OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# hendecasíl·lab
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.də.kəˈsiɫ.ɫəp/, /ən.də.kəˈsi.ɫəp/ balear /ən.də.kəˈsiɫ.ɫəp/ Occidental: /en.de.kaˈsiɫ.ɫap/, /en.de.kaˈsi.ɫap/
   * Rimes: -illap

### Nom

hendecasíl·lab m. ‎(plural hendecasíl·labs)
* Vers que de mètrica té onze síl·labes.

#### Derivats

* hendecasil·làbic

#### Relacionats

* [1] Vers: monosíl·lab, bisíl·lab o disíl·lab, trisíl·lab, tetrasíl·lab, pentasíl·lab, hexasíl·lab, heptasíl·lab, octosíl·lab, enneasíl·lab, decasíl·lab, dodecasíl·lab

#### Traduccions

* Castellà: verso endecasílabo $^{(es)}$ m.

### Adjectiu

hendecasíl·lab m. ‎(femení hendecasíl·laba, plural masculí hendecasíl·labs, plural femení hendecasíl·labes)
* Que té onze síl·labes.

#### Derivats

* hendecasil·làbic

#### Sinònims

* hendecasil·làbic

#### Relacionats

* monosíl·lab, bisíl·lab o disíl·lab, trisíl·lab, tetrasíl·lab, pentasíl·lab, hexasíl·lab, heptasíl·lab, octosíl·lab, enneasíl·lab, decasíl·lab, dodecasíl·lab, polisíl·lab

#### Traduccions

* Castellà: endecasílabo $^{(es)}$ m.

### Miscel·lània

* Síl·labes: hen·de·ca·síl·lab (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# hendecagonal
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.də.kə.ɣuˈnaɫ/ balear /ən.də.kə.ɣoˈnaɫ/, /ən.də.kə.ɣuˈnaɫ/ Occidental: /en.de.ka.ɣoˈnaɫ/
   * Rimes: -al
   * Etimologia: De hendecàgon i el sufix -al.

### Adjectiu

hendecagonal inv. ‎(plural hendecagonals)
* Relatiu o pertanyent a l'hendecàgon.
* Que té onze angles.
* Que té per base un hendecàgon.

#### Traduccions
### Miscel·lània

* Síl·labes: hen·de·ca·go·nal (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# henceforth
## Anglès
### Adverbi

henceforth ‎(no comparable)
* (formal) d'ara endavant
* (formal) d'aleshores endavant

### Vegeu també

* Diccionari Anglès-Català de Codi Obert (DACCO)
# hendersonstormvogel
## Neerlandès

   * Pronúncia:
   * Etimologia: Del nesònim illa Henderson (arxipèlag de les illes Pitcairn, al Pacífic) i stormvogel ‎(«petrell; fulmar; baldriga»).

### Nom

hendersonstormvogel m. ‎(plural hendersonstormvogels)
* (ornitologia) petrell de Henderson (Pterodroma atrata)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia en neerlandès.
* Article corresponent a Viquiespècies.
# haik
## Català

   * Pronúncia: /ˈhajk/
   * Rimes: -ajk
   * Etimologia: De l'àrab حايك ‎(hàïk, literalment «teixit»).

### Nom

haik m. ‎(plural haiks)
* Capa femenina rectangular, tradicional del Magrib, que cobreix els cabells i el cos subjectant-se en les espatlles.

#### Relacionats

* amira, burca, gel·laba, hijab, khimar, nicab, sari, xador, xaila

#### Traduccions

* Anglès: haik $^{(en)}$
* Castellà: jaique $^{(es)}$ m.
* Francès: haïk $^{(fr)}$ m.

### Miscel·lània

* Síl·labes: 1

### Vegeu també

* Obres de referència: GDLC, Termcat
# haiks
## Català

   * Pronúncia: /ˈhajks/
   * Rimes: -ajks

### Nom

haiks m. pl.
* Forma plural de haik.

### Miscel·lània

* Síl·labes: 1
# haiguin
## Català
### Verb

haiguin
* (col·loquial septentrional, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb haver.
# haiguis
## Català
### Verb

haiguis
* (col·loquial septentrional, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb haver.
# haiku
## Català

   * Pronúncia: /ˈhái.ku/
   * Etimologia: Del japonès 俳句 ‎(haiku), del xinès antic 俳 ‎(bˠɛi, «[escriptura] paral·lela») + 句 ‎(kɨo$^H$, «línia»).

### Nom

haiku m. ‎(plural haikus)
* Forma potètica d'origen japonès de tres versos, generalment sense rima, en la qual s'hi compten exactament disset síl·labes.

