OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# armaré
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.məˈɾe/, occidental /aɾ.maˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

armaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de armar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ma·ré (3)
* Anagrames: amarre, amerar, armera, arream, remara, remarà

## Castellà

   * Pronúncia: /aɾ.maˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

armaré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb armar

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ma·ré (3)
* Anagrames: amarre, amarré, amerar, armera, marear, marera, marrea, marreá, merara, merará, ramear, ramera, reamar, rearma, rearmá, remara, remará
# amarre
## Català
### Verb

amarre
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de amarrar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb amarrar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb amarrar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb amarrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mar·re (3)
* Anagrames: amerar, armaré, armera, arream, remara, remarà

## Castellà

   * Pronúncia: /aˈma.re/
   * Rimes: -are
   * Etimologia: De amarrar.

### Nom

amarre m. ‎(plural amarres)
* amarratge

### Verb

amarre
* primera persona del singular (yo) del present de subjuntiu del verb amarrar
* tercera persona del singular (él, ella, usted) del present de subjuntiu del verb amarrar
* tercera persona del singular (él, ella, usted) de l'imperatiu del verb amarrar

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ma·rre (3)
* Anagrames: amerar, armare, armaré, armera, marear, marera, marrea, marreá, merara, merará, ramear, ramera, reamar, rearma, rearmá, remara, remará

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre amarre
# arream
## Català
### Verb

arream
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de arrear.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·am (3)
* Anagrames: amarre, amerar, armaré, armera, remara, remarà
# amerar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.məˈɾa/ Occidental: nord-occidental /a.meˈɾa/ valencià /a.meˈɾaɾ/, /a.meˈɾa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfons: amarà, amarar, amerà
   * Etimologia: Del llatí emerare ‎(«barrejar via amb aigua»), derivat de merus ‎(«pur»).

### Verb

amerar trans.
* Barrejar un licor amb altre per suavitzar-lo, especialment posar aigua al vi.
* amarar

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: amero, amera, amerem

#### Traduccions

* Castellà: merar $^{(es)}$, amerar $^{(es)}$
* Francès: mêler $^{(fr)}$ une liqueur avec une autre, tremper $^{(fr)}$ son vin
* Italià: mescere $^{(it)}$ i liquori, inacquare $^{(it)}$
* Llatí: miscere $^{(la)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·me·rar (3)
* Anagrames: amarre, armaré, armera, arream, ramera, remara, remarà

### Vegeu també

* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom I.
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# armar-se
## Català
### Verb

armar-se
* Forma pronominal de armar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·mar·se (3)
* Anagrames: amarres, amarrés, armares, arrasem, remaràs
# arrasem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rəˈzɛm/ balear /ə.rəˈzəm/, /ə.rəˈzɛm/ Occidental: /a.raˈzem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

arrasem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de arrasar.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb arrasar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb arrasar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ra·sem (3)
* Anagrames: amarres, amarrés, armar-se, armares, remaràs
# remaràs
## Català

   * Pronúncia: oriental /rə.məˈɾas/, occidental /re.maˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

remaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de remar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: re·ma·ràs (3)
* Anagrames: amarres, amarrés, armar-se, armares, arrasem
# armares
## Català

   * Pronúncia: oriental /ərˈma.ɾəs/, occidental /aɾˈma.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

armares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de armar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb armar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ma·res (3)
* Anagrames: amarres, amarrés, armar-se, arrasem, remaràs
# amarres
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈma.rəs/, occidental /aˈma.res/
   * Rimes: -ares

### Nom

amarres f. pl.
* Forma plural de amarra.

