OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# abrinau
## Català
### Verb

abrinau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de abrinar-se.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb abrinar-se.
# abrinassen
## Català
### Verb

abrinassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrinar-se.
# abrinassin
## Català
### Verb

abrinassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrinar-se.
# abrinassis
## Català
### Verb

abrinassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrinar-se.
# abrinat
## Català
### Verb

abrinat
* Participi masculí singular del verb abrinar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bri·nat (3)
* Anagrames: baratin, bitaran, britana, tibaran, tribana, tribanà
# accusativa
## Italià

   * Pronúncia: /ak.ku.saˈtiː.va/

### Adjectiu

accusativa f. ‎(plural accusative)
* forma femenina de accusativo
# accusatosi
## Italià
### Verb

accusatosi m. ‎(femení accusatasi, plural masculí accusatisi, plural femení accusatesi)
* participi passat masculí singular de accusarsi
# accusative
## Anglès

   * Pronúncia: /əˈkjuːzətɪv/ àudio (EUA)

### Adjectiu

accusative ‎(comparatiu more accusative, superlatiu most accusative)
* acusatiu

### Nom

accusative ‎(plural accusatives)
* acusatiu

## Francès

   * Pronúncia: /a.ky.zaˈtiv/

### Adjectiu

accusative f. ‎(plural accusatives)
* forma femenina de accusatif

## Italià

   * Pronúncia: /ak.ku.saˈtiː.ve/

### Adjectiu

accusative f. pl.
* forma plural de accusativa
# accusativo
## Italià

   * Pronúncia: /ak.ku.saˈtiː.vo/

### Adjectiu

accusativo m. ‎(femení accusativa, plural masculí accusativi, plural femení accusative)
* acusatiu

### Nom

accusativo m. ‎(plural accusativi)
* acusatiu

### Miscel·lània

* Síl·labes: ac·cu·sa·tì·vo (5)
# accusava
## Italià
### Verb

accusava
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperfet d'indicatiu de accusare
# accusatum
## Llatí

   * Pronúncia: /ak.kuːˈsaː.tʊm/

### Verb

accūsātum
* supí acusatiu de accūsō
# accusavamo
## Italià
### Verb

accusavamo
* primera persona plural (noi) de l'imperfet d'indicatiu de accusare
# accusatives
## Anglès
### Nom

accusatives
* forma plural de accusative

## Francès

   * Pronúncia: /a.ky.zaˈtiv/

### Adjectiu

accusatives f. pl.
* forma plural de accusative
# accusativi
## Italià

   * Pronúncia: /ak.ku.saˈtiː.vi/

### Adjectiu

accusativi m. pl.
* forma plural de accusativo

### Nom

accusativi m. pl.
* forma plural de accusativo
# accusato
## Italià
### Verb

accusato m. ‎(femení accusata, plural masculí accusati, plural femení accusate)
* participi passat masculí singular de accusare
# aclotesses
## Català
### Verb

aclotesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclotar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·clo·tes·ses (4)
* Anagrames: cassoletes, escoltessa
# aclotin
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈkɫɔ.tin/, occidental /aˈkɫɔ.tin/
   * Rimes: -ɔtin

### Verb

aclotin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb aclotar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb aclotar.
# aclotessis
## Català
### Verb

aclotessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclotar.
# acloti
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈkɫɔ.ti/, occidental /aˈkɫɔ.ti/
   * Rimes: -ɔti

### Verb

acloti
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de aclotar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb aclotar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb aclotar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb aclotar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·clo·ti (3)
* Heterograma de 6 lletres (acilot)
* Anagrames: acòlit, cítola
# aclotis
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈkɫɔ.tis/, occidental /aˈkɫɔ.tis/
   * Rimes: -ɔtis