#### Traduccions
### Miscel·lània

* Síl·labes: hai·ku (2)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC
# haigueu
## Català
### Verb

haigueu
* (col·loquial septentrional, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb haver.
# haigui
## Català
### Verb

haigui
* (col·loquial septentrional, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb haver.
# haima
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈhaj.mə/, occidental /ˈhaj.ma/
   * Etimologia: De l'àrab خَيْمَة ‎(haymah).

### Nom

haima f. ‎(plural haimes)
* Tenda dels beduïns.

#### Traduccions

* Castellà: jaima $^{(es)}$ f.

### Miscel·lània

* Síl·labes: hai·ma (2)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, ésAdir
# idolatràreu
## Català
### Verb

idolatràreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de idolatrar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb idolatrar.
# idolatràssim
## Català
### Verb

idolatràssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb idolatrar.
# idolatràs
## Català
### Verb

idolatràs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb idolatrar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb idolatrar.
# idolatràssem
## Català
### Verb

idolatràssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb idolatrar.
# idolatràssiu
## Català
### Verb

idolatràssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb idolatrar.
# idolatràveu
## Català
### Verb

idolatràveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de idolatrar.
# idolatràsseu
## Català
### Verb

idolatràsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb idolatrar.
# idolatré
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \i.ðo.laˈtɾe\
       Americà: alt /i.do.laˈt͡se/, baix \i.ðo.laˈtɾe\
   * Rimes: -e

### Verb

idolatré
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb idolatrar
# immergixen
## Català
### Verb

immergixen
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de immergir.
# immergírem
## Català
### Verb

immergírem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de immergir.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb immergir.
# immergix
## Català
### Verb

immergix
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de immergir.
* (occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb immergir.
# immergí
## Català
### Verb

immergí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de immergir.
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de immergir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·mer·gí (3)
* Anagrama: immigre
# immergíeu
## Català
### Verb

immergíeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de immergir.
# immergíreu
## Català
### Verb

immergíreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de immergir.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb immergir.
# immergixes
## Català
### Verb

immergixes
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de immergir.
# immergixo
## Català
### Verb

immergixo
* (nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de immergir.
# immergís
## Català
### Verb

immergís
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb immergir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb immergir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·mer·gís (3)
* Anagrames: esgrimim, immigres, immigrés
# hipotequeguessen
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /i.po.te.keˈɣe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

hipotequeguessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb hipotecar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [ells/elles/vostès] hipotequessin, hipotequessen, hipotecassin, hipotecassen o hipotecaren.
# hipotequeguesses
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /i.po.te.keˈɣe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

hipotequeguesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb hipotecar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [tu] hipotequessis, hipotequesses, hipotecassis, hipotecasses o hipotecares.
# hipotequeguéssom
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /i.po.te.keˈɣe.som/

### Verb

hipotequeguéssom
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb hipotecar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [nosaltres] hipotequéssim, hipotequéssem, hipotecàssem, hipotecàssim o hipotecàrem.
# hipotequessa
## Català

   * Pronúncia: oriental /i.pu.təˈke.sə/, occidental /i.po.teˈke.sa/
       Informal: /i.po.teˈke.sɛ/
   * Rimes: -esa

### Verb

hipotequessa
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb hipotecar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [jo] hipotequés, hipotecàs o hipotecara.
# hipotequegueu
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /i.po.te.keˈɣew/
   * Rimes: -ew

### Verb

hipotequegueu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb hipotecar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [que vosaltres/vós] hipotequeu.
# hipotequeguéssou
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /i.po.te.keˈɣe.sow/

### Verb

hipotequeguéssou
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb hipotecar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [vosaltres/vós] hipotequéssiu, hipotequésseu, hipotecàsseu, hipotecàssiu o hipotecàreu.
# hipotequen
## Català

   * Pronúncia: oriental /i.puˈte.kən/, occidental /i.poˈte.ken/
   * Rimes: -eken

### Verb

hipotequen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de hipotecar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb hipotecar.
    [Que ells/elles/vostès] hipotequin o hipotequen.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb hipotecar.
    Hipotequin o hipotequen [ells/elles/vostès].
# hipotequegués
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /i.po.te.keˈɣes/
   * Rimes: -es

### Verb

hipotequegués
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb hipotecar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [ell/ella/vostè] hipotequés, hipotecàs o hipotecara.
# haitzetaraino
## Basc
### Nom

haitzetaraino
* terminatiu definit plural de haitz
* terminatiu indefinit de haitz
# haitztzat
## Basc
### Nom

haitztzat
* prolatiu indefinit de haitz
# haitzetik
## Basc
### Nom

haitzetik
* ablatiu definit singular de haitz
# haitzez
## Basc
### Nom

haitzez
* instrumental definit plural de haitz
* instrumental indefinit de haitz
# haitzi
## Basc
### Nom

haitzi
* datiu indefinit de haitz
# haitzik
## Basc
### Nom

haitzik
* partitiu indefinit de haitz
# haixix
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əˈʃiʃ/ Occidental: nord-occidental /ajˈʃiʃ/ valencià /ajˈʃiʃ/, /aˈʃiʃ/
   * Rimes: -iʃ
   * Homòfon: haixixs
   * Etimologia: De l'àrab حشيش ‎(ḥašîš), amb el mateix significat, segle XIX.

