OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# impressionàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.pɾə.si.uˈna.ɾəm/, occidental /im.pɾe.si.oˈna.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

impressionàrem
* Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de impressionar.
    [Nosaltres] impressionàrem o vam/vàrem impressionar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb impressionar.
    Forma valenciana: [nosaltres] impressionéssim, impressionéssem, impressionàssem, impressionàssim o impressionàrem.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pres·si·o·nà·rem (6)
# impressionàssim
## Català

   * Pronúncia: balear /im.pɾe.si.oˈna.sim/, /im.pɾə.si.uˈna.sim/
   * Rimes: -asim

### Verb

impressionàssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb impressionar.
    [Nosaltres] impressionéssim, impressionéssem, impressionàssem, impressionàssim o impressionàrem.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pres·si·o·nàs·sim (6)
# impressionéssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.pɾə.si.uˈne.səm/, occidental /im.pɾe.si.oˈne.sem/
       Informal: /im.pɾe.si.oˈne.sɛm/
   * Rimes: -esem

### Verb

impressionéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb impressionar.
    [Nosaltres] impressionéssim, impressionéssem, impressionàssem, impressionàssim o impressionàrem.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pres·si·o·nés·sem (6)
# impressionàssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.pɾə.si.uˈna.səm/ balear /im.pɾə.si.oˈna.səm/, /im.pɾə.si.uˈna.səm/ Occidental: /im.pɾe.si.oˈna.sem/
   * Rimes: -asem

### Verb

impressionàssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb impressionar.
    [Nosaltres] impressionéssim, impressionéssem, impressionàssem, impressionàssim o impressionàrem.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pres·si·o·nàs·sem (6)
# impressionéssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.pɾə.si.uˈne.sim/, occidental /im.pɾe.si.oˈne.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

impressionéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb impressionar.
    [Nosaltres] impressionéssim, impressionéssem, impressionàssem, impressionàssim o impressionàrem.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pres·si·o·nés·sim (6)
# imprimiguérem
## Català
### Verb

imprimiguérem
* (col·loquial balear) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de imprimir.
* (col·loquial valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb imprimir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pri·mi·gué·rem (5)
# imprimiguéssem
## Català
### Verb

imprimiguéssem
* (col·loquial) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb imprimir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pri·mi·gués·sem (5)
# imprimírem
## Català
### Verb

imprimírem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de imprimir.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb imprimir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pri·mí·rem (4)
# imprimíssim
## Català
### Verb

imprimíssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb imprimir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pri·mís·sim (4)
# imprimíssem
## Català
### Verb

imprimíssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb imprimir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pri·mís·sem (4)
# improperàrem
## Català
### Verb

improperàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de improperar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb improperar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pro·pe·rà·rem (5)
* Anagrama: emporpraríem
# improperàssem
## Català
### Verb

improperàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb improperar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pro·pe·ràs·sem (5)
# improperéssem
## Català
### Verb

improperéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb improperar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pro·pe·rés·sem (5)
# improperàssim
## Català
### Verb

improperàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb improperar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pro·pe·ràs·sim (5)
# improperéssim
## Català
### Verb

improperéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb improperar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pro·pe·rés·sim (5)
# improvàrem
## Català
### Verb

improvàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de improvar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb improvar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pro·và·rem (4)
# improvàssem
## Català
### Verb

improvàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb improvar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pro·vàs·sem (4)
# improvàssim
## Català
### Verb

improvàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb improvar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pro·vàs·sim (4)
# improvéssem
## Català
### Verb

improvéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb improvar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pro·vés·sem (4)
# improvéssim
## Català
### Verb

improvéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb improvar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pro·vés·sim (4)
# improvisàrem
## Català
### Verb

improvisàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de improvisar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb improvisar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pro·vi·sà·rem (5)
# improvisàssim
## Català
### Verb

improvisàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb improvisar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pro·vi·sàs·sim (5)
# improvisàssem
## Català
### Verb

improvisàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb improvisar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pro·vi·sàs·sem (5)
# improviseguéssom
## Català
### Verb

improviseguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb improvisar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pro·vi·se·gués·som (6)
# improviséssem
## Català
### Verb

improviséssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb improvisar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pro·vi·sés·sem (5)
# improviséssim
## Català
### Verb

improviséssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb improvisar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pro·vi·sés·sim (5)
# impugnàssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /im.puŋˈna.səm/ Occidental: nord-occidental /im.puŋˈna.sem/, valencià /im.puɡˈna.sem/
   * Rimes: -asem

### Verb

impugnàssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb impugnar.
    [Nosaltres] impugnéssim, impugnéssem, impugnàssem, impugnàssim o impugnàrem.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pug·nàs·sem (4)
# impugnàssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.puŋˈna.sim/
   * Rimes: -asim

### Verb

impugnàssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb impugnar.
    [Nosaltres] impugnéssim, impugnéssem, impugnàssem, impugnàssim o impugnàrem.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pug·nàs·sim (4)
# impugnéssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.puŋˈne.səm/, occidental /im.puŋˈne.sem/
       Informal: /im.puŋˈne.sɛm/
   * Rimes: -esem

