OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# discessum
## Llatí

   * Pronúncia: /dɪsˈkɛs.sʊm/

### Verb

discessum
* supí acusatiu de discēdō
# discharges
## Anglès
### Nom

discharges
* forma plural de discharge
# discharge
## Anglès

   * Pronúncia: /dɪsˈtʃɑːdʒ/ àudio (EUA)

### Nom

discharge ‎(comptable i incomptable, plural discharges)
* emissió

#### Sinònims

* emission

### Vegeu també

* discharge. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 8 setembre 2014].
# disciples
## Anglès

   * Pronúncia: àudio (EUA)

### Nom

disciples
* forma plural de disciple

## Francès

   * Pronúncia: /diˈsipl/

### Nom

disciples m. f. pl.
* forma plural de disciple
# disciplina
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /di.siˈpɫi.nə/, balear /dis.siˈpɫi.nə/ Occidental: /di.siˈpɫi.na/
   * Rimes: -ina
   * Etimologia: Del llatí dĭscĭplīna ‎(«ensenyament, educació, disciplina»), segle XIII.

### Nom

disciplina f. ‎(plural disciplines)
* Conjunt de regles establertes per a mantenir l'ordre.
    De vegades, s'intenta mantenir la disciplina i l' ordre a l'aula per mitjà de crits, que a més de lesionar les cordes vocals no són tan eficaços com ens pensem. (M. Isabel Cortázar López, Balbino Rojo Colino, La veu en la docència, 2017)
* Branca del coneixement que és matèria d'estudi i d'ensenyament.
    Nosaltres defensem la distinció entre aquestes dues disciplines científiques, ja que entenem que presenten objectes d'estudi diferenciats. (Miquel Gómez i Serra, Els serveis socials i la seva avaluació, 2000)

#### Traduccions

* Anglès: discipline $^{(en)}$
* Castellà: disciplina $^{(es)}$ f.
* Francès: discipline $^{(fr)}$
* Anglès: discipline $^{(en)}$
* Castellà: disciplina $^{(es)}$ f.
* Francès: discipline $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: dis·ci·pli·na (4)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* disciplina. Diccionari d'educació. Informació cedida per TERMCAT.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /dis.θiˈpli.na/, meridional /dih.θiˈpli.na/
       Americà: alt /d(i)s.siˈpli.na/, baix /dih.siˈpli.na/
   * Rimes: -ina
   * Etimologia: Del llatí disciplīna.

### Nom

disciplina f. ‎(plural disciplinas)
* disciplina

#### Variants

* (arcaic) diciplina

#### Derivats

* disciplinar
* disciplinario

### Verb

disciplina
* tercera persona del singular (él, ella, usted) del present d’indicatiu del verb disciplinar
* segona persona del singular (tú) de l'imperatiu del verb disciplinar

#### Variants

* [2]: (voseo) discipliná

### Miscel·lània

* Síl·labes: dis·ci·pli·na (4)
* Anagrama: diciplinas

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre disciplina
* disciplina. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].

## Llatí

   * Pronúncia: /dɪs.kɪˈpliː.na/
   * Etimologia: De discipulus.

### Nom

disciplīna f. ‎(genitiu disciplīnae)
* ensenyament, educació
* disciplina

#### Declinació

1a declinació -a, -ae :
| Cas | Singular | Plural |
| Nominatiu | disciplīna | disciplīnae |
| Vocatiu | disciplīna | disciplīnae |
| Acusatiu | disciplīnam | disciplīnās |
| Genitiu | disciplīnae | disciplīnārum |
| Datiu | disciplīnae | disciplīnīs |
| Ablatiu | disciplīnā | disciplīnīs |

#### Descendents

* Anglès: discipline
* Castellà: disciplina
* Català: disciplina
# discutiguera
## Català
### Verb

discutiguera
* (col·loquial valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb discutir.
* (col·loquial valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb discutir.

#### Variants

* [1] discutigués, discutissi, discutís, discutira
* [2] discutigués, discutissi, discutís, discutira
# discutigueres
## Català
### Verb

discutigueres
* (col·loquial balear) Segona persona del singular (tu) del passat simple de discutir.
* (col·loquial valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb discutir.

#### Variants

* [1] discutires
* [2] discutiguesses, discutissis, discutisses, discutires
# discutiguessen
## Català
### Verb

discutiguessen
* (col·loquial) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb discutir.

