OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# intuíeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.tuˈi.əw/, occidental /in.tuˈi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

intuíeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de intuir.
# intumescentia cervicalis
## Llatí
### Nom

intumescentia cervicalis
* (Terminologia Anatomica) intumescència cervical

### Vegeu també

* intumescentia cervicalis. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# intuí
## Català

   * Pronúncia: /in.tuˈi/
   * Rimes: -i

### Verb

intuí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de intuir.
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de intuir.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /in.tuˈi/, meridional \iŋ.tuˈi\
       Americà: alt /in.t(u)ˈi/, baix \iŋ.tuˈi\, austral /in.tuˈi/
   * Rimes: -i

### Verb

intuí
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb intuir
# intuíem
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.tuˈi.əm/, occidental /in.tuˈi.em/
   * Rimes: -iem

### Verb

intuíem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de intuir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·tu·í·em (4)
* Anagrama: intimeu
# intuli
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈɪn.tʊ.liː/

### Verb

intulī
* primera persona singular del pretèrit perfet d'indicatiu actiu de īnferō
# intumescentia tympanica
## Llatí
### Nom

intumescentia tympanica
* (Terminologia Anatomica) gangli timpànic, intumescència timpànica

#### Sinònims

* ganglion thympanicum

### Vegeu també

* intumescentia tympanica. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# intumescentia lumbosacralis
## Llatí
### Nom

intumescentia lumbosacralis
* (Terminologia Anatomica) intumescència lumbar, intumescència lumbosacral

### Vegeu també

* intumescentia lumbosacralis. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# intussusception
## Anglès

   * Pronúncia: /ɪntəsəˈsɛpʃən/

### Nom

intussusception ‎(plural intussusceptions)
* intussuscepció

### Vegeu també

* intussusception. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 setembre 2014].
# intussusceptions
## Anglès
### Nom

intussusceptions
* forma plural de intussusception
# inundaríeu
## Català
### Verb

inundaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de inundar.
# inundarà
## Català
### Verb

inundarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de inundar.
# inundaré
## Català
### Verb

inundaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de inundar.
# inundarives
## Català
### Verb

inundarives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de inundar.
# inundariva
## Català
### Verb

inundariva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de inundar.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de inundar.
# inundariven
## Català
### Verb

inundariven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de inundar.
# inundaries
## Català
### Verb

inundaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de inundar.
# inundaràs
## Català
### Verb

inundaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de inundar.
# insaliven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.səˈɫi.βən/, balear /in.səˈɫi.vən/ Occidental: nord-occidental /in.saˈɫi.βen/ valencià /in.saˈɫi.ven/, /in.saˈɫi.βen/
   * Rimes: -iven

### Verb

insaliven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de insalivar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb insalivar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb insalivar.
# insalivesses
## Català
### Verb

insalivesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb insalivar.
# insalivessis
## Català
### Verb

insalivessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb insalivar.
# insalivi
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.səˈɫi.βi/, balear /in.səˈɫi.vi/ Occidental: nord-occidental /in.saˈɫi.βi/ valencià /in.saˈɫi.vi/, /in.saˈɫi.βi/
   * Rimes: -ivi

### Verb

insalivi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de insalivar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb insalivar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb insalivar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb insalivar.
# insalivessen
## Català
### Verb

insalivessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb insalivar.
# insalivessin
## Català
### Verb

insalivessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb insalivar.
# insaliveu
## Català
### Verb

insaliveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de insalivar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb insalivar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb insalivar.
# insalive
## Català
### Verb

insalive
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de insalivar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb insalivar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb insalivar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb insalivar.
# insalives
## Català
### Verb

insalives
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de insalivar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb insalivar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·sa·li·ves (4)
* Anagrama: avilessin
# invitesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.biˈte.səs/, occidental /im.biˈte.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

invitesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb invitar.
    [Tu] invitessis, invitesses, invitasses, invitassis o invitares.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·vi·tes·ses (4)
* Anagrames: envestissi, visitessen
# invited
## Anglès

   * Pronúncia: /ɪnˈvaɪtɪd/ àudio (EUA)

### Verb

invited
* passat i participi de invite
# invitavi
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.wiːˈtaː.wiː/

### Verb

invītāvī
* primera persona singular del pretèrit perfet d'indicatiu actiu de invītō
# invitessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.biˈte.sən/, occidental /im.biˈte.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

invitessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb invitar.
    [Ells/elles/vostès] invitessin, invitessen, invitassen, invitassin o invitaren.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·vi·tes·sen (4)
* Anagrama: inventessi
# invites
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /imˈbi.təs/, balear /iɱˈvi.təs/ Occidental: /imˈbi.tes/, /iɱˈvi.tes/
   * Rimes: -ites

