OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# humanitzessi
## Català
### Verb

humanitzessi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb humanitzar.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb humanitzar.
# igualassin
## Català
### Verb

igualassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb igualar.
# igualat
## Català

   * Pronúncia: oriental /i.ɣwəˈɫat/, occidental /i.ɣwaˈɫat/
   * Rimes: -at
   * Etimologia: De igualar.

### Adjectiu

igualat m. ‎(femení igualada, plural masculí igualats, plural femení igualades)
* (especialment esports) Amb resultat incert per la poca diferència entre els adversaris.

#### Sinònims

* ajustat

#### Traduccions

* Anglès: close $^{(en)}$, tight $^{(en)}$
* Castellà: apretado $^{(es)}$, igualado $^{(es)}$
* Francès: serré $^{(fr)}$

### Verb

igualat
* Participi masculí singular del verb igualar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·gua·lat (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, Optimot
# igualava
## Català
### Verb

igualava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de igualar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de igualar.
# igualaríveu
## Català
### Verb

igualaríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de igualar.
# igualassen
## Català
### Verb

igualassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb igualar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·gua·las·sen (4)
* Anagrama: aglanéssiu
# igualasses
## Català
### Verb

igualasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb igualar.
# igualassis
## Català
### Verb

igualassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb igualar.
# igualau
## Català
### Verb

igualau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de igualar.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb igualar.
# humiliàveu
## Català
### Verb

humiliàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de humiliar.
# humiliés
## Català
### Verb

humiliés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb humiliar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb humiliar.
# humiliéssem
## Català
### Verb

humiliéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb humiliar.
# humiliàsseu
## Català
### Verb

humiliàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb humiliar.
# humiliàssim
## Català
### Verb

humiliàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb humiliar.
# humiliàs
## Català
### Verb

humiliàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb humiliar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb humiliar.
# humiliàssem
## Català
### Verb

humiliàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb humiliar.
# humiliàssiu
## Català
### Verb

humiliàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb humiliar.
# immuta
## Català

   * Pronúncia: oriental /imˈmu.tə/, occidental /imˈmu.ta/
   * Rimes: -uta

### Verb

immuta
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de immutar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb immutar.
# immutabilmente
## Italià

   * Pronúncia: /im.muˌta.bilˈmen.te/
   * Etimologia: De immutabile i el sufix -mente.

### Adverbi

immutabilmente
* immutablement

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·mu·ta·bil·mén·te (6)
# immutable
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.muˈtab.bɫə/, /im.muˈta.βɫə/ balear /im.muˈtab.bɫə/ Occidental: nord-occidental /im.muˈtab.bɫe/, /im.muˈta.βɫe/ valencià /im.muˈta.bɫe/
   * Rimes: -able
   * Etimologia: (pendent)

### Adjectiu

immutable inv. ‎(plural immutables)
* Que no pot mudar-se.
* Que no s'immuta.

#### Traduccions

* Anglès: immutable $^{(en)}$
* Castellà: inmutable $^{(es)}$, inmudable $^{(es)}$
* Francès: immuable $^{(fr)}$
* Gallec: inmutable $^{(gl)}$, inmutábel $^{(gl)}$
* Italià: immutabile $^{(it)}$
* Llatí: immutabilis $^{(la)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·mu·ta·ble (4)

### Vegeu també

* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom II.
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# immutabile
## Italià

   * Pronúncia: /im.muˈtaː.bi.le/

### Adjectiu

immutabile inv. ‎(plural immutabili)
* immutable

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·mu·tà·bi·le (5)
# immutabili
## Italià

   * Pronúncia: /im.muˈtaː.bi.li/

### Adjectiu

immutabili inv. pl.
* forma plural de immutabile

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·mu·tà·bi·li (5)
# immutabilitat
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.mu.tə.βi.ɫiˈtat/, occidental /im.mu.ta.βi.ɫiˈtat/
   * Rimes: -at
   * Etimologia: (pendent)

### Nom

immutabilitat f. ‎(plural immutabilitats)
* qualitat d'allò que és immutable

#### Traduccions

* Anglès: immutability $^{(en)}$
* Castellà: inmutabilidad $^{(es)}$
* Francès: immutabilité $^{(fr)}$
* Italià: immutabilità $^{(it)}$
* Llatí: immutabilitas $^{(la)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·mu·ta·bi·li·tat (6)

### Vegeu també

* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom II.
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# immutably
## Anglès

   * Etimologia: De immutable i el sufix -ly.

