OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# rossegui
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ruˈsɛ.ɣi/ balear /roˈsə.ɣi/, /ruˈsɛ.ɣi/ Occidental: /roˈse.ɣi/
   * Rimes: -ɛɡi

### Verb

rossegui
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de rossegar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb rossegar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb rossegar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb rossegar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ros·se·gui (3)
* Anagrama: roseguis
# rosseguí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ru.səˈɣi/ balear /ro.səˈɣi/, /ru.səˈɣi/ Occidental: /ro.seˈɣi/
   * Rimes: -i

### Verb

rosseguí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de rossegar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ros·se·guí (3)
* Anagrama: roseguis
# roseguis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ruˈzɛ.ɣis/ balear /roˈzə.ɣis/, /ruˈzɛ.ɣis/ Occidental: /roˈze.ɣis/
   * Rimes: -ɛɡis

### Verb

roseguis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb rosegar.

#### Variants

* rosegues, rosegos

### Miscel·lània

* Síl·labes: ro·se·guis (3)
* Anagrames: rossegui, rosseguí
# sorteig
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /surˈtɛt͡ʃ/ balear /soɾˈtət͡ʃ/, /surˈtɛt͡ʃ/ Occidental: /soɾˈtet͡ʃ/
   * Rimes: -ɛtʃ
   * Etimologia: De sortejar i la desinència Ø.

### Nom

sorteig m. ‎(plural sorteigs o sortejos)
* Acció de sortejar.
* Mètode per a prendre decisions basat en l'arbitrarietat o la casualitat d'un fet acordat prèviament.

#### Traduccions

* Anglès: raffle $^{(en)}$
* Castellà: sorteo $^{(es)}$
* Francès: tirer $^{(fr)}$

### Verb

sorteig
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de sortejar.

#### Variants

* sortejo, sortege, sortegi

### Miscel·lània

* Síl·labes: sor·teig (2)
* Heterograma de 7 lletres (egiorst)
* Anagrames: regitos, serigot, sortegi, sortegí, toregis

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# sortegi
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /surˈtɛ.ʒi/ balear /soɾˈtə.ʒi/, /surˈtɛ.ʒi/ Occidental: nord-occidental /sorˈte.ʒi/, valencià /soɾˈte.d͡ʒi/
   * Rimes: -ɛʒi

### Verb

sortegi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de sortejar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb sortejar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb sortejar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb sortejar.

#### Variants

* [1] sortejo, sortege, sorteig
* [2] sortege
* [3] sortege
* [4] sortege

### Miscel·lània

* Síl·labes: sor·te·gi (3)
* Heterograma de 7 lletres (egiorst)
* Anagrames: regitos, serigot, sorteig, toregis
# sortegí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /sur.təˈʒi/ balear /soɾ.təˈʒi/, /sur.təˈʒi/ Occidental: nord-occidental /sor.teˈʒi/, valencià /soɾ.teˈd͡ʒi/
   * Rimes: -i

### Verb

sortegí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de sortejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: sor·te·gí (3)
* Heterograma de 7 lletres (egiorst)
* Anagrames: regitos, serigot, sorteig, toregis
# toregis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /tuˈɾɛ.ʒis/ balear /toˈɾə.ʒis/, /tuˈɾɛ.ʒis/ Occidental: nord-occidental /toˈɾe.ʒis/, valencià /toˈɾe.d͡ʒis/
   * Rimes: -ɛʒis

### Verb

toregis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb torejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: to·re·gis (3)
* Heterograma de 7 lletres (egiorst)
* Anagrames: regitos, serigot, sortegi, sortegí, sorteig
# regitos
## Català
### Verb

regitos
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb regitar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: re·gi·tos (3)
* Heterograma de 7 lletres (egiorst)
* Anagrames: serigot, sortegi, sortegí, sorteig, toregis
# serigot
## Català

   * Pronúncia: oriental /sə.ɾiˈɣɔt/, occidental /se.ɾiˈɣɔt/
   * Rimes: -ɔt

### Nom

serigot m. ‎(plural serigots)
* (mallorquí, menorquí) Forma alternativa de xerigot.

