OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# vigira
## Català
### Verb

vigira
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb vigir.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb vigir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: vi·gi·ra (3)
* Anagrames: giravi, grivia, grívia
# vigirà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /bi.ʒiˈɾa/, balear /vi.ʒiˈɾa/ Occidental: nord-occidental /bi.ʒiˈɾa/ valencià /vi.d͡ʒiˈɾa/, /bi.d͡ʒiˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

vigirà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de vigir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: vi·gi·rà (3)
* Anagrames: giravi, grivia, grívia
# vigisquen
## Català
### Verb

vigisquen
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb vigir.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb vigir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: vi·gis·quen (3)
* Anagrama: vigesquin
# catània
## Català

   * Pronúncia: oriental /kəˈta.ni.ə/, occidental /kaˈta.ni.a/
   * Rimes: -ania
   * Etimologia: De Cal Catani, renom de la casa pairal del xocolater vilafranquí Joan Trens i Ribas que les va crear en la dècada del 1930.

### Nom

catània f. ‎(plural catànies)
* Dolç d’ametlles marcones senceres, torrades i caramel·litzades, recobertes de pasta d'ametlla, avellana i llet, i d’una segona capa amb pols de cacau i sucre refinat.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·tà·ni·a (4)
* Anagrames: cantaia, tancaia

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
# arropirem
## Català
### Verb

arropirem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de arropir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ro·pi·rem (4)
* Anagrames: irrompera, irromperà
# arropiran
## Català
### Verb

arropiran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de arropir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ro·pi·ran (4)
* Anagrama: aporrinar
# arropint
## Català
### Verb

arropint
* Gerundi del verb arropir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ro·pint (3)
* Anagrama: pontarrí
# arropires
## Català
### Verb

arropires
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de arropir.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arropir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ro·pi·res (4)
* Anagrama: arropir-se
# arropit
## Català
### Verb

arropit
* Participi masculí singular del verb arropir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ro·pit (3)
* Anagrama: priorat
# arropírem
## Català
### Verb

arropírem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de arropir.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arropir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ro·pí·rem (4)
* Anagrames: irrompera, irromperà
# arropits
## Català
### Verb

arropits
* Participi masculí plural del verb arropir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ro·pits (3)
* Anagrama: priorats
# arropien
## Català
### Verb

arropien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de arropir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ro·pi·en (4)
* Anagrama: aporrine
# arropies
## Català
### Verb

arropies
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de arropir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ro·pi·es (4)
* Anagrama: operaris
# arropiríem
## Català
### Verb

arropiríem
* Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de arropir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ro·pi·rí·em (5)
* Anagrama: irromperia
# arrups
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈrups/, occidental /aˈrups/
   * Rimes: -ups

### Verb

arrups
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de arrupir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·rups (2)
* Anagrama: parrús
# arrupís
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ruˈpis/, occidental /a.ruˈpis/
   * Rimes: -is

### Verb

arrupís
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrupir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrupir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ru·pís (3)
* Anagrama: urpiràs
# arrupires
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ruˈpi.ɾəs/, occidental /a.ruˈpi.ɾes/
   * Rimes: -iɾes

### Verb

arrupires
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de arrupir.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrupir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ru·pi·res (4)
* Anagrama: arrupir-se
# arrupien
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ruˈpi.ən/, occidental /a.ruˈpi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

arrupien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de arrupir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ru·pi·en (4)
* Anagrama: urparien
# arrupides
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ruˈpi.ðəs/, occidental /a.ruˈpi.ðes/
   * Rimes: -ides

### Verb

arrupides
* Participi femení plural del verb arrupir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ru·pi·des (4)
* Anagrama: persuadir
# arrupa
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈru.pə/, occidental /aˈru.pa/
   * Rimes: -upa

### Verb

arrupa
* (nord-occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb arrupir.
* (nord-occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb arrupir.
* (nord-occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb arrupir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ru·pa (3)
* Anagrames: apurar, urpara, urparà
# arrupies
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ruˈpi.əs/, occidental /a.ruˈpi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

arrupies
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de arrupir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ru·pi·es (4)
* Anagrames: respirau, urparies
# arrupí
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ruˈpi/, occidental /a.ruˈpi/
   * Rimes: -i