### Adverbi

immutably ‎(comparatiu more immutably, superlatiu most immutably)
* immutablement
# immutablement
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.muˌtab.bɫəˈmen/, /im.muˌta.βɫəˈmen/ balear /im.muˌtab.bɫəˈment/, /im.muˌtab.bɫəˈmen/ Occidental: nord-occidental /im.muˌtab.bɫeˈmen/, /im.muˌta.βɫeˈmen/ valencià /im.muˌta.bɫeˈment/, /im.muˌta.βɫeˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De immutable i el sufix -ment.

### Adverbi

immutablement
* D’una manera immutable, constantment.

#### Traduccions

* Anglès: immutably $^{(en)}$
* Castellà: inmutablemente $^{(es)}$
* Francès: immuablement $^{(fr)}$
* Italià: immutabilmente $^{(it)}$
* Llatí: immutabiliter $^{(la)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·mu·ta·ble·ment (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# ibaiaren
## Basc
### Nom

ibaiaren
* genitiu definit singular de ibai
# ibaiei
## Basc
### Nom

ibaiei
* datiu definit plural de ibai
# ibaiekin
## Basc
### Nom

ibaiekin
* comitatiu definit plural de ibai
# ibaien
## Basc
### Nom

ibaien
* genitiu definit plural de ibai
# ibaiarentzat
## Basc
### Nom

ibaiarentzat
* benefactiu definit singular de ibai
# ibaiari
## Basc
### Nom

ibaiari
* datiu definit singular de ibai
# ibaiaz
## Basc
### Nom

ibaiaz
* instrumental definit singular de ibai
# ibaiek
## Basc
### Nom

ibaiek
* ergatiu definit plural de ibai
# ibaiarekin
## Basc
### Nom

ibaiarekin
* comitatiu definit singular de ibai
# ibaiarengatik
## Basc
### Nom

ibaiarengatik
* causal definit singular de ibai
# impositives
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.pu.ziˈti.βəs/ balear /im.po.ziˈti.vəs/, /im.pu.ziˈti.vəs/ Occidental: nord-occidental /im.po.ziˈti.βes/ valencià /im.po.ziˈti.ves/, /im.po.ziˈti.βes/
   * Rimes: -ives

### Adjectiu

impositives f. pl.
* Forma plural de impositiva.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·po·si·ti·ves (5)
* Anagrama: positivisme
# imposos
## Català
### Verb

imposos
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb imposar.
# impossibilit
## Català
### Verb

impossibilit
* (balear, alguerès) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de impossibilitar.
# impossibilitam
## Català
### Verb

impossibilitam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de impossibilitar.
# imposo
## Català

   * Pronúncia: central /imˈpɔ.zu/, occidental /imˈpɔ.zo/
   * Rimes: -ɔzo

### Verb

imposo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de imposar.
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb imposar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb imposar.
# impossibilitada
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.pu.si.βi.ɫiˈta.ðə/ balear /im.po.si.bi.ɫiˈta.ðə/, /im.pu.si.bi.ɫiˈta.ðə/ Occidental: /im.po.si.bi.ɫiˈta.ða/
   * Rimes: -ada

### Verb

impossibilitada
* Participi femení singular del verb impossibilitar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pos·si·bi·li·ta·da (7)
# impossibile
## Italià

   * Pronúncia: /im.posˈsiː.bi.le/
   * Etimologia: Del llatí impossibilis.