### Miscel·lània

* Síl·labes: se·ri·got (3)
* Heterograma de 7 lletres (egiorst)
* Anagrames: regitos, sortegi, sortegí, sorteig, toregis

### Vegeu també

* Obres de referència: DNV, GDLC, DCVB
# rosegui
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ruˈzɛ.ɣi/ balear /roˈzə.ɣi/, /ruˈzɛ.ɣi/ Occidental: /roˈze.ɣi/
   * Rimes: -ɛɡi

### Verb

rosegui
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de rosegar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb rosegar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb rosegar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb rosegar.

#### Variants

* [1] rosego, rosegue, roseg
* [2] rosegue, rosego
* [3] rosegue, rosego
* [4] rosegue

### Miscel·lània

* Síl·labes: ro·se·gui (3)
* Heterograma de 7 lletres (egiorsu)
* Anagrames: eroguis, sorgíeu
# roseguí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ru.zəˈɣi/ balear /ro.zəˈɣi/, /ru.zəˈɣi/ Occidental: /ro.zeˈɣi/
   * Rimes: -i

### Verb

roseguí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de rosegar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ro·se·guí (3)
* Heterograma de 7 lletres (egiorsu)
* Anagrames: eroguis, sorgíeu
# eroguis
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈɾɔ.ɣis/, occidental /eˈɾɔ.ɣis/
   * Rimes: -ɔɡis

### Verb

eroguis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb erogar.

#### Variants

* erogues

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·ro·guis (3)
* Heterograma de 7 lletres (egiorsu)
* Anagrames: rosegui, roseguí, sorgíeu
# sorgíeu
## Català
### Verb

sorgíeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de sorgir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: sor·gí·eu (3)
* Heterograma de 7 lletres (egiorsu)
* Anagrames: eroguis, rosegui, roseguí
# pruïges
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /pɾuˈi.ʒəs/ Occidental: nord-occidental /pɾuˈi.ʒes/, valencià /pɾuˈi.d͡ʒes/

### Nom

pruïges f. pl.
* Forma plural de pruïja.

### Miscel·lània

* Síl·labes: pru·ï·ges (3)
* Heterograma de 7 lletres (egiprsu)
* Anagrames: preguis, urpegis
# urpegis
## Català
### Verb

urpegis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb urpejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ur·pe·gis (3)
* Heterograma de 7 lletres (egiprsu)
* Anagrames: preguis, pruïges
# preguis
## Català
### Verb

preguis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb pregar.

#### Variants

* pregues, pregos

### Miscel·lània

* Síl·labes: pre·guis (2)
* Heterograma de 7 lletres (egiprsu)
* Anagrames: pruïges, urpegis
# urpeig
## Català
### Verb

urpeig
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de urpejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ur·peig (2)
* Heterograma de 6 lletres (egipru)
* Anagrames: pregui, preguí, urpegi, urpegí
# urpegi
## Català
### Verb

urpegi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de urpejar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb urpejar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb urpejar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb urpejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ur·pe·gi (3)
* Heterograma de 6 lletres (egipru)
* Anagrames: pregui, preguí, urpeig
# urpegí
## Català
### Verb

urpegí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de urpejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ur·pe·gí (3)
* Heterograma de 6 lletres (egipru)
* Anagrames: pregui, preguí, urpeig
# pregui
## Català
### Verb

pregui
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de pregar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb pregar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb pregar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb pregar.