#### Variants

* discutigueren, discutissin, discutissen, discutiren
# discutiguesses
## Català
### Verb

discutiguesses
* (col·loquial) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb discutir.

#### Variants

* discutigueres, discutissis, discutisses, discutires
# discutigueven
## Català
### Verb

discutigueven
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de discutir.

#### Variants

* discutiven, discutien
# discutigueren
## Català
### Verb

discutigueren
* (col·loquial balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de discutir.
* (col·loquial valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb discutir.

#### Variants

* [1] discutiren
* [2] discutiguessen, discutissin, discutissen, discutiren
# discutigueu
## Català
### Verb

discutigueu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb discutir.

#### Variants

* discutiu, discutisqueu
# discutigueva
## Català
### Verb

discutigueva
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de discutir.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de discutir.

#### Variants

* [1] discutiva, discutia
* [2] discutiva, discutia
# discutigueves
## Català
### Verb

discutigueves
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de discutir.

#### Variants

* discutives, discuties
# discutigué
## Català
### Verb

discutigué
* (col·loquial balear) Primera persona del singular (jo) del passat simple de discutir.
* (col·loquial balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de discutir.

#### Variants

* [1] discutí
* [2] discutí
# diquelen
## Català
### Verb

diquelen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de diquelar.
# diqueles
## Català
### Verb

diqueles
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de diquelar.
# diquelava
## Català
### Verb

diquelava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de diquelar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de diquelar.

## Caló català

   * Pronúncia: /di.kəˈla.bə/

### Verb

diquelava ‎(dikəlábə)
* primera persona singular de l'imperfet d'indicatiu de diquelar
* tercera persona singular de l'imperfet d'indicatiu de diquelar
# diquelaves
## Català
### Verb

diquelaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de diquelar.
# diquelessen
## Català
### Verb

diquelessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb diquelar.
# diquelaríeu
## Català
### Verb

diquelaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de diquelar.
# diquelaven
## Català
### Verb

diquelaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de diquelar.
# desbrollares
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəz.bɾuˈʎa.ɾəs/, occidental /dez.βɾoˈʎa.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

desbrollares
* Segona persona del singular (tu) del passat simple de desbrollar.
    [Tu] desbrollares o et vas/vares desbrollar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb desbrollar.
    Forma valenciana: [tu] desbrollessis, desbrollesses, desbrollasses, desbrollassis o desbrollares.
# desbrollareu
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəz.bɾu.ʎəˈɾɛw/, occidental /dez.βɾo.ʎaˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

desbrollareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de desbrollar.
# desbrollarien
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəz.bɾu.ʎəˈɾi.ən/, occidental /dez.βɾo.ʎaˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

desbrollarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de desbrollar.

#### Sinònims

* desbrollariven, forma algueresa.
# desbrollaries
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəz.bɾu.ʎəˈɾi.əs/, occidental /dez.βɾo.ʎaˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

desbrollaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de desbrollar.

#### Sinònims

* desbrollarives, forma algueresa.
# desbrollaren
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəz.bɾuˈʎa.ɾən/, occidental /dez.βɾoˈʎa.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

desbrollaren
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de desbrollar.
    [Ells/elles/vostès] desbrollaren o van/varen desbrollar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb desbrollar.
    Forma valenciana: [ells/elles/vostès] desbrollessin, desbrollessen, desbrollassen, desbrollassin o desbrollaren.
# desbrollariven
## Català

   * Pronúncia: alguerès /daz.bɾu.ʎaˈɾi.van/
   * Homòfon: desbrollarívem

### Verb

desbrollariven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de desbrollar.
    [Ellos/elles] desbrollariven, forma algueresa per [ells/elles] desbrollarien.
# desbrollariva
## Català

   * Pronúncia: alguerès /daz.bɾu.ʎaˈɾi.va/

### Verb

desbrollariva
* Primera persona del singular (jo) del condicional de desbrollar.
    Forma algueresa per [jo] desbrollaria.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de desbrollar.
    Forma algueresa per [ell/ella/vostè] desbrollaria.
# desbrollaran
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəz.bɾu.ʎəˈɾan/, occidental /dez.βɾo.ʎaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

desbrollaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de desbrollar.
# desbrollaria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /dəz.bɾu.ʎəˈɾi.ə/ Occidental: nord-occidental /dez.βɾo.ʎaˈɾi.ɛ/, /dez.βɾo.ʎaˈɾi.e/ valencià /dez.βɾo.ʎaˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

desbrollaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de desbrollar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de desbrollar.