### Verb

impugnéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb impugnar.
    [Nosaltres] impugnéssim, impugnéssem, impugnàssem, impugnàssim o impugnàrem.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pug·nés·sem (4)
# impugneguéssom
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /im.puŋ.neˈɣe.som/

### Verb

impugneguéssom
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb impugnar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [nosaltres] impugnéssim, impugnéssem, impugnàssem, impugnàssim o impugnàrem.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pug·ne·gués·som (5)
# impugnéssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /im.puŋˈne.sim/ Occidental: nord-occidental /im.puŋˈne.sim/, valencià /im.puɡˈne.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

impugnéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb impugnar.

#### Variants

* impugnéssem, impugnàssem, impugnàssim, impugnàrem.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pug·nés·sim (4)
# impulsàrem
## Català
### Verb

impulsàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de impulsar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb impulsar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pul·sà·rem (4)
# impulsàssem
## Català
### Verb

impulsàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb impulsar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pul·sàs·sem (4)
# impulsàssim
## Català
### Verb

impulsàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb impulsar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pul·sàs·sim (4)
# impulséssem
## Català
### Verb

impulséssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb impulsar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pul·sés·sem (4)
# impulséssim
## Català
### Verb

impulséssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb impulsar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pul·sés·sim (4)
# impurificàrem
## Català
### Verb

impurificàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de impurificar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb impurificar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pu·ri·fi·cà·rem (6)
# impurificàssem
## Català
### Verb

impurificàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb impurificar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pu·ri·fi·càs·sem (6)
# impurificàssim
## Català
### Verb

impurificàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb impurificar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pu·ri·fi·càs·sim (6)
# impurifiquéssem
## Català
### Verb

impurifiquéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb impurificar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pu·ri·fi·qués·sem (6)
# impurifiquéssim
## Català
### Verb

impurifiquéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb impurificar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pu·ri·fi·qués·sim (6)
# imputàssim
## Català
### Verb

imputàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb imputar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pu·tàs·sim (4)
# imputeguéssom
## Català
### Verb

imputeguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb imputar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pu·te·gués·som (5)
# imputéssem
## Català
### Verb

imputéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb imputar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pu·tés·sem (4)
# inauguràrem
## Català
### Verb

inauguràrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de inaugurar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb inaugurar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·nau·gu·rà·rem (5)
# imputéssim
## Català
### Verb

imputéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb imputar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pu·tés·sim (4)
# inauguràssem
## Català
### Verb

inauguràssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb inaugurar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·nau·gu·ràs·sem (5)
# inauguràssim
## Català
### Verb

inauguràssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb inaugurar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·nau·gu·ràs·sim (5)
# inaugureguéssom
## Català
### Verb

inaugureguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb inaugurar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·nau·gu·re·gués·som (6)
# inauguréssem
## Català
### Verb

inauguréssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb inaugurar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·nau·gu·rés·sem (5)
# inauguréssim
## Català
### Verb

inauguréssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb inaugurar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·nau·gu·rés·sim (5)
# incapacitàssem
## Català
### Verb

incapacitàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incapacitar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ca·pa·ci·tàs·sem (6)
# incapacitàrem
## Català
### Verb

incapacitàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de incapacitar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incapacitar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ca·pa·ci·tà·rem (6)
# incapacitàssim
## Català
### Verb

incapacitàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incapacitar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ca·pa·ci·tàs·sim (6)
# incapacitéssem
## Català
### Verb

incapacitéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incapacitar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ca·pa·ci·tés·sem (6)
# incapacitéssim
## Català
### Verb

incapacitéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incapacitar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ca·pa·ci·tés·sim (6)
# incardinàrem
## Català
### Verb

incardinàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de incardinar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incardinar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·car·di·nà·rem (5)
# incardinàssem
## Català
### Verb

incardinàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incardinar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·car·di·nàs·sem (5)
# incardinàssim
## Català
### Verb

incardinàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incardinar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·car·di·nàs·sim (5)
# incardinéssim
## Català
### Verb

incardinéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incardinar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·car·di·nés·sim (5)
# incardinéssem
## Català
### Verb

incardinéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incardinar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·car·di·nés·sem (5)
# incendiàssem
## Català
### Verb

incendiàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incendiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cen·di·às·sem (5)
# incendiàssim
## Català
### Verb

incendiàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incendiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cen·di·às·sim (5)
# incendieguéssom
## Català
### Verb

incendieguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incendiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cen·di·e·gués·som (6)
# incendiéssem
## Català
### Verb

incendiéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incendiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cen·di·és·sem (5)
# incendiéssim
## Català
### Verb

incendiéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incendiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cen·di·és·sim (5)
# incentivàssim
## Català
### Verb

incentivàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incentivar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cen·ti·vàs·sim (5)
# incentivàssem
## Català
### Verb

incentivàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incentivar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cen·ti·vàs·sem (5)
# incentivéssem
## Català
### Verb

incentivéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incentivar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cen·ti·vés·sem (5)
# incentivéssim
## Català
### Verb

incentivéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incentivar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cen·ti·vés·sim (5)
# incidiguérem
## Català
### Verb

incidiguérem
* (col·loquial balear) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de incidir.
* (col·loquial valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incidir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ci·di·gué·rem (5)
* Anagrama: reincidiguem
# incidiguéssem
## Català
### Verb

incidiguéssem
* (col·loquial) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incidir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ci·di·gués·sem (5)
# incidírem
## Català
### Verb

incidírem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de incidir.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incidir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ci·dí·rem (4)
* Anagrama: reincidim
# incidíssem
## Català
### Verb

incidíssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incidir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ci·dís·sem (4)
# incidíssim
## Català
### Verb

incidíssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incidir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ci·dís·sim (4)
# incineràrem
## Català
### Verb

incineràrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de incinerar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incinerar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ci·ne·rà·rem (5)
# incineràssem
## Català
### Verb

incineràssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incinerar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ci·ne·ràs·sem (5)
# incinereguéssom
## Català
### Verb

incinereguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incinerar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ci·ne·re·gués·som (6)
# incineréssem
## Català
### Verb

incineréssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incinerar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ci·ne·rés·sem (5)
# incineréssim
## Català
### Verb

incineréssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incinerar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ci·ne·rés·sim (5)
# incitàssem
## Català
### Verb

incitàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incitar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ci·tàs·sem (4)
# incitàssim
## Català
### Verb

incitàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incitar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ci·tàs·sim (4)
# incitéssem
## Català
### Verb

incitéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incitar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ci·tés·sem (4)
# inciteguéssom
## Català
### Verb

inciteguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incitar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ci·te·gués·som (5)
# incitéssim
## Català
### Verb

incitéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incitar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ci·tés·sim (4)
# inclinàssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /iŋ.kɫiˈna.səm/, occidental /iŋ.kɫiˈna.sem/
   * Rimes: -asem

### Verb

inclinàssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb inclinar.
    [Nosaltres] inclinéssim, inclinéssem, inclinàssem, inclinàssim o inclinàrem.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cli·nàs·sem (4)
# inclinàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /iŋ.kɫiˈna.ɾəm/, occidental /iŋ.kɫiˈna.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

inclinàrem
* Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de inclinar.
    [Nosaltres] inclinàrem o vam/vàrem inclinar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb inclinar.
    Forma valenciana: [nosaltres] inclinéssim, inclinéssem, inclinàssem, inclinàssim o inclinàrem.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cli·nà·rem (4)
# inclineguéssom
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /iŋ.kɫi.neˈɣe.som/

### Verb

inclineguéssom
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb inclinar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [nosaltres] inclinéssim, inclinéssem, inclinàssem, inclinàssim o inclinàrem.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cli·ne·gués·som (5)
# inclinéssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /iŋ.kɫiˈne.səm/, occidental /iŋ.kɫiˈne.sem/
       Informal: /iŋ.kɫiˈne.sɛm/
   * Rimes: -esem

### Verb

inclinéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb inclinar.
    [Nosaltres] inclinéssim, inclinéssem, inclinàssem, inclinàssim o inclinàrem.

#### Sinònims

* inclineguéssom, forma col·loquial.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cli·nés·sem (4)
# inclinàssim
## Català

   * Pronúncia: /iŋ.kɫiˈna.sim/
   * Rimes: -asim

### Verb

inclinàssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb inclinar.
    [Nosaltres] inclinéssim, inclinéssem, inclinàssem, inclinàssim o inclinàrem.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cli·nàs·sim (4)
# inclinéssim
## Català

   * Pronúncia: /iŋ.kɫiˈne.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

inclinéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb inclinar.
    [Nosaltres] inclinéssim, inclinéssem, inclinàssem, inclinàssim o inclinàrem.

#### Sinònims

* inclineguéssom, forma col·loquial.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cli·nés·sim (4)
# incloéssem
## Català
### Verb

incloéssem
* (col·loquial central) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incloure.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·clo·és·sem (4)
# incloguéssem
## Català
### Verb

incloguéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incloure.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·clo·gués·sem (4)
# incloguérem
## Català
### Verb

incloguérem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de incloure.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incloure.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·clo·gué·rem (4)
# incloguéssim
## Català
### Verb

incloguéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incloure.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·clo·gués·sim (4)
# incloguéssom
## Català
### Verb

incloguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incloure.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·clo·gués·som (4)
# incoàssem
## Català
### Verb

incoàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incoar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·co·às·sem (4)
# incoàssim
## Català
### Verb

incoàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incoar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·co·às·sim (4)
# incoéssim
## Català
### Verb

incoéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incoar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·co·és·sim (4)
# incomodàrem
## Català
### Verb

incomodàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de incomodar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incomodar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·co·mo·dà·rem (5)