OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# arrengli
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈrɛŋ.ɡɫi/, occidental /aˈreŋ.ɡɫi/

### Verb

arrengli
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de arrenglar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb arrenglar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb arrenglar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb arrenglar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ren·gli (3)
* Anagrames: arreglin, ringlera
# arrenglat
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəŋˈɡɫat/, occidental /a.reŋˈɡɫat/
   * Rimes: -at

### Verb

arrenglat
* Participi masculí singular del verb arrenglar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ren·glat (3)
* Anagrama: arreglant
# arrengleu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rəŋˈɡɫɛw/ balear /ə.rəŋˈɡɫəw/, /ə.rəŋˈɡɫɛw/ Occidental: /a.reŋˈɡɫew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

arrengleu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de arrenglar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb arrenglar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb arrenglar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ren·gleu (3)
* Anagrama: regularen
# arrenglaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rəŋˈɡɫa.βəs/, balear /ə.rəŋˈɡɫa.vəs/ Occidental: nord-occidental /a.reŋˈɡɫa.βes/ valencià /a.reŋˈɡɫa.ves/, /a.reŋˈɡɫa.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

arrenglaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de arrenglar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ren·gla·ves (4)
* Anagrama: velnegraràs
# arrenglàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəŋˈɡɫa.ɾəw/, occidental /a.reŋˈɡɫa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

arrenglàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de arrenglar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrenglar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ren·glà·reu (4)
* Anagrama: arrenglerau
# arrenglàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəŋˈɡɫa.ɾəm/, occidental /a.reŋˈɡɫa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

arrenglàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de arrenglar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrenglar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ren·glà·rem (4)
* Anagrama: arrengleram
# arrenguem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rəŋˈɡɛm/ balear /ə.rəŋˈɡəm/, /ə.rəŋˈɡɛm/ Occidental: /a.reŋˈɡem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

arrenguem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de arrengar.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb arrengar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb arrengar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ren·guem (3)
* Anagrames: narreguem, remugaren
# arrengada
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəŋˈɡa.ðə/, occidental /a.reŋˈɡa.ða/
   * Rimes: -ada

### Verb

arrengada
* Participi femení singular del verb arrengar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ren·ga·da (4)
* Anagrames: adargaren, agradaren, arregnada, granadera
# arrengats
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəŋˈɡats/, occidental /a.reŋˈɡats/
   * Rimes: -ats

### Verb

arrengats
* Participi masculí plural del verb arrengar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ren·gats (3)
* Anagrames: arregnats, esgarrant
# arrengues
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈrɛŋ.ɡəs/, occidental /aˈreŋ.ɡes/
   * Rimes: -ɛŋɡes

### Verb

arrengues
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de arrengar.
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb arrengar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ren·gues (3)
* Anagrama: narregués
# arrengaria
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəŋ.ɡəˈɾi.ə/, occidental /a.reŋ.ɡaˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

arrengaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de arrengar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de arrengar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ren·ga·ri·a (5)
* Anagrames: agarrarien, arregnaria
# arrengueu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rəŋˈɡɛw/ balear /ə.rəŋˈɡəw/, /ə.rəŋˈɡɛw/ Occidental: /a.reŋˈɡew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

arrengueu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de arrengar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb arrengar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb arrengar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ren·gueu (3)
* Anagrama: narregueu
# arrenguessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəŋˈɡe.sən/, occidental /a.reŋˈɡe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

arrenguessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrengar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ren·gues·sen (4)
* Anagrama: narreguessen
# arrengo
## Català
### Verb

arrengo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de arrengar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ren·go (3)
* Anagrama: arregno
# arrengàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rəŋˈɡa.βəw/, balear /ə.rəŋˈɡa.vəw/ Occidental: nord-occidental /a.reŋˈɡa.βew/ valencià /a.reŋˈɡa.vew/, /a.reŋˈɡa.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

arrengàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de arrengar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ren·gà·veu (4)
* Anagrama: arregnàveu
# arrengàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəŋˈɡa.ɾəm/, occidental /a.reŋˈɡa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

arrengàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de arrengar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrengar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ren·gà·rem (4)
* Anagrames: arregnarem, arregnàrem
# arrengant
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rəŋˈɡan/ balear /ə.rəŋˈɡant/, /ə.rəŋˈɡan/ Occidental: nord-occidental /a.reŋˈɡan/ valencià /a.reŋˈɡant/, /a.reŋˈɡan/
   * Rimes: -ant

