OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# comisario
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /ko.miˈsa.ɾjo/
       Americà: alt /ko.m(i)ˈsa.ɾjo/, baix /ko.miˈsa.ɾjo/
   * Rimes: -aɾjo

### Nom

comisario m. ‎(plural comisarios, femení comisaria)
* comissari

### Miscel·lània

* Síl·labes: co·mi·sa·rio (4)
# comiques
## Francès

   * Pronúncia: /kɔˈmik/

### Adjectiu

comiques inv. pl.
* forma plural de comique
# comisarias
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /ko.miˈsa.ɾjas/, meridional /ko.miˈsa.ɾjah/
       Americà: alt /ko.miˈsa.ɾ(ja)s/, baix /ko.miˈsa.ɾjah/, austral /ko.miˈsa.ɾjas/
   * Rimes: -aɾjas

### Nom

comisarias f. pl.
* forma plural de comisaria
# comisarias técnicas
## Castellà
### Nom

comisarias técnicas f. pl.
* forma plural de comisaria técnica
# comisario técnico
## Castellà
### Nom

comisario técnico m. ‎(plural comisarios técnicos, femení comisaria técnica)
* (basquetbol) comissari tècnic

### Vegeu també

* comisario técnico. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 octubre 2014].
# comino
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /koˈmi.no/
       Americà: alt /k(o)ˈmi.no/, baix /koˈmi.no/
   * Rimes: -ino

### Nom

comino m. ‎(plural cominos)
* comí

### Miscel·lània

* Síl·labes: co·mi·no (3)
# comisaria técnica
## Castellà
### Nom

comisaria técnica f. ‎(plural comisarias técnicas)
* forma femenina de comisario técnico
# conclusioni
## Llatí

   * Pronúncia: /kɔŋ.kluː.sɪˈoː.niː/

### Nom

conclūsiōnī
* datiu singular de conclūsiō
# conclusió
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kuŋ.kɫu.ziˈo/ balear /koŋ.kɫu.ziˈo/, /kuŋ.kɫu.ziˈo/ Occidental: /koŋ.kɫu.ziˈo/
   * Rimes: -o
   * Etimologia: Del llatí conclūsiōne(m), acusatiu de conclūsiō, segle XIV.

### Nom

conclusió f. ‎(plural conclusions)
* Acció de concloure
* Deducció que es deriva d'unes premisses.
* Part final d'un assaig o exposició en què es resumeixen les idees principals i les deduccions.

#### Sinònims

* acabament, fi
* deducció
* desenllaç

#### Traduccions

* Alemany: Schlussfolgerung $^{(de)}$ f.
* Anglès: conclusion $^{(en)}$
* Castellà: conclusión $^{(es)}$
* Francès: conclusion $^{(fr)}$
* Italià: conclusione $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·clu·si·ó (4)
* Anagrama: locucions

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC
# conclusionibus
## Llatí

   * Pronúncia: /kɔŋ.kluː.sɪˈoː.nɪ.bʊs/

### Nom

conclūsiōnibus
* datiu plural de conclūsiō
* ablatiu plural de conclūsiō
# conclusionis
## Llatí

   * Pronúncia: /kɔŋ.kluː.sɪˈoː.nɪs/

### Nom

conclūsiōnis
* genitiu singular de conclūsiō
# conclusivamente
## Italià

   * Pronúncia: /koŋ.kluˌzi.vaˈmen.te/
   * Etimologia: De conclusivo i el sufix -mente.

### Adverbi

conclusivamente
* conclusivament

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·clu·si·va·mén·te (6)
# conclusively
## Anglès

   * Etimologia: De conclusive i el sufix -ly.

