OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# impresionantes
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /im.pɾe.sjoˈnan.tes/, meridional \im.pɾe.sjoˈnaŋ.teh\
       Americà: alt /im.pɾe.sjoˈnan.t(e)s/, baix \im.pɾe.sjoˈnaŋ.teh\, austral /im.pɾe.sjoˈnan.tes/
   * Rimes: -antes

### Adjectiu

impresionantes inv. pl.
* forma plural de impresionante
# imprescindiblement
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.pɾə.sinˌdib.bɫəˈmen/, /im.pɾə.sinˌdi.βɫəˈmen/ balear /im.pɾəs.sinˌdib.bɫəˈment/, /im.pɾəs.sinˌdib.bɫəˈmen/ Occidental: nord-occidental /im.pɾe.sinˌdib.bɫeˈmen/, /im.pɾe.sinˌdi.βɫeˈmen/ valencià /im.pɾe.sinˌdi.bɫeˈment/, /im.pɾe.sinˌdi.βɫeˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De imprescindible i el sufix -ment.

### Adverbi

imprescindiblement
* D’una manera imprescindible.

#### Traduccions

* Anglès: indispensably $^{(en)}$
* Francès: indispensablement $^{(fr)}$
* Italià: imprescindibilmente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pres·cin·di·ble·ment (6)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# imprescriptibly
## Anglès

   * Etimologia: De imprescriptible i el sufix -ly.

### Adverbi

imprescriptibly ‎(comparatiu more imprescriptibly, superlatiu most imprescriptibly)
* imprescriptiblement
# imprescindibilmente
## Italià

   * Pronúncia: /im.preʃ.ʃinˌdi.bilˈmen.te/
   * Etimologia: De imprescindibile i el sufix -mente.

### Adverbi

imprescindibilmente
* imprescindiblement

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pre·scin·di·bil·mén·te (7)
# imprescriptiblement
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.pɾəs.kɾipˌtib.bɫəˈmen/, /im.pɾəs.kɾipˌti.βɫəˈmen/ balear /im.pɾəs.kɾipˌtib.bɫəˈment/, /im.pɾəs.kɾipˌtib.bɫəˈmen/ Occidental: nord-occidental /im.pɾes.kɾipˌtib.bɫeˈmen/, /im.pɾes.kɾipˌti.βɫeˈmen/ valencià /im.pɾes.kɾipˌti.bɫeˈment/, /im.pɾes.kɾipˌti.βɫeˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De imprescriptible i el sufix -ment.

### Adverbi

imprescriptiblement
* D’una manera imprescriptible.

#### Traduccions

* Anglès: imprescriptibly $^{(en)}$
* Francès: imprescriptiblement $^{(fr)}$
* Italià: imprescrittibilmente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pres·crip·ti·ble·ment (6)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# imprescrittibilmente
## Italià

   * Pronúncia: /im.pre.skritˌti.bilˈmen.te/
   * Etimologia: De imprescrittibile i el sufix -mente.

### Adverbi

imprescrittibilmente
* imprescriptiblement

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pre·scrit·ti·bil·mén·te (7)
# impresionante
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /im.pɾe.sjoˈnan.te/, meridional \im.pɾe.sjoˈnaŋ.te\
       Americà: alt /im.p(ɾe).sjoˈnan.te/, baix \im.pɾe.sjoˈnaŋ.te\, austral /im.pɾe.sjoˈnan.te/
   * Rimes: -ante
   * Etimologia: Del verb impresionar

### Adjectiu

impresionante inv. ‎(plural impresionantes)
* impressionant

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pre·sio·nan·te (5)
# imprescindible
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.pɾə.sinˈdib.bɫə/, /im.pɾə.sinˈdi.βɫə/ balear /im.pɾəs.sinˈdib.bɫə/ Occidental: nord-occidental /im.pɾe.sinˈdib.bɫe/, /im.pɾe.sinˈdi.βɫe/ valencià /im.pɾe.sinˈdi.bɫe/
   * Rimes: -ible
   * Etimologia: Del prefix im- i prescindible

### Adjectiu

imprescindible inv. ‎(plural imprescindibles)
* De què no es pot prescindir.