### Verb

arrupí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de arrupir.
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de arrupir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ru·pí (3)
* Anagrames: púrria, urpirà
# arrupisquen
## Català
### Verb

arrupisquen
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb arrupir.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb arrupir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ru·pis·quen (4)
* Anagrama: arrupesquin
# arrupíeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ruˈpi.əw/, occidental /a.ruˈpi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

arrupíeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de arrupir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ru·pí·eu (4)
* Anagrama: urparíeu
# arrupesquin
## Català
### Verb

arrupesquin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb arrupir.
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb arrupir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ru·pes·quin (4)
* Anagrama: arrupisquen
# arrupíem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ruˈpi.əm/, occidental /a.ruˈpi.em/
   * Rimes: -iem

### Verb

arrupíem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de arrupir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ru·pí·em (4)
* Anagrama: urparíem
# arrupes
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈru.pəs/, occidental /aˈru.pes/
   * Rimes: -upes

### Verb

arrupes
* (nord-occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb arrupir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ru·pes (3)
* Anagrames: superar, urpares
# arrup
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈrup/, occidental /aˈrup/
   * Rimes: -up

### Verb

arrup
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de arrupir.
* (balear, valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de arrupir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·rup (2)
* Anagrama: urpar
# arrupen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈru.pən/, occidental /aˈru.pen/
   * Rimes: -upen

### Verb

arrupen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de arrupir.
* (nord-occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb arrupir.
* (nord-occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb arrupir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ru·pen (3)
* Anagrama: urparen
# arrupisques
## Català
### Verb

arrupisques
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb arrupir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ru·pis·ques (4)
* Anagrama: arrupesquis
# arrupix
## Català
### Verb

arrupix
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de arrupir.
* (occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb arrupir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ru·pix (3)
* Anagrames: xarrupi, xarrupí
# arrupesquis
## Català
### Verb

arrupesquis
* (balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb arrupir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ru·pes·quis (4)
* Anagrama: arrupisques
# arrupísseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ruˈpi.səw/, occidental /a.ruˈpi.sew/
   * Rimes: -isew

### Verb

arrupísseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrupir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ru·pís·seu (4)
* Anagrama: usurparies
# arrupia
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ruˈpi.ə/, occidental /a.ruˈpi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

arrupia
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de arrupir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de arrupir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ru·pi·a (4)
* Anagrama: urparia
# arrugarien
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ru.ɣəˈɾi.ən/, occidental /a.ru.ɣaˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

arrugarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de arrugar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ru·ga·ri·en (5)
* Anagrames: garrinareu, garrinàreu
# arrugassen
## Català
### Verb

arrugassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrugar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ru·gas·sen (4)
* Anagrama: agrunsares
# arrugam
## Català
### Verb

arrugam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de arrugar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ru·gam (3)
* Anagrama: agrumar
# arrugares
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ruˈɣa.ɾəs/, occidental /a.ruˈɣa.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

arrugares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de arrugar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrugar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ru·ga·res (4)
* Anagrama: arrugar-se
# arrugau
## Català
### Verb

arrugau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de arrugar.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb arrugar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ru·gau (3)
* Anagrama: augurar
# arrugàsseu
## Català
### Verb

arrugàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrugar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ru·gàs·seu (4)
* Anagrames: arregussau, arruguessa
# arrugàssem
## Català
### Verb

arrugàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrugar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ru·gàs·sem (4)
* Anagrama: arregussam
# arrug
## Català
### Verb

arrug
* (balear, alguerès) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de arrugar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·rug (2)
* Anagrama: gruar
# arrugada
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ruˈɣa.ðə/, occidental /a.ruˈɣa.ða/
   * Rimes: -ada

