OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# i. e.
## Català
### Abreviatura

i. e.
* (documentació) in extenso (completament)
* és a dir (llatinisme id est)

#### Sinònims

* (id est) p. ex.

### Vegeu també

* Abreviacions, Criteris de la Universitat de Barcelona.
# i ara
## Català
### Interjecció

i ara!
* Exclamació de sorpresa davant una acció o expressió inesperada.

#### Sinònims

* com

#### Traduccions

* Anglès: what $^{(en)}$, pooh $^{(en)}$
* Castellà: cómo $^{(es)}$
* Francès: comment $^{(fr)}$, mais non $^{(fr)}$

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC
# immatricula
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.mə.tɾiˈku.ɫə/, occidental /im.ma.tɾiˈku.ɫa/
   * Rimes: -ula

### Verb

immatricula
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de immatricular.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb immatricular.
# immaterializing
## Anglès
### Verb

immaterializing
* gerundi de immaterialize
# immaterially
## Anglès

   * Etimologia: De immaterial i el sufix -ly.

### Adverbi

immaterially ‎(comparatiu more immaterially, superlatiu most immaterially)
* immaterialment
# immaterialment
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.mə.tə.ɾiˌaɫˈmen/ balear /im.mə.tə.ɾiˌaɫˈment/, /im.mə.tə.ɾiˌaɫˈmen/ Occidental: nord-occidental /im.ma.te.ɾiˌaɫˈmen/ valencià /im.ma.te.ɾiˌaɫˈment/, /im.ma.te.ɾiˌaɫˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De immaterial i el sufix -ment.

### Adverbi

immaterialment
* D’una manera immaterial.

#### Traduccions

* Anglès: immaterially $^{(en)}$
* Francès: immatériellement $^{(fr)}$
* Italià: immaterialmente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·ma·te·ri·al·ment (6)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# immaterialized
## Anglès
### Verb

immaterialized
* passat i participi de immaterialize
# immatricul
## Català
### Verb

immatricul
* (balear, alguerès) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de immatricular.
# immaterialize
## Anglès
### Verb

immaterialize ‎(3a persona singular present immaterializes, gerundi immaterializing, passat i participi immaterialized)
* immaterialitzar
# immaterializes
## Anglès
### Verb

immaterializes
* tercera persona del singular (he, she, it) del present de immaterialize
# immaterialmente
## Italià

   * Pronúncia: /im.ma.teˌrjalˈmen.te/
   * Etimologia: De immateriale i el sufix -mente.

### Adverbi

immaterialmente
* immaterialment

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·ma·te·rial·mén·te (6)
# igienizzava
## Italià
### Verb

igienizzava
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperfet d'indicatiu de igienizzare
# igienizzaste
## Italià
### Verb

igienizzaste
* segona persona plural (voi) del passat de igienizzare
* segona persona plural (voi) de l'imperfet de subjuntiu de igienizzare
# igienizzavano
## Italià
### Verb

igienizzavano
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperfet d'indicatiu de igienizzare
# igienizzavate
## Italià
### Verb

igienizzavate
* segona persona plural (voi) de l'imperfet d'indicatiu de igienizzare
# igienizzati
## Italià
### Verb

igienizzati
* participi passat masculí plural de igienizzare
# igienizzasti
## Italià
### Verb

igienizzasti
* segona persona singular (tu) del passat de igienizzare
# igienizzata
## Italià
### Verb

igienizzata
* participi passat femení singular de igienizzare
# igienizzate
## Italià
### Verb

igienizzate
* participi passat femení plural de igienizzare
* segona persona plural (voi) del present d'indicatiu de igienizzare
* segona persona plural (voi) de l'imperatiu de igienizzare
# igienizzato
## Italià
### Verb

igienizzato m. ‎(femení igienizzata, plural masculí igienizzati, plural femení igienizzate)
* participi passat masculí singular de igienizzare
# igienizzavamo
## Italià
### Verb

igienizzavamo
* primera persona plural (noi) de l'imperfet d'indicatiu de igienizzare
# humitejàssem
## Català
### Verb

humitejàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb humitejar.
# humitejàveu
## Català
### Verb

humitejàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de humitejar.
# hummed
## Anglès
### Verb

hummed
* passat i participi de hum
# humitejàs
## Català
### Verb

humitejàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb humitejar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb humitejar.
# humitejàsseu
## Català
### Verb

humitejàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb humitejar.
# humitejàssim
## Català
### Verb

humitejàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb humitejar.
# humitejàssiu
## Català
### Verb

humitejàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb humitejar.
# imbriquéssim
## Català
### Verb

imbriquéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb imbricar.
# imbrogli
## Italià
### Verb

imbrogli
* segona persona singular (tu) del present d'indicatiu de imbrogliare
* primera persona singular (io) del present de subjuntiu de imbrogliare
* segona persona singular (tu) del present de subjuntiu de imbrogliare
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del present de subjuntiu de imbrogliare
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperatiu de imbrogliare
# imbriquésseu
## Català
### Verb

imbriquésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb imbricar.
# imbrogliammo
## Italià
### Verb

imbrogliammo
* primera persona plural (noi) del passat de imbrogliare
# imbriquí
## Català
### Verb

imbriquí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de imbricar.
# imbrogliai
## Italià
### Verb

imbrogliai
* primera persona singular (io) del passat de imbrogliare
# imbriquéssem
## Català
### Verb

imbriquéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb imbricar.
# imbriquéssiu
## Català
### Verb

imbriquéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb imbricar.
# imbroglia
## Italià
### Verb

imbroglia
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del present d'indicatiu de imbrogliare
* segona persona singular (tu) de l'imperatiu de imbrogliare
# imbrogliamo
## Italià
### Verb

imbrogliamo
* primera persona plural (noi) del present d'indicatiu de imbrogliare
* primera persona plural (noi) del present de subjuntiu de imbrogliare
* primera persona plural (noi) de l'imperatiu de imbrogliare
# imperaven
## Català
### Verb

imperaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de imperar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pe·ra·ven (4)
* Anagrames: aprenívem, empreniva, penarívem
# imperatòria
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.pə.ɾəˈtɔ.ɾi.ə/, occidental /im.pe.ɾaˈtɔ.ɾi.a/
   * Rimes: -ɔɾia

### Nom

imperatòria f. ‎(plural imperatòries)
* planta de flors petites, blanques, en forma de gira-sol; el fruit xato, l'arrel grossa d'una polzada, blanca fosca en l'exterior, verda en l'interior, aromàtica i picant.

#### Traduccions

* Castellà: imperatoria $^{(es)}$
* Llatí: imperatoria $^{(la)}$

### Adjectiu

imperatòria f. ‎(plural imperatòries)
* Forma femenina de imperatori.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pe·ra·tò·ri·a (6)

### Vegeu també

* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom II.
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# imperava
## Català
### Verb

imperava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de imperar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de imperar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pe·ra·va (4)
* Anagrames: apriàvem, pairàvem
# imperavi
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪm.pɛˈraː.wiː/

### Verb

imperāvī
* primera persona singular del pretèrit perfet d'indicatiu actiu de imperō
# imperceptible
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.pər.səpˈtib.bɫə/, /im.pər.səpˈti.βɫə/ balear /im.pəɾ.səpˈtib.bɫə/ Occidental: nord-occidental /im.per.sepˈtib.bɫe/, /im.peɾ.sepˈti.βɫe/ valencià /im.peɾ.sepˈti.bɫe/
   * Rimes: -ible
   * Etimologia: Del llatí imperceptibĭlis, segle XV

### Adjectiu

imperceptible inv. ‎(plural imperceptibles)
* No perceptible

#### Traduccions

* Anglès: imperceptible $^{(en)}$
* Francès: imperceptible $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·per·cep·ti·ble (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC

## Anglès
### Adjectiu

imperceptible ‎(comparatiu more imperceptible, superlatiu most imperceptible)
* imperceptible, insensible

## Francès

   * Pronúncia: /ɛ̃.pɛʁ.sɛpˈtibl/

### Adjectiu

imperceptible inv. ‎(plural imperceptibles)
* imperceptible
# imperau
## Català
### Verb

imperau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de imperar.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb imperar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pe·rau (3)
* Heterograma de 7 lletres (aeimpru)
* Anagrames: aprimeu, piuarem, piuàrem
# imperceptiblement
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.pər.səpˌtib.bɫəˈmen/, /im.pər.səpˌti.βɫəˈmen/ balear /im.pəɾ.səpˌtib.bɫəˈment/, /im.pər.səpˌtib.bɫəˈmen/ Occidental: nord-occidental /im.per.sepˌtib.bɫeˈmen/, /im.peɾ.sepˌti.βɫeˈmen/ valencià /im.peɾ.sepˌti.bɫeˈment/, /im.peɾ.sepˌti.βɫeˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De imperceptible i el sufix -ment.

