OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# incoésseu
## Català
### Verb

incoésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb incoar.
# incoéssim
## Català
### Verb

incoéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incoar.
# incoï
## Català
### Verb

incoï
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de incoar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb incoar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb incoar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb incoar.
# incoïn
## Català
### Verb

incoïn
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb incoar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb incoar.
# incoéssem
## Català
### Verb

incoéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incoar.
# incoí
## Català
### Verb

incoí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de incoar.
# incoés
## Català
### Verb

incoés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb incoar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb incoar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·co·és (3)
* Heterograma de 6 lletres (ceinos)
* Anagrama: icones
# incoïs
## Català
### Verb

incoïs
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb incoar.
# incoéssiu
## Català
### Verb

incoéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb incoar.
# infectionum
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.fɛk.tɪˈoː.nʊm/

### Nom

infectiōnum
* genitiu plural de infectiō
# infectionem
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.fɛk.tɪˈoː.nɛm/

### Nom

infectiōnem
* acusatiu singular de infectiō
# infectious
## Anglès
### Adjectiu

infectious ‎(comparatiu more infectious, superlatiu most infectious)
* infecciós

### Vegeu també

* Diccionari Anglès-Català de Codi Obert (DACCO)
# infectionibus
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.fɛk.tɪˈoː.nɪ.bʊs/

### Nom

infectiōnibus
* datiu plural de infectiō
* ablatiu plural de infectiō
# infectionis
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.fɛk.tɪˈoː.nɪs/

### Nom

infectiōnis
* genitiu singular de infectiō
# infections
## Francès

   * Pronúncia: /ɛ̃.fɛkˈsjɔ̃/

### Nom

infections f. pl.
* forma plural de infection
# infectione
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.fɛk.tɪˈoː.nɛ/

### Nom

infectiōne
* ablatiu singular de infectiō
# infectiones
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.fɛk.tɪˈoː.neːs/

### Nom

infectiōnēs
* nominatiu plural de infectiō
* vocatiu plural de infectiō
* acusatiu plural de infectiō
# infectioni
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.fɛk.tɪˈoː.niː/

### Nom

infectiōnī
* datiu singular de infectiō
# infection
## Francès

   * Pronúncia: /ɛ̃.fɛ̯kˈsjɔ̃/

### Nom

infection f. ‎(plural infections)
* infecció

#### Derivats

* désinfection
# incubàs
## Català
### Verb

incubàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb incubar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb incubar.
# incubàsseu
## Català
### Verb

incubàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb incubar.
# incubàssem
## Català
### Verb

incubàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incubar.
# incubàveu
## Català
### Verb

incubàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de incubar.
# incubàreu
## Català
### Verb

incubàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de incubar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb incubar.
# incubàrem
## Català
### Verb

incubàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de incubar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incubar.
# incubàssim
## Català
### Verb

incubàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incubar.
# incubàssiu
## Català
### Verb

incubàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb incubar.
# influïven
## Català
### Verb

influïven
* (col·loquial nord-occidental, alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de influir.
# influïx
## Català

   * Pronúncia: /iɱ.fɫuˈiʃ/
   * Rimes: -iʃ

### Verb

influïx
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de influir.
* (occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb influir.
# influïssin
## Català
### Verb

influïssin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb influir.
# influïves
## Català
### Verb

influïves
* (col·loquial nord-occidental, alguerès) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de influir.
# influïssi
## Català
### Verb

influïssi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb influir.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb influir.
# influïu
## Català
### Verb

influïu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de influir.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb influir.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb influir.
# influïva
## Català
### Verb

influïva
* (col·loquial nord-occidental, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de influir.
* (col·loquial nord-occidental, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de influir.
# influïssis
## Català
### Verb

influïssis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb influir.
# impedio
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪmˈpɛ.dɪ.oː/
   * Etimologia: Del prefix im- i pes, literalment «ficar entre els peus».

### Verb

impediō ‎(1a present$^?$), impedīs ‎(2a present), impedīre ‎(infinitiu), impedīvī ‎(perfet), impedītum ‎(supí)
* obstaculitzar, jo obstaculitzo, destorbar
    «neque nunc quomodo me expeditum ex impedito faciam, jam consilium placet»Ni tan sols ara cerco consell per sortir-me'n dels entrebancs.
* impedir, jo impedeixo, evitar
    «Antiochus, castris positis, munitionibus insuper saltum impediebat»Antíoc muntà el seu campament i el fortificà per impedir ser assaltat.