#### Sinònims

* desbrollariva, forma algueresa.
# desbrollarem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈ/dəz.bɾu.ʎəˈrɛm/, occidental /dez.βɾo.ʎaˈɾem/
   * Rimes: -em

### Verb

desbrollarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de desbrollar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·bro·lla·rem (4)
* Anagrama: desembrollar
# desllogant
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəz.ʎuˈɣan/ balear /dəz.ʎoˈɣant/, /dəz.ʎuˈɣan/ Occidental: nord-occidental /dez.ʎoˈɣan/ valencià /dez.ʎoˈɣant/, /dez.ʎoˈɣan/
   * Rimes: -ant

### Verb

desllogant
* Gerundi del verb desllogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·llo·gant (3)
# desllogar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəz.ʎuˈɣa/ balear /dəz.ʎoˈɣa/, /dəz.ʎuˈɣa/ Occidental: nord-occidental /dez.ʎoˈɣa/ valencià /dez.ʎoˈɣaɾ/, /dez.ʎoˈɣa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Etimologia: (1) Del prefix des- i llogar, segle XIX.
   * Etimologia: (2) Del llatí dislocare, segle XV, doblet de dislocar.

### Verb

desllogar trans., pron. ‎(pronominal desllogar-se)
* Deixar de tenir llogat.
* (per extensió) despatxar
* (pronominal) Deixar de ser llogat.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: desllogo, deslloga, deslloguem Vocal rizotònica: /ɔ/

#### Sinònims

* (despatxar) acomiadar, fer fora

#### Antònims

* llogar

#### Derivats

* desllogament

#### Traduccions

* Castellà: desalquilar $^{(es)}$, desarrendar $^{(es)}$
* Castellà: desalquilarse $^{(es)}$, desarrendarse $^{(es)}$

### Verb

desllogar trans.
* (central, nord-occidental) dislocar

#### Compostos i expressions

* os desllogat

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·llo·gar (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, DCVB, Optimot
# desllodrigar-se
## Català
### Verb

desllodrigar-se
* Forma pronominal de desllodrigar.
# desllog
## Català
### Verb

desllog
* (balear, alguerès) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de desllogar.

#### Variants

* desllogo

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·llog (2)
# desllogades
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəz.ʎuˈɣa.ðəs/ balear /dəz.ʎoˈɣa.ðəs/, /dəz.ʎuˈɣa.ðəs/ Occidental: /dez.ʎoˈɣa.ðes/
   * Rimes: -ades

### Verb

desllogades
* Participi femení plural del verb desllogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·llo·ga·des (4)
# deslloga
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /dəzˈʎɔ.ɣə/ Occidental: nord-occidental /dezˈʎɔ.ɣa/ valencià /dezˈʎɔ.ɣa/, /dezˈʎɔ.ɣɔ/
   * Rimes: -ɔɡa

### Verb

deslloga
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de desllogar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb desllogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·llo·ga (3)
* Anagrames: godalles, godallés, llogades
# desllogada
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəz.ʎuˈɣa.ðə/ balear /dəz.ʎoˈɣa.ðə/, /dəz.ʎuˈɣa.ðə/ Occidental: /dez.ʎoˈɣa.ða/
   * Rimes: -ada

### Verb

desllogada
* Participi femení singular del verb desllogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·llo·ga·da (4)
* Anagrama: godallades
# desllogam
## Català
### Verb

desllogam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de desllogar.

#### Variants

* deslloguem

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·llo·gam (3)
# disfrutaríeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /dis.fɾu.təˈɾi.əw/, occidental /dis.fɾu.taˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

disfrutaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de disfrutar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: dis·fru·ta·rí·eu (5)
# disfrutava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dis.fɾuˈta.βə/, balear /dis.fɾuˈta.və/ Occidental: nord-occidental /dis.fɾuˈta.βa/ valencià /dis.fɾuˈta.va/, /dis.fɾuˈta.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

disfrutava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de disfrutar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de disfrutar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: dis·fru·ta·va (4)
# disfrutasses
## Català
### Verb

disfrutasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb disfrutar.