### Verb

amarres
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de amarrar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb amarrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mar·res (3)
* Anagrames: armar-se, armares, arrasem, remaràs

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /aˈma.res/, meridional /aˈma.reh/
       Americà: alt /aˈma.r(e)s/, baix /aˈma.reh/, austral /aˈma.res/
   * Rimes: -ares

### Nom

amarres m. pl.
* forma plural de amarre

### Verb

amarres
* segona persona del singular (tú, vos) del present de subjuntiu del verb amarrar

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ma·rres (3)
* Anagrames: armares, armarse, armeras, mareras, marrase, marreas, marreás, meraras, merarás, rameras, rasarme, rearmas, rearmás, remaras, remarás
# amarrés
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.məˈres/, occidental /a.maˈres/
   * Rimes: -es

### Verb

amarrés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb amarrar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb amarrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mar·rés (3)
* Anagrames: armar-se, armares, arrasem, remaràs
# remava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /rəˈma.βə/, balear /rəˈma.və/ Occidental: nord-occidental /reˈma.βa/ valencià /reˈma.va/, /reˈma.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

remava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de remar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de remar.

#### Variants

* [1] remavi, remaia
* [2] remaia

### Miscel·lània

* Síl·labes: re·ma·va (3)
* Anagrama: avarem
# avarem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.βəˈɾɛm/ balear /ə.vəˈɾəm/, /ə.vəˈɾɛm/ Occidental: nord-occidental /a.βaˈɾem/ valencià /a.vaˈɾem/, /a.βaˈɾem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

avarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de avarar.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb avarar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb avarar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·va·rem (3)
* Anagrama: remava
# roentaran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ru.ən.təˈɾan/ balear /ro.ən.təˈɾan/, /ru.ən.təˈɾan/ Occidental: /ro.en.taˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

roentaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de roentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ro·en·ta·ran (4)
* Anagrames: anorreant, atronaren
# atronaren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.tɾuˈna.ɾən/ balear /ə.tɾoˈna.ɾən/, /ə.tɾuˈna.ɾən/ Occidental: /a.tɾoˈna.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

atronaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de atronar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb atronar.

#### Variants

* [2] atronessin, atronessen, atronassin, atronassen

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·tro·na·ren (4)
* Anagrames: anorreant, roentaran
# anorreant
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.nu.reˈan/ balear /ə.no.reˈant/, /ə.nu.reˈan/ Occidental: nord-occidental /a.no.reˈan/ valencià /a.no.reˈant/, /a.no.reˈan/
   * Rimes: -ant

### Verb

anorreant
* Gerundi del verb anorrear.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·nor·re·ant (4)
* Anagrames: atronaren, roentaran
# orensana
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.ɾənˈsa.nə/ balear /o.ɾənˈsa.nə/, /u.ɾənˈsa.nə/ Occidental: /o.ɾenˈsa.na/
   * Rimes: -ana

### Adjectiu

orensana f. ‎(plural orensanes)
* Forma femenina de orensà.

### Nom

orensana f. ‎(plural orensanes)
* Forma femenina de orensà.

### Miscel·lània

* Síl·labes: o·ren·sa·na (4)
* Anagrama: enraonàs

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /o.ɾenˈsa.na/, meridional \o.ɾeŋˈsa.na\
       Americà: alt /o.ɾenˈsa.na/, baix \o.ɾeŋˈsa.na\, austral /o.ɾenˈsa.na/
   * Rimes: -ana

### Adjectiu

orensana f. ‎(plural orensanas)
* forma femenina de orensano

### Nom

orensana f. ‎(plural orensanas)
* forma femenina de orensano

### Miscel·lània

* Síl·labes: o·ren·sa·na (4)
# enraonàs
## Català
### Verb

enraonàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb enraonar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb enraonar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ra·o·nàs (4)
* Anagrama: orensana
# entossaran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.tu.səˈɾan/ balear /ən.to.səˈɾan/, /ən.tu.səˈɾan/ Occidental: /en.to.saˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

entossaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de entossar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·tos·sa·ran (4)
* Anagrama: atronassen
# atronassen
## Català
### Verb

atronassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb atronar.

#### Variants

* atronessin, atronessen, atronassin, atronaren

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·tro·nas·sen (4)
* Anagrama: entossaran
# personara
## Català
### Verb

personara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb personar-se.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb personar-se.