### Adverbi

conclusively ‎(comparatiu more conclusively, superlatiu most conclusively)
* conclusivament
# conclusionum
## Llatí

   * Pronúncia: /kɔŋ.kluː.sɪˈoː.nʊm/

### Nom

conclūsiōnum
* genitiu plural de conclūsiō
# conclusivament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kuŋ.kɫuˌzi.βəˈmen/ balear /koŋ.kɫuˌzi.vəˈment/, /kuŋ.kɫuˌzi.vəˈmen/ Occidental: nord-occidental /koŋ.kɫuˌzi.βaˈmen/ valencià /koŋ.kɫuˌzi.vaˈment/, /koŋ.kɫuˌzi.βaˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De conclusiu i el sufix -ment.

### Adverbi

conclusivament
* D'una manera conclusiva.

#### Traduccions

* Anglès: conclusively $^{(en)}$
* Francès: enfin $^{(fr)}$
* Italià: conclusivamente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·clu·si·va·ment (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# conclusive
## Anglès
### Adjectiu

conclusive ‎(comparatiu more conclusive, superlatiu most conclusive)
* concloent
# clementem
## Llatí

   * Pronúncia: /kleːˈmɛn.tɛm/

### Adjectiu

clēmentem
* acusatiu masculí/femení singular de clēmēns
# cleft palate
## Anglès
### Nom

cleft palate ‎(incomptable)
* paladar fes

### Vegeu també

* cleft palate. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 setembre 2014].
# clemens
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈklɛ.mɛns/
   * Etimologia: Relacionat etimològicament amb clīnō ‎(«inclinar») i amb clivus ‎(«pendent, inclinació»).

### Adjectiu

clēmēns m. f. n. ‎(genitiu clēmentis, comparatiu clementior, superlatiu clementissimus)
* suau, lleu
    Ex.: clemens clivulus, (traducció: «una lleu costereta»)
* temperat
    Ex.: clementiores plagae, (traducció: «clima temperat»)
* calmat, moderat
    Ex.: clemens in disputando, (traducció: «moderat en la discussió»)
* clement, indulgent
    Ex.: ab innocentia clementissimus, (traducció: «home molt indulgent amb els qui són innocents»)

#### Declinació

Tercera declinació, nominatiu d'una terminació.
| Cas | Singular | Singular | Plural | Plural |
| Cas | Masc./Fem. | Neutre | Masc./Fem. | Neutre |
| Nominatiu | clēmēns | clēmēns | clēmentēs | clēmentia |
| Vocatiu | clēmēns | clēmēns | clēmentēs | clēmentia |
| Acusatiu | clēmentem | clēmēns | clēmentēs | clēmentia |
| Genitiu | clēmentis | clēmentis | clēmentium | clēmentium |
| Datiu | clēmentī | clēmentī | clēmentibus | clēmentibus |
| Ablatiu | clēmentī | clēmentī | clēmentibus | clēmentibus |

#### Antònims

* inclemens
* abruptus
# cleft lip
## Anglès
### Nom

cleft lip ‎(incomptable)
* llavi fes

### Vegeu també

* cleft lip. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 setembre 2014].
# cleda
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈkɫɛ.ðə/, occidental /ˈkɫe.ða/
   * Rimes: -ɛda
   * Etimologia: Del llatí tardà clēta, del gàl·lic *kleta, del protocèltic *kleitā, segle XIV.

### Nom

cleda f. ‎(plural cledes)
* Tancat per recollir el bestiar o l'aviram d'una granja, fet amb estaques clavades a terra i llistons.
* (històric, militar) Tancat o tauler de fusta reforçada per protegir-se dels tirs dels enemics.

#### Sinònims

* clos, pleta

#### Compostos i expressions

* "Tornar a la cleda"= Tornar una persona a la seva llar.

#### Traduccions

* Anglès: fold $^{(en)}$
* Castellà: redil $^{(es)}$ m.
* Francès: claie $^{(fr)}$ f.
* Occità: cleda $^{(oc)}$ f.

### Miscel·lània

* Síl·labes: cle·da (2)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \ˈkle.ða\
       Americà: alt /ˈkle.da/, baix \ˈkle.ða\
   * Rimes: -eda
   * Etimologia: Del català cleda

### Nom

cleda f. ‎(plural cledas)
* (militar) cleda

#### Sinònims

* mantelete

### Miscel·lània

* Síl·labes: cle·da (2)

## Occità

   * Pronúncia: /ˈkle.do̞/
   * Etimologia: De l'occità antic cleda.