#### Variants

* [1] prego, pregue, preg
* [2] pregue, prego
* [3] pregue, prego
* [4] pregue

### Miscel·lània

* Síl·labes: pre·gui (2)
* Heterograma de 6 lletres (egipru)
* Anagrames: urpegi, urpegí, urpeig
# preguí
## Català
### Verb

preguí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de pregar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: pre·guí (2)
* Heterograma de 6 lletres (egipru)
* Anagrames: urpegi, urpegí, urpeig
# urgies
## Català

   * Pronúncia: oriental /urˈʒi.əs/, occidental /uɾˈd͡ʒi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

urgies
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de urgir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ur·gi·es (3)
* Heterograma de 6 lletres (egirsu)
* Anagrames: guiers, reguis, rigues, rigués, rugies, seguir
# rugies
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ruˈʒi.əs/ Occidental: nord-occidental /ruˈʒi.es/, valencià /ruˈd͡ʒi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

rugies
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de rugir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ru·gi·es (3)
* Heterograma de 6 lletres (egirsu)
* Anagrames: guiers, reguis, rigues, rigués, seguir, urgies
# rigués
## Català
### Verb

rigués
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb riure.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb riure.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ri·gués (2)
* Heterograma de 6 lletres (egirsu)
* Anagrames: guiers, reguis, rugies, seguir, urgies

## Català antic
### Verb

rigués
* primera persona singular (io, yo, jo) de l'imperfet de subjuntiu de riure
* tercera persona singular (él, eyl, ell) de l'imperfet de subjuntiu de riure

#### Variants

* [1] riés, riera, riguera
* [2] riés, riera, riguera
# rigues
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈri.ɣəs/, occidental /ˈri.ɣes/
   * Rimes: -iɡes

### Verb

rigues
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb riure.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ri·gues (2)
* Heterograma de 6 lletres (egirsu)
* Anagrames: guiers, reguis, rugies, seguir, urgies

## Català antic
### Verb

rigues
* segona persona singular (tu) del present de subjuntiu de riure
# guiers
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ɡiˈes/ Occidental: nord-occidental /ɡiˈes/, valencià /ɡiˈeɾs/
   * Rimes: -e(ɾ)s

### Nom

guiers m. pl.
* Forma plural de guier.

### Miscel·lània

* Síl·labes: gui·ers (2)
* Heterograma de 6 lletres (egirsu)
* Anagrames: reguis, rigues, rigués, rugies, seguir, urgies
# grives
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ˈɡɾi.βəs/, balear /ˈɡɾi.vəs/ Occidental: nord-occidental /ˈɡɾi.βes/ valencià /ˈɡɾi.ves/, /ˈɡɾi.βes/
   * Rimes: -ives

### Nom

grives f. pl.
* Forma plural de griva.

### Miscel·lània

* Síl·labes: gri·ves (2)
* Heterograma de 6 lletres (egirsv)
* Anagrama: grevis
# grevis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ˈɡɾe.βis/, balear /ˈɡɾe.vis/ Occidental: nord-occidental /ˈɡɾe.βis/ valencià /ˈɡɾe.vis/, /ˈɡɾe.βis/
   * Rimes: -evis

### Nom

grevis m. pl.
* Forma plural de grevi.

### Miscel·lània

* Síl·labes: gre·vis (2)
* Heterograma de 6 lletres (egirsv)
* Anagrama: grives
# rigué
## Català
### Verb

rigué
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de riure.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ri·gué (2)
* Anagrames: gireu, guier, regui, reguí

## Català antic
### Verb

rigué
* tercera persona singular (él, eyl, ell) del passat de riure

#### Variants

* ris, rié
# reguí
## Català

   * Pronúncia: oriental /rəˈɣi/, occidental /reˈɣi/
   * Rimes: -i

### Verb

reguí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de regar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: re·guí (2)
* Anagrames: gireu, guier, rigué
# gireu
## Català
### Verb

gireu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de girar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb girar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb girar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: gi·reu (2)
* Anagrames: guier, regui, reguí, rigué
# gestis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈʒes.tis/, occidental /ˈd͡ʒes.tis/
   * Rimes: -estis

### Verb

gestis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb gestar.

#### Variants

* gestes

### Miscel·lània

* Síl·labes: ges·tis (2)
* Anagrama: sitges

## Llatí

   * Pronúncia: /ˈɡɛs.tiːs/

### Verb

gestīs
* segona persona singular del present d'indicatiu actiu de gestiō
# gesti
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈʒes.ti/, occidental /ˈd͡ʒes.ti/
   * Rimes: -esti

### Verb

gesti
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de gestar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb gestar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb gestar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb gestar.

