (adeoqrsu)
* Anagrama: esquadró
# entaular-se
## Català
### Verb

entaular-se
* Forma pronominal de entaular.
# entaus
## Occità
### Contracció

entaus m. pl. ‎(singular entau)
* (gascó) per als, vers els
# entau
## Occità

   * Etimologia: De entà + lo

### Contracció

entau m. ‎(plural entaus)
* (gascó) per al, vers el
# entatxonar-se
## Català
### Verb

entatxonar-se
* Forma pronominal de entatxonar.
# entdecken
## Alemany

   * Pronúncia: /ˈɛntˈdɛkən/
   * Etimologia: Del prefix ent- i decken.

### Verb

entdecken
* descobrir
    Clyde Tombaugh entdeckte 1930 den Pluto.El 1930, Clyde Tombaugh descobrí el planeta Plutó.
    «Die großen Reiche Asiens – die Osmanen, Perser, Moguln und Chinesen – bekamen sehr bald mit, dass die Europäer einen neuen Kontinent entdeckt hatten.» (Yuval Noah Harari, Eine kurze Geschichte der Menschheit, editorial Pantheon, Munic 2015)Els grans imperis d'Àsia, els otomans, els perses, els mongols i els xinesos, aviat s'adonaren que els europeus havien descobert un nou contineent.
    Wie lange planen Sie zu bleiben?Quant de temps té pensat quedar-se?
    Wo bleibst du? Wir sind schon seit über einer Stunde da.On t'havies ficat? Fa més d'una hora que hem arribat nosaltres!
* descobrir, desenterrar
    Manfred Korfmann hatte bei Ausgrabungen abseits des Burgberges eine Unterstadt entdeckt.Manfred Korfmann hvia descobert una ciutat soterrada durant les excavacions fora del turó del castell.

#### Conjugació

| Infinitiu | entdecken |
| Verb auxiliar | haben |
| Participi passat | entdeckt |
| Temps passat | ich entdeckte |
| Participi present | entdeckend |
| Tercera persona sing. present | er/sie entdeckt |
# escarranxàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kə.rəɲˈʃa.ɾəm/, occidental /es.ka.raɲˈt͡ʃa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

escarranxàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de escarranxar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·car·ran·xà·rem (5)
# escarranxàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kə.rəɲˈʃa.ɾəw/, occidental /es.ka.raɲˈt͡ʃa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

escarranxàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de escarranxar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·car·ran·xà·reu (5)
# escarranxàssem
## Català
### Verb

escarranxàssem
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb escarranxar-se.

#### Variants

* escarranxéssim, escarranxéssem, escarranxàssim

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·car·ran·xàs·sem (5)
# escarranxés
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kə.rəɲˈʃes/, occidental /es.ka.raɲˈt͡ʃes/
   * Rimes: -es

### Verb

escarranxés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb escarranxar-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb escarranxar-se.

#### Variants

* [1] escarranxàs
* [2] escarranxàs

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·car·ran·xés (4)
* Anagrama: xerracassen
# escarranxàs
## Català
### Verb

escarranxàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb escarranxar-se.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb escarranxar-se.

#### Variants

* [1] escarranxés
* [2] escarranxés

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·car·ran·xàs (4)
# escarranxàsseu
## Català
### Verb

escarranxàsseu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb escarranxar-se.

#### Variants

* escarranxéssiu, escarranxésseu, escarranxàssiu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·car·ran·xàs·seu (5)
# escarranxàssim
## Català
### Verb

escarranxàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb escarranxar-se.

#### Variants

* escarranxéssim, escarranxéssem, escarranxàssem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·car·ran·xàs·sim (5)
# escarranxàssiu
## Català
### Verb

escarranxàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb escarranxar-se.