### Nom

cleda f. ‎(plural cledas o cledes [aranès])
* cleda

## Occità antic

   * Etimologia: Del gàl·lic *clēta.

### Nom

cleda f.
* cleda, reixat
# cledas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \ˈkle.ðas\, meridional \ˈkle.ðah\
       Americà: alt /ˈkle.d(a)s/, baix \ˈkle.ðah\, austral \ˈkle.ðas\
   * Rimes: -edas

### Nom

cledas f. pl.
* forma plural de cleda

## Occità

   * Pronúncia: /ˈkle.do̞s/

### Nom

cledas
* forma plural de cleda
# clef
## Anglès
### Nom

clef ‎(plural clefs)
* clau (símbol)
# clefs
## Anglès
### Nom

clefs
* forma plural de clef
# combinàssiu
## Català
### Verb

combinàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb combinar.
# combinésseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kum.biˈne.səw/ balear /kom.biˈne.səw/, /kum.biˈne.səw/ Occidental: /kom.biˈne.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

combinésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb combinar.
# combinéssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kum.biˈne.sim/ balear /kom.biˈne.sim/, /kum.biˈne.sim/ Occidental: /kom.biˈne.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

combinéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb combinar.
# combinéssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kum.biˈne.səm/ balear /kom.biˈne.səm/, /kum.biˈne.səm/ Occidental: /kom.biˈne.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

combinéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb combinar.
# combinéssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kum.biˈne.siw/ balear /kom.biˈne.siw/, /kum.biˈne.siw/ Occidental: /kom.biˈne.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

combinéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb combinar.
# combinàssim
## Català
### Verb

combinàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb combinar.
# combinàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kum.biˈna.βəw/ balear /kom.biˈna.vəw/, /kum.biˈna.vəw/ Occidental: nord-occidental /kom.biˈna.βew/ valencià /kom.biˈna.vew/, /kom.biˈna.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

combinàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de combinar.
# combinés
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kum.biˈnes/ balear /kom.biˈnes/, /kum.biˈnes/ Occidental: /kom.biˈnes/
   * Rimes: -es

### Verb

combinés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb combinar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb combinar.
# congedasti
## Italià
### Verb

congedasti
* segona persona singular (tu) del passat de congedare
# congedasse
## Italià
### Verb

congedasse
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperfet de subjuntiu de congedare
# congedata
## Italià
### Verb

congedata
* participi passat femení singular de congedare
# congedati
## Italià
### Verb

congedati
* participi passat masculí plural de congedare
# congedato
## Italià
### Verb

congedato m. ‎(femení congedata, plural masculí congedati, plural femení congedate)
* participi passat masculí singular de congedare
# congedassero
## Italià
### Verb

congedassero
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperfet de subjuntiu de congedare
# congedassi
## Italià
### Verb

congedassi
* primera persona singular (io) de l'imperfet de subjuntiu de congedare
* segona persona singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu de congedare
# congedassimo
## Italià
### Verb

congedassimo
* primera persona plural (noi) de l'imperfet de subjuntiu de congedare
# congedaste
## Italià
### Verb

congedaste
* segona persona plural (voi) del passat de congedare
* segona persona plural (voi) de l'imperfet de subjuntiu de congedare
# congedate
## Italià
### Verb

congedate
* participi passat femení plural de congedare
* segona persona plural (voi) del present d'indicatiu de congedare
* segona persona plural (voi) de l'imperatiu de congedare
# comptara
## Català
### Verb

comptara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb comptar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb comptar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: comp·ta·ra (3)
* Anagrama: comparat
# comptaran
## Català
### Verb

comptaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de comptar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: comp·ta·ran (3)
* Anagrama: comparant
# comptares
## Català
### Verb

comptares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de comptar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb comptar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: comp·ta·res (3)
* Heterograma de 9 lletres (acemoprst)
* Anagrama: emporcats
# comptareu
## Català
### Verb

comptareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de comptar.
# comptaria
## Català
### Verb

comptaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de comptar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de comptar.
# comptaren
## Català
### Verb

comptaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de comptar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb comptar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: comp·ta·ren (3)
* Heterograma de 9 lletres (acemnoprt)
* Anagrames: emporcant, pernoctam
# comptarien
## Català
### Verb

comptarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de comptar.