### Adjectiu

impossibile inv. ‎(plural impossibili)
* impossible

#### Antònims

* possibile

#### Relacionats

* impossibilità
* impossibilmente

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pos·sì·bi·le (5)
# impossibilita
## Català
### Verb

impossibilita
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de impossibilitar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb impossibilitar.
# impossibilitades
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.pu.si.βi.ɫiˈta.ðəs/ balear /im.po.si.bi.ɫiˈta.ðəs/, /im.pu.si.bi.ɫiˈta.ðəs/ Occidental: /im.po.si.bi.ɫiˈta.ðes/
   * Rimes: -ades

### Verb

impossibilitades
* Participi femení plural del verb impossibilitar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pos·si·bi·li·ta·des (7)
# imperantes
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /im.peˈɾan.tes/, meridional \im.peˈɾaŋ.teh\
       Americà: alt /im.peˈɾan.t(e)s/, baix \im.peˈɾaŋ.teh\, austral /im.peˈɾan.tes/
   * Rimes: -antes

### Adjectiu

imperantes inv. pl.
* forma plural de imperante: imperants
# imperant
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.pəˈɾan/, balear /im.pəˈɾant/ Occidental: nord-occidental /im.peˈɾan/, valencià /im.peˈɾant/
   * Rimes: -ant
   * Etimologia: Del llatí imperans.

### Adjectiu

imperant inv. ‎(plural imperants)
* Que impera, mana o domina.

#### Traduccions

* Castellà: imperante $^{(es)}$
* Italià: imperante $^{(it)}$
* Llatí: imperans $^{(la)}$

### Verb

imperant
* Gerundi del verb imperar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pe·rant (3)
* Heterograma de 8 lletres (aeimnprt)
* Anagrames: pintarem, pintàrem

### Vegeu també

* Labernia y Esteller, Pere. Diccionari de la Llengua Catalana ab la correspondencia castellana y llatina., Tom II, Barcelona, 1840.
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# imperanti
## Italià

   * Pronúncia: /im.peˈran.ti/

### Adjectiu

imperanti inv. pl.
* forma plural de imperante
# imperam
## Català
### Verb

imperam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de imperar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pe·ram (3)
* Anagrama: aprimem
# imperante
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /im.peˈɾan.te/, meridional \im.peˈɾaŋ.te\
       Americà: alt /im.peˈɾan.t(e)/, baix \im.peˈɾaŋ.te\, austral /im.peˈɾan.te/
   * Rimes: -ante

### Adjectiu

imperante inv. ‎(plural imperantes)
* imperant

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pe·ran·te (4)

## Italià

   * Pronúncia: /im.peˈran.te/

### Adjectiu

imperante inv. ‎(plural imperanti)
* imperant

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pe·ràn·te (4)
# idealitzàveu
## Català
### Verb

idealitzàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de idealitzar.
# idealitzéssem
## Català
### Verb

idealitzéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb idealitzar.
# idealitzésseu
## Català
### Verb

idealitzésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb idealitzar.
# idealitzàssim
## Català
### Verb

idealitzàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb idealitzar.
# idealitzés
## Català
### Verb

idealitzés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb idealitzar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb idealitzar.
# idealitzí
## Català
### Verb

idealitzí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de idealitzar.
# idealitzàssiu
## Català
### Verb

idealitzàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb idealitzar.
# idealitzéssim
## Català
### Verb

idealitzéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb idealitzar.
# idealitzéssiu
## Català
### Verb

idealitzéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb idealitzar.
# impel·lirien
## Català
### Verb

impel·lirien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de impel·lir.
# impel·liré
## Català
### Verb

impel·liré
* Primera persona del singular (jo) del futur de impel·lir.
# impel·lisc
## Català
### Verb

impel·lisc
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de impel·lir.
# impel·liries
## Català
### Verb

impel·liries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de impel·lir.
# impel·lirà
## Català
### Verb

impel·lirà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de impel·lir.

### Miscel·lània

* Anagrames: llimpiaré, pillaríem
# impel·liràs
## Català
### Verb

impel·liràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de impel·lir.