### Verb

aclotis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb aclotar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·clo·tis (3)
* Heterograma de 7 lletres (acilost)
* Anagrames: acòlits, tolisca
# acloto
## Català
### Verb

acloto
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de aclotar.
# aclotà
## Català
### Verb

aclotà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de aclotar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·clo·tà (3)
* Anagrama: calota
# aclotessen
## Català
### Verb

aclotessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclotar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·clo·tes·sen (4)
* Anagrama: escolanets
# aclotessin
## Català
### Verb

aclotessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclotar.
# acloteu
## Català
### Verb

acloteu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de aclotar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb aclotar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb aclotar.
# aclapassen
## Català
### Verb

aclapassen
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclapar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cla·pas·sen (4)
* Anagrama: aplacassen
# aclapava
## Català
### Verb

aclapava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de aclapar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de aclapar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cla·pa·va (4)
* Anagrama: aplacava
# aclapaven
## Català
### Verb

aclapaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de aclapar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cla·pa·ven (4)
* Anagrama: aplacaven
# aclaparíem
## Català
### Verb

aclaparíem
* Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de aclapar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cla·pa·rí·em (5)
* Anagrama: aplacaríem
# aclapat
## Català
### Verb

aclapat
* Participi masculí singular del verb aclapar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cla·pat (3)
* Anagrama: aplacat
# aclapats
## Català
### Verb

aclapats
* Participi masculí plural del verb aclapar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cla·pats (3)
* Anagrama: aplacats
# aclaparéssiu
## Català
### Verb

aclaparéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclaparar.
# aclaparíeu
## Català
### Verb

aclaparíeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de aclapar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cla·pa·rí·eu (5)
* Anagrama: aplacaríeu
# aclapasses
## Català
### Verb

aclapasses
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclapar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cla·pas·ses (4)
* Anagrama: aplacasses
# aclaparí
## Català
### Verb

aclaparí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de aclaparar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cla·pa·rí (4)
* Anagrames: aplicara, aplicarà, placaria
# abstinguí
## Català
### Verb

abstinguí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de abstenir-se.
# abstinis
## Esperanto

   * Pronúncia: /abˈsti.nis/
   * Àudio: França

### Verb

abstinis
* passat de abstini
# abstinui
## Llatí

   * Pronúncia: /apˈstɪ.nʊ.iː/

### Verb

abstinuī
* primera persona singular del pretèrit perfet d'indicatiu actiu de abstineō
# abstinus
## Esperanto

   * Pronúncia: /abˈsti.nus/
   * Àudio: França

### Verb

abstinus
* condicional de abstini
# abstinos
## Esperanto

   * Pronúncia: /abˈsti.nos/
   * Àudio: França

### Verb

abstinos
* futur de abstini
# abstracciones
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \a(β)s.tɾakˈθjo.nes\, meridional \a(β)h.tɾakˈθjo.neh\
       Americà: alt /abs.t͡s(a)kˈsjo.nes/, baix \a(β)h.tɾakˈsjo.neh\, austral \a(β)h.tɾakˈsjo.nes\
   * Rimes: -ones

### Nom

abstracciones f. pl.
* forma plural de abstracción
# abstini
## Esperanto

   * Pronúncia: /abˈsti.ni/
   * Àudio: França

### Verb

abstini ‎(present abstinas, passat abstinis, futur abstinos, condicional abstinus, volitiu abstinu)
* abstenir-se
# abstinu
## Esperanto

   * Pronúncia: /abˈsti.nu/
   * Àudio: França

### Verb

abstinu
* volitiu de abstini
# abstrac
## Català
### Verb

abstrac
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de abstraure.
# aciençar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.si.ənˈsa/ Occidental: nord-occidental /a.si.enˈsa/ valencià /a.si.enˈsaɾ/, /a.si.enˈsa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: aciençà
   * Etimologia: Del prefix a- i ciència.