### Vegeu també

* ↑ Plaute, Epídic I.1.87
* ↑ Titus Livi Ab Urbe Condita XXXVI.16.1
# impedir
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /im.pəˈði/ Occidental: nord-occidental /im.peˈði/ valencià /im.peˈðiɾ/, /im.peˈði/
   * Rimes: -i(ɾ)
   * Etimologia: Del llatí impedīre, segle XIV.

### Verb

impedir trans.
* No deixar que es faci alguna cosa.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: impedeixo, impedeix, impedim

#### Derivats

* impedible

#### Relacionats

* impedient, impediment, impedimenta, impedit, impeditiu

#### Sinònims

* destorbar, dificultar, obstaculitzar, obstruir.
* evitar, prohibir.

#### Traduccions

* Alemany: behindern $^{(de)}$
* Anglès: impede $^{(en)}$, hinder $^{(en)}$
* Búlgar: преча $^{(bg)}$ ‎(pretxa)
* Castellà: impedir $^{(es)}$
* Finès: haitata $^{(fi)}$
* Francès: empêcher $^{(fr)}$, entraver $^{(fr)}$
* Gallec: impedir $^{(gl)}$
* Grec antic: κωλύω $^{(grc)}$ ‎(kōlýō)
* Hongarès: gátol $^{(hu)}$
* Italià: impedire $^{(it)}$
* Llatí: impedire $^{(la)}$
* Maori: rore $^{(mi)}$
* Neerlandès: belemmeren $^{(nl)}$
* Portuguès: impedir $^{(pt)}$
* Romanès: împiedica $^{(ro)}$
* Rus: меша́ть $^{(ru)}$ ‎(meixat)
* Txec: překážet $^{(cs)}$
* Xinès: 阻礙 $^{(zh)}$ ‎(阻碍, zǔ'ài)

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pe·dir (3)

### Vegeu també

* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom II.
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Vegeu el Diccionari de sinònims de Softcatalà-OpenThesaurus: impedir

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \im.peˈðiɾ\
       Americà: alt /im.p(e)ˈdiɾ/, baix \im.peˈðiɾ\
   * Rimes: -iɾ
   * Etimologia: Del llatí impedīre.

### Verb

impedir trans. ‎(present impido, passat impedí, futur impediré)
* impedir

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pe·dir (3)
# impedimentos sueltos
## Castellà
### Nom

impedimentos sueltos m. pl.
* forma plural de impedimento suelto
# impediments lliures
## Català
### Nom

impediments lliures m. pl.
* Forma plural de impediment lliure.
# impedimento suelto
## Castellà
### Nom

impedimento suelto m. ‎(plural impedimentos sueltos)
* (golf) impediment lliure

### Vegeu també

* impedimento suelto. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 octubre 2014].
# impediment
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.pə.ðiˈmen/ balear /im.pə.ðiˈment/, /im.pə.ðiˈmen/ Occidental: nord-occidental /im.pe.ðiˈmen/ valencià /im.pe.ðiˈment/, /im.pe.ðiˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: Del llatí impedimentum, segle XiV.

### Nom

impediment m. ‎(plural impediments)
* obstacle, destorb
* qualsevol de les circumstàncies que fan il·lícit o nul el matrimoni
** impediment diriment, allò que destorba que es contragui matrimoni entre certes persones, i l'anul·la si es contrau.
** impediment impedient, allò que destorba que es contragui matrimoni entre certes persones, fent-lo il·legítim si es contrau però no nul.

