OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# amainar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.məjˈna/ Occidental: nord-occidental /a.majˈna/ valencià /a.majˈnaɾ/, /a.majˈna/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: amainà
   * Etimologia: D'origen incert, segle XV, cognat de l'occità amainar i del francès antic amaisnier.

### Verb

amainar trans., intr.
* (transitiu, nàutica) Recollir del tot o en part les veles d'alguna embarcació a fi de que no camini tant.
* (intransitiu) Minvar la intensitat del temps meteorològic.
* (intransitiu, per metonímia) Afluixar o cedir en algun desig, afany o passió.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: amaino, amaina, amainem

#### Traduccions

* Anglès: haul $^{(en)}$ down the sails
* Castellà: arriar $^{(es)}$, amainar $^{(es)}$
* Francès: ferler $^{(fr)}$, larguer $^{(fr)}$
* Italià: ammainare $^{(it)}$
* Llatí: vela contrahere $^{(la)}$
* Anglès: abate $^{(en)}$
* Castellà: amainar $^{(es)}$
* Francès: se calmer $^{(fr)}$, se modérer $^{(fr)}$, se départir $^{(fr)}$, se rêlacher $^{(fr)}$
* Italià: moderare $^{(it)}$, cedere $^{(it)}$
* Llatí: remittere $^{(la)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mai·nar (3)
* Anagrames: amanira, amanirà, amarina, amarinà, animara, animarà, manaria, mariana

### Vegeu també

* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom I.
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot

## Castellà

   * Pronúncia: /a.maiˈnaɾ/
   * Rimes: -aɾ
   * Etimologia: Del català amainar.

### Verb

amainar ‎(present amaino, passat amainé, futur amainaré)
* amainar

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mai·nar (3)
# amainara
## Català

   * Pronúncia: valencià /a.majˈna.ɾa/
   * Rimes: -aɾa

### Verb

amainara
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb amainar.
    [Jo] amainés, amainàs o amainara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb amainar.
    [Ell/ella/vostè] amainés, amainàs o amainara.
# amainaria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.məj.nəˈɾi.ə/ Occidental: nord-occidental /a.maj.naˈɾi.ɛ/, /a.maj.naˈɾi.e/ valencià /a.maj.naˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

amainaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de amainar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de amainar.
# amainaran
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.məj.nəˈɾan/, occidental /a.maj.naˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

amainaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de amainar.
# amainaren
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.məjˈna.ɾən/, occidental /a.majˈna.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

amainaren
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de amainar.
    [Ells/elles/vostès] amainaren o van/varen amainar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb amainar.
    Forma valenciana: [ells/elles/vostès] amainessin, amainessen, amainassen, amainassin o amainaren.
# amainaries
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.məj.nəˈɾi.əs/, occidental /a.maj.naˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

amainaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de amainar.
# al·legoria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɫ.ɫə.ɣuˈɾi.ə/, /ə.ɫə.ɣuˈɾi.ə/ balear /əɫ.ɫə.ɣoˈɾi.ə/, /əɫ.ɫə.ɣuˈɾi.ə/ Occidental: /aɫ.ɫe.ɣoˈɾi.a/, /a.ɫe.ɣoˈɾi.a/
   * Rimes: -ia
   * Etimologia: Del llatí allēgoria, del grec antic ἀλληγορία ‎(allēgoría, «metàfora»).

### Nom

al·legoria f. ‎(plural al·legories)
* Figura retòrica que consta de metàfores continuades.
* Representació artística basada en els elements descriptius d'una idea abstracta.
    Aquest quadre és una al·legoria de la primavera.

#### Traduccions

* Alemany: Allegorie $^{(de)}$ f.
* Anglès: allegory $^{(en)}$
* Basc: alegoria $^{(eu)}$
* Castellà: alegoría $^{(es)}$
* Francès: allégorie $^{(fr)}$
* Italià: allegoria $^{(it)}$
* Llatí: allegoria $^{(la)}$
* Romanès: alegorie $^{(ro)}$ f.