### Verb

invites
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de invitar.
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb invitar.
    [Que tu] invitis o invites; [tu] no invitis o invites.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·vi·tes (3)
* Anagrames: envisti, investi, investí, visiten

## Anglès
### Verb

invites
* tercera persona del singular (he, she, it) del present de invite
# invitaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.biˈta.βəs/, balear /iɱ.viˈta.vəs/ Occidental: nord-occidental /im.biˈta.βes/, valencià /iɱ.viˈta.ves/
   * Rimes: -aves

### Verb

invitaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de invitar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·vi·ta·ves (4)
* Anagrames: investiva, visitaven
# inviten
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /imˈbi.tən/, balear /iɱˈvi.tən/ Occidental: /imˈbi.ten/, /iɱˈvi.ten/
   * Rimes: -iten

### Verb

inviten
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de invitar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb invitar.
    [Que ells/elles/vostès] invitin o inviten.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb invitar.
    Invitin o inviten [ells/elles/vostès].

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·vi·ten (3)
* Anagrames: inventi, inventí
# invite
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /imˈbi.tə/, balear /iɱˈvi.tə/ Occidental: nord-occidental /imˈbi.te/ valencià /iɱˈvi.te/, /imˈbi.te/

### Verb

invite
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de invitar.
    Forma valenciana: [jo] invito, invite, invit o inviti.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb invitar.
    [Que jo] inviti o invite.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb invitar.
    [Que ell/ella/vostè] inviti o invite.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb invitar.
    Inviti o invite [ell/ella/vostè].

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·vi·te (3)
* Anagrama: evitin

## Anglès

   * Pronúncia: /ɪnˈvaɪt/ àudio (EUA)

### Verb

invite ‎(3a persona singular present invites, gerundi inviting, passat i participi invited)
* invitar
# inviter
## Francès

   * Pronúncia: /ɛ̃.viˈte/
   * Etimologia: Del llatí invitare.

### Verb

inviter
* invitar

## Llengua de signes francesa

* 1. je te inviter 2. tu me inviter 3. il le/lui inviter
# investiguegueu
## Català
### Verb

investiguegueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb investigar.
# investigos
## Català
### Verb

investigos
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb investigar.
# investigueguessen
## Català
### Verb

investigueguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb investigar.
# investigueguesses
## Català
### Verb

investigueguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb investigar.
# investigueguem
## Català
### Verb

investigueguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb investigar.
# investiguegués
## Català
### Verb

investiguegués
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb investigar.
# investigueguéssom
## Català
### Verb

investigueguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb investigar.
# investigue
## Català
### Verb

investigue
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de investigar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb investigar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb investigar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb investigar.
# investigueguessa
## Català
### Verb

investigueguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb investigar.
# investigueguéssou
## Català
### Verb

investigueguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb investigar.
# ironitzam
## Català
### Verb

ironitzam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de ironitzar.

### Miscel·lània

* Anagrames: minoritza, minoritzà
# ironitzaran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /i.ɾu.ni.d͡zəˈɾan/ balear /i.ɾo.ni.d͡zəˈɾan/, /i.ɾu.ni.d͡zəˈɾan/ Occidental: nord-occidental /i.ɾo.ni.d͡zaˈɾan/, valencià /i.ɾo.ni.zaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

ironitzaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de ironitzar.
# ironitza
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /i.ɾuˈni.d͡zə/ balear /i.ɾoˈni.d͡zə/, /i.ɾuˈni.d͡zə/ Occidental: nord-occidental /i.ɾoˈni.d͡za/, valencià /i.ɾoˈni.za/
   * Rimes: -idza

### Verb

ironitza
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de ironitzar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb ironitzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·ro·nit·za (4)
* Anagrama: ionitzar
# ironitzar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /i.ɾu.niˈd͡za/ balear /i.ɾo.niˈd͡za/, /i.ɾu.niˈd͡za/ Occidental: nord-occidental /i.ɾo.niˈd͡za/ valencià /i.ɾo.niˈzaɾ/, /i.ɾo.niˈza/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: ironitzà
   * Etimologia: De ironia i el sufix -itzar.

