OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# alabateran
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˌa.ɫə.βə.təˈɾan/, occidental /ˌa.ɫa.ba.teˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

alabateran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de alabatre.
    Forma col·loquial per [ells/elles/vostès] alabatran.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·la·ba·te·ran (5)
* Anagrames: albaterana, atabalaren
# alabatera
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˌa.ɫə.βəˈte.ɾə/, occidental /ˌa.ɫa.baˈte.ɾa/
   * Rimes: -eɾa

### Verb

alabatera
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb alabatre.
    [Jo] alabatés o alabatera.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb alabatre.
    [Ell/ella/vostè] alabatés o alabatera.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·la·ba·te·ra (5)
* Anagrama: atabalaré
# alabateren
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˌa.ɫə.βəˈte.ɾən/, occidental /ˌa.ɫa.baˈte.ɾen/
   * Rimes: -eɾen

### Verb

alabateren
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de alabatre.
    [Ells/elles/vostès] alabateren o van/varen alabatre.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb alabatre.
    Forma valenciana: [ells/elles/vostès] alabatessin, alabatessen o alabateren.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·la·ba·te·ren (5)
# alabata
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˌa.ɫəˈβa.tə/, occidental /ˌa.ɫaˈba.ta/
   * Rimes: -ata

### Verb

alabata
* (balear, occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb alabatre.
    [Que jo] alabati o alabata.
* (balear, occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb alabatre.
    [Que ell/ella/vostè] alabati o alabata.
* (balear, occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb alabatre.
    [Ell/ella/vostè] alabati o alabata.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·la·ba·ta (4)
* Anagrames: atabala $^{(revers)}$, atabalà

## Occità
### Verb

alabata
* primera persona singular (ieu, jo) del present de subjuntiu de alabatre
* tercera persona singular (el/eth, ela/era) del present de subjuntiu de alabatre
# descordar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kurˈda/ balear /dəs.koɾˈða/, /dəs.kurˈða/ Occidental: nord-occidental /des.korˈða/ valencià /des.koɾˈðaɾ/, /des.koɾˈða/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: cordà
   * Etimologia: Del prefix des- i cordar, segle XV.

### Verb

descordar trans., pron. ‎(pronominal descordar-se)
* Deslligar els cordons, o botons o altres elements que es fan servir per tancar o unir una peça de vestit.
    «La cuidadora es descorda la bata blanca, se la treu amb lentitud. Es descorda la brusa, se la treu amb lentitud. Es posa les mans a l'esquena i es descorda els sostenidors.» (Antònia Carré-Pons, Com s'esbrava la mala llet, Club Editor 1959)
* (pronominal) Desfer-se un lligam.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: descordo, descorda, descordem Vocal rizotònica: /ɔ/

#### Sinònims

* desatrossar, desfer, desfermar, deslligar, despassar

#### Hipònims

* desbotonar, desllaçar, desengafetar, desnuar

#### Derivats

* descordament, descordat

#### Traduccions

* Anglès: unfasten $^{(en)}$, undo $^{(en)}$
* Castellà: desabrochar $^{(es)}$
* Francès: déboutonner $^{(fr)}$
* Italià: sbottonare $^{(it)}$
* Anglès: unlace $^{(en)}$
* Castellà: desatar $^{(es)}$
* Francès: délacer $^{(fr)}$
* Italià: slacciare $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·cor·dar (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, DCVB

## Català antic

   * Etimologia: [1] De cordar.
   * Etimologia: [2] Del llatí discordare.