### Adverbi

imperceptiblement
* D’una manera imperceptible.

#### Traduccions

* Anglès: imperceptibly $^{(en)}$
* Castellà: imperceptiblemente $^{(es)}$
* Francès: imperceptiblement $^{(fr)}$
* Italià: impercettibilmente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·per·cep·ti·ble·ment (6)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC

## Francès
### Adverbi

imperceptiblement
* imperceptiblement
# imperceptiblemente
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \im.peɾ.θepˌti.βleˈmen.te\
       Americà: alt /im.peɾ.sepˌti.bleˈmen.t(e)/, baix \im.peɾ.sepˌti.βleˈmen.te\
   * Rimes: -ente
   * Etimologia: De imperceptible i el sufix -mente.

### Adverbi

imperceptiblemente
* imperceptiblement

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·per·cep·ti·ble·men·te (7)
# imperaves
## Català
### Verb

imperaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de imperar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pe·ra·ves (4)
* Anagrama: pesarívem
# identifiquesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /i.ðən.ti.fiˈke.səs/, occidental /i.ðen.ti.fiˈke.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

identifiquesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb identificar.
    [Tu] identifiquessis, identifiquesses, identificasses, identificassis o identificares.
# identifiquessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /i.ðən.ti.fiˈke.sis/, occidental /i.ðen.ti.fiˈke.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

identifiquessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb identificar.
    [Tu] identifiquessis, identifiquesses, identificasses, identificassis o identificares.
# identifiques
## Català

   * Pronúncia: oriental /i.ðən.tiˈfi.kəs/, occidental /i.ðen.tiˈfi.kes/
   * Rimes: -ikes

### Verb

identifiques
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de identificar.
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb identificar.
    [Que tu] identifiquis o identifiques; [tu] no identifiquis o identifiques.
# identifiquessa
## Català

   * Pronúncia: oriental /i.ðən.ti.fiˈke.sə/, occidental /i.ðen.ti.fiˈke.sa/
       Informal: /i.ðen.ti.fiˈke.sɛ/
   * Rimes: -esa

### Verb

identifiquessa
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb identificar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [jo] identifiqués, identificàs o identificara.
# identifiquessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /i.ðən.ti.fiˈke.sən/, occidental /i.ðen.ti.fiˈke.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

identifiquessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb identificar.
    [Ells/elles/vostès] identifiquessin, identifiquessen, identificassen, identificassin o identificaren.
# identifiquessi
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /i.ðən.ti.fiˈke.si/, balear /i.ðən.ti.fiˈke.si/ alguerès /i.ɾan.ti.fiˈke.si/
   * Rimes: -esi

### Verb

identifiquessi
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb identificar.
    Forma septentrional i algueresa per [jo] identifiqués, identificàs o identificara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb identificar.
    Forma algueresa per [ell/ella/vostè] identifiqués, identificàs o identificara.
# identifiquessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /i.ðən.ti.fiˈke.sin/, occidental /i.ðen.ti.fiˈke.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

identifiquessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb identificar.
    [Ells/elles/vostès] identifiquessin, identifiquessen, identificassen, identificassin o identificaren.
# identifiqueu
## Català

   * Pronúncia: oriental /i.ðən.ti.fiˈkɛw/, occidental /i.ðen.ti.fiˈkew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

identifiqueu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de identificar.
    [Vosaltres/vós] identifiqueu o identificau.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb identificar.
    [Que vosaltres/vós] identifiqueu.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb identificar.
    Identifiqueu o identificau [vosaltres/vós].
# identifiqui
## Català

   * Pronúncia: oriental /i.ðən.tiˈfi.ki/, occidental /i.ðen.tiˈfi.ki/
   * Rimes: -iki

### Verb

identifiqui
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de identificar.
    Forma septentrional: [jo] identifico, identifique, identific o identifiqui.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb identificar.
    [Que jo] identifiqui o identifique.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb identificar.
    [Que ell/ella/vostè] identifiqui o identifique.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb identificar.
    Identifiqui o identifique [ell/ella/vostè].
# identifiquin
## Català

   * Pronúncia: oriental /i.ðən.tiˈfi.kin/, occidental /i.ðen.tiˈfi.kin/
   * Rimes: -ikin