### Nom

haixix m. ‎(plural haixixs)
* Droga al·lucinògena que s'obté de la resina del cànnabis.

#### Traduccions

* Anglès: hashish $^{(en)}$
* Castellà: hachís $^{(es)}$
* Francès: haschisch $^{(fr)}$
* Italià: hascisc $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: hai·xix (2)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# haitzetarantz
## Basc
### Nom

haitzetarantz
* al·latiu direccional definit plural de haitz
* al·latiu direccional indefinit de haitz
# haitzetatik
## Basc
### Nom

haitzetatik
* ablatiu definit plural de haitz
* ablatiu indefinit de haitz
# imitaran
## Català
### Verb

imitaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de imitar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·mi·ta·ran (4)
* Anagrames: intimara, intimarà
# imitam
## Català
### Verb

imitam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de imitar.
# imitant
## Català
### Verb

imitant
* Gerundi del verb imitar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·mi·tant (3)
* Anagrama: intimat
# imitaien
## Català
### Verb

imitaien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de imitar.
# imitares
## Català

   * Pronúncia: oriental /i.miˈta.ɾəs/, occidental /i.miˈta.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

imitares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de imitar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb imitar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·mi·ta·res (4)
* Anagrames: arítmies, simetria

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /i.miˈta.ɾes/, meridional /i.miˈta.ɾeh/
       Americà: alt /i.miˈta.(ɾe)s/, baix /i.miˈta.ɾeh/, austral /i.miˈta.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

imitares
* segona persona del singular (tú, vos) del futur de subjuntiu del verb imitar

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·mi·ta·res (4)
* Anagrames: emitirás, meritáis, remitáis, remitías, simetría, timareis, timaréis, tremíais

## Gallec
### Verb

imitares
* segona persona singular del futur de subjuntiu de imitar
* infinitiu personal de segona persona singular de imitar

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·mi·ta·res (4)
* Anagrames: emitirás, remitías, simetría
# imitara
## Català
### Verb

imitara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb imitar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb imitar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·mi·ta·ra (4)
* Anagrama: arítmia
# imitaren
## Català
### Verb

imitaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de imitar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb imitar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·mi·ta·ren (4)
* Anagrames: intimaré, mentiria
# imitaies
## Català
### Verb

imitaies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de imitar.
# humitejos
## Català
### Verb

humitejos
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb humitejar.
# humitejà
## Català
### Verb

humitejà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de humitejar.
# humitejàieu
## Català
### Verb

humitejàieu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de humitejar.
# humitejàrem
## Català
### Verb

humitejàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de humitejar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb humitejar.
# humitejavo
## Català
### Verb

humitejavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de humitejar.
# humitejo
## Català
### Verb

humitejo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de humitejar.
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb humitejar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb humitejar.
# humitejàreu
## Català
### Verb

humitejàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de humitejar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb humitejar.
# humitejaves
## Català
### Verb

humitejaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de humitejar.
# humitejavi
## Català
### Verb

humitejavi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de humitejar.
# herniaven
## Català
### Verb

herniaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de herniar.
# herniaves
## Català
### Verb

herniaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de herniar.
# hernien
## Català
### Verb

hernien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de herniar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb herniar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb herniar.
# herniau
## Català
### Verb

herniau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de herniar.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb herniar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: her·ni·au (3)
* Heterograma de 7 lletres (aehinru)
* Anagrama: haurien
# herniava
## Català
### Verb

herniava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de herniar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de herniar.
# hernie
## Català
### Verb

hernie
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de herniar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb herniar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb herniar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb herniar.
# hernies
## Català
### Verb

hernies
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de herniar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb herniar.
# herniessen
## Català
### Verb

herniessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb herniar.
# importunaren
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.pur.tuˈna.ɾən/, occidental /im.poɾ.tuˈna.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

importunaren
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de importunar.
    [Ells/elles/vostès] importunaren o van/varen importunar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb importunar.
    Forma valenciana: [ells/elles/vostès] importunessin, importunessen, importunassen, importunassin o importunaren.
# importunament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.purˌtu.nəˈmen/ balear /im.poɾˌtu.nəˈment/, /im.purˌtu.nəˈmen/ Occidental: nord-occidental /im.porˌtu.naˈmen/ valencià /im.poɾˌtu.naˈment/, /im.poɾˌtu.naˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De importú i el sufix -ment, segle XV.