### Verb

descordar
* Desfer el retorciment o trenat d’una corda.
    «De tres cordells Amor deu fer sa corda, car hu romp tost e l' altre molt no dura; si 'l terç no y és, la corda se descorda.» (Ausiàs March, Poesies, s. XV)
* descordar
    «E despullà 's prestament la gonella que tenia ja tota descordada com Tirant la véu en camisa sortí del lit donant hun gran salt» (Joanot Martorell, Tirant lo Blanc, 1460-1464)

#### Conjugació
### Verb

descordar
* forma alternativa de discordar
    «Los perayres s’ajustaren e elegiren e donaren per veedors dos hòmens de lur offici, la un dels quals era Aymerich Berart, qui era adonchs aquí per zizaniar e descordar los fets que sabets.» (Epistolari de la València medieval: mestres contra masips, 1401)

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB, Faraudo, DTCA, CIVAL
# descordist
## Català antic
### Verb

descordist
* segona persona singular (tu) del passat de descordar

#### Variants

* descordast, descordares
# descordaríets
## Català antic
### Verb

descordaríets
* segona persona plural (vós, vosaltres) del condicional de descordar

#### Variants

* descordaríeu
# descords
## Català antic
### Verb

descords
* segona persona singular (tu) del present de subjuntiu de descordar
# descordets
## Català antic
### Verb

descordets
* segona persona plural (vós, vosaltres) del present de subjuntiu de descordar

#### Variants

* descordeu
# descordast
## Català antic
### Verb

descordast
* segona persona singular (tu) del passat de descordar

#### Variants

* descordist, descordares
# descordàssets
## Català antic
### Verb

descordàssets
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de descordar

#### Variants

* descordàsseu, descordàrets, descordàreu
# descordàvets
## Català antic
### Verb

descordàvets
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de descordar
# descordava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kurˈda.βə/ balear /dəs.koɾˈða.və/, /dəs.kurˈða.və/ Occidental: nord-occidental /des.korˈða.βa/ valencià /des.koɾˈða.va/, /des.koɾˈða.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

descordava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de descordar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de descordar.

#### Variants

* [1] descordavi, descordaia
* [2] descordaia

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·cor·da·va (4)

## Català antic
### Verb

descordava
* primera persona singular (io, yo, jo) de l'imperfet d'indicatiu de descordar
* tercera persona singular (él, eyl, ell) de l'imperfet d'indicatiu de descordar
# descordessin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kurˈde.sin/ balear /dəs.koɾˈðe.sin/, /dəs.kurˈðe.sin/ Occidental: /des.koɾˈðe.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

descordessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb descordar.

#### Variants

* descordeguessen, descordessen, descordassin, descordassen, descordaren

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·cor·des·sin (4)
# descordes
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəsˈkɔr.dəs/, occidental /desˈkɔɾ.ðes/
   * Rimes: -ɔɾdes

### Verb

descordes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de descordar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb descordar.

#### Variants

* [2] descordis, descordos

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·cor·des (3)

## Català antic
### Verb

descordes
* segona persona singular (tu) del present d'indicatiu de descordar
# descordeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kurˈdɛw/ balear /dəs.koɾˈðəw/, /dəs.kurˈðɛw/ Occidental: /des.koɾˈðew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

descordeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de descordar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb descordar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb descordar.

#### Variants

* [1] descordau
* [2] descordegueu
* [3] descordau

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·cor·deu (3)

## Català antic
### Verb

descordeu
* segona persona plural (vós, vosaltres) del present de subjuntiu de descordar

#### Variants

* descordets
# descordem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kurˈdɛm/ balear /dəs.koɾˈðəm/, /dəs.kurˈðɛm/ Occidental: /des.koɾˈðem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

descordem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de descordar.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb descordar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb descordar.

#### Variants

* [1] descordam
* [2] descordeguem

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·cor·dem (3)

## Català antic
### Verb

descordem
* primera persona plural (nós, nosaltres) del present de subjuntiu de descordar
* primera persona plural (nós, nosaltres) de l'imperatiu de descordar
# descorden
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəsˈkɔr.dən/, occidental /desˈkɔɾ.ðen/

### Verb

descorden
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de descordar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb descordar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb descordar.