### Miscel·lània

* Síl·labes: al·le·go·ri·a (5)
* Anagrama: rellogaia

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom I.
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# al·legoritz
## Català
### Verb

al·legoritz
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de al·legoritzar.
# al·legoritzam
## Català
### Verb

al·legoritzam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de al·legoritzar.
# al·legoritzar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɫ.ɫə.ɣu.ɾiˈd͡za/, /ə.ɫə.ɣu.ɾiˈd͡za/ balear /əɫ.ɫə.ɣo.ɾiˈd͡za/, /əɫ.ɫə.ɣu.ɾiˈd͡za/ Occidental: nord-occidental /aɫ.ɫe.ɣo.ɾiˈd͡za/, /a.ɫe.ɣo.ɾiˈd͡za/ valencià /aɫ.ɫe.ɣo.ɾiˈzaɾ/, /a.ɫe.ɣo.ɾiˈza/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: al·legoritzà
   * Etimologia: De al·legoria i el sufix -itzar, segle XV.

### Verb

al·legoritzar trans.
* Interpretar en sentit al·legòric.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: al·legoritzo, al·legoritza, al·legoritzem

#### Derivats

* al·legorització

#### Relacionats

* al·legoria, al·legorisme, al·legorista
* al·legòric, al·legòricament

#### Traduccions

* Anglès: allegorise $^{(en)}$
* Castellà: alegorizar $^{(es)}$
* Francès: allégoriser $^{(fr)}$
* Llatí: allegorice $^{(la)}$ interpretari

### Miscel·lània

* Síl·labes: al·le·go·rit·zar (5)

### Vegeu també

* Labernia y Esteller, Pere. Diccionari de la Llengua Catalana ab la correspondencia castellana y llatina., Tom I, Barcelona, 1864.
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# al·legoritzara
## Català
### Verb

al·legoritzara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb al·legoritzar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb al·legoritzar.
# al·legoritza
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɫ.ɫə.ɣuˈɾi.d͡zə/, /ə.ɫə.ɣuˈɾi.d͡zə/ balear /əɫ.ɫə.ɣoˈɾi.d͡zə/, /əɫ.ɫə.ɣuˈɾi.d͡zə/ Occidental: nord-occidental /aɫ.ɫe.ɣoˈɾi.d͡za/, /a.ɫe.ɣoˈɾi.d͡za/ valencià /aɫ.ɫe.ɣoˈɾi.za/, /a.ɫe.ɣoˈɾi.za/
   * Rimes: -idza

### Verb

al·legoritza
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de al·legoritzar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb al·legoritzar.
# allisava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ʎiˈza.βə/, balear /ə.ʎiˈza.və/ Occidental: nord-occidental /a.ʎiˈza.βa/ valencià /a.ʎiˈza.va/, /a.ʎiˈza.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

allisava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de allisar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de allisar.
# allisaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ʎiˈza.βən/, balear /ə.ʎiˈza.vən/ Occidental: nord-occidental /a.ʎiˈza.βen/ valencià /a.ʎiˈza.ven/, /a.ʎiˈza.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

allisaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de allisar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·lli·sa·ven (4)
* Anagrama: anivellàs
# allisaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ʎiˈza.βəs/, balear /ə.ʎiˈza.vəs/ Occidental: nord-occidental /a.ʎiˈza.βes/ valencià /a.ʎiˈza.ves/, /a.ʎiˈza.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

allisaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de allisar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·lli·sa·ves (4)
* Anagrama: esllisava
# allisavo
## Català
### Verb

allisavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de allisar.
# allise
## Català
### Verb

allise
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de allisar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb allisar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb allisar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb allisar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·lli·se (3)
* Anagrames: aïlles, aïllés, il·lesa
# allisavi
## Català
### Verb

allisavi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de allisar.
# alliseguessen
## Català
### Verb

alliseguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb allisar.
# alliseguem
## Català
### Verb

alliseguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb allisar.
# alliseguessa
## Català
### Verb

alliseguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb allisar.
# alliseguesses
## Català
### Verb

alliseguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb allisar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·lli·se·gues·ses (5)
* Anagrama: eslliseguessa
# ammetterei
## Italià
### Verb

ammetterei
* primera persona singular (io) del condicional de ammettere
# ammetteremo
## Italià
### Verb

ammetteremo
* primera persona plural (noi) del futur de ammettere
# ammettereste
## Italià
### Verb

ammettereste
* segona persona plural (voi) del condicional de ammettere
# ammetterete
## Italià
### Verb

ammetterete
* segona persona plural (voi) del futur de ammettere
# ammetterebbe
## Italià
### Verb

ammetterebbe
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del condicional de ammettere
# ammetteremmo
## Italià
### Verb

ammetteremmo
* primera persona plural (noi) del condicional de ammettere
# ammetterò
## Italià
### Verb

ammetterò
* primera persona singular (io) del futur de ammettere
# ammetterebbero
## Italià
### Verb

ammetterebbero
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del condicional de ammettere
# ammetteresti
## Italià
### Verb

ammetteresti
* segona persona singular (tu) del condicional de ammettere
# ammetterà
## Italià
### Verb

ammetterà
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del futur de ammettere
# amatis
## Llatí