#### Variants

* [1] personés, personàs
* [2] personés, personàs

### Miscel·lània

* Síl·labes: per·so·na·ra (4)
* Anagrames: arponares, reposaran
# personarà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /pər.su.nəˈɾa/ balear /pəɾ.so.nəˈɾa/, /pər.su.nəˈɾa/ Occidental: /peɾ.so.naˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

personarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de personar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: per·so·na·rà (4)
* Anagrames: arponares, reposaran
# reposaran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /rə.pu.zəˈɾan/ balear /rə.po.zəˈɾan/, /rə.pu.zəˈɾan/ Occidental: /re.po.zaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

reposaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de reposar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: re·po·sa·ran (4)
* Anagrames: arponares, personara, personarà
# arponares
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.puˈna.ɾəs/, occidental /aɾ.poˈna.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

arponares
* Segona persona del singular (tu) del passat simple de arponar.
    [Tu] arponares o et vas/vares arponar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arponar.
    Forma valenciana: [tu] arponessis, arponesses, arponasses, arponassis o arponares.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·po·na·res (4)
* Anagrames: personara, personarà, reposaran
# sospesaran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /sus.pə.zəˈɾan/ balear /sos.pe.zəˈɾan/, /sus.pə.zəˈɾan/ Occidental: /sos.pe.zaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

sospesaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de sospesar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: sos·pe·sa·ran (4)
* Anagrama: arponasses
# arponasses
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ər.puˈna.səs/ balear /əɾ.poˈna.səs/, /ər.puˈna.səs/ Occidental: /aɾ.poˈna.ses/
   * Rimes: -ases

### Verb

arponasses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arponar.
    [Tu] arponessis, arponesses, arponasses, arponassis o arponares.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·po·nas·ses (4)
* Anagrama: sospesaran
# atropaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.tɾuˈpa.βən/ balear /ə.tɾoˈpa.vən/, /ə.tɾuˈpa.vən/ Occidental: nord-occidental /a.tɾoˈpa.βen/ valencià /a.tɾoˈpa.ven/, /a.tɾoˈpa.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

atropaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de atropar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·tro·pa·ven (4)
* Anagrames: aportaven, evaporant, trepanavo
# aportaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.purˈta.βən/ balear /ə.poɾˈta.vən/, /ə.purˈta.vən/ Occidental: nord-occidental /a.porˈta.βen/ valencià /a.poɾˈta.ven/, /a.poɾˈta.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

aportaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de aportar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·por·ta·ven (4)
* Anagrames: atropaven, evaporant, trepanavo
# trepanavo
## Català
### Verb

trepanavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de trepanar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: tre·pa·na·vo (4)
* Anagrames: aportaven, atropaven, evaporant
# evaporant
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.βə.puˈɾan/ balear /ə.və.poˈɾant/, /ə.və.puˈɾan/ Occidental: nord-occidental /e.βa.poˈɾan/ valencià /e.va.poˈɾant/, /e.βa.poˈɾan/
   * Rimes: -ant

### Verb

evaporant
* Gerundi del verb evaporar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·va·po·rant (4)
* Anagrames: aportaven, atropaven, trepanavo
# ensostrarà
## Català
### Verb

ensostrarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de ensostrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·sos·tra·rà (4)
* Anagrames: anostrares, atrossaren
# atrossaren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.tɾuˈsa.ɾən/ balear /ə.tɾoˈsa.ɾən/, /ə.tɾuˈsa.ɾən/ Occidental: /a.tɾoˈsa.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

atrossaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de atrossar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb atrossar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·tros·sa·ren (4)
* Anagrames: anostrares, ensostrarà
# anostrares
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.nusˈtɾa.ɾəs/ balear /ə.nosˈtɾa.ɾəs/, /ə.nusˈtɾa.ɾəs/ Occidental: /a.nosˈtɾa.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

anostrares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de anostrar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb anostrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·nos·tra·res (4)
* Anagrames: atrossaren, ensostrarà
# anostraré
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.nus.tɾəˈɾe/ balear /ə.nos.tɾəˈɾe/, /ə.nus.tɾəˈɾe/ Occidental: /a.nos.tɾaˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