#### Variants

* [2] descordin
* [3] descordin

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·cor·den (3)

## Català antic
### Verb

descorden
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) del present d'indicatiu de descordar
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) del present de subjuntiu de descordar
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) de l'imperatiu de descordar
# descordaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kurˈda.βən/ balear /dəs.koɾˈða.vən/, /dəs.kurˈða.vən/ Occidental: nord-occidental /des.korˈða.βen/ valencià /des.koɾˈða.ven/, /des.koɾˈða.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

descordaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de descordar.

#### Variants

* descordaien

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·cor·da·ven (4)

## Català antic
### Verb

descordaven
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) de l'imperfet d'indicatiu de descordar
# descordaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kurˈda.βəs/ balear /dəs.koɾˈða.vəs/, /dəs.kurˈða.vəs/ Occidental: nord-occidental /des.korˈða.βes/ valencià /des.koɾˈða.ves/, /des.koɾˈða.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

descordaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de descordar.

#### Variants

* descordaies

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·cor·da·ves (4)

## Català antic
### Verb

descordaves
* segona persona singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de descordar
# descordades
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kurˈda.ðəs/ balear /dəs.koɾˈða.ðəs/, /dəs.kurˈða.ðəs/ Occidental: /des.koɾˈða.ðes/
   * Rimes: -ades

### Verb

descordades
* Participi femení plural del verb descordar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·cor·da·des (4)
# descordi
## Català

   * Pronúncia: central /dəsˈkɔr.di/, occidental /desˈkɔɾ.ði/
   * Rimes: -ɔɾdi

### Verb

descordi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de descordar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb descordar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb descordar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb descordar.

#### Variants

* [1] descordo, descorde, descord
* [2] descorde, descordo
* [3] descorde, descordo
* [4] descorde

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·cor·di (3)
# descordis
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəsˈkɔr.dis/, occidental /desˈkɔɾ.ðis/

### Verb

descordis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb descordar.

#### Variants

* descordes, descordos

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·cor·dis (3)
# descordaran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kur.dəˈɾan/ balear /dəs.koɾ.ðəˈɾan/, /dəs.kur.ðəˈɾan/ Occidental: /des.koɾ.ðaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

descordaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de descordar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·cor·da·ran (4)

## Català antic
### Verb

descordaran
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) del futur de descordar
# descordessis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kurˈde.sis/ balear /dəs.koɾˈðe.sis/, /dəs.kurˈðe.sis/ Occidental: /des.koɾˈðe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

descordessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb descordar.

#### Variants

* descordeguesses, descordesses, descordassis, descordasses, descordares

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·cor·des·sis (4)
# descordàreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kurˈda.ɾəw/ balear /dəs.koɾˈða.ɾəw/, /dəs.kurˈða.ɾəw/ Occidental: /des.koɾˈða.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

descordàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de descordar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb descordar.

#### Variants

* [2] descordeguéssou, descordéssiu, descordésseu, descordàssiu, descordàsseu

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·cor·dà·reu (4)

## Català antic
### Verb

descordàreu
* segona persona plural (vós, vosaltres) del passat de descordar
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de descordar

#### Variants

* [1] descordàs, descordàrets
* [2] descordàssets, descordàsseu, descordàrets
# descordaràs
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kur.dəˈɾas/ balear /dəs.koɾ.ðəˈɾas/, /dəs.kur.ðəˈɾas/ Occidental: /des.koɾ.ðaˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

descordaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de descordar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·cor·da·ràs (4)

## Català antic
### Verb

descordaràs
* segona persona singular (tu) del futur de descordar
# descordo
## Català

   * Pronúncia: central /dəsˈkɔr.du/, occidental /desˈkɔɾ.ðo/

### Verb

descordo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de descordar.
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb descordar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb descordar.

#### Variants

* [1] descorde, descordi, descord
* [2] descordi, descorde
* [3] descordi, descorde

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·cor·do (3)
# descordéssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kurˈde.səm/ balear /dəs.koɾˈðe.səm/, /dəs.kurˈðe.səm/ Occidental: /des.koɾˈðe.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

descordéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb descordar.