### Miscel·lània

* Anagrames: competiran, patrocinem
# comptariva
## Català
### Verb

comptariva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de comptar.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de comptar.
# comptaries
## Català
### Verb

comptaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de comptar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: comp·ta·ri·es (4)
* Heterograma de 10 lletres (aceimoprst)
* Anagrama: competiràs
# contravingues
## Català
### Verb

contravingues
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb contravenir.

#### Variants

* contravinguis, contravenguis, contravingos

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·tra·vin·gues (4)
* Anagrama: contravenguis
# contravingudes
## Català
### Verb

contravingudes
* Participi femení plural del verb contravenir.

#### Variants

* contravengudes

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·tra·vin·gu·des (5)
# contravinguem
## Català
### Verb

contravinguem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb contravenir.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb contravenir.

#### Variants

* [1] contravenguem, contravingam
* [2] contravenguem

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·tra·vin·guem (4)
# contravinguera
## Català
### Verb

contravinguera
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb contravenir.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb contravenir.

#### Variants

* [1] contravingués, contravengués
* [2] contravingués, contravengués

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·tra·vin·gue·ra (5)
# contravingueren
## Català
### Verb

contravingueren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de contravenir.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb contravenir.

#### Variants

* [1] contravengueren
* [2] contravinguessin, contravinguessen, contravenguessin

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·tra·vin·gue·ren (5)
# contravingueres
## Català
### Verb

contravingueres
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de contravenir.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb contravenir.

#### Variants

* [1] contravengueres
* [2] contravinguessis, contravinguesses, contravenguessis

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·tra·vin·gue·res (5)
# contravinguda
## Català
### Verb

contravinguda
* Participi femení singular del verb contravenir.

#### Variants

* contravenguda

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·tra·vin·gu·da (5)
# contravinguen
## Català
### Verb

contravinguen
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb contravenir.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb contravenir.

#### Variants

* [1] contravinguin, contravenguin
* [2] contravinguin, contravenguin

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·tra·vin·guen (4)
* Anagrama: contravenguin
# contravinguent
## Català
### Verb

contravinguent
* (col·loquial) Gerundi del verb contravenir.

#### Variants

* contravenint

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·tra·vin·guent (4)
# contravingos
## Català
### Verb

contravingos
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb contravenir.

#### Variants

* contravinguis, contravingues, contravenguis

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·tra·vin·gos (4)
# conicere
## Llatí

   * Pronúncia: /kɔˈnɪ.kɛ.rɛ/

### Verb

conicere
* infinitiu del present actiu de coniciō
# conicis
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈkɔ.nɪ.kɪs/

### Verb

conicis
* segona persona singular del present d'indicatiu actiu de coniciō
# conidi
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kuˈni.ði/ balear /koˈni.ði/, /kuˈni.ði/ Occidental: /koˈni.ði/
   * Rimes: -idi
   * Etimologia: Del grec antic κόνις ‎(kónis, «pols»).

### Nom

conidi m. ‎(plural conidis)
* Espora asexual immòbil formada directament a partir d'una hifa o cèl·lula conidiògena o esporògena.