#### Variants

* [1] gesto, geste, gest
* [2] geste
* [3] geste
* [4] geste

### Miscel·lània

* Síl·labes: ges·ti (2)
* Anagrames: gites, gités, tiges
# gestí
## Català

   * Pronúncia: oriental /ʒəsˈti/, occidental /d͡ʒesˈti/
   * Rimes: -i

### Verb

gestí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de gestar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ges·tí (2)
* Anagrames: gites, gités, tiges
# tiges
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ˈti.ʒəs/ Occidental: nord-occidental /ˈti.ʒes/, valencià /ˈti.d͡ʒes/

### Nom

tiges f. pl.
* Forma plural de tija.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ti·ges (2)
* Anagrames: gesti, gestí, gites, gités

## Francès

   * Pronúncia: /tiʒ/

### Nom

tiges f. pl.
* forma plural de tige
# gites
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈʒi.təs/, occidental /ˈd͡ʒi.tes/
   * Rimes: -ites

### Verb

gites
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de gitar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb gitar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: gi·tes (2)
* Anagrames: gesti, gestí, tiges
# gités
## Català

   * Pronúncia: oriental /ʒiˈtes/, occidental /d͡ʒiˈtes/
   * Rimes: -es

### Verb

gités
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb gitar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb gitar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: gi·tés (2)
* Anagrames: gesti, gestí, tiges
# sopluge
## Català
### Verb

sopluge
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de soplujar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb soplujar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb soplujar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb soplujar.

#### Variants

* [1] soplujo, soplugi, sopluig
* [2] soplugi
* [3] soplugi
* [4] soplugi

### Miscel·lània

* Síl·labes: so·plu·ge (3)
* Heterograma de 7 lletres (eglopsu)
* Anagrames: esplugo, plogués
# esplugo
## Català
### Verb

esplugo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de esplugar.

#### Variants

* esplugue, esplugui, esplug

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·plu·go (3)
* Heterograma de 7 lletres (eglopsu)
* Anagrames: plogués, sopluge
# plogués
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /pɫuˈɣes/ balear /pɫoˈɣes/, /pɫuˈɣes/ Occidental: /pɫoˈɣes/
   * Rimes: -es

### Verb

plogués
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb ploure.

### Miscel·lània

* Síl·labes: plo·gués (2)
* Heterograma de 7 lletres (eglopsu)
* Anagrames: esplugo, sopluge
# esplug
## Català
### Verb

esplug
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de esplugar.

#### Variants

* esplugo, esplugue, esplugui

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·plug (2)
* Heterograma de 6 lletres (eglpsu)
* Anagrama: pluges
# pluges
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ˈpɫu.ʒəs/ Occidental: nord-occidental /ˈpɫu.ʒes/, valencià /ˈpɫu.d͡ʒes/
   * Rimes: -uʒes

### Nom

pluges f. pl.
* Forma plural de pluja.

### Miscel·lània

* Síl·labes: plu·ges (2)
* Heterograma de 6 lletres (eglpsu)
* Anagrama: esplug
# rossego
## Català
### Verb

rossego
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de rossegar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ros·se·go (3)
* Anagrama: rosegos
# rosegos
## Català
### Verb

rosegos
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb rosegar.

#### Variants

* roseguis, rosegues

### Miscel·lània

* Síl·labes: ro·se·gos (3)
* Anagrama: rossego
# pregos
## Català
### Verb

pregos
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb pregar.

#### Variants

* preguis, pregues

### Miscel·lània

* Síl·labes: pre·gos (2)
* Heterograma de 6 lletres (egoprs)
* Anagrama: gropes
# Rogé
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ruˈʒe/ balear /roˈʒe/, /ruˈʒe/ Occidental: nord-occidental /roˈʒe/, valencià /roˈd͡ʒe/
   * Rimes: -e
   * Etimologia: Variant de Roger per emmudiment de la consonant final.