#### Variants

* descordeguéssom, descordéssim, descordàssim, descordàssem, descordàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·cor·dés·sem (4)
# descordada
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kurˈda.ðə/ balear /dəs.koɾˈða.ðə/, /dəs.kurˈða.ðə/ Occidental: /des.koɾˈða.ða/
   * Rimes: -ada

### Verb

descordada
* Participi femení singular del verb descordar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·cor·da·da (4)
# descordaríeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kur.dəˈɾi.əw/ balear /dəs.koɾ.ðəˈɾi.əw/, /dəs.kur.ðəˈɾi.əw/ Occidental: /des.koɾ.ðaˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

descordaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de descordar.

#### Variants

* descordaríveu

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·cor·da·rí·eu (5)

## Català antic
### Verb

descordaríeu
* segona persona plural (vós, vosaltres) del condicional de descordar

#### Variants

* descordaríets
# descordessen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kurˈde.sən/ balear /dəs.koɾˈðe.sən/, /dəs.kurˈðe.sən/ Occidental: /des.koɾˈðe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

descordessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb descordar.

#### Variants

* descordeguessen, descordessin, descordassin, descordassen, descordaren

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·cor·des·sen (4)
# descordesses
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kurˈde.səs/ balear /dəs.koɾˈðe.səs/, /dəs.kurˈðe.səs/ Occidental: /des.koɾˈðe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

descordesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb descordar.

#### Variants

* descordeguesses, descordessis, descordassis, descordasses, descordares

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·cor·des·ses (4)
# descordin
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəsˈkɔr.din/, occidental /desˈkɔɾ.ðin/

### Verb

descordin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb descordar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb descordar.

#### Variants

* [1] descorden
* [2] descorden

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·cor·din (3)
# descordàrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kurˈda.ɾəm/ balear /dəs.koɾˈða.ɾəm/, /dəs.kurˈða.ɾəm/ Occidental: /des.koɾˈða.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

descordàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de descordar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb descordar.

#### Variants

* [2] descordeguéssom, descordéssim, descordéssem, descordàssim, descordàssem

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·cor·dà·rem (4)

## Català antic
### Verb

descordàrem
* primera persona plural (nós, nosaltres) del passat de descordar
* primera persona plural (nós, nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de descordar

#### Variants

* [1] descordam
* [2] descordàssem
# descordaries
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kur.dəˈɾi.əs/ balear /dəs.koɾ.ðəˈɾi.əs/, /dəs.kur.ðəˈɾi.əs/ Occidental: /des.koɾ.ðaˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

descordaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de descordar.

#### Variants

* descordarives

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·cor·da·ri·es (5)

## Català antic
### Verb

descordaries
* segona persona singular (tu) del condicional de descordar
# descordats
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kurˈdats/ balear /dəs.koɾˈðats/, /dəs.kurˈðats/ Occidental: /des.koɾˈðats/
   * Rimes: -ats

### Verb

descordats
* Participi masculí plural del verb descordar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·cor·dats (3)

## Català antic
### Verb

descordats
* segona persona plural (vós, vosaltres) del present d'indicatiu de descordar
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperatiu de descordar

#### Variants

* [1] descordau
* [2] descordau
# descordàvem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kurˈda.βəm/ balear /dəs.koɾˈða.vəm/, /dəs.kurˈða.vəm/ Occidental: nord-occidental /des.korˈða.βem/ valencià /des.koɾˈða.vem/, /des.koɾˈða.βem/
   * Rimes: -avem

### Verb

descordàvem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de descordar.

#### Variants

* descordàvom, descordàiem

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·cor·dà·vem (4)

## Català antic
### Verb

descordàvem
* primera persona plural (nós, nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de descordar
# descordésseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kurˈde.səw/ balear /dəs.koɾˈðe.səw/, /dəs.kurˈðe.səw/ Occidental: /des.koɾˈðe.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

descordésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb descordar.