#### Variants

* escarranxéssiu, escarranxésseu, escarranxàsseu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·car·ran·xàs·siu (5)
# escarranxàvem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kə.rəɲˈʃa.βəm/, balear /əs.kə.rəɲˈʃa.vəm/ Occidental: nord-occidental /es.ka.raɲˈt͡ʃa.βem/ valencià /es.ka.raɲˈt͡ʃa.vem/, /es.ka.raɲˈt͡ʃa.βem/
   * Rimes: -avem

### Verb

escarranxàvem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de escarranxar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·car·ran·xà·vem (5)
# escarranxàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kə.rəɲˈʃa.βəw/, balear /əs.kə.rəɲˈʃa.vəw/ Occidental: nord-occidental /es.ka.raɲˈt͡ʃa.βew/ valencià /es.ka.raɲˈt͡ʃa.vew/, /es.ka.raɲˈt͡ʃa.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

escarranxàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de escarranxar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·car·ran·xà·veu (5)
# errand
## Anglès
### Nom

errand ‎(plural errands)
* encàrrec
# errar-se
## Català
### Verb

errar-se
* Forma pronominal de errar.

### Miscel·lània

* Anagrames: errares, serrera
# errara
## Català
### Verb

errara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb errar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb errar.

#### Variants

* [1] erressi, erressa, erreguessa, errés, erràs
* [2] erregués, errés, erràs

### Miscel·lània

* Síl·labes: er·ra·ra (3)
* Anagrames: arrear, arrera
# errands
## Anglès
### Nom

errands
* forma plural de errand
# errar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əˈra/ Occidental: nord-occidental /eˈra/ valencià /eˈraɾ/, /eˈra/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: errà
   * Etimologia: Del llatí errare, segle XIII.

### Verb

errar intr., trans., pron. ‎(pronominal errar-se)
* equivocar
* Moure's sense rumb, d'una banda a l'altra.
* Desviar-se moralment del camí marcat.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: erro, erra, errem Vocal rizotònica: /ɛ/

#### Sinònims

* anar, avançar, camejar, caminar, circular, fer camí, fer via, gambejar, marxar, passejar, transitar, trescar, trotar
* confondre, equivocar, fallar

#### Traduccions

* Castellà: errar $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: er·rar (2)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Vegeu el Diccionari de sinònims de Softcatalà-OpenThesaurus: errar
# errare
## Llatí

   * Pronúncia: /ɛrˈraː.rɛ/

### Verb

errāre
* infinitiu del present actiu de errō
# erram
## Català
### Verb

erram
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de errar.

#### Variants

* errem

### Miscel·lània

* Síl·labes: er·ram (2)
* Anagrames: armer, ermar, marre $^{(revers)}$, remar
# errant
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əˈran/ balear /əˈrant/, /əˈran/ Occidental: nord-occidental /eˈran/ valencià /eˈrant/, /eˈran/
   * Rimes: -ant
   * Homòfon: arran
   * Etimologia: Del llatí errans, segle XIV.

### Adjectiu

errant inv. ‎(plural errants)
* Dit d'allò que erra, que es mou sense una direcció concreta.
* Dit d'allò que erra, que comet errors.

#### Traduccions
### Verb

errant
* Gerundi del verb errar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: er·rant (2)
* Anagrames: entrar, rentar, retran, trenar

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# erraran
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəˈɾan/, occidental /e.raˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

erraran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de errar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: er·ra·ran (3)
* Anagrama: narraré
# esgarrinyen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.ɡəˈri.ɲən/, occidental /ez.ɣaˈri.ɲen/
   * Rimes: -iɲen