   * Pronúncia: /aˈmaː.tiːs/

### Adjectiu

amātīs
* datiu masculí/femení/neutre plural de amātus
* ablatiu masculí/femení/neutre plural de amātus
# amatista
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /a.maˈtis.ta/, meridional /a.maˈtih.ta/
       Americà: alt /a.maˈtis.t(a)/, baix /a.maˈtih.ta/
   * Rimes: -ista
   * Etimologia: Del llatí amethystus.

### Nom

amatista f. ‎(plural amatistas)
* ametista

### Adjectiu

amatista inv. sing.
* ametista

### Nom

amatista m. ‎(només en singular)
* ametista

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ma·tis·ta (4)
# amatollada
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.mə.tuˈʎa.ðə/ balear /ə.mə.toˈʎa.ðə/, /ə.mə.tuˈʎa.ðə/ Occidental: /a.ma.toˈʎa.ða/
   * Rimes: -ada

### Adjectiu

amatollada f. ‎(plural amatollades)
* Forma femenina de amatollat.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ma·to·lla·da (5)
# amatiní
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.mə.tiˈni/, occidental /a.ma.tiˈni/
   * Rimes: -i

### Verb

amatiní
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de amatinar-se.
# amatl
## Nàhuatl clàssic
### Nom

amatl
* paper
# amato
## Esperanto

   * Pronúncia: /aˈma.to/

### Verb

amato ‎(plural amatoj, acusatiu amaton, plural acusatiu amatojn)
* participi passiu nominal present de ami

## Italià
### Verb

amato m. ‎(femení amata, plural masculí amati, plural femení amate)
* participi passat masculí singular de amare

## Llatí

   * Pronúncia: /aˈmaː.toː/

### Adjectiu

amātō
* datiu masculí singular de amātus
* datiu neutre singular de amātus
* ablatiu masculí singular de amātus
* ablatiu neutre singular de amātus
# amatoj
## Esperanto

   * Pronúncia: /aˈma.toj/

### Verb

amatoj
* forma plural de amato
# amatistas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /a.maˈtis.tas/, meridional /a.maˈtih.tah/
       Americà: alt /a.maˈtis.t(a)s/, baix /a.maˈtih.tah/, austral /a.maˈtih.tas/
   * Rimes: -istas

### Nom

amatistas f. pl.
* forma plural de amatista
# amatojn
## Esperanto

   * Pronúncia: /aˈma.tojn/

### Verb

amatojn
* acusatiu plural de amato
# amatollades
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.mə.tuˈʎa.ðəs/ balear /ə.mə.toˈʎa.ðəs/, /ə.mə.tuˈʎa.ðəs/ Occidental: /a.ma.toˈʎa.ðes/
   * Rimes: -ades

### Adjectiu

amatollades f. pl.
* Forma plural de amatollada.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ma·to·lla·des (5)
# allevo
## Català
### Verb

allevo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de allevar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·lle·vo (3)
* Anagrames: alvèol, ovella $^{(revers)}$
# allevà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ʎəˈβa/, balear /ə.ʎəˈva/ Occidental: nord-occidental /a.ʎeˈβa/ valencià /a.ʎeˈva/, /a.ʎeˈβa/
   * Rimes: -a

### Verb

allevà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de allevar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·lle·và (3)
* Anagrames: Avella $^{(revers)}$, Avellà, Avellá
# allevàrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ʎəˈβa.ɾəm/, balear /ə.ʎəˈva.ɾəm/ Occidental: nord-occidental /a.ʎeˈβa.ɾem/ valencià /a.ʎeˈva.ɾem/, /a.ʎeˈβa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

allevàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de allevar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb allevar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·lle·và·rem (4)
* Anagrames: alleràvem, meravella $^{(revers)}$, meravellà
# allevàssem
## Català
### Verb

allevàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb allevar.
# allevis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əˈʎe.βis/, balear /əˈʎe.vis/ Occidental: nord-occidental /aˈʎe.βis/ valencià /aˈʎe.vis/, /aˈʎe.βis/
   * Rimes: -evis