### Verb

arrugada
* Participi femení singular del verb arrugar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ru·ga·da (4)
* Anagrama: aguardar
# arruguessa
## Català
### Verb

arruguessa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrugar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ru·gues·sa (4)
* Anagrames: arregussau, arrugàsseu
# arrugasses
## Català
### Verb

arrugasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrugar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ru·gas·ses (4)
* Anagrama: arregussàs
# arrugades
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ruˈɣa.ðəs/, occidental /a.ruˈɣa.ðes/
   * Rimes: -ades

### Verb

arrugades
* Participi femení plural del verb arrugar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ru·ga·des (4)
* Anagrames: esguardar, graduar-se, guardar-se
# arrugàiem
## Català
### Verb

arrugàiem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de arrugar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ru·gà·iem (4)
* Anagrames: agrimareu, agrimàreu, amagrireu, amagríreu, margaríeu, remugaria
# articulàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.ti.kuˈɫa.ɾəm/, occidental /aɾ.ti.kuˈɫa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

articulàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de articular.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb articular.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ti·cu·là·rem (5)
* Anagrama: matricularé
# articulem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ər.ti.kuˈɫɛm/ balear /əɾ.ti.kuˈɫəm/, /ər.ti.kuˈɫɛm/ Occidental: /aɾ.ti.kuˈɫem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

articulem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de articular.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb articular.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb articular.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ti·cu·lem (4)
* Heterograma de 9 lletres (aceilmrtu)
* Anagrama: matricule
# articulam
## Català
### Verb

articulam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de articular.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ti·cu·lam (4)
* Anagrames: matricula, matriculà, matrícula
# articulàsseu
## Català
### Verb

articulàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb articular.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ti·cu·làs·seu (5)
* Anagrama: auscultaries
# articulàssem
## Català
### Verb

articulàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb articular.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ti·cu·làs·sem (5)
* Anagrama: matriculessa
# articularem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ər.ti.ku.ɫəˈɾɛm/ balear /əɾ.ti.ku.ɫəˈɾəm/, /ər.ti.ku.ɫəˈɾɛm/ Occidental: /aɾ.ti.ku.ɫaˈɾem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

articularem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de articular.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ti·cu·la·rem (5)
* Anagrama: matricularé
# articuléssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.ti.kuˈɫe.sim/, occidental /aɾ.ti.kuˈɫe.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

articuléssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb articular.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ti·cu·lés·sim (5)
* Anagrama: matriculessi
# arrufessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ruˈfe.sis/, occidental /a.ruˈfe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

arrufessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrufar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ru·fes·sis (4)
* Anagrama: aferrussis
# arrufésseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ruˈfe.səw/, occidental /a.ruˈfe.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

arrufésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrufar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ru·fés·seu (4)
* Anagrama: aferrusseu
# arrufessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ruˈfe.sən/, occidental /a.ruˈfe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

arrufessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrufar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ru·fes·sen (4)
* Anagrama: aferrussen
# arrufàsseu
## Català
### Verb

arrufàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrufar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ru·fàs·seu (4)
* Anagrama: aferrussau
# arruféssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ruˈfe.səm/, occidental /a.ruˈfe.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

arruféssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrufar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ru·fés·sem (4)
* Anagrama: aferrussem
# arrufàssem
## Català
### Verb

arrufàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrufar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ru·fàs·sem (4)
* Anagrama: aferrussam
# arrufesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ruˈfe.səs/, occidental /a.ruˈfe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

arrufesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrufar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ru·fes·ses (4)
* Anagrames: aferrusses, aferrussés
# arrufessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ruˈfe.sin/, occidental /a.ruˈfe.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

arrufessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrufar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ru·fes·sin (4)
* Anagrama: aferrussin
# arrufessi
## Català
### Verb

arrufessi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrufar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ru·fes·si (4)
* Anagrames: aferrussi, aferrussí, frissareu, frissàreu
# arruf
## Català
### Verb

arruf
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de arrufar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ruf (2)
* Anagrama: furar
# arrufàiem
## Català
### Verb