### Verb

arrengant
* Gerundi del verb arrengar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ren·gant (3)
* Anagrama: arregnant
# arrengàvem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rəŋˈɡa.βəm/, balear /ə.rəŋˈɡa.vəm/ Occidental: nord-occidental /a.reŋˈɡa.βem/ valencià /a.reŋˈɡa.vem/, /a.reŋˈɡa.βem/
   * Rimes: -avem

### Verb

arrengàvem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de arrengar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ren·gà·vem (4)
* Anagrama: arregnàvem
# arrengaràs
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəŋ.ɡəˈɾas/, occidental /a.reŋ.ɡaˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

arrengaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de arrengar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ren·ga·ràs (4)
* Anagrames: arregnaràs, esgarraran
# arrengàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəŋˈɡa.ɾəw/, occidental /a.reŋˈɡa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

arrengàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de arrengar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrengar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ren·gà·reu (4)
* Anagrames: arregnareu, arregnàreu
# arrengades
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəŋˈɡa.ðəs/, occidental /a.reŋˈɡa.ðes/
   * Rimes: -ades

### Verb

arrengades
* Participi femení plural del verb arrengar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ren·ga·des (4)
* Anagrames: arregnades, desarregna, desarregnà, granaderes
# arrengaríem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəŋ.ɡəˈɾi.əm/, occidental /a.reŋ.ɡaˈɾi.em/
   * Rimes: -iem

### Verb

arrengaríem
* Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de arrengar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ren·ga·rí·em (5)
* Anagrama: arregnaríem
# arrengaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rəŋˈɡa.βəs/, balear /ə.rəŋˈɡa.vəs/ Occidental: nord-occidental /a.reŋˈɡa.βes/ valencià /a.reŋˈɡa.ves/, /a.reŋˈɡa.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

arrengaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de arrengar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ren·ga·ves (4)
* Anagrames: arregnaves, esgarraven, gavarneres
# arrengaries
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəŋ.ɡəˈɾi.əs/, occidental /a.reŋ.ɡaˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

arrengaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de arrengar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ren·ga·ri·es (5)
* Anagrames: arregnaries, esgarrarien
# arrengat
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəŋˈɡat/, occidental /a.reŋˈɡat/
   * Rimes: -at

### Verb

arrengat
* Participi masculí singular del verb arrengar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ren·gat (3)
* Anagrames: argentar, arregnat, regantar, tragaren
# arrengarien
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəŋ.ɡəˈɾi.ən/, occidental /a.reŋ.ɡaˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

arrengarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de arrengar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ren·ga·ri·en (5)
* Anagrama: arregnarien
# arrengaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rəŋˈɡa.βən/, balear /ə.rəŋˈɡa.vən/ Occidental: nord-occidental /a.reŋˈɡa.βen/ valencià /a.reŋˈɡa.ven/, /a.reŋˈɡa.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

arrengaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de arrengar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ren·ga·ven (4)
* Anagrama: arregnaven
# arrengaríeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəŋ.ɡəˈɾi.əw/, occidental /a.reŋ.ɡaˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

arrengaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de arrengar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ren·ga·rí·eu (5)
* Anagrama: arregnaríeu
# arrengaren
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəŋˈɡa.ɾən/, occidental /a.reŋˈɡa.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

arrengaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de arrengar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrengar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ren·ga·ren (4)
* Anagrames: arregnaren, engranerar
# arrenguesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəŋˈɡe.səs/, occidental /a.reŋˈɡe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

arrenguesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrengar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ren·gues·ses (4)
* Anagrama: narreguesses
# arrenguessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəŋˈɡe.sin/, occidental /a.reŋˈɡe.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

arrenguessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrengar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ren·gues·sin (4)
* Anagrama: engrunsaries
# arrengarem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rəŋ.ɡəˈɾɛm/ balear /ə.rəŋ.ɡəˈɾəm/, /ə.rəŋ.ɡəˈɾɛm/ Occidental: /a.reŋ.ɡaˈɾem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

arrengarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de arrengar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ren·ga·rem (4)
* Anagrames: arregnarem, arregnàrem
# arrengarà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəŋ.ɡəˈɾa/, occidental /a.reŋ.ɡaˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

arrengarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de arrengar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ren·ga·rà (4)
* Anagrames: agarraren, arregnara, arregnarà
# arrengaran
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəŋ.ɡəˈɾan/, occidental /a.reŋ.ɡaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

arrengaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de arrengar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ren·ga·ran (4)
* Anagrama: arregnaran
# arrengaré
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəŋ.ɡəˈɾe/, occidental /a.reŋ.ɡaˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

arrengaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de arrengar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ren·ga·ré (4)
* Anagrama: arregnaré
# arrengués
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəŋˈɡes/, occidental /a.reŋˈɡes/
   * Rimes: -es