anostraré
* Primera persona del singular (jo) del futur de anostrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·nos·tra·ré (4)
* Anagrames: anorreats, arroentàs, astoraren, atronares, roentaràs
# astoraren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.tuˈɾa.ɾən/ balear /əs.toˈɾa.ɾən/, /əs.tuˈɾa.ɾən/ Occidental: /as.toˈɾa.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

astoraren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de astorar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb astorar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·to·ra·ren (4)
* Anagrames: anorreats, anostraré, arroentàs, atronares, roentaràs
# roentaràs
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ru.ən.təˈɾas/ balear /ro.ən.təˈɾas/, /ru.ən.təˈɾas/ Occidental: /ro.en.taˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

roentaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de roentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ro·en·ta·ràs (4)
* Anagrames: anorreats, anostraré, arroentàs, astoraren, atronares
# arroentàs
## Català
### Verb

arroentàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arroentar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb arroentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ro·en·tàs (4)
* Anagrames: anorreats, anostraré, astoraren, atronares, roentaràs
# atronares
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.tɾuˈna.ɾəs/ balear /ə.tɾoˈna.ɾəs/, /ə.tɾuˈna.ɾəs/ Occidental: /a.tɾoˈna.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

atronares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de atronar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb atronar.

#### Variants

* [2] atronessis, atronesses, atronassis, atronasses

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·tro·na·res (4)
* Anagrames: anorreats, anostraré, arroentàs, astoraren, roentaràs
# anorreats
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.nu.reˈats/ balear /ə.no.reˈats/, /ə.nu.reˈats/ Occidental: /a.no.reˈats/
   * Rimes: -ats

### Verb

anorreats
* Participi masculí plural del verb anorrear.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·nor·re·ats (4)
* Anagrames: anostraré, arroentàs, astoraren, atronares, roentaràs
# roentara
## Català
### Verb

roentara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb roentar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb roentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ro·en·ta·ra (4)
* Anagrames: anorreat, arroenta, arroentà, atronaré
# roentarà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ru.ən.təˈɾa/ balear /ro.ən.təˈɾa/, /ru.ən.təˈɾa/ Occidental: /ro.en.taˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

roentarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de roentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ro·en·ta·rà (4)
* Anagrames: anorreat, arroenta, arroentà, atronaré
# arroenta
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ruˈen.tə/ balear /ə.roˈen.tə/, /ə.ruˈen.tə/ Occidental: /a.roˈen.ta/
   * Rimes: -enta

### Verb

arroenta
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de arroentar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb arroentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ro·en·ta (4)
* Anagrames: anorreat, atronaré, roentara, roentarà
# arroentà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ru.ənˈta/ balear /ə.ro.ənˈta/, /ə.ru.ənˈta/ Occidental: /a.ro.enˈta/
   * Rimes: -a

### Verb

arroentà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de arroentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ro·en·tà (4)
* Anagrames: anorreat, atronaré, roentara, roentarà
# atronaré
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.tɾu.nəˈɾe/ balear /ə.tɾo.nəˈɾe/, /ə.tɾu.nəˈɾe/ Occidental: /a.tɾo.naˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

atronaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de atronar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·tro·na·ré (4)
* Anagrames: anorreat, arroenta, arroentà, roentara, roentarà
# anorreat
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.nu.reˈat/ balear /ə.no.reˈat/, /ə.nu.reˈat/ Occidental: /a.no.reˈat/
   * Rimes: -at

### Verb

anorreat
* Participi masculí singular del verb anorrear.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·nor·re·at (4)
* Anagrames: arroenta, arroentà, atronaré, roentara, roentarà
# arroentau
## Català
### Verb

arroentau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de arroentar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb arroentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ro·en·tau (4)
* Anagrames: atronareu, atronàreu
# atronareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.tɾu.nəˈɾɛw/ balear /ə.tɾo.nəˈɾəw/, /ə.tɾu.nəˈɾɛw/ Occidental: /a.tɾo.naˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

atronareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de atronar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·tro·na·reu (4)
* Anagrama: arroentau
# atronàreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.tɾuˈna.ɾəw/ balear /ə.tɾoˈna.ɾəw/, /ə.tɾuˈna.ɾəw/ Occidental: /a.tɾoˈna.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

atronàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de atronar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb atronar.