#### Variants

* descordeguéssou, descordéssiu, descordàssiu, descordàsseu, descordàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·cor·dés·seu (4)
# descordarien
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kur.dəˈɾi.ən/ balear /dəs.koɾ.ðəˈɾi.ən/, /dəs.kur.ðəˈɾi.ən/ Occidental: /des.koɾ.ðaˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

descordarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de descordar.

#### Variants

* descordariven

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·cor·da·ri·en (5)

## Català antic
### Verb

descordarien
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) del condicional de descordar
# descordéssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kurˈde.sim/ balear /dəs.koɾˈðe.sim/, /dəs.kurˈðe.sim/ Occidental: /des.koɾˈðe.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

descordéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb descordar.

#### Variants

* descordeguéssom, descordéssem, descordàssim, descordàssem, descordàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·cor·dés·sim (4)
# descordéssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kurˈde.siw/ balear /dəs.koɾˈðe.siw/, /dəs.kurˈðe.siw/ Occidental: /des.koɾˈðe.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

descordéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb descordar.

#### Variants

* descordeguéssou, descordésseu, descordàssiu, descordàsseu, descordàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·cor·dés·siu (4)
# descordí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kurˈdi/ balear /dəs.koɾˈði/, /dəs.kurˈði/ Occidental: /des.koɾˈði/
   * Rimes: -i

### Verb

descordí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de descordar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·cor·dí (3)

## Català antic
### Verb

descordí
* primera persona singular (io, yo, jo) del passat de descordar

#### Variants

* descordé
# descordareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kur.dəˈɾɛw/ balear /dəs.koɾ.ðəˈɾəw/, /dəs.kur.ðəˈɾɛw/ Occidental: /des.koɾ.ðaˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

descordareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de descordar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·cor·da·reu (4)

## Català antic
### Verb

descordareu
* segona persona plural (vós, vosaltres) del futur de descordar

#### Variants

* descordarets
# descordaria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kur.dəˈɾi.ə/ balear /dəs.koɾ.ðəˈɾi.ə/, /dəs.kur.ðəˈɾi.ə/ Occidental: /des.koɾ.ðaˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

descordaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de descordar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de descordar.

#### Variants

* [1] descordariva
* [2] descordariva

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·cor·da·ri·a (5)

## Català antic
### Verb

descordaria
* primera persona singular (io, yo, jo) del condicional de descordar
* tercera persona singular (él, eyl, ell) del condicional de descordar
# descordaies
## Català
### Verb

descordaies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de descordar.

#### Variants

* descordaves

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·cor·da·ies (4)
# descordessi
## Català
### Verb

descordessi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb descordar.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb descordar.

#### Variants

* [1] descordessa, descordeguessa, descordés, descordàs, descordara
* [2] descordegués, descordés, descordàs, descordara

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·cor·des·si (4)
# descordessa
## Català
### Verb

descordessa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb descordar.

#### Variants

* descordessi, descordeguessa, descordés, descordàs, descordara

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·cor·des·sa (4)
# descordasses
## Català
### Verb

descordasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb descordar.

#### Variants

* descordeguesses, descordessis, descordesses, descordassis, descordares

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·cor·das·ses (4)

## Català antic
### Verb

descordasses
* segona persona singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu de descordar

#### Variants

* descordares
# descordos
## Català
### Verb

descordos
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb descordar.

#### Variants

* descordis, descordes

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·cor·dos (3)
# descordarives
## Català
### Verb

descordarives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de descordar.

#### Variants

* descordaries

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·cor·da·ri·ves (5)
# descordariva
## Català
### Verb

descordariva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de descordar.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de descordar.

#### Variants

* [1] descordaria
* [2] descordaria

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·cor·da·ri·va (5)