### Verb

arrengués
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrengar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrengar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ren·gués (3)
* Anagrama: narregués
# arrengava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rəŋˈɡa.βə/, balear /ə.rəŋˈɡa.və/ Occidental: nord-occidental /a.reŋˈɡa.βa/ valencià /a.reŋˈɡa.va/, /a.reŋˈɡa.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

arrengava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de arrengar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de arrengar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ren·ga·va (4)
* Anagrames: agarraven, arregnava, gavarnera
# arrengue
## Català
### Verb

arrengue
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de arrengar.
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb arrengar.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb arrengar.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb arrengar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ren·gue (3)
* Anagrames: arregneu, ragueren, renguera
# arrengares
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəŋˈɡa.ɾəs/, occidental /a.reŋˈɡa.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

arrengares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de arrengar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrengar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ren·ga·res (4)
* Anagrames: arregnares, esgarraren
# arrengara
## Català
### Verb

arrengara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrengar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrengar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ren·ga·ra (4)
* Anagrames: agarraren, arregnara, arregnarà
# arrengareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rəŋ.ɡəˈɾɛw/ balear /ə.rəŋ.ɡəˈɾəw/, /ə.rəŋ.ɡəˈɾɛw/ Occidental: /a.reŋ.ɡaˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

arrengareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de arrengar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ren·ga·reu (4)
* Anagrames: arregnareu, arregnàreu
# renguera
## Català

   * Pronúncia: oriental /rəŋˈɡe.ɾə/, occidental /reŋˈɡe.ɾa/
   * Rimes: -eɾa
   * Etimologia: De reng i el sufix -era.

### Nom

renguera f. ‎(plural rengueres)
* (nord-occidental) reng

### Miscel·lània

* Síl·labes: ren·gue·ra (3)
* Anagrames: arregneu, arrengue, ragueren

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# mesquinejam
## Català
### Verb

mesquinejam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de mesquinejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: mes·qui·ne·jam (4)
* Anagrama: menjamiques
# mesquinegi
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /məs.kiˈnɛ.ʒi/ balear /məs.kiˈnə.ʒi/, /məs.kiˈnɛ.ʒi/ Occidental: nord-occidental /mes.kiˈne.ʒi/, valencià /mes.kiˈne.d͡ʒi/
   * Rimes: -ɛʒi

### Verb

mesquinegi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de mesquinejar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb mesquinejar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb mesquinejar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb mesquinejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: mes·qui·ne·gi (4)
* Anagrama: mesquineig
# mesquinegí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /məs.ki.nəˈʒi/ Occidental: nord-occidental /mes.ki.neˈʒi/, valencià /mes.ki.neˈd͡ʒi/
   * Rimes: -i

### Verb

mesquinegí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de mesquinejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: mes·qui·ne·gí (4)
* Anagrama: mesquineig
# mesquinejarà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /məs.ki.nə.ʒəˈɾa/ Occidental: nord-occidental /mes.ki.ne.ʒaˈɾa/, valencià /mes.ki.ne.d͡ʒaˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

mesquinejarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de mesquinejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: mes·qui·ne·ja·rà (5)
* Anagrama: manquejaries
# mesquinejara
## Català
### Verb

mesquinejara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb mesquinejar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb mesquinejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: mes·qui·ne·ja·ra (5)
* Anagrama: manquejaries
# mesquineig
## Català
### Verb

mesquineig
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de mesquinejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: mes·qui·neig (3)
* Anagrames: mesquinegi, mesquinegí
# mestallara
## Català
### Verb

mestallara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb mestallar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb mestallar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: mes·ta·lla·ra (4)
* Anagrames: amartellàs, metal·laràs
# mestallàssim
## Català
### Verb

mestallàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb mestallar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: mes·ta·llàs·sim (4)
* Anagrama: llastimàssem
# mestallàssiu
## Català
### Verb

mestallàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb mestallar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: mes·ta·llàs·siu (4)
* Anagrama: llastimàsseu
# mestallassin
## Català
### Verb

mestallassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb mestallar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: mes·ta·llas·sin (4)
* Anagrames: instal·làssem, llamentassis, llastimassen
# mestalle
## Català
### Verb

mestalle
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de mestallar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb mestallar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb mestallar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb mestallar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: mes·ta·lle (3)
* Anagrames: ametlles, estallem, metal·les, metal·lés
# mestallassis
## Català
### Verb

mestallassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb mestallar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: mes·ta·llas·sis (4)
* Anagrama: llastimasses
# mestallàs
## Català
### Verb

mestallàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb mestallar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb mestallar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: mes·ta·llàs (3)
* Anagrama: tallàssem
# mestallassen
## Català
### Verb

mestallassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb mestallar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: mes·ta·llas·sen (4)
* Anagrama: llamentasses
# mestur
## Català
### Verb

mestur
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de mesturar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: mes·tur (2)
* Heterograma de 6 lletres (emrstu)
* Anagrames: murets, murtes
# mesturant
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /məs.tuˈɾan/ balear /məs.tuˈɾant/, /məs.tuˈɾan/ Occidental: nord-occidental /mes.tuˈɾan/ valencià /mes.tuˈɾant/, /mes.tuˈɾan/
   * Rimes: -ant

### Verb

mesturant
* Gerundi del verb mesturar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: mes·tu·rant (3)
* Anagrames: menstruat, tramuntes, tramuntés, transmute, turmentàs
# mesturàs
## Català
### Verb

mesturàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb mesturar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb mesturar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: mes·tu·ràs (3)
* Anagrames: matusser, mesurats, tussarem, tussàrem
# mesturí
## Català

   * Pronúncia: oriental /məs.tuˈɾi/, occidental /mes.tuˈɾi/
   * Rimes: -i

### Verb

mesturí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de mesturar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: mes·tu·rí (3)
* Heterograma de 7 lletres (eimrstu)
* Anagrames: Esturmí, musteir, turisme
# mesturo
## Català
### Verb

mesturo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de mesturar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: mes·tu·ro (3)
* Heterograma de 7 lletres (emorstu)
* Anagrama: mostreu
# mesturi
## Català

   * Pronúncia: oriental /məsˈtu.ɾi/, occidental /mesˈtu.ɾi/
   * Rimes: -uɾi

### Verb

mesturi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de mesturar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb mesturar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb mesturar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb mesturar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: mes·tu·ri (3)
* Heterograma de 7 lletres (eimrstu)
* Anagrames: Esturmí, musteir, turisme
# mesturades
## Català

   * Pronúncia: oriental /məs.tuˈɾa.ðəs/, occidental /mes.tuˈɾa.ðes/
   * Rimes: -ades

### Verb

mesturades
* Participi femení plural del verb mesturar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: mes·tu·ra·des (4)
* Anagrama: desmesurat
# mesturen
## Català

   * Pronúncia: oriental /məsˈtu.ɾən/, occidental /mesˈtu.ɾen/
   * Rimes: -uɾen

### Verb

mesturen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de mesturar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb mesturar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb mesturar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: mes·tu·ren (3)
* Anagrames: menstrue, munteres, remuntes
# mestura
## Català

   * Pronúncia: oriental /məsˈtu.ɾə/, occidental /mesˈtu.ɾa/
   * Rimes: -uɾa

### Verb

mestura
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de mesturar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb mesturar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: mes·tu·ra (3)
* Heterograma de 7 lletres (aemrstu)
* Anagrames: mesurat, traumes
# mesturà
## Català

   * Pronúncia: oriental /məs.tuˈɾa/, occidental /mes.tuˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

mesturà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de mesturar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: mes·tu·rà (3)
* Heterograma de 7 lletres (aemrstu)
* Anagrames: mesurat, traumes
# mesturara
## Català
### Verb

mesturara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb mesturar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb mesturar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: mes·tu·ra·ra (4)
* Anagrama: restauram
# mesturessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /məs.tuˈɾe.sin/, occidental /mes.tuˈɾe.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

mesturessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb mesturar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: mes·tu·res·sin (4)
* Anagrama: menstruessi
# mesturaré
## Català

   * Pronúncia: oriental /məs.tu.ɾəˈɾe/, occidental /mes.tu.ɾaˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

mesturaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de mesturar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: mes·tu·ra·ré (4)
* Anagrama: restaurem
# mesturat
## Català

   * Pronúncia: oriental /məs.tuˈɾat/, occidental /mes.tuˈɾat/
   * Rimes: -at

### Verb

mesturat
* Participi masculí singular del verb mesturar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: mes·tu·rat (3)
* Anagrames: tustarem, tustàrem
# mesturarà
## Català

   * Pronúncia: oriental /məs.tu.ɾəˈɾa/, occidental /mes.tu.ɾaˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

mesturarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de mesturar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: mes·tu·ra·rà (4)
* Anagrama: restauram
# mesturaran
## Català

   * Pronúncia: oriental /məs.tu.ɾəˈɾan/, occidental /mes.tu.ɾaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

mesturaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de mesturar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: mes·tu·ra·ran (4)
* Anagrames: menstruara, menstruarà