#### Variants

* [2] atronéssiu, atronésseu, atronàssiu, atronàsseu

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·tro·nà·reu (4)
* Anagrama: arroentau
# astorassen
## Català
### Verb

astorassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb astorar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·to·ras·sen (4)
* Anagrames: atronasses, entossaràs
# entossaràs
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.tu.səˈɾas/ balear /ən.to.səˈɾas/, /ən.tu.səˈɾas/ Occidental: /en.to.saˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

entossaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de entossar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·tos·sa·ràs (4)
* Anagrames: astorassen, atronasses
# atronasses
## Català
### Verb

atronasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb atronar.

#### Variants

* atronessis, atronesses, atronassis, atronares

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·tro·nas·ses (4)
* Anagrames: astorassen, entossaràs
# ensostrava
## Català
### Verb

ensostrava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de ensostrar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de ensostrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·sos·tra·va (4)
* Anagrames: anostraves, atrossaven, avortassen
# avortassen
## Català
### Verb

avortassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb avortar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·vor·tas·sen (4)
* Anagrames: anostraves, atrossaven, ensostrava
# atrossaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.tɾuˈsa.βən/ balear /ə.tɾoˈsa.vən/, /ə.tɾuˈsa.vən/ Occidental: nord-occidental /a.tɾoˈsa.βen/ valencià /a.tɾoˈsa.ven/, /a.tɾoˈsa.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

atrossaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de atrossar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·tros·sa·ven (4)
* Anagrames: anostraves, avortassen, ensostrava
# anostraves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.nusˈtɾa.βəs/ balear /ə.nosˈtɾa.vəs/, /ə.nusˈtɾa.vəs/ Occidental: nord-occidental /a.nosˈtɾa.βes/ valencià /a.nosˈtɾa.ves/, /a.nosˈtɾa.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

anostraves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de anostrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·nos·tra·ves (4)
* Anagrames: atrossaven, avortassen, ensostrava
# estovaran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.tu.βəˈɾan/ balear /əs.to.vəˈɾan/, /əs.tu.vəˈɾan/ Occidental: nord-occidental /es.to.βaˈɾan/ valencià /es.to.vaˈɾan/, /es.to.βaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

estovaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de estovar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·to·va·ran (4)
* Anagrames: astoraven, atronaves
# astoraven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.tuˈɾa.βən/ balear /əs.toˈɾa.vən/, /əs.tuˈɾa.vən/ Occidental: nord-occidental /as.toˈɾa.βen/ valencià /as.toˈɾa.ven/, /as.toˈɾa.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

astoraven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de astorar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·to·ra·ven (4)
* Anagrames: atronaves, estovaran
# atronaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.tɾuˈna.βəs/ balear /ə.tɾoˈna.vəs/, /ə.tɾuˈna.vəs/ Occidental: nord-occidental /a.tɾoˈna.βes/ valencià /a.tɾoˈna.ves/, /a.tɾoˈna.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

atronaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de atronar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·tro·na·ves (4)
* Anagrames: astoraven, estovaran
# treparan
## Català
### Verb

treparan
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de trepar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: tre·pa·ran (3)
* Anagrames: entrapar, reptaran, traparen, trepanar
# reptaran
## Català

   * Pronúncia: oriental /rəp.təˈɾan/, occidental /rep.taˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

reptaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de reptar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: rep·ta·ran (3)
* Anagrames: entrapar, traparen, trepanar, treparan
# traparen
## Català
### Verb

traparen
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de trapar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: tra·pa·ren (3)
* Anagrames: entrapar, reptaran, trepanar, treparan