### Verb

esgarrinyen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de esgarrinyar.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb esgarrinyar.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb esgarrinyar.
# esgarrinyava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.ɡə.riˈɲa.βə/, balear /əz.ɣə.riˈɲa.və/ Occidental: nord-occidental /ez.ɣa.riˈɲa.βa/ valencià /ez.ɣa.riˈɲa.va/, /ez.ɣa.riˈɲa.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

esgarrinyava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de esgarrinyar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de esgarrinyar.
# esgarrinyesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.ɡə.riˈɲe.səs/, occidental /ez.ɣa.riˈɲe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

esgarrinyesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb esgarrinyar.
# esgarrinyaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.ɡə.riˈɲa.βəs/, balear /əz.ɣə.riˈɲa.vəs/ Occidental: nord-occidental /ez.ɣa.riˈɲa.βes/ valencià /ez.ɣa.riˈɲa.ves/, /ez.ɣa.riˈɲa.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

esgarrinyaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de esgarrinyar.
# esgarrinye
## Català
### Verb

esgarrinye
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb esgarrinyar.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb esgarrinyar.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb esgarrinyar.
# esgarrinyaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.ɡə.riˈɲa.βən/, balear /əz.ɣə.riˈɲa.vən/ Occidental: nord-occidental /ez.ɣa.riˈɲa.βen/ valencià /ez.ɣa.riˈɲa.ven/, /ez.ɣa.riˈɲa.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

esgarrinyaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de esgarrinyar.
# esgarrinyes
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.ɡəˈri.ɲəs/, occidental /ez.ɣaˈri.ɲes/
   * Rimes: -iɲes

### Verb

esgarrinyes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de esgarrinyar.
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb esgarrinyar.
# esgarrinyessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.ɡə.riˈɲe.sən/, occidental /ez.ɣa.riˈɲe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

esgarrinyessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb esgarrinyar.
# escocesas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /es.koˈθe.sas/, meridional /eh.koˈθe.sah/
       Americà: alt /es.koˈse.s(a)s/, baix /eh.koˈse.sah/, austral /eh.koˈse.sas/
   * Rimes: -esas

### Adjectiu

escocesas f. pl.
* forma plural de escocesa

## Portuguès
### Adjectiu

escocesas f. pl.
* forma plural de escocesa
# escobertes
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kuˈβɛr.təs/ balear /əs.koˈbɛɾ.təs/, /əs.kuˈbɛr.təs/ Occidental: /es.koˈbɛɾ.tes/
   * Rimes: -ɛɾtes
   * Etimologia: Fals tall sil·làbic de les cobertes.

### Nom

escobertes f. ‎(plurale tantum)
* (dialectal, central) Forma alternativa de cobertes ‎(«d’un llibre»).

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·co·ber·tes (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB
# escobes
## Català

   * Pronúncia: oriental /əsˈko.βəs/, occidental /esˈko.bes/
   * Rimes: -obes

### Nom

escobes f. pl.
* Forma plural de escoba.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·co·bes (3)

## Occità

   * Pronúncia: /esˈku.bes/

### Nom

escobes f. pl.
* forma plural de escoba
# escobilla
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \es.koˈβi.ʎa\, meridional \eh.koˈβi.ʝa\
       Americà: alt /es.k(o)ˈbi.ʝa/, baix \eh.koˈβi.ʝa\, austral \eh.koˈβi.ʒa\
   * Rimes: -iʎa
   * Etimologia: De escoba i el sufix -illa.

### Nom

escobilla f. ‎(plural escobillas)
* escombreta
* raspall

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·co·bi·lla (4)
# escobas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \esˈko.βas\, meridional \ehˈko.βah\
       Americà: alt /esˈko.b(a)s/, baix \ehˈko.βah\, austral \ehˈko.βas\
   * Rimes: -obas

### Nom

escobas f. pl.
* forma plural de escoba

## Occità

   * Pronúncia: /esˈku.bo̞s/

### Nom

escobas f. pl.
* forma plural de escoba
# escobillas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \es.koˈβi.ʎas\, meridional \eh.koˈβi.ʝah\
       Americà: alt /es.koˈbi.ʝ(a)s/, baix \eh.koˈβi.ʝah\, austral \eh.koˈβi.ʒas\
   * Rimes: -iʎas

### Nom

escobillas f. pl.
* forma plural de escobilla