arrufàiem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de arrufar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ru·fà·iem (4)
* Anagrames: afirmareu, afirmàreu
# arrufasses
## Català
### Verb

arrufasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrufar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ru·fas·ses (4)
* Anagrama: aferrussàs
# arrufares
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ruˈfa.ɾəs/, occidental /a.ruˈfa.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

arrufares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de arrufar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrufar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ru·fa·res (4)
* Anagrama: arrufar-se
# arrufaien
## Català
### Verb

arrufaien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de arrufar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ru·fa·ien (4)
* Anagrama: nafraríeu
# arrufessa
## Català
### Verb

arrufessa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrufar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ru·fes·sa (4)
* Anagrames: aferrussa, aferrussà
# artigarem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ər.ti.ɣəˈɾɛm/ balear /əɾ.ti.ɣəˈɾəm/, /ər.ti.ɣəˈɾɛm/ Occidental: /aɾ.ti.ɣaˈɾem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

artigarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de artigar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ti·ga·rem (4)
* Anagrama: tragaríem
# artigarà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.ti.ɣəˈɾa/, occidental /aɾ.ti.ɣaˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

artigarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de artigar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ti·ga·rà (4)
* Anagrama: tragaria
# artigara
## Català
### Verb

artigara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb artigar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb artigar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ti·ga·ra (4)
* Anagrama: tragaria
# artigats
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.tiˈɣats/, occidental /aɾ.tiˈɣats/
   * Rimes: -ats

### Verb

artigats
* Participi masculí plural del verb artigar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ti·gats (3)
* Anagrama: tragitàs
# artigares
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.tiˈɣa.ɾəs/, occidental /aɾ.tiˈɣa.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

artigares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de artigar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb artigar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ti·ga·res (4)
* Anagrames: regitaràs, tragaries
# artigareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ər.ti.ɣəˈɾɛw/ balear /əɾ.ti.ɣəˈɾəw/, /ər.ti.ɣəˈɾɛw/ Occidental: /aɾ.ti.ɣaˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

artigareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de artigar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ti·ga·reu (4)
* Anagrames: tragaríeu, traiguera
# artigue
## Català
### Verb

artigue
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de artigar.
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb artigar.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb artigar.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb artigar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ti·gue (3)
* Heterograma de 7 lletres (aegirtu)
* Anagrames: atregui, ergatiu, gitareu, gitàreu, regitau, teúrgia, traigué
# artiguem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ər.tiˈɣɛm/ balear /əɾ.tiˈɣəm/, /ər.tiˈɣɛm/ Occidental: /aɾ.tiˈɣem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

artiguem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de artigar.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb artigar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb artigar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ti·guem (3)
* Heterograma de 8 lletres (aegimrtu)
* Anagrama: traïguem
# artigués
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.tiˈɣes/, occidental /aɾ.tiˈɣes/
   * Rimes: -es

### Verb

artigués
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb artigar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb artigar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ti·gués (3)
* Heterograma de 8 lletres (aegirstu)
* Anagrames: atreguis, ergatius, esguitar, traigués, triagues
# artiguéssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.tiˈɣe.sim/, occidental /aɾ.tiˈɣe.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

artiguéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb artigar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ti·gués·sim (4)
* Anagrama: mustigaries
# artigueu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ər.tiˈɣɛw/ balear /əɾ.tiˈɣəw/, /ər.tiˈɣɛw/ Occidental: /aɾ.tiˈɣew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

artigueu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de artigar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb artigar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb artigar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ti·gueu (3)
* Anagrama: traïgueu
# artigassen
## Català
### Verb

artigassen
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb artigar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ti·gas·sen (4)
* Anagrama: traginessa
# artigàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.tiˈɣa.ɾəm/, occidental /aɾ.tiˈɣa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

artigàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de artigar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb artigar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ti·gà·rem (4)
* Anagrama: tragaríem
# artigàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.tiˈɣa.ɾəw/, occidental /aɾ.tiˈɣa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

artigàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de artigar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb artigar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ti·gà·reu (4)
* Anagrames: tragaríeu, traiguera