#### Traduccions

* Alemany: Hindernis $^{(de)}$ n.
* Anglès: impediment $^{(en)}$
* Búlgar: пречка $^{(bg)}$ f. ‎(pretxka)
* Castellà: impedimento $^{(es)}$
* Coreà: 장애 $^{(ko)}$ ‎(jang-ae)
* Esperanto: malhelpo $^{(eo)}$
* Finès: este $^{(fi)}$
* Francès: empêchement $^{(fr)}$
* Grec: εμπόδιο $^{(el)}$ n. ‎(embódio)
* Grec antic: ἐγκοπή $^{(grc)}$ f. ‎(enkopḗ)
* Hongarès: akadály $^{(hu)}$
* Italià: impedimento $^{(it)}$
* Japonès: 障害 $^{(ja)}$
* Llatí: impedimentum $^{(la)}$, obex $^{(la)}$ m. f.
* Neerlandès: hindernis $^{(nl)}$ f.
* Portuguès: impedimento $^{(pt)}$ m.
* Romanès: impediment $^{(ro)}$ n.
* Rus: поме́ха $^{(ru)}$ f. ‎(pomekha)
* Suec: hinder $^{(sv)}$ n.
* Tagal: bagko $^{(tl)}$
* Txec: vada $^{(cs)}$ f.
* Xinès: 障礙 $^{(zh)}$ ‎(障碍, zhàng'ài)
* Castellà: impedimento $^{(es)}$ dirimente
* Francès: empêchement $^{(fr)}$ diriment
* Italià: impedimento $^{(it)}$ dirimente
* Llatí: impedimentum $^{(la)}$ dirimens
* Castellà: impedimento $^{(es)}$ impediente
* Francès: empêchement $^{(fr)}$ illicite
* Italià: impedimento $^{(it)}$ impediente
* Llatí: impedimentum $^{(la)}$ impediens

#### Compostos i expressions

* posar impediment a la cúria, manifestar al jutge l'impediment que té algú per celebrar el matrimoni que vol contraure.

#### Traduccions

* Castellà: embargar $^{(es)}$ los sellos, poner impedimento $^{(es)}$ a alguno
* Francès: empêcher $^{(fr)}$ un mariage
* Italià: impedire $^{(it)}$ un matrimonio
* Llatí: de impedimento $^{(la)}$ quod obstat ne aliqui matrimonium contrahant judicem monere

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pe·di·ment (4)

### Vegeu també

* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom II.
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# impediment lliure
## Català
### Nom

impediment lliure m. ‎(plural impediments lliures)
* (golf) Objecte natural no fix ni fortament adherit a la bola que dificulta el desenvolupament del joc, com ara pedres, fulles, branques, insectes o deixalles.

#### Traduccions

* Anglès: loose impediment $^{(en)}$
* Castellà: impedimento suelto $^{(es)}$
* Francès: détritus $^{(fr)}$

### Vegeu també

* impediment lliure. Diccionari general de l'esport. Informació cedida per TERMCAT.
# impeding
## Anglès
### Verb

impeding
* gerundi de impede
# inflessis
## Català
### Verb

inflessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb inflar.
# inflexibilitat
## Català

   * Pronúncia: oriental /iɱ.fɫək.si.βi.ɫiˈtat/, occidental /iɱ.fɫek.si.bi.ɫiˈtat/
   * Rimes: -at

### Nom

inflexibilitat f. ‎(plural inflexibilitats)
* Qualitat d’inflexible.

#### Traduccions

* Anglès: inflexibility $^{(en)}$
* Castellà: inflexibilidad $^{(es)}$ f.
* Francès: inflexibilité $^{(fr)}$ f.
* Llengua de signes catalana: FERRO $^{(csc)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fle·xi·bi·li·tat (6)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# inflessen
## Català
### Verb

inflessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb inflar.
# inflessin
## Català
### Verb

inflessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb inflar.
# inflesses
## Català
### Verb

inflesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb inflar.
# infleu
## Català
### Verb

infleu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de inflar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb inflar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb inflar.

### Miscel·lània

* Anagrama: fluïen
# inflessa
## Català
### Verb

inflessa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb inflar.
# inflessi
## Català
### Verb

inflessi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb inflar.
# infixin
## Català
### Verb

infixin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb infixar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb infixar.
# infixing
## Anglès
### Verb

infixing
* gerundi de infix
# infixo
## Català
### Verb

infixo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de infixar.

### Miscel·lània

* Anagrama: finixo
# infixàrem
## Català
### Verb

infixàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de infixar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb infixar.
# infixàreu
## Català
### Verb

infixàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de infixar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb infixar.
# infixàs
## Català
### Verb

infixàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb infixar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb infixar.