### Verb

identifiquin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb identificar.
    [Que ells/elles/vostès] identifiquin o identifiquen.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb identificar.
    Identifiquin o identifiquen [ells/elles/vostès].
# immortalitzavo
## Català
### Verb

immortalitzavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de immortalitzar.
# immortalitzeguem
## Català
### Verb

immortalitzeguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb immortalitzar.
# immortalitzaves
## Català
### Verb

immortalitzaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de immortalitzar.
# immortalitzeguesses
## Català
### Verb

immortalitzeguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb immortalitzar.
# immortalitzavi
## Català
### Verb

immortalitzavi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de immortalitzar.
# immortalitze
## Català
### Verb

immortalitze
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de immortalitzar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb immortalitzar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb immortalitzar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb immortalitzar.
# immortalitzeguessen
## Català
### Verb

immortalitzeguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb immortalitzar.
# immortalitzaven
## Català
### Verb

immortalitzaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de immortalitzar.
# immortalitzeguessa
## Català
### Verb

immortalitzeguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb immortalitzar.
# immortalitzegueu
## Català
### Verb

immortalitzegueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb immortalitzar.
# impacientemente
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /im.paˌθjen.teˈmen.te/, meridional \im.paˌθjeŋ.teˈmen.te\
       Americà: alt /im.p(a)ˌsjen.teˈmen.te/, baix \im.paˌsjeŋ.teˈmen.te\, austral /im.paˌsjen.teˈmen.te/
   * Rimes: -ente
   * Etimologia: De impaciente i el sufix -mente.

### Adverbi

impacientemente
* impacientment

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pa·cien·te·men·te (6)
# impacienten
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.pə.siˈen.tən/, occidental /im.pa.siˈen.ten/
   * Rimes: -enten

### Verb

impacienten
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de impacientar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb impacientar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb impacientar.

### Miscel·lània

* Anagrama: penitenciam
# impacientes
## Català
### Verb

impacientes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de impacientar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb impacientar.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /im.paˈθjen.tes/, meridional \im.paˈθjeŋ.teh\
       Americà: alt /im.paˈsjen.t(e)s/, baix \im.paˈsjeŋ.teh\, austral /im.paˈsjen.tes/
   * Rimes: -entes

### Adjectiu

impacientes inv. pl.
* forma plural de impaciente: impacients
# impacientessis
## Català
### Verb

impacientessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb impacientar.
# impacienteu
## Català
### Verb

impacienteu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de impacientar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb impacientar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb impacientar.
# impacientessen
## Català
### Verb

impacientessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb impacientar.

### Miscel·lània

* Anagrama: penitenciàssem
# impacientessi
## Català
### Verb

impacientessi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb impacientar.
# impacientessa
## Català
### Verb

impacientessa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb impacientar.
# impacientesses
## Català
### Verb

impacientesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb impacientar.
# impacientessin
## Català
### Verb

impacientessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb impacientar.

### Miscel·lània

* Anagrama: penitenciàssim
# ieiune
## Llatí

   * Pronúncia: /jeːˈjuː.nɛ/

### Adjectiu

iēiūne
* vocatiu masculí singular de iēiūnus
# ieiuniis
## Llatí

   * Pronúncia: /jeːˈjuː.nɪ.iːs/

### Nom

iēiūniīs
* datiu plural de iēiūnium
* ablatiu plural de iēiūnium
# ieiuniorum
## Llatí

   * Pronúncia: /jeː.juː.nɪˈoː.rʊm/

### Nom

iēiūniōrum
* genitiu plural de iēiūnium
# ieiuni
## Llatí

   * Pronúncia: /jeːˈjuː.niː/

### Adjectiu

iēiūnī
* nominatiu masculí plural de iēiūnus
* vocatiu masculí plural de iēiūnus
* genitiu masculí singular de iēiūnus
* genitiu neutre singular de iēiūnus
# ieiunia
## Llatí

   * Pronúncia: /jeːˈjuː.nɪ.a/

### Nom

iēiūnia
* nominatiu plural de iēiūnium
* vocatiu plural de iēiūnium
* acusatiu plural de iēiūnium
# ieiunii
## Llatí

   * Pronúncia: /jeːˈjuː.nɪ.iː/

### Nom

iēiūniī
* genitiu singular de iēiūnium
# ieiunium
## Llatí

   * Pronúncia: /jeːˈjuː.nɪ.ʊm/
   * Etimologia: De iēiūnus.