### Verb

ironitzar intr.
* Utilitzar un to d’ironia.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: ironitzo, ironitza, ironitzem

#### Traduccions

* Anglès: ironize $^{(en)}$
* Castellà: ironizar $^{(es)}$
* Francès: ironiser $^{(fr)}$
* Italià: ironizzare $^{(it)}$
* Occità: ironizar $^{(oc)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·ro·nit·zar (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# ironiis
## Llatí

   * Pronúncia: /iː.roːˈniː.iːs/

### Nom

īrōnīīs
* datiu plural de īrōnīa
* ablatiu plural de īrōnīa
# ironitz
## Català
### Verb

ironitz
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de ironitzar.
# ironitzara
## Català
### Verb

ironitzara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb ironitzar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb ironitzar.
# ironitzada
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /i.ɾu.niˈd͡za.ðə/ balear /i.ɾo.niˈd͡za.ðə/, /i.ɾu.niˈd͡za.ðə/ Occidental: nord-occidental /i.ɾo.niˈd͡za.ða/, valencià /i.ɾo.niˈza.ða/
   * Rimes: -ada

### Verb

ironitzada
* Participi femení singular del verb ironitzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·ro·nit·za·da (5)
* Anagrama: ioditzaran
# ironitzades
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /i.ɾu.niˈd͡za.ðəs/ balear /i.ɾo.niˈd͡za.ðəs/, /i.ɾu.niˈd͡za.ðəs/ Occidental: nord-occidental /i.ɾo.niˈd͡za.ðes/, valencià /i.ɾo.niˈza.ðes/
   * Rimes: -ades

### Verb

ironitzades
* Participi femení plural del verb ironitzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·ro·nit·za·des (5)
* Anagrama: desionitzar
# insistien
## Català
### Verb

insistien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de insistir.

## Català antic
### Verb

insistien
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) de l'imperfet d'indicatiu de insistir
# insisties
## Català
### Verb

insisties
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de insistir.

## Català antic
### Verb

insisties
* segona persona singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de insistir
# insistiguem
## Català
### Verb

insistiguem
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb insistir.
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb insistir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·sis·ti·guem (4)
* Anagrama: mitiguessin
# insistigueren
## Català
### Verb

insistigueren
* (col·loquial balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de insistir.
* (col·loquial valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb insistir.
# insistida
## Català
### Verb

insistida
* Participi femení singular del verb insistir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·sis·ti·da (4)
* Anagrama: insidiats
# insistia
## Català
### Verb

insistia
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de insistir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de insistir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·sis·ti·a (4)
* Anagrama: assitiïn

## Català antic
### Verb

insistia
* primera persona singular (io, yo, jo) de l'imperfet d'indicatiu de insistir
* tercera persona singular (él, eyl, ell) de l'imperfet d'indicatiu de insistir
# insistesquin
## Català
### Verb

insistesquin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb insistir.
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb insistir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·sis·tes·quin (4)
* Anagrama: insistisquen
# insistesquis
## Català
### Verb

insistesquis
* (balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb insistir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·sis·tes·quis (4)
* Anagrama: insistisques
# insistiguera
## Català
### Verb

insistiguera
* (col·loquial valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb insistir.
* (col·loquial valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb insistir.
# istripuetara
## Basc
### Nom

istripuetara
* al·latiu definit plural de istripu
# istripura
## Basc
### Nom

istripura
* al·latiu definit singular de istripu
# istripuetan
## Basc
### Nom

istripuetan
* inessiu definit plural de istripu
# istripuetatik
## Basc
### Nom

istripuetatik
* ablatiu definit plural de istripu
# istripuetako
## Basc
### Nom

istripuetako
* genitiu locatiu definit plural de istripu
# istripuetarantz
## Basc
### Nom

istripuetarantz
* al·latiu direccional definit plural de istripu
# istripuez
## Basc
### Nom

istripuez
* instrumental definit plural de istripu
# istripuetaraino
## Basc
### Nom

istripuetaraino
* terminatiu definit plural de istripu
# istripuk
## Basc
### Nom

istripuk
* ergatiu indefinit de istripu
# istripuko
## Basc
### Nom

istripuko
* genitiu locatiu definit singular de istripu
# iuventas
## Llatí

   * Pronúncia: /jʊˈwɛn.taːs/
   * Etimologia: De iuvenis i el sufix -tās, cognat amb iuventūs.