### Miscel·lània

* Anagrama: faixins
# infixis
## Català
### Verb

infixis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb infixar.
# infixà
## Català
### Verb

infixà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de infixar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fi·xà (3)
* Anagrames: afixin, finixa
# infixi
## Català
### Verb

infixi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de infixar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb infixar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb infixar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb infixar.
# indecent
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.dəˈsen/ balear /in.dəˈsent/, /in.dəˈsen/ Occidental: nord-occidental /in.deˈsen/ valencià /in.deˈsent/, /in.deˈsen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: Del llatí indecente(m), acusatiu de indecēns, segle XIV.

### Adjectiu

indecent inv. ‎(plural indecents)
* Sense decència.

#### Antònims

* decent

#### Traduccions

* Anglès: indecent $^{(en)}$
* Castellà: indecente $^{(es)}$
* Francès: indécent $^{(fr)}$
* Llengua de signes catalana: VERD $^{(csc)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·de·cent (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC

## Anglès
### Adjectiu

indecent ‎(comparatiu more indecent, superlatiu most indecent)
* indecent
# indecentemente
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /in.deˌθen.teˈmen.te/, meridional \iŋ.deˌθeŋ.teˈmen.te\
       Americà: alt /in.d(e)ˌsen.teˈmen.te/, baix \iŋ.deˌseŋ.teˈmen.te\, austral /in.deˌsen.teˈmen.te/
   * Rimes: -ente
   * Etimologia: De indecente i el sufix -mente.

### Adverbi

indecentemente
* indecentment

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·de·cen·te·men·te (6)

## Italià

   * Pronúncia: /in.deˌt͡ʃɛn.teˈmen.te/
   * Etimologia: De indecente i el sufix -mente.

### Adverbi

indecentemente
* indecentment

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·de·cen·te·mén·te (6)
# indagàveu
## Català
### Verb

indagàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de indagar.
# indebitamente
## Italià

   * Pronúncia: /in.deˌbi.taˈmen.te/
   * Etimologia: De indebito i el sufix -mente.

### Adverbi

indebitamente
* indegudament

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·de·bi·ta·mén·te (6)
# indecentment
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.dəˌsemˈmen/ balear /in.dəˌsemˈment/, /in.dəˌsemˈmen/ Occidental: nord-occidental /in.deˌsemˈmen/ valencià /in.deˌsemˈment/, /in.deˌsemˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De indecent i el sufix -ment.

### Adverbi

indecentment
* D’una manera indecent.

#### Antònims

* decentment

#### Traduccions

* Anglès: indecently $^{(en)}$
* Castellà: indecentemente $^{(es)}$
* Francès: indécemment $^{(fr)}$
* Italià: indecentemente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·de·cent·ment (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# indagàssiu
## Català
### Verb

indagàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb indagar.
# inde
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈɪn.dɛ/
   * Etimologia: Unió de l'adverbi em i la preposició de.

### Adverbi

inde
* des d'allí
    Inde etiam rosas effert, umbrarumque frigus non ingrato sole distinguit.— (traducció:«Des d'allí, hi ha roses tot al llarg del camí, i l'ombra refrescant és agradable en contrast amb el sol.»)
* des d'aquell moment, des de
    Maxime autem illud memorandum est, inde a saeculo secundo Mariam Virginem a Sanctis Patribus veluti novam Hevam proponi novo Adae...

#### Derivats

| abinde deinde exinde indidem | perinde proinde subinde utrinde |

### Vegeu també

* ↑ Plini el Jove, Epístoles 5.6.34
* ↑ Papa Pius XII, Butlla: Munificentissimis Deus
# indecently
## Anglès

   * Etimologia: De indecent i el sufix -ly.

### Adverbi

indecently ‎(comparatiu more indecently, superlatiu most indecently)
* indecentment
# innestassero
## Italià
### Verb

innestassero
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperfet de subjuntiu de innestare
# innestammo
## Italià
### Verb

innestammo
* primera persona plural (noi) del passat de innestare
# innestando
## Italià
### Verb

innestando
* gerundi de innestare
# innestano
## Italià
### Verb

innestano
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del present d'indicatiu de innestare
# innesta
## Italià
### Verb

innesta
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del present d'indicatiu de innestare
* segona persona singular (tu) de l'imperatiu de innestare
# innestai
## Italià
### Verb

innestai
* primera persona singular (io) del passat de innestare
# innestare
## Italià

   * Pronúncia: /in.neˈstaː.re/
   * Etimologia: Derivat del llatí inserere.