### Nom

iēiūnium n. ‎(genitiu iēiūniī)
* dejuni, abstinència
* fam

#### Declinació

2a declinació -um, -ī :
| Cas | Singular | Plural |
| Nominatiu | iēiūnium | iēiūnia |
| Vocatiu | iēiūnium | iēiūnia |
| Acusatiu | iēiūnium | iēiūnia |
| Genitiu | iēiūniī | iēiūniōrum |
| Datiu | iēiūniō | iēiūniīs |
| Ablatiu | iēiūniō | iēiūniīs |

#### Variants

* jejunium
# ieiunis
## Llatí

   * Pronúncia: /jeːˈjuː.niːs/

### Adjectiu

iēiūnīs
* datiu masculí/femení/neutre plural de iēiūnus
* ablatiu masculí/femení/neutre plural de iēiūnus
# ieiuno
## Llatí

   * Pronúncia: /jeːˈjuː.noː/
   * Etimologia: De iēiūnus.

### Verb

iēiūnō ‎(1a present$^?$), iēiūnās ‎(2a present), iēiūnāre ‎(infinitiu), iēiūnāvī ‎(perfet), iēiūnātum ‎(supí)
* dejunar, jo dejuno
    Ex.: Ieiuno bis in sabbato decimas do omnium quae possideo. — (traducció:«Dejuno dos cops per setmana i dono delmes de tot el que tinc.»)

#### Variants

* jejuno

### Adjectiu

iēiūnō
* datiu masculí singular de iēiūnus
* datiu neutre singular de iēiūnus
* ablatiu masculí singular de iēiūnus
* ablatiu neutre singular de iēiūnus

### Vegeu també

* ↑ Jeromi, Vulgata: Lluc 18.12
# ieiunio
## Llatí

   * Pronúncia: /jeːˈjuː.nɪ.oː/

### Nom

iēiūniō
* datiu singular de iēiūnium
* ablatiu singular de iēiūnium
# impoliticamente
## Italià

   * Pronúncia: /im.poˌli.ti.kaˈmen.te/
   * Etimologia: De impolitico i el sufix -mente.

### Adverbi

impoliticamente
* impolíticament

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·po·li·ti·ca·mén·te (7)
# impolíticament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.puˌɫi.ti.kəˈmen/ balear /im.poˌɫi.ti.kəˈment/, /im.puˌɫi.ti.kəˈmen/ Occidental: nord-occidental /im.poˌɫi.ti.kaˈmen/ valencià /im.poˌɫi.ti.kaˈment/, /im.poˌɫi.ti.kaˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De impolític i el sufix -ment.

### Adverbi

impolíticament
* D’una manera impolítica.

#### Traduccions

* Anglès: impoliticly $^{(en)}$
* Francès: impolitiquement $^{(fr)}$
* Italià: impoliticamente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·po·lí·ti·ca·ment (6)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# implícitament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /imˌpɫi.si.təˈmen/ balear /imˌpɫi.si.təˈment/, /imˌpɫi.si.təˈmen/ Occidental: nord-occidental /imˌpɫi.si.taˈmen/ valencià /imˌpɫi.si.taˈment/, /imˌpɫi.si.taˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De implícit i el sufix -ment.

### Adverbi

implícitament
* D’una manera implícita.

#### Traduccions

* Anglès: implicitly $^{(en)}$
* Castellà: implícitamente $^{(es)}$
* Francès: implicitement $^{(fr)}$
* Italià: implicitamente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·plí·ci·ta·ment (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# implícito
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /imˈpli.θi.to/
       Americà: alt /imˈpli.s(i).to/, baix /imˈpli.si.to/
   * Rimes: -iθito

### Adjectiu

implícito m. ‎(femení implícita, plural masculí implícitos, plural femení implícitas)
* implícit

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·plí·ci·to (4)
# imponderabilmente
## Italià

   * Pronúncia: /im.pon.deˌra.bilˈmen.te/
   * Etimologia: De imponderabile i el sufix -mente.

### Adverbi

imponderabilmente
* imponderablement

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pon·de·ra·bil·mén·te (7)
# implícita
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /imˈpli.θi.ta/
       Americà: alt /imˈpli.s(i).ta/, baix /imˈpli.si.ta/
   * Rimes: -iθita

### Adjectiu

implícita f. ‎(plural implícitas)
* forma femenina de implícito
# implícitas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /imˈpli.θi.tas/, meridional /imˈpli.θi.tah/
       Americà: alt /imˈpli.si.t(a)s/, baix /imˈpli.si.tah/, austral /imˈpli.si.tas/
   * Rimes: -iθitas

### Adjectiu

implícitas f. pl.
* forma plural de implícita