### Verb

aciençar trans.
* Instruir en la coneixença d'una ciència.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: acienço, aciença, aciencem Vocal rizotònica: /ɛ/

#### Traduccions

* Anglès: teach $^{(en)}$, educate $^{(en)}$, science $^{(en)}$
* Castellà: instruir $^{(es)}$, enseñar $^{(es)}$
* Francès: instruire $^{(fr)}$, enseigner $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ci·en·çar (4)
* Anagrama: caçarien

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# aciençares
## Català
### Verb

aciençares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de aciençar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aciençar.
# aciençaran
## Català
### Verb

aciençaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de aciençar.
# aciençaren
## Català
### Verb

aciençaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de aciençar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aciençar.
# aciençadament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.si.ənˌsa.ðəˈmen/ balear /ə.si.ənˌsa.ðəˈment/, /ə.si.ənˌsa.ðəˈmen/ Occidental: nord-occidental /a.si.enˌsa.ðaˈmen/ valencià /a.si.enˌsa.ðaˈment/, /a.si.enˌsa.ðaˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De aciençat i el sufix -ment.

### Adverbi

aciençadament
* D'una manera aciençada.

#### Traduccions

* Anglès: wisely $^{(en)}$, prudently $^{(en)}$
* Castellà: sabiamente $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ci·en·ça·da·ment (6)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# aciençam
## Català
### Verb

aciençam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de aciençar.
# aciençara
## Català
### Verb

aciençara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb aciençar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb aciençar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ci·en·ça·ra (5)
* Anagrama: acaçarien
# abessonarem
## Català
### Verb

abessonarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de abessonar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bes·so·na·rem (5)
* Anagrames: abaronéssem, abraonéssem
# abessonam
## Català
### Verb

abessonam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de abessonar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bes·so·nam (4)
* Anagrama: abonàssem
# abessonar
## Català

   * Pronúncia: balear /ə.bə.soˈna/, /ə.bə.suˈna/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: abessonà
   * Etimologia: Del prefix a- i bessó.

### Verb

abessonar trans.
* (balear) Mantenir el foc central d'una carbonera de forma que no es cremi la llenya.
* (balear) Donar molt o massa menjar.

#### Conjugació

Vocal rizotònica: /o/

#### Traduccions

* Castellà: embutir $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bes·so·nar (4)
* Anagrames: abossaren, baronessa, esbraonàs

### Vegeu també

* FIGUERA, Pere Antoni. Diccionari Mallorquí-Castellà, Palma, 1840.
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# abessonaran
## Català
### Verb

abessonaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de abessonar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bes·so·na·ran (5)
* Anagrames: abaronassen, abraonassen
# abesson
## Català
### Verb

abesson
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de abessonar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bes·son (3)
* Anagrames: abossen, bessona
# abessona
## Català
### Verb

abessona
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de abessonar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb abessonar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bes·so·na (4)
* Anagrama: abonessa
# aconseguigueves
## Català
### Verb

aconseguigueves
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de aconseguir.
# aconseguiguérem
## Català
### Verb

aconseguiguérem
* (col·loquial balear) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de aconseguir.
* (col·loquial valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aconseguir.
# aconseguiguéssem
## Català
### Verb

aconseguiguéssem
* (col·loquial) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aconseguir.
# aconseguigueven
## Català
### Verb

aconseguigueven
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de aconseguir.
# aconseguigués
## Català
### Verb

aconseguigués
* (col·loquial) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb aconseguir.
* (col·loquial) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb aconseguir.
# aconseguiguéreu
## Català
### Verb

aconseguiguéreu
* (col·loquial balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de aconseguir.
* (col·loquial valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aconseguir.
# aconseguiguésseu
## Català
### Verb

aconseguiguésseu
* (col·loquial) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aconseguir.
# aconseguiguéveu
## Català
### Verb

aconseguiguéveu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de aconseguir.
# aconseguigué
## Català
### Verb

aconseguigué
* (col·loquial balear) Primera persona del singular (jo) del passat simple de aconseguir.
* (col·loquial balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de aconseguir.
# acaptaia
## Català
### Verb

acaptaia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de acaptar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de acaptar.
# acaptaran
## Català
### Verb

acaptaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de acaptar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cap·ta·ran (4)
* Anagrama: acaparant
# acaptaien
## Català
### Verb

acaptaien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de acaptar.
# acaptaies
## Català
### Verb

acaptaies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de acaptar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cap·ta·ies (4)
* Anagrama: atapeïsca
# acaptara
## Català
### Verb

acaptara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acaptar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acaptar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cap·ta·ra (4)
* Anagrama: acaparat
# acaptades
## Català
### Verb

acaptades
* Participi femení plural del verb acaptar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cap·ta·des (4)
* Anagrama: patacades
# acaptam
## Català
### Verb

acaptam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de acaptar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cap·tam (3)
* Anagrama: acampat
# acaptar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.kəpˈta/ Occidental: nord-occidental /a.kapˈta/ valencià /a.kapˈtaɾ/, /a.kapˈta/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: acaptà
   * Etimologia: Del llatí accapitāre, segle XI.

### Verb

acaptar trans.
* Captar (almoina) per a una finalitat benèvola o piadosa.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: acapto, acapta, acaptem

#### Traduccions

* Alemany: sammeln $^{(de)}$
* Anglès: collect $^{(en)}$
* Castellà: colectar $^{(es)}$
* Francès: quêter $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cap·tar (3)
* Anagrames: aparcat, captara, captarà, pactara, pactarà

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot

## Català antic

   * Etimologia: Del llatí accapitāre.

### Verb

acaptar
* obtenir
    Faça lo ja dit castel e la honor a el acaptar per mà d'aquel de qui aurà lo castel e la honor (Usatge 94)
* captar (almoina)

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB
# abominarien
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.βu.mi.nəˈɾi.ən/, occidental /a.βo.mi.naˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

abominarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de abominar.

#### Sinònims

* abominariven, forma algueresa.
# abominaràs
## Català

   * Pronúncia: oriental //ə.βuˈmi.nəˈɾəs/, occidental /a.βo.mi.naˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

abominaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de abominar.
# abominaries
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.βu.mi.nəˈɾi.əs/, occidental /a.βo.mi.naˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

abominaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de abominar.

#### Sinònims

* abominarives, forma algueresa.
# abominarives
## Català

   * Pronúncia: alguerès /a.βu.mi.naˈɾi.vas/

### Verb

abominarives
* Segona persona del singular (tu) del condicional de abominar.
    Forma algueresa per [tu] abominaries.
# abominarono
## Italià
### Verb

abominarono
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del passat de abominare
# abominarà
## Català

   * Pronúncia: oriental //ə.βuˈmi.nəˈɾə/, occidental /a.βo.mi.naˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

abominarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de abominar.
# abominaria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.βu.mi.nəˈɾi.ə/ Occidental: nord-occidental /a.βo.mi.naˈɾi.ɛ/, /a.βo.mi.naˈɾi.e/ valencià /a.βo.mi.naˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

abominaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de abominar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de abominar.

#### Sinònims

* abominariva, forma algueresa.
# abominaris
## Llatí

   * Pronúncia: /a.boː.mɪˈnaː.rɪs/

### Verb

abōmināris
* segona persona singular del present d'indicatiu actiu de abōminor
# abominariva
## Català

   * Pronúncia: alguerès /a.βu.mi.naˈɾi.va/

### Verb

abominariva
* Primera persona del singular (jo) del condicional de abominar.
    Forma algueresa per [jo] abominaria.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de abominar.
    Forma algueresa per [ell/ella/vostè] abominaria.
# abominariven
## Català