### Adverbi

importunament
* D’una manera importuna.

#### Traduccions

* Anglès: importunately $^{(en)}$
* Castellà: importunamente $^{(es)}$
* Francès: importunément $^{(fr)}$
* Italià: importunamente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·por·tu·na·ment (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# importunamente
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /im.poɾˌtu.naˈmen.te/
       Americà: alt /im.poɾˌtu.naˈmen.t(e)/, baix /im.poɾˌtu.naˈmen.te/
   * Rimes: -ente
   * Etimologia: De importuno i el sufix -mente.

### Adverbi

importunamente
* importunament

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·por·tu·na·men·te (6)

## Italià

   * Pronúncia: /im.porˌtu.naˈmen.te/
   * Etimologia: De importuno i el sufix -mente.

### Adverbi

importunamente
* importunament

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·por·tu·na·mén·te (6)
# importunares
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.pur.tuˈna.ɾəs/, occidental /im.poɾ.tuˈna.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

importunares
* Segona persona del singular (tu) del passat simple de importunar.
    [Tu] importunares o et vas/vares importunar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb importunar.
    Forma valenciana: [tu] importunessis, importunesses, importunasses, importunassis o importunares.
# importunar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.pur.tuˈna/ balear /im.poɾ.tuˈna/, /im.pur.tuˈna/ alguerès /am.pul.tuˈna/ Occidental: nord-occidental /im.por.tuˈna/ valencià /im.poɾ.tuˈnaɾ/, /im.poɾ.tuˈna/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: importunà
   * Etimologia: De importú i la desinència -ar, segle XV.

### Verb

importunar trans.
* Incomodar o molestar amb alguna pretensió o sol·licitud.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: importuno, importuna, importunem

#### Sinònims

* agreujar, amoïnar, avorrir, cansar, carregar, embafar, empipar, empudegar, enfastidir, enutjar, fastiguejar, fatigar, incomodar, molestar, saturar

#### Traduccions

* Anglès: bother $^{(en)}$, importune $^{(en)}$
* Castellà: importunar $^{(es)}$
* Francès: importuner $^{(fr)}$
* Italià: importunare $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·por·tu·nar (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom II.
* Vegeu el Diccionari de sinònims de Softcatalà-OpenThesaurus: importunar
# importunara
## Català

   * Pronúncia: valencià /im.poɾ.tuˈna.ɾa/
   * Rimes: -aɾa

### Verb

importunara
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb importunar.
    [Jo] importunés, importunàs o importunara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb importunar.
    [Ell/ella/vostè] importunés, importunàs o importunara.
# importunaran
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.pur.tu.nəˈɾan/, occidental /im.poɾ.tu.naˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

importunaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de importunar.
# importunam
## Català

   * Pronúncia: balear /im.poɾ.tuˈnam/, /im.puɾ.tuˈnam/
   * Rimes: -am

### Verb

importunam
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de importunar.
    Forma baleàrica: [nosaltres] importunem o importunam.
# implantam
## Català
### Verb

implantam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de implantar.
# implantaren
## Català
### Verb

implantaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de implantar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb implantar.

### Miscel·lània

* Anagrama: parlamentin
# implantara
## Català
### Verb

implantara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb implantar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb implantar.
# implantareu
## Català
### Verb

implantareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de implantar.
# implantaies
## Català
### Verb

implantaies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de implantar.
# implantar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /im.pɫənˈta/ Occidental: nord-occidental /im.pɫanˈta/ valencià /im.pɫanˈtaɾ/, /im.pɫanˈta/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: implantà
   * Etimologia: Del prefix im- i plantar, segle XV.

### Verb

implantar trans.
* Plantar profundament de forma que arreli.
* Introduir un costum, establir una institució.
* (medecina) Fer un implant.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: implanto, implanta, implantem

#### Traduccions

* Anglès: implant $^{(en)}$
* Castellà: implantar $^{(es)}$
* Francès: implanter $^{(fr)}$
* Italià: impiantare $^{(it)}$
* Anglès: introduce $^{(en)}$
* Castellà: implantar $^{(es)}$
* Francès: implanter $^{(fr)}$
* Italià: impiantare $^{(it)}$, instaurare $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·plan·tar (3)
* Anagrama: malparint

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /im.planˈtaɾ/, meridional \im.plaŋˈtaɾ\
       Americà: alt /im.planˈtaɾ/, baix \im.plaŋˈtaɾ\, austral /im.planˈtaɾ/
   * Rimes: -aɾ

### Verb

implantar ‎(present implanto, passat implanté, futur implantaré)
* implantar

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·plan·tar (3)
# implantaran
## Català
### Verb

implantaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de implantar.
# implantares
## Català
### Verb

implantares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de implantar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb implantar.

### Miscel·lània

* Anagrama: parlamentis