#### Traduccions
### Miscel·lània

* Síl·labes: co·ni·di (3)
* Anagrama: indico

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC
# coniche
## Italià

   * Pronúncia: /ˈkɔː.ni.ke/

### Adjectiu

coniche f. pl.
* forma plural de conica
# conidioma
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ku.ni.ðiˈo.mə/ balear /ko.ni.ðiˈo.mə/, /ku.ni.ðiˈo.mə/ Occidental: /ko.ni.ðiˈo.ma/
   * Rimes: -oma
   * Etimologia: Del grec κόνι ‎(kóni, «pols») i ιδιος ‎(idios, «pel mateix»)

### Nom

conidioma m. ‎(plural conidiomes)
* Estructura especialitzada, formada per un conjunt d'hifes, on es produeixen els conidis.

#### Traduccions

* Anglès: conidioma $^{(en)}$
* Castellà: conidioma $^{(es)}$
* Francès: ? $^{(fr)}$
* Italià: ? $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: co·ni·di·o·ma (5)
* Anagrames: admonició, dominació

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# conically
## Anglès

   * Etimologia: De conical i el sufix -ly.

### Adverbi

conically ‎(comparatiu more conically, superlatiu most conically)
* cònicament
# conicio
## Llatí

   * Pronúncia: /kɔˈnɪ.kɪ.oː/
   * Etimologia: Del prefix con- i iaciō.

### Verb

coniciō ‎(1a present$^?$), conicis ‎(2a present), conicere ‎(infinitiu), coniēcī ‎(perfet), coniectum ‎(supí)
* connectar, jo connecto
* conjecturar, jo conjecturo
# conici
## Italià

   * Pronúncia: /ˈkɔː.ni.t͡ʃi/

### Adjectiu

conici m. pl.
* forma plural de conico
# combregà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kum.bɾəˈɣa/ balear /kom.bɾəˈɣa/, /kum.bɾəˈɣa/ Occidental: /kom.bɾeˈɣa/
   * Rimes: -a

### Verb

combregà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de combregar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: com·bre·gà (3)
* Heterograma de 8 lletres (abcegmor)
# combregàs
## Català
### Verb

combregàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb combregar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb combregar.

#### Variants

* [1] combreguessi, combregués, combregara
* [2] combreguessi, combregués, combregara

### Miscel·lània

* Síl·labes: com·bre·gàs (3)
* Heterograma de 9 lletres (abcegmors)
# combregàreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kum.bɾəˈɣa.ɾəw/ balear /kom.bɾəˈɣa.ɾəw/, /kum.bɾəˈɣa.ɾəw/ Occidental: /kom.bɾeˈɣa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

combregàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de combregar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb combregar.

#### Variants

* [2] combreguéssiu, combreguésseu, combregàssiu, combregàsseu

### Miscel·lània

* Síl·labes: com·bre·gà·reu (4)
# combreguí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kum.bɾəˈɣi/ balear /kom.bɾəˈɣi/, /kum.bɾəˈɣi/ Occidental: /kom.bɾeˈɣi/
   * Rimes: -i

### Verb

combreguí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de combregar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: com·bre·guí (3)
* Heterograma de 9 lletres (bcegimoru)
* Anagrama: cobriguem
# combregàrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kum.bɾəˈɣa.ɾəm/ balear /kom.bɾəˈɣa.ɾəm/, /kum.bɾəˈɣa.ɾəm/ Occidental: /kom.bɾeˈɣa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

combregàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de combregar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb combregar.

#### Variants

* [2] combreguéssim, combreguéssem, combregàssim, combregàssem

### Miscel·lània

* Síl·labes: com·bre·gà·rem (4)
# combregàssim
## Català
### Verb

combregàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb combregar.

#### Variants

* combreguéssim, combreguéssem, combregàssem, combregàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: com·bre·gàs·sim (4)
# combregàssiu
## Català
### Verb

combregàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb combregar.

#### Variants

* combreguéssiu, combreguésseu, combregàsseu, combregàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: com·bre·gàs·siu (4)
# combreguéssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kum.bɾəˈɣe.siw/ balear /kom.bɾəˈɣe.siw/, /kum.bɾəˈɣe.siw/ Occidental: /kom.bɾeˈɣe.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

combreguéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb combregar.

#### Variants

* combreguésseu, combregàssiu, combregàsseu, combregàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: com·bre·gués·siu (4)
# combregàssem
## Català
### Verb

combregàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb combregar.