### Verb

allevis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb allevar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·lle·vis (3)
* Anagrames: llaveis, Sevilla, sivella $^{(revers)}$
# allevàs
## Català
### Verb

allevàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb allevar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb allevar.
# allevàsseu
## Català
### Verb

allevàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb allevar.
# allevi
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əˈʎe.βi/, balear /əˈʎe.vi/ Occidental: nord-occidental /aˈʎe.βi/ valencià /aˈʎe.vi/, /aˈʎe.βi/
   * Rimes: -evi

### Verb

allevi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de allevar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb allevar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb allevar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb allevar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·lle·vi (3)
* Anagrames: Avellí, Avel·lí, llavei, llevia, Viella
# allevin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əˈʎe.βin/, balear /əˈʎe.vin/ Occidental: nord-occidental /aˈʎe.βin/ valencià /aˈʎe.vin/, /aˈʎe.βin/
   * Rimes: -evin

### Verb

allevin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb allevar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb allevar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·lle·vin (3)
* Anagrama: anivell
# allevàreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ʎəˈβa.ɾəw/, balear /ə.ʎəˈva.ɾəw/ Occidental: nord-occidental /a.ʎeˈβa.ɾew/ valencià /a.ʎeˈva.ɾew/, /a.ʎeˈβa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

allevàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de allevar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb allevar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·lle·và·reu (4)
* Anagrama: alleràveu
# amanyagar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.mə.ɲəˈɣa/ Occidental: nord-occidental /a.ma.ɲaˈɣa/ valencià /a.ma.ɲaˈɣaɾ/, /a.ma.ɲaˈɣa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: amanyagà
   * Etimologia: Del prefix a- i manyac, segle XVII.

### Verb

amanyagar trans.
* Fer tornar manyac.
* Tractar algú amb notable amor i tendresa.
* acariciar
    «Les dones van obeir-lo immediatament, hi van córrer, van amanyagar-lo i van acabar cuita-corrents les cartes.» (Franz Kafka (trad. Jordi Llovet), La metamorfosi, Edicions 62, 2010)

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: amanyago, amanyaga, amanyaguem

#### Derivats

* amanyac
* amanyagador
* amanyagament

#### Traduccions

* Castellà: acariciar $^{(es)}$, popar $^{(es)}$
* Francès: cajoler $^{(fr)}$, mitonner $^{(fr)}$, amadouer $^{(fr)}$
* Italià: careggiare $^{(it)}$, lusingare $^{(it)}$
* Llatí: blandiri $^{(la)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ma·nya·gar (4)
* Anagrames: maganyara, maganyarà

### Vegeu també

* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom I.
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# amanyagaran
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.mə.ɲə.ɣəˈɾan/, occidental /a.ma.ɲa.ɣaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

amanyagaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de amanyagar.
# amanyagaren
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.mə.ɲəˈɣa.ɾən/, occidental /a.ma.ɲaˈɣa.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

amanyagaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de amanyagar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb amanyagar.
# amanyagaria
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.mə.ɲə.ɣəˈɾi.ə/, occidental /a.ma.ɲa.ɣaˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

amanyagaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de amanyagar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de amanyagar.
# amanyagarien
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.mə.ɲə.ɣəˈɾi.ən/, occidental /a.ma.ɲa.ɣaˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

amanyagarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de amanyagar.
# amanyagara
## Català
### Verb

amanyagara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb amanyagar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb amanyagar.
# amanyagares
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.mə.ɲəˈɣa.ɾəs/, occidental /a.ma.ɲaˈɣa.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

amanyagares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de amanyagar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb amanyagar.
# amanyagareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.mə.ɲə.ɣəˈɾɛw/ balear /ə.mə.ɲə.ɣəˈɾəw/, /ə.mə.ɲə.ɣəˈɾɛw/ Occidental: /a.ma.ɲa.ɣaˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

amanyagareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de amanyagar.
# almoinassen
## Català
### Verb

almoinassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb almoinar.
# almoinasses
## Català
### Verb

almoinasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb almoinar.
# almoinaríeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɫ.muj.nəˈɾi.əw/ balear /əɫ.moj.nəˈɾi.əw/, /əɫ.muj.nəˈɾi.əw/ Occidental: /aɫ.moj.naˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

almoinaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de almoinar.
# almoinassis
## Català
### Verb

almoinassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb almoinar.
# almoinaràs
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɫ.muj.nəˈɾas/ balear /əɫ.moj.nəˈɾas/, /əɫ.muj.nəˈɾas/ Occidental: /aɫ.moj.naˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

almoinaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de almoinar.
# almoinassin
## Català
### Verb

almoinassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb almoinar.
# almoinaré
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɫ.muj.nəˈɾe/ balear /əɫ.moj.nəˈɾe/, /əɫ.muj.nəˈɾe/ Occidental: /aɫ.moj.naˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

almoinaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de almoinar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: al·moi·na·ré (4)
* Anagrama: amolarien
# amansireu
## Català
### Verb

amansireu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de amansir.
# amansirien
## Català
### Verb

amansirien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de amansir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·man·si·ri·en (5)
* Anagrames: inseminara, inseminarà
# amansiries
## Català
### Verb

amansiries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de amansir.
# amansiriva
## Català
### Verb

amansiriva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de amansir.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de amansir.
# amansirà
## Català
### Verb

amansirà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de amansir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·man·si·rà (4)
* Anagrames: amaniràs, amarinàs, animaràs
# amansiriven
## Català
### Verb

amansiriven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de amansir.
# amansiria
## Català
### Verb

amansiria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de amansir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de amansir.
# amansirives
## Català
### Verb

amansirives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de amansir.
# amansiràs
## Català
### Verb

amansiràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de amansir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·man·si·ràs (4)
* Anagrama: amarassin
# amansiré
## Català
### Verb

amansiré
* Primera persona del singular (jo) del futur de amansir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·man·si·ré (4)
* Anagrames: amaneris, amanir-se, amanires, amarines, amarinés, animar-se, animares, anisarem, anisàrem, ansaríem, manaries, samarien, sanaríem
# amollaran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.mu.ʎəˈɾan/ balear /ə.mo.ʎəˈɾan/, /ə.mu.ʎəˈɾan/ Occidental: /a.mo.ʎaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

amollaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de amollar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mo·lla·ran (4)
* Anagrames: amanollar, romanalla
# amollar-se
## Català
### Verb

amollar-se
* Forma pronominal de amollar.

### Miscel·lània

* Anagrama: amollares
# amollar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.muˈʎa/ balear /ə.moˈʎa/, /ə.muˈʎa/ Occidental: nord-occidental /a.moˈʎa/ valencià /a.moˈʎaɾ/, /a.moˈʎa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: amollà
   * Etimologia: Del prefix a- i moll.

### Verb

amollar trans., pron., intr. ‎(pronominal amollar-se)
* Afluixar, deixar anar a poc a poc.
* Deixar anar el que es té agafat o pres.
* (pronominal) Perdre el rigor, disminuir la força.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: amollo, amolla, amollem Vocal rizotònica: /ɔ/

#### Derivats

* amollada

#### Sinònims

* afluixar, deslligar
* dir, disparar, engegar, etzibar, llançar
* afluixar, caçar, estirar, fermar, tibar

#### Traduccions

* Alemany: nachgeben $^{(de)}$
* Anglès: loosen $^{(en)}$, slacken $^{(en)}$
* Castellà: largar $^{(es)}$, aflojar $^{(es)}$, , amollar $^{(es)}$
* Francès: relâcher $^{(fr)}$
* Italià: allentare $^{(it)}$, mollare $^{(it)}$
* Llatí: laxare $^{(la)}$
* Anglès: free $^{(en)}$, let go $^{(en)}$ of
* Castellà: soltar $^{(es)}$
* Francès: lâcher $^{(fr)}$
* Llatí: dissolvo $^{(la)}$, dimitto $^{(la)}$
* Alemany: nachgeben $^{(de)}$
* Anglès: ease $^{(en)}$
* Castellà: ceder $^{(es)}$, menguar $^{(es)}$
* Francès: s'apaiser $^{(fr)}$
* Llatí: remitto $^{(la)}$, restringo $^{(la)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mo·llar (3)
* Anagrames: mòllara, móllara

### Vegeu també

* Labernia y Esteller, Pere. Diccionari de la Llengua Catalana ab la correspondencia castellana y llatina., Tom I, Barcelona, 1864.
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Vegeu el Diccionari de sinònims de Softcatalà-OpenThesaurus: amollar
# amargara
## Català
### Verb

amargara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb amargar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb amargar.

### Miscel·lània

* Anagrames: agramara, agramarà