### Verb

innestare
* connectar, engranar, endollar
    Innestò la spina del rasoio elettrico nella presa e si vide il mento.Va connectar l'endoll de la màquina d'afaitar al corrent i es va mirar la barbeta.
* engegar, embragar
    Questo tipo di cambio, che non necessita di frizione, provvede a cambiare automaticamente le marce a seconda delle variazioni di velocità, ma non tiene conto della necessità di innestare velocemente una marcia inferiore per poter manovrare meglio l'auto.Aquest tipus de caixa de canvis, que no requereix fricció, canvia automàticament segons les variacions de velocitat, però no té en compte la necessitat d'embragar ràpidament una marxa inferior per maniobrar millor el cotxe.
* trasplantar
    È cosa facile di innestare la cornea presa da un cuniglio nell'occhio di un animale della stessa specie.És fàcil trasplantar la còrnia, agafada d'un conill, a un animal de la mateixa espècie.
* empeltar
    Per innestare un melo si può procedere tra febbraio e marzo. —«Per empeltar una pomera es pot fer entre febrer i març.»

#### Conjugació
### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ne·stà·re (4)
# innestasse
## Italià
### Verb

innestasse
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperfet de subjuntiu de innestare
# innestante
## Italià
### Verb

innestante
* participi present de innestare
# innestarono
## Italià
### Verb

innestarono
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del passat de innestare
# inhumà
## Català

   * Pronúncia: /in.uˈma/
   * Rimes: -a
   * Homòfon: inhumar
   * Etimologia: Del llatí inhumanus, segle XV

### Adjectiu

inhumà m. ‎(femení inhumana, plural masculí inhumans, plural femení inhumanes)
* Sense humanitat.

#### Traduccions

* Alemany: unmenschlich $^{(de)}$, inhuman $^{(de)}$
* Anglès: inhuman $^{(en)}$
* Castellà: inhumano $^{(es)}$
* Francès: inhumain $^{(fr)}$
* Italià: inumano $^{(it)}$

### Verb

inhumà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de inhumar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·hu·mà (3)
* Heterograma de 6 lletres (ahimnu)
# inhumi
## Català

   * Pronúncia: /iˈnu.mi/
   * Rimes: -umi

### Verb

inhumi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de inhumar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb inhumar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb inhumar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb inhumar.
# inhumin
## Català

   * Pronúncia: /iˈnu.min/
   * Rimes: -umin

### Verb

inhumin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb inhumar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb inhumar.
# inhumo
## Català
### Verb

inhumo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de inhumar.

## Castellà

   * Pronúncia: /iˈnu.mo/
   * Rimes: -umo

### Verb

inhumo
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb inhumar
# inhumessin
## Català
### Verb

inhumessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb inhumar.
# inhuming
## Anglès
### Verb

inhuming
* gerundi de inhume
# inhumis
## Català

   * Pronúncia: /iˈnu.mis/
   * Rimes: -umis

### Verb

inhumis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb inhumar.
# inhumesses
## Català
### Verb

inhumesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb inhumar.
# inhumeu
## Català
### Verb

inhumeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de inhumar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb inhumar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb inhumar.
# inhumessis
## Català
### Verb

inhumessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb inhumar.
# imprescindibles
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.pɾə.sinˈdib.bɫəs/, /im.pɾə.sinˈdi.βɫəs/ balear /im.pɾəs.sinˈdib.bɫəs/ Occidental: nord-occidental /im.pɾe.sinˈdib.bɫes/, /im.pɾe.sinˈdi.βɫes/ valencià /im.pɾe.sinˈdi.bɫes/
   * Rimes: -ibles

### Adjectiu

imprescindibles inv. pl.
* Forma plural de imprescindible.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pres·cin·di·bles (5)

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \im.pɾes.θinˈdi.βles\, meridional \im.pɾeh.θiŋˈdi.βleh\
       Americà: alt /im.pɾes.sinˈdi.bl(e)s/, baix \im.pɾeh.siŋˈdi.βleh\, austral \im.pɾeh.sinˈdi.βles\
   * Rimes: -ibles

### Adjectiu

imprescindibles inv. pl.
* forma plural de imprescindible

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pres·cin·di·bles (5)
# impreses
## Català
### Verb

impreses
* Participi femení plural del verb imprimir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pre·ses (3)
* Anagrames: empressi, períssem, piréssem, preéssim, premessi