#### Variants

* disfrutessis, disfrutesses, disfrutassis, disfrutares

### Miscel·lània

* Síl·labes: dis·fru·tas·ses (4)
# disfrutassin
## Català
### Verb

disfrutassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb disfrutar.

#### Variants

* disfrutessin, disfrutessen, disfrutassen, disfrutaren

### Miscel·lània

* Síl·labes: dis·fru·tas·sin (4)
# disfrutassis
## Català
### Verb

disfrutassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb disfrutar.

#### Variants

* disfrutessis, disfrutesses, disfrutasses, disfrutares

### Miscel·lània

* Síl·labes: dis·fru·tas·sis (4)
# disfrutat
## Català

   * Pronúncia: /dis.fɾuˈtat/
   * Rimes: -at

### Verb

disfrutat
* Participi masculí singular del verb disfrutar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: dis·fru·tat (3)
# disfrutau
## Català
### Verb

disfrutau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de disfrutar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb disfrutar.

#### Variants

* [1] disfruteu
* [2] disfruteu

### Miscel·lània

* Síl·labes: dis·fru·tau (3)
# disfrutats
## Català

   * Pronúncia: /dis.fɾuˈtats/
   * Rimes: -ats

### Verb

disfrutats
* Participi masculí plural del verb disfrutar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: dis·fru·tats (3)
# disfrutaríem
## Català

   * Pronúncia: oriental /dis.fɾu.təˈɾi.əm/, occidental /dis.fɾu.taˈɾi.em/
   * Rimes: -iem

### Verb

disfrutaríem
* Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de disfrutar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: dis·fru·ta·rí·em (5)
# disfrutassen
## Català
### Verb

disfrutassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb disfrutar.

#### Variants

* disfrutessin, disfrutessen, disfrutassin, disfrutaren

### Miscel·lània

* Síl·labes: dis·fru·tas·sen (4)
# diroccaste
## Italià
### Verb

diroccaste
* segona persona plural (voi) del passat de diroccare
* segona persona plural (voi) de l'imperfet de subjuntiu de diroccare
# diroccante
## Italià
### Verb

diroccante
* participi present de diroccare
# diroccare
## Italià

   * Pronúncia: /di.rokˈkaː.re/
   * Etimologia: Derivat de rocca.

### Verb

diroccare
* enderrocar

#### Conjugació
### Miscel·lània

* Síl·labes: di·roc·cà·re (4)

### Vegeu també

* Vocabolario Etimologico di Pianigiani, 1903.
# diroccassi
## Italià
### Verb

diroccassi
* primera persona singular (io) de l'imperfet de subjuntiu de diroccare
* segona persona singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu de diroccare
# diroccassimo
## Italià
### Verb

diroccassimo
* primera persona plural (noi) de l'imperfet de subjuntiu de diroccare
# diroccarono
## Italià
### Verb

diroccarono
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del passat de diroccare
# diroccasse
## Italià
### Verb

diroccasse
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperfet de subjuntiu de diroccare
# diroccasti
## Italià
### Verb

diroccasti
* segona persona singular (tu) del passat de diroccare
# diroccassero
## Italià
### Verb

diroccassero
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperfet de subjuntiu de diroccare
# diroccata
## Italià
### Verb

diroccata
* participi passat femení singular de diroccare
# deslletaries
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəz.ʎə.təˈɾi.əs/, occidental /dez.ʎe.taˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

deslletaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de deslletar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·lle·ta·ri·es (5)
# deslletaré
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəz.ʎə.təˈɾe/, occidental /dez.ʎe.taˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

deslletaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de deslletar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·lle·ta·ré (4)
# deslletaríem
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəz.ʎə.təˈɾi.əm/, occidental /dez.ʎe.taˈɾi.em/
   * Rimes: -iem

### Verb

deslletaríem
* Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de deslletar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·lle·ta·rí·em (5)
# deslletassen
## Català
### Verb

deslletassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb deslletar.

#### Variants

* deslletessin, deslletessen, deslletassin, deslletaren

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·lle·tas·sen (4)
# deslletassin
## Català
### Verb

deslletassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb deslletar.

#### Variants

* deslletessin, deslletessen, deslletassen, deslletaren

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·lle·tas·sin (4)
# deslletassis
## Català
### Verb

deslletassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb deslletar.