### Miscel·lània

* Anagrama: llimpiares
# impel·liríeu
## Català
### Verb

impel·liríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de impel·lir.
# impel·lisca
## Català
### Verb

impel·lisca
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb impel·lir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb impel·lir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb impel·lir.
# impel·lisquen
## Català
### Verb

impel·lisquen
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb impel·lir.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb impel·lir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pel·lis·quen (4)
* Anagrama: impel·lesquin
# incompliguérem
## Català
### Verb

incompliguérem
* (col·loquial balear) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de incomplir.
* (col·loquial valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incomplir.
# incompliguéreu
## Català
### Verb

incompliguéreu
* (col·loquial balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de incomplir.
* (col·loquial valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb incomplir.
# incompligués
## Català
### Verb

incompligués
* (col·loquial) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb incomplir.
* (col·loquial) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb incomplir.
# incompliguésseu
## Català
### Verb

incompliguésseu
* (col·loquial) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb incomplir.
# incompligué
## Català
### Verb

incompligué
* (col·loquial balear) Primera persona del singular (jo) del passat simple de incomplir.
* (col·loquial balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de incomplir.
# incompligueves
## Català
### Verb

incompligueves
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de incomplir.
# incompliguéssem
## Català
### Verb

incompliguéssem
* (col·loquial) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incomplir.
# incompliguéveu
## Català
### Verb

incompliguéveu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de incomplir.
# imagineu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /i.mə.ʒiˈnɛw/ Occidental: nord-occidental /i.ma.ʒiˈnew/, valencià /i.ma.d͡ʒiˈnew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

imagineu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de imaginar.
    [Vosaltres/vós] imagineu o imaginau.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb imaginar.
    [Que vosaltres/vós] imagineu.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb imaginar.
    Imagineu o imaginau [vosaltres/vós].

#### Sinònims

* imaginegueu, forma col·loquial pel subjuntiu.
# imagini
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /i.məˈʒi.ni/ Occidental: nord-occidental /i.maˈʒi.ni/, valencià /i.maˈd͡ʒi.ni/
   * Rimes: -ini

### Verb

imagini
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de imaginar.
    Forma septentrional: [jo] imagino, imagine, imagín o imagini.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb imaginar.
    [Que jo] imagini o imagine.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb imaginar.
    [Que ell/ella/vostè] imagini o imagine.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb imaginar.
    Imagini o imagine [ell/ella/vostè].

#### Sinònims

* imagín, forma antiga pel subjuntiu.
* imagino, forma col·loquial pel subjuntiu.

## Llatí

   * Pronúncia: /ɪˈmaː.ɡɪ.niː/

### Nom

imāginī
* datiu singular de imāgō
# imaginessa
## Català

   * Pronúncia: oriental /i.mə.ʒiˈne.sə/, occidental /i.ma.ʒiˈne.sa/
       Informal: /i.ma.ʒiˈne.sɛ/
   * Rimes: -esa

### Verb

imaginessa
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb imaginar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [jo] imaginés, imaginàs o imaginara.

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·ma·gi·nes·sa (5)
* Anagrama: assignàiem
# imaginessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /i.mə.ʒiˈne.sən/, occidental /i.ma.ʒiˈne.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

imaginessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb imaginar.
    [Ells/elles/vostès] imaginessin, imaginessen, imaginassen, imaginassin o imaginaren.

#### Sinònims

* imagineguessen, forma col·loquial.
# imaginessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /i.mə.ʒiˈne.sis/, occidental /i.ma.ʒiˈne.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

imaginessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb imaginar.
    [Tu] imaginessis, imaginesses, imaginasses, imaginassis o imaginares.
# imagines
## Català

   * Pronúncia: oriental /i.məˈʒi.nəs/, occidental /i.maˈd͡ʒi.nes/
   * Rimes: -ines
   * Homòfon: imagine's

### Verb

imagines
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de imaginar.
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb imaginar.
    [Que tu] imaginis o imagines; [tu] no imaginis o imagines.