   * Pronúncia: alguerès /a.βu.mi.naˈɾi.van/
   * Homòfon: abominarívem

### Verb

abominariven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de abominar.
    Forma algueresa per [ells/elles/vostès] abominarien.
# acaramullaríeu
## Català
### Verb

acaramullaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de acaramullar.
# acaramullassen
## Català
### Verb

acaramullassen
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acaramullar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·ra·mu·llas·sen (6)
# acaramullaria
## Català
### Verb

acaramullaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de acaramullar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de acaramullar.
# acaramullarien
## Català
### Verb

acaramullarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de acaramullar.
# acaramullaràs
## Català
### Verb

acaramullaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de acaramullar.
# acaramullarà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kə.ɾə.mu.ʎəˈɾa/, occidental /a.ka.ɾa.mu.ʎaˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

acaramullarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de acaramullar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·ra·mu·lla·rà (6)
# acaramullaré
## Català
### Verb

acaramullaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de acaramullar.
# acaramullareu
## Català
### Verb

acaramullareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de acaramullar.
# acaramullaries
## Català
### Verb

acaramullaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de acaramullar.
# abstraíveu
## Català
### Verb

abstraíveu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de abstraure.

### Miscel·lània

* Síl·labes: abs·tra·í·veu (4)
* Anagrama: bastaríveu
# abstraívou
## Català
### Verb

abstraívou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de abstraure.
# abstrauríeu
## Català
### Verb

abstrauríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de abstreure.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de abstraure.
# abstraus
## Català

   * Pronúncia: oriental /əpsˈtɾaws/, occidental /apsˈtɾaws/
   * Rimes: -aws

### Verb

abstraus
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de abstraure.

### Miscel·lània

* Síl·labes: abs·traus (2)
* Anagrames: abrusats, abstrusa, rabassut
# abstraïva
## Català
### Verb

abstraïva
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de abstraure.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de abstraure.

### Miscel·lània

* Síl·labes: abs·tra·ï·va (4)
* Anagrama: bastariva
# abstraxi
## Llatí

   * Pronúncia: /apˈstraks.iː/

### Verb

abstraxī
* primera persona singular del pretèrit perfet d'indicatiu actiu de abstrahō
# abstraídamente
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \a(β)s.tɾaˌi.ðaˈmen.te\, meridional \a(β)h.tɾaˌi.ðaˈmen.te\
       Americà: alt /abs.t͡saˌi.daˈmen.t(e)/, baix \a(β)h.tɾaˌi.ðaˈmen.te\
   * Rimes: -ente
   * Etimologia: De abstraído i el sufix -mente.

### Adverbi

abstraídamente
* abstretament

### Miscel·lània

* Síl·labes: abs·tra·í·da·men·te (6)
# abstraívem
## Català
### Verb

abstraívem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de abstraure.

### Miscel·lània

* Síl·labes: abs·tra·í·vem (4)
* Anagrama: bastarívem
# acoréssim
## Català
### Verb

acoréssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acorar.
# acoréssiu
## Català
### Verb

acoréssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acorar.
# acoso
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /aˈko.so/
       Americà: alt /aˈko.s(o)/, baix /aˈko.so/
   * Rimes: -oso
   * Etimologia: Deverbal de acosar.

### Nom

acoso m. ‎(plural acosos)
* assetjament
* (handbol) acuit

### Verb

acoso
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb acosar

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·so (3)
* Anagrama: ocaso

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre acoso
* acoso. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 octubre 2014].
# acoso escolar
## Castellà
### Nom

acoso escolar m. ‎(plural acosos escolares)
* assetjament escolar

#### Sinònims

* bullying

### Vegeu també

* acoso escolar. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# acoréssem
## Català
### Verb

acoréssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acorar.
# acorésseu
## Català
### Verb

acorésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acorar.
# acosos escolares
## Castellà
### Nom

acosos escolares m. pl.
* forma plural de acoso escolar
# acorí
## Català
### Verb

acorí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de acorar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·rí (3)
* Anagrames: cairo, cairó, cario, ració
# acosos
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /aˈko.sos/, meridional /aˈko.soh/
       Americà: alt /aˈko.s(o)s/, baix /aˈko.soh/, austral /aˈko.sos/
   * Rimes: -osos

### Nom

acosos m. pl.
* forma plural de acoso