### Nom propi

Rogé
* Cognom

### Miscel·lània

* Síl·labes: Ro·gé (2)
* Anagrames: ergo, erog, ogre, rego

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB
* Cognoms de la població, Idescat
# ogre
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈɔ.ɣɾə/, occidental /ˈɔ.ɣɾe/
   * Etimologia: Del francès ogre, del llatí Orcus ‎(«Orc»), divinitat infernal de la mitologia romana, segle XIX.

### Nom

ogre m. ‎(plural ogres, femení ogressa)
* Gegant dels contes populars que devora carn humana.
* Persona molt cruel.

#### Traduccions

* Anglès: ogre $^{(en)}$
* Castellà: ogro $^{(es)}$ m.
* Francès: ogre $^{(fr)}$ m.
* Italià: orco $^{(it)}$ m.

### Miscel·lània

* Síl·labes: o·gre (2)
* Anagrames: ergo $^{(revers)}$, erog, rego, Rogé

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# erog
## Català
### Verb

erog
* (balear, alguerès) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de erogar.

#### Variants

* erogo, erogue, erogui

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·rog (2)
* Anagrames: ergo, ogre, rego, Rogé
# ergo
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈer.ɡo/, occidental /ˈɛɾ.ɣo/
   * Etimologia: Del llatí ergo.

### Conjunció

ergo
* (llatinisme) doncs, conseqüentment; utilitzat per concloure un sil·logisme.

#### Traduccions

* Anglès: ergo $^{(en)}$
* Castellà: ergo $^{(es)}$
* Llatí: ergo $^{(la)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: er·go (2)
* Anagrames: erog, ogre $^{(revers)}$, rego, Rogé

### Vegeu també

* Obres de referència: GDLC

## Anglès

   * Pronúncia: /ˈɛɚɡoʊ/, /ˈɝɡoʊ/
   * Etimologia: Del llatí ergo, segle XIV.

### Conjunció

ergo
* ergo

### Miscel·lània

* Síl·labes: er·go (2)

### Vegeu també

* Obres de referència: Merriam, Collins, Cambridge, Dict

## Italià
### Verb

ergo
* primera persona singular (io) del present d'indicatiu de ergere
# sorge
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈsɔr.ʒə/, occidental /ˈsɔɾ.d͡ʒe/
   * Etimologia: De l'anglès soldier.

### Nom

sorge m. ‎(plural sorges)
* soldat

### Miscel·lània

* Síl·labes: sor·ge (2)
* Anagrames: ogres, regos, roges, roseg, sogre

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# sogre
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈsɔ.ɣɾə/, occidental /ˈsɔ.ɣɾe/
   * Homòfon: sogra
   * Etimologia: Del llatí socrus, «sogra» usat habitualment en femení.

### Nom

sogre m. ‎(plural sogres, femení sogra)
* Pare del marit o de la muller.

#### Sinònims

* pare polític

#### Antònims

* gendre, nora

#### Derivats

* ressogre
* consogre
* sograstre

#### Relacionats

| | | Polítics | Polítics | Consanguinis | Consanguinis | Consanguinis | Consanguinis | Consanguinis |
| | | Polítics | Polítics | Línia recta | Línia col·lateral | Línia col·lateral | Línia col·lateral | Línia col·lateral |
| Antecedents | -5 | | | quadravi (m) quadràvia (f) |
| Antecedents | -4 | | | rebesavi (m) rebesàvia (f) | quadrioncle (m) quadritia (f) |
| Antecedents | -3 | | | besavi (m) besàvia (f) | rebesoncle (m) rebestia (f) | rebesoncles valencians | rebesoncles valencians segons |
| Antecedents | -2 | | ressogre (m) ressogra (f) | avis: - avi (m) - àvia (f) | besoncle (m) bestia (f) | besoncles valencians | besoncles valencians segons |
| Antecedents | -1 | cononcle (m) contia (f) | sogres: - sogre (m) - sogra (f) | pares: - pare (m) - mare (f) | oncle (m) tia (f) | oncle valencià (m) tia valenciana (f) | oncles valencians segons |
| | 0 | cunyat (m) cunyada (f) | cònjuge: - marit (m) - muller (f) | si mateix | germà (m) germana (f) | cosí (germà) (m) cosina (germana) (f) | cosí prim (m) cosina prima (f) | cosí tercer (m) cosina tercera (f) |
| Descendents | +1 | | gendre (m) nora (f) | fills: - fill (m) - filla (f) | nebot (m) neboda (f) | nebot valencià (m) neboda valenciana (f) | nebots valencians segons |
| Descendents | +2 | | | nets: - net (m) - neta (f) | besnebot (m) besneboda (f) | renebots valencians |
| Descendents | +3 | | | besnet (m) besneta (f) | rebesnebot (m) rebesneboda (f) | rebesnebots valencians |
| Descendents | +4 | | | rebesnet (m) rebesneta (f) | quadrinebot (m) quadrineboda (f) | quadrinebots valencians |
| Descendents | +5 | | | quadrinet (m) quadrineta (f) | nebots cinquens | nebots cinquens valencians |