### Nom

iuventās f. ‎(genitiu iuventātis)
* jovent

#### Declinació

3a declinació -, -is (tema cons.) :
| Cas | Singular | Plural |
| Nominatiu | iuventās | iuventātēs |
| Vocatiu | iuventās | iuventātēs |
| Acusatiu | iuventātem | iuventātēs |
| Genitiu | iuventātis | iuventātum |
| Datiu | iuventātī | iuventātibus |
| Ablatiu | iuventāte | iuventātibus |

#### Sinònims

* iuventus
# iuventati
## Llatí

   * Pronúncia: /jʊ.wɛnˈtaː.tiː/

### Nom

iuventātī
* datiu singular de iuventās
# iuvenium
## Llatí

   * Pronúncia: /jʊˈwɛ.nɪ.ʊm/

### Adjectiu

iuvenium
* genitiu masculí/femení/neutre plural de iuvenis
# iuventates
## Llatí

   * Pronúncia: /jʊ.wɛnˈtaː.teːs/

### Nom

iuventātēs
* nominatiu plural de iuventās
* vocatiu plural de iuventās
* acusatiu plural de iuventās
# iuventus
## Llatí

   * Pronúncia: /jʊˈwɛn.tuːs/
   * Etimologia: De iuvenis i el sufix -tūs, cognat amb iuventās.

### Nom

iuventūs m. ‎(genitiu iuventūtis)
* (llatí clàssic) jovent
iuventus m. ‎(genitiu iuventūs)
* (llatí vulgar) jovent

#### Declinació

3a declinació -, -is (tema cons.) :
| Cas | Singular | Plural |
| Nominatiu | iuventūs | iuventūtēs |
| Vocatiu | iuventūs | iuventūtēs |
| Acusatiu | iuventūtem | iuventūtēs |
| Genitiu | iuventūtis | iuventūtum |
| Datiu | iuventūtī | iuventūtibus |
| Ablatiu | iuventūte | iuventūtibus |

#### Sinònims

* iuventas
# iuventate
## Llatí

   * Pronúncia: /jʊ.wɛnˈtaː.tɛ/

### Nom

iuventāte
* ablatiu singular de iuventās
# iuventatem
## Llatí

   * Pronúncia: /jʊ.wɛnˈtaː.tɛm/

### Nom

iuventātem
* acusatiu singular de iuventās
# iuventatibus
## Llatí

   * Pronúncia: /jʊ.wɛnˈtaː.tɪ.bʊs/

### Nom

iuventātibus
* datiu plural de iuventās
* ablatiu plural de iuventās
# iuventatis
## Llatí

   * Pronúncia: /jʊ.wɛnˈtaː.tɪs/

### Nom

iuventātis
* genitiu singular de iuventās
# iuventatum
## Llatí

   * Pronúncia: /jʊ.wɛnˈtaː.tʊm/

### Nom

iuventātum
* genitiu plural de iuventās
# jalonassen
## Català
### Verb

jalonassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb jalonar.
# jalonarà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ʒə.ɫu.nəˈɾa/ balear /ʒə.ɫo.nəˈɾa/, /ʒə.ɫu.nəˈɾa/ Occidental: /d͡ʒa.ɫo.naˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

jalonarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de jalonar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ja·lo·na·rà (4)
* Anagrames: ajornala, ajornalà
# jalonassis
## Català
### Verb

jalonassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb jalonar.
# jalonaré
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ʒə.ɫu.nəˈɾe/ balear /ʒə.ɫo.nəˈɾe/, /ʒə.ɫu.nəˈɾe/ Occidental: /d͡ʒa.ɫo.naˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

jalonaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de jalonar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ja·lo·na·ré (4)
* Anagrames: ajornale, enrajola, enrajolà
# jalonaríeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ʒə.ɫu.nəˈɾi.əw/ balear /ʒə.ɫo.nəˈɾi.əw/, /ʒə.ɫu.nəˈɾi.əw/ Occidental: /d͡ʒa.ɫo.naˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

jalonaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de jalonar.
# jalonasses
## Català
### Verb

jalonasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb jalonar.
# jalonassin
## Català
### Verb

jalonassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb jalonar.
# jalonaràs
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ʒə.ɫu.nəˈɾas/ balear /ʒə.ɫo.nəˈɾas/, /ʒə.ɫu.nəˈɾas/ Occidental: /d͡ʒa.ɫo.naˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

jalonaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de jalonar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ja·lo·na·ràs (4)
* Anagrama: ajornalàs
# intenda
## Italià
### Verb

intenda
* primera persona singular (io) del present de subjuntiu de intendere
* segona persona singular (tu) del present de subjuntiu de intendere
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del present de subjuntiu de intendere
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperatiu de intendere
# intendano
## Italià
### Verb

intendano
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del present de subjuntiu de intendere
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperatiu de intendere
# intenciones
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /in.tenˈθjo.nes/, meridional \iŋ.teŋˈθjo.neh\
       Americà: alt /in.tenˈsjo.n(e)s/, baix \iŋ.teŋˈsjo.neh\, austral /in.tenˈsjo.nes/
   * Rimes: -ones

### Nom

intenciones f. pl.
* forma plural de intención

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ten·cio·nes (4)