#### Variants

* combreguéssim, combreguéssem, combregàssim, combregàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: com·bre·gàs·sem (4)
# combregàsseu
## Català
### Verb

combregàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb combregar.

#### Variants

* combreguéssiu, combreguésseu, combregàssiu, combregàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: com·bre·gàs·seu (4)
# clerically
## Anglès

   * Etimologia: De clerical i el sufix -ly.

### Adverbi

clerically ‎(comparatiu more clerically, superlatiu most clerically)
* clericalment
# clergue
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈkɫɛr.ɡə/, occidental /ˈkɫɛɾ.ɣe/
   * Etimologia: Del llatí clericus, segle XII, del grec antic κληρικός ‎(klērikós, «del clergat»).

### Nom

clergue m. ‎(plural clergues)
* Dins del cristianisme, home que consagra la seva vida al servei de Déu.

#### Sinònims

* sacerdot, religiós, eclesiàstic, capellà, prevere, monjo

#### Traduccions

* Alemany: Kleriker $^{(de)}$ m.
* Anglès: cleric $^{(en)}$
* Castellà: clérigo $^{(es)}$
* Danès: gejstlig $^{(da)}$ c.
* Finès: pappi $^{(fi)}$
* Francès: clerc $^{(fr)}$, prêtre $^{(fr)}$ m.
* Gallec: crego $^{(gl)}$ m.
* Grec: κληρικός $^{(el)}$ m. ‎(klirikós)
* Irlandès: cléireach $^{(ga)}$ m.
* Islandès: klerkur $^{(is)}$ m.
* Italià: chierico $^{(it)}$
* Japonès: 牧師 $^{(ja)}$
* Llatí: sacerdos $^{(la)}$ m. f., pontifex $^{(la)}$ m., clericus $^{(la)}$ m.
* Neerlandès: geestelijke $^{(nl)}$ m.
* Noruec: geistlig $^{(no)}$ m.
* Polonès: duchowny $^{(pl)}$ m., kleryk $^{(pl)}$ m.
* Portuguès: clérigo $^{(pt)}$ m.
* Romanès: cleric $^{(ro)}$ m.
* Romaní: raśaj $^{(rom)}$ m.
* Rus: свяще́ннослужитель $^{(ru)}$ m. ‎(sviasxénnoslujitel), клирик $^{(ru)}$ m. ‎(klirik)
* Suec: klerk $^{(sv)}$ c.
* Xinès: 牧師 $^{(zh)}$ ‎(牧师, mùshī)

### Miscel·lània

* Síl·labes: cler·gue (2)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB, Optimot
# clerical
## Català

   * Pronúncia: oriental /kɫə.ɾiˈkaɫ/, occidental /kɫe.ɾiˈkaɫ/
   * Rimes: -al
   * Etimologia: Del llatí clēricāle(m), acusatiu de clēricālis, segle XIV.

### Adjectiu

clerical inv. ‎(plural clericals)
* Relatiu o pertanyent al clericat.
* A favor del clericat.

#### Derivats

* anticlerical

#### Traduccions
### Miscel·lània

* Síl·labes: cle·ri·cal (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# clericalment
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kɫə.ɾiˌkaɫˈmen/ balear /kɫə.ɾiˌkaɫˈment/, /kɫə.ɾiˌkaɫˈmen/ Occidental: nord-occidental /kɫe.ɾiˌkaɫˈmen/ valencià /kɫe.ɾiˌkaɫˈment/, /kɫe.ɾiˌkaɫˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De clerical i el sufix -ment.

### Adverbi

clericalment
* D'una manera clerical.

#### Traduccions

* Anglès: clerically $^{(en)}$
* Castellà: clericalmente $^{(es)}$
* Francès: cléricalement $^{(fr)}$
* Italià: clericalmente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: cle·ri·cal·ment (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# clerestories
## Anglès
### Nom

clerestories
* forma plural de clerestory