#### Traduccions

* Alemany: Schwiegervater $^{(de)}$ f.
* Anglès: father-in-law $^{(en)}$
* Castellà: suegro $^{(es)}$ m.
* Esperanto: bopatro $^{(eo)}$
* Francès: beau-père $^{(fr)}$ m.
* Gallec: sogro $^{(gl)}$ m.
* Italià: suocaro $^{(it)}$
* Llatí: socer $^{(la)}$ m.
* Llengua de signes catalana: SOGRE $^{(csc)}$
* Occità: sògre $^{(oc)}$ m.
* Portuguès: sogro $^{(pt)}$ m.
* Romanès: socru $^{(ro)}$ m.
* Sard: socru $^{(sc)}$ m.
* Volapük: lüfat $^{(vo)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: so·gre (2)
* Anagrames: ogres, regos, roges, roseg, sorge

### Vegeu també

* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom II.
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# roseg
## Català
### Verb

roseg
* (balear, alguerès) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de rosegar.

#### Variants

* rosego, rosegue, rosegui

### Miscel·lània

* Síl·labes: ro·seg (2)
* Anagrames: ogres, regos, roges, sogre, sorge
# roges
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ˈrɔ.ʒəs/, (gironí) /ˈro.ʒəs/ balear /ˈrɔ.d͡ʒəs/ Occidental: nord-occidental /ˈrɔ.ʒes/, valencià /ˈrɔ.d͡ʒes/
   * Rimes: -ɔʒes

### Adjectiu

roges f. pl.
* Forma plural de roja.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ro·ges (2)
* Anagrames: ogres, regos, roseg, sogre, sorge

## Occità

   * Pronúncia: /ˈru.d͡ʒes/

### Adjectiu

roges m. pl.
* forma plural de roge
# ogres
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈɔ.ɣɾəs/, occidental /ˈɔ.ɣɾes/
   * Rimes: -ɔɡɾes

### Nom

ogres m. pl.
* Forma plural de ogre.

### Miscel·lània

* Síl·labes: o·gres (2)
* Anagrames: regos, roges, roseg, sogre, sorge
# regos
## Català
### Verb

regos
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb regar.

#### Variants

* reguis, regues

### Miscel·lània

* Síl·labes: re·gos (2)
* Anagrames: ogres, roges, roseg, sogre, sorge
# gose
## Català
### Verb

gose
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de gosar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb gosar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb gosar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb gosar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: go·se (2)
* Anagrames: egos $^{(alfagrama)}$, sego, segó
# egos
## Català

   * Pronúncia: /ˈe.ɣos/

### Nom

egos m. pl.
* Forma plural de ego.

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·gos (2)
* Anagrames: gose, sego, segó

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \ˈe.ɣos\, meridional \ˈe.ɣoh\
       Americà: alt /ˈe.ɡ(o)s/, baix \ˈe.ɣoh\, austral \ˈe.ɣos\
   * Rimes: -eɡos

### Nom

egos m. pl.
* forma plural de ego

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·gos (2)
* Anagrames: geos, segó