#### Variants

* deslletessis, deslletesses, deslletasses, deslletares

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·lle·tas·sis (4)
# deslletaràs
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəz.ʎə.təˈɾas/, occidental /dez.ʎe.taˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

deslletaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de deslletar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·lle·ta·ràs (4)
# deslletaríeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəz.ʎə.təˈɾi.əw/, occidental /dez.ʎe.taˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

deslletaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de deslletar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·lle·ta·rí·eu (5)
# deslletasses
## Català
### Verb

deslletasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb deslletar.

#### Variants

* deslletessis, deslletesses, deslletassis, deslletares

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·lle·tas·ses (4)
# despenalitzàvem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.pə.nə.ɫiˈd͡za.βəm/, balear /dəs.pə.nə.ɫiˈd͡za.vəm/ Occidental: nord-occidental /des.pe.na.ɫiˈd͡za.βem/ valencià /des.pe.na.ɫiˈza.vem/, /des.pe.na.ɫiˈza.βem/
   * Rimes: -avem

### Verb

despenalitzàvem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de despenalitzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pe·na·lit·zà·vem (6)
# despenalitzis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /dəs.pə.nəˈɫi.d͡zis/ Occidental: nord-occidental /des.pe.naˈɫi.d͡zis/, valencià /des.pe.naˈɫi.zis/
   * Rimes: -idzis

### Verb

despenalitzis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb despenalitzar.

#### Variants

* despenalitzes

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pe·na·lit·zis (5)
# despenalitzà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /dəs.pə.nə.ɫiˈd͡za/ Occidental: nord-occidental /des.pe.na.ɫiˈd͡za/, valencià /des.pe.na.ɫiˈza/
   * Rimes: -a

### Verb

despenalitzà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de despenalitzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pe·na·lit·zà (5)
* Anagrama: penalitzades
# despenalitzàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.pə.nə.ɫiˈd͡za.βəw/, balear /dəs.pə.nə.ɫiˈd͡za.vəw/ Occidental: nord-occidental /des.pe.na.ɫiˈd͡za.βew/ valencià /des.pe.na.ɫiˈza.vew/, /des.pe.na.ɫiˈza.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

despenalitzàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de despenalitzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pe·na·lit·zà·veu (6)
# despenalitzàreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /dəs.pə.nə.ɫiˈd͡za.ɾəw/ Occidental: nord-occidental /des.pe.na.ɫiˈd͡za.ɾew/, valencià /des.pe.na.ɫiˈza.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

despenalitzàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de despenalitzar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb despenalitzar.

#### Variants

* [2] despenalitzéssiu, despenalitzésseu, despenalitzàsseu

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pe·na·lit·zà·reu (6)
# despenalitzàsseu
## Català
### Verb

despenalitzàsseu
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb despenalitzar.

#### Variants

* despenalitzéssiu, despenalitzésseu, despenalitzàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pe·na·lit·zàs·seu (6)
# despenalitzin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /dəs.pə.nəˈɫi.d͡zin/ Occidental: nord-occidental /des.pe.naˈɫi.d͡zin/, valencià /des.pe.naˈɫi.zin/
   * Rimes: -idzin

### Verb

despenalitzin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb despenalitzar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb despenalitzar.

#### Variants

* [1] despenalitzen
* [2] despenalitzen

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pe·na·lit·zin (5)
# despenalitzàrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /dəs.pə.nə.ɫiˈd͡za.ɾəm/ Occidental: nord-occidental /des.pe.na.ɫiˈd͡za.ɾem/, valencià /des.pe.na.ɫiˈza.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

despenalitzàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de despenalitzar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb despenalitzar.

#### Variants

* [2] despenalitzéssim, despenalitzéssem, despenalitzàssem

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pe·na·lit·zà·rem (6)
# despenalitzo
## Català
### Verb

despenalitzo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de despenalitzar.

#### Variants

* despenalitze

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pe·na·lit·zo (5)
# despenalitzàssem
## Català
### Verb

despenalitzàssem
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb despenalitzar.

#### Variants

* despenalitzéssim, despenalitzéssem, despenalitzàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pe·na·lit·zàs·sem (6)
# displays
## Anglès
### Nom

displays
* forma plural de display

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /ˈdis.plais/, meridional /ˈdih.plaih/
       Americà: alt /ˈdis.pl(ai)s/, baix /ˈdih.plaih/, austral /ˈdih.plais/
   * Rimes: -isplais

### Nom

displays m. pl.
* forma plural de display