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·ma·gi·nes (4)
* Anagrama: signàiem

## Anglès

   * Pronúncia: /ɪˈmeɪd͡ʒɪniːz/

### Verb

imagines
* tercera persona del singular (he, she, it) del present de imagine

## Llatí

   * Pronúncia: /ɪˈmaː.ɡɪ.neːs/

### Nom

imāginēs
* nominatiu plural de imāgō
* vocatiu plural de imāgō
* acusatiu plural de imāgō
# imaginibus
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪ.maːˈɡɪ.nɪ.bʊs/

### Nom

imāginibus
* datiu plural de imāgō
* ablatiu plural de imāgō
# imaginesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /i.mə.ʒiˈne.səs/, occidental /i.ma.ʒiˈne.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

imaginesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb imaginar.
    [Tu] imaginessis, imaginesses, imaginasses, imaginassis o imaginares.

#### Sinònims

* imagineguesses, forma col·loquial.

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·ma·gi·nes·ses (5)
* Anagrama: ansiegéssim
# imaginessi
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /i.mə.ʒiˈne.si/, balear /i.mə.ʒiˈne.si/ alguerès /a.ma.d͡ʒiˈne.si/
   * Rimes: -esi

### Verb

imaginessi
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb imaginar.
    Forma septentrional i algueresa per [jo] imaginés, imaginàs o imaginara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb imaginar.
    Forma algueresa per [ell/ella/vostè] imaginés, imaginàs o imaginara.
# imaginessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /i.mə.ʒiˈne.sin/, occidental /i.ma.ʒiˈne.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

imaginessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb imaginar.
    [Ells/elles/vostès] imaginessin, imaginessen, imaginassen, imaginassin o imaginaren.
# incomodàs
## Català
### Verb

incomodàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb incomodar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb incomodar.
# incomodàssim
## Català
### Verb

incomodàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incomodar.
# incomodàveu
## Català
### Verb

incomodàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de incomodar.
# incomodàssiu
## Català
### Verb

incomodàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb incomodar.
# incomodé
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \iŋ.ko.moˈðe\
       Americà: alt \iŋ.k(o).moˈde\, baix \iŋ.ko.moˈðe\
   * Rimes: -e

### Verb

incomodé
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb incomodar
# incomodàreu
## Català
### Verb

incomodàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de incomodar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb incomodar.
# incomodàsseu
## Català
### Verb

incomodàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb incomodar.
# incomodàssem
## Català
### Verb

incomodàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incomodar.
# impavide
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪmˈpa.wɪ.dɛ/

### Adjectiu

impavide
* vocatiu masculí singular de impavidus
# impavidi
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪmˈpa.wɪ.diː/

### Adjectiu

impavidī
* nominatiu masculí plural de impavidus
* vocatiu masculí plural de impavidus
* genitiu masculí singular de impavidus
* genitiu neutre singular de impavidus
# impavido
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪmˈpa.wɪ.doː/

### Adjectiu

impavidō
* datiu masculí singular de impavidus
* datiu neutre singular de impavidus
* ablatiu masculí singular de impavidus
* ablatiu neutre singular de impavidus
# impavidos
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪmˈpa.wɪ.doːs/

### Adjectiu

impavidōs
* acusatiu masculí plural de impavidus
# impavidum
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪmˈpa.wɪ.dʊm/

### Adjectiu

impavidum
* nominatiu neutre singular de impavidus
* vocatiu neutre singular de impavidus
* acusatiu masculí singular de impavidus
* acusatiu neutre singular de impavidus
# impaziente
## Italià

   * Pronúncia: /im.patˈt͡sjɛn.te/

### Adjectiu

impaziente inv. ‎(plural impazienti)
* impacient

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pa·zièn·te (4)
# impavidorum
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪm.pa.wɪˈdoː.rʊm/

### Adjectiu

impavidōrum
* genitiu masculí plural de impavidus
* genitiu neutre plural de impavidus
# impazientemente
## Italià

   * Pronúncia: /im.patˌt͡sjɛn.teˈmen.te/
   * Etimologia: De impaziente i el sufix -mente.

### Adverbi

impazientemente
* impacientment

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pa·zien·te·mén·te (6)
# impavidis
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪmˈpa.wɪ.diːs/

### Adjectiu

impavidīs
* datiu masculí/femení/neutre plural de impavidus
* ablatiu masculí/femení/neutre plural de impavidus