#### Sinònims

* indispensable, necessari, bàsic

#### Traduccions

* Alemany: unverzichtbar $^{(de)}$
* Anglès: indispensable $^{(en)}$
* Asturià: indispensable $^{(ast)}$
* Belarús: незаме́нны $^{(be)}$ ‎(nezamenni)
* Castellà: indispensable $^{(es)}$, imprescindible $^{(es)}$
* Eslovac: nepostrádateľný $^{(sk)}$
* Finès: välttämätön $^{(fi)}$
* Francès: indispensable $^{(fr)}$
* Gallec: indispensábel $^{(gl)}$, indispensable $^{(gl)}$
* Georgià: აუცილებელი $^{(ka)}$ ‎(autsilèbeli)
* Hongarès: kihagyhatatlan $^{(hu)}$
* Italià: indispensabile $^{(it)}$
* Neerlandès: onmisbaar $^{(nl)}$
* Portuguès: indispensável $^{(pt)}$
* Romanès: indispensabil $^{(ro)}$
* Rus: незамени́мый $^{(ru)}$ ‎(nezamenimi)
* Suec: oumbärlig $^{(sv)}$
* Ucraïnès: незамі́нний $^{(uk)}$ ‎(nezaminni)

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pres·cin·di·ble (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \im.pɾes.θinˈdi.βle\, meridional \im.pɾeh.θiŋˈdi.βle\
       Americà: alt /im.p(ɾe)s.sinˈdi.ble/, baix \im.pɾeh.siŋˈdi.βle\, austral \im.pɾeh.sinˈdi.βle\
   * Rimes: -ible
   * Etimologia: Del prefix in- i prescindible.

### Adjectiu

imprescindible inv. ‎(plural imprescindibles)
* imprescindible

#### Sinònims

* indispensable
* necesario, preciso

#### Antònims

* prescindible

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pres·cin·di·ble (5)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre imprescindible
# innovative
## Anglès

   * Pronúncia: /ɪnˈnɒ.və.tɪv/, /ˈɪn.ə.və.tɪv/, /ˈɪn.əˌveɪ.tɪv / àudio (EUA)

### Adjectiu

innovative ‎(comparatiu more innovative, superlatiu most innovative)
* innovador

### Vegeu també

* Diccionari Anglès-Català de Codi Obert (DACCO)
# innovava
## Català
### Verb

innovava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de innovar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de innovar.
# innovaves
## Català
### Verb

innovaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de innovar.
# innovaven
## Català
### Verb

innovaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de innovar.
# innovavi
## Català
### Verb

innovavi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de innovar.
# innoveguem
## Català
### Verb

innoveguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb innovar.
# innovavo
## Català
### Verb

innovavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de innovar.
# innovau
## Català
### Verb

innovau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de innovar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb innovar.
# instil·le
## Català
### Verb

instil·le
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de instil·lar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb instil·lar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb instil·lar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb instil·lar.
# instil·lassin
## Català
### Verb

instil·lassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb instil·lar.
# instil·lau
## Català
### Verb

instil·lau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de instil·lar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb instil·lar.
# instil·laven
## Català
### Verb

instil·laven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de instil·lar.
# instil·laves
## Català
### Verb

instil·laves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de instil·lar.
# instil·lassis
## Català
### Verb

instil·lassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb instil·lar.
# instil·lats
## Català
### Verb

instil·lats
* Participi masculí plural del verb instil·lar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ins·til·lats (3)
* Anagrama: titllassin
# instil·lava
## Català
### Verb

instil·lava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de instil·lar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de instil·lar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ins·til·la·va (4)
* Anagrama: instal·lavi
# insurreccionaries
## Català
### Verb

insurreccionaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de insurreccionar.
# insurreccionasses
## Català
### Verb

insurreccionasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb insurreccionar.
# insurreccionassen
## Català
### Verb

insurreccionassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb insurreccionar.
# insurreccionaràs
## Català
### Verb

insurreccionaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de insurreccionar.
# insurreccionaríeu
## Català
### Verb

insurreccionaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de insurreccionar.
# insurreccionassin
## Català
### Verb

insurreccionassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb insurreccionar.
# insurreccionarà
## Català
### Verb

insurreccionarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de insurreccionar.
# insurreccionaré
## Català
### Verb

insurreccionaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de insurreccionar.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /in.su.rek.θjo.naˈɾe/, meridional \iŋ.su.rek.θjo.naˈɾe\
       Americà: alt /in.s(u).rek.sjo.naˈɾe/, baix \iŋ.su.rek.sjo.naˈɾe\, austral /in.su.rek.sjo.naˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

insurreccionaré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb insurreccionar
# insurreccionarse
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /in.su.rek.θjoˈnaɾ.se/, meridional \iŋ.su.rek.θjoˈnaɾ.se\
       Americà: alt /in.su.rek.sjoˈnaɾ.s(e)/, baix \iŋ.su.rek.sjoˈnaɾ.se\, austral /in.su.rek.sjoˈnaɾ.se/
   * Rimes: -aɾse

### Verb

insurreccionarse trans., pron. ‎(present me insurrecciono, passat me insurreccioné, futur me insurreccionaré)
* forma pronominal de insurreccionar
# incidència
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.siˈðɛn.si.ə/, occidental /in.siˈðɛn.si.a/
   * Rimes: -ɛnsia
   * Etimologia: (pendent)

### Nom

incidència f. ‎(plural incidències)
* Allò que sobrevé en el curs d'un assumpte.
* (geometria) Caiguda d'una línia o d'un cos sobre altre.

#### Traduccions

* Castellà: incidencia $^{(es)}$
* Francès: incidence $^{(fr)}$
* Italià: incidenza $^{(it)}$
* Llatí: incisio $^{(la)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ci·dèn·ci·a (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Labernia y Esteller, Pere. Diccionari de la Llengua Catalana ab la correspondencia castellana y llatina., Tom II, Barcelona, 1840.
# incidí
## Català
### Verb

incidí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de incidir.
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de incidir.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \in.θiˈði\, meridional \iŋ.θiˈði\
       Americà: alt /in.s(i)ˈdi/, baix \iŋ.siˈði\, austral \in.siˈði\
   * Rimes: -i

### Verb

incidí
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb incidir
# incidírem
## Català
### Verb

incidírem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de incidir.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incidir.

### Miscel·lània

* Anagrama: reincidim
# incidixes
## Català
### Verb

incidixes
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de incidir.
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb incidir.
# incidíem
## Català
### Verb

incidíem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de incidir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ci·dí·em (4)
* Anagrama: indiciem
# incido
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \inˈθi.ðo\, meridional \iŋˈθi.ðo\
       Americà: alt /inˈsi.do/, baix \iŋˈsi.ðo\, austral \inˈsi.ðo\
   * Rimes: -ido

### Verb

incido
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb incidir

## Llatí

   * Pronúncia: /ˈɪŋ.kɪ.doː/, /ɪŋˈkiː.doː/
   * Etimologia: [1] Del prefix in- i el verb ‎cadō. [2] Derivat de ‎caedō.

### Verb

incidō ‎(1a present$^?$), incidis ‎(2a present), incidere ‎(infinitiu), incidī ‎(perfet); només veu activa
* caure, jo caic
* topar, jo topo

#### Derivats

* coincidō
* incidēns
* superincidō

### Verb

incīdō ‎(1a present$^?$), incīdis ‎(2a present), incīdere ‎(infinitiu), incīdī ‎(perfet), incīsum ‎(supí)
* incidir, jo incideixo
* burxar, gravar
# incidíeu
## Català
### Verb

incidíeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de incidir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ci·dí·eu (4)
* Anagrama: indicieu
# incidixo
## Català
### Verb

incidixo
* (nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de incidir.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb incidir.
# incidixos
## Català
### Verb

incidixos
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb incidir.
# intensificara
## Català
### Verb

intensificara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb intensificar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb intensificar.
# intensificareu
## Català
### Verb

intensificareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de intensificar.
# intensificarien
## Català
### Verb

intensificarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de intensificar.
# intensificariva
## Català
### Verb

intensificariva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de intensificar.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de intensificar.
# intensificaran
## Català
### Verb

intensificaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de intensificar.
# intensificaria
## Català
### Verb

intensificaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de intensificar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de intensificar.
# intensificaren
## Català
### Verb

intensificaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de intensificar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb intensificar.
# intensificares
## Català
### Verb

intensificares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de intensificar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb intensificar.
# intensificaries
## Català
### Verb

intensificaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de intensificar.
# indispongué
## Català
### Verb

indispongué
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de indispondre.
# indisponguéssim
## Català
### Verb

indisponguéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb indispondre.
# indisponies
## Català
### Verb

indisponies
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de indispondre.
# indisponguí
## Català
### Verb

indisponguí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de indispondre.
# indisponguéssiu
## Català
### Verb

indisponguéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb indispondre.
# indisponia
## Català
### Verb

indisponia
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de indispondre.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de indispondre.
# indisponguérem
## Català
### Verb

indisponguérem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de indispondre.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb indispondre.
# indisponguéreu
## Català
### Verb

indisponguéreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de indispondre.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb indispondre.
# indisponien
## Català
### Verb

indisponien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de indispondre.
# interpretéssem
## Català
### Verb

interpretéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb interpretar.
# interpretí
## Català
### Verb

interpretí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de interpretar.
# interpreții
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -i.

### Nom

interpreții
* nominatiu i acusatiu definit plural de interpret
# interpretă
## Romanès
### Nom

interpretă f. ‎(plural interprete)
* forma femenina de interpret

#### Declinació

| | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural | Plural |
| | Indefinit | Indefinit | Definit | Indefinit | Indefinit | Definit |
| Nominatiu-acusatiu | (o) | interpretă | interpreta | (niște) | interprete | interpretele |
| Genitiu-datiu | (unei) | interprete | interpretei | (unor) | interprete | interpretelor |
| Vocatiu | | interpretă, interpreto | interpretă, interpreto | | interpretelor | interpretelor |
# interpretés
## Català
### Verb

interpretés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb interpretar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb interpretar.
# interpretésseu
## Català
### Verb

interpretésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb interpretar.
# interpretéssim
## Català
### Verb

interpretéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb interpretar.
# interpretéssiu
## Català
### Verb

interpretéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb interpretar.
# interpreți
## Romanès
### Nom

interpreți
* forma plural de interpret
# interpreților
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -lor.

### Nom

interpreților
* genitiu i datiu definit plural de interpret
* vocatiu plural de interpret
# intercanviessen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.tər.kəm.biˈe.sən/, balear /in.təɾ.kəɱ.viˈe.sən/ Occidental: nord-occidental /in.ter.kam.biˈe.sen/ valencià /in.teɾ.kaɱ.viˈe.sen/, /in.teɾ.kam.biˈe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

intercanviessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb intercanviar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·can·vi·es·sen (6)
* Anagrama: entrecanviessin
# intercanviessin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.tər.kəm.biˈe.sin/, balear /in.təɾ.kəɱ.viˈe.sin/ Occidental: nord-occidental /in.ter.kam.biˈe.sin/ valencià /in.teɾ.kaɱ.viˈe.sin/, /in.teɾ.kam.biˈe.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

intercanviessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb intercanviar.
# intercanvii
## Català
### Verb

intercanvii
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de intercanviar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·can·vii (4)
* Anagrama: incitariven
# intercanvies
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.tər.kəmˈbi.əs/, balear /in.təɾ.kəɱˈvi.əs/ Occidental: nord-occidental /in.ter.kamˈbi.es/ valencià /in.teɾ.kaɱˈvi.es/, /in.teɾ.kamˈbi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

intercanvies
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de intercanviar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb intercanviar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·can·vi·es (5)
* Anagrames: entrecanviïs, incentivares
# intercanviessa
## Català
### Verb

intercanviessa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb intercanviar.
# intercanviessi
## Català
### Verb

intercanviessi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb intercanviar.
# intercanvieu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.tər.kəm.biˈɛw/ balear /in.təɾ.kəɱ.viˈəw/, /in.tər.kəɱ.viˈɛw/ Occidental: nord-occidental /in.ter.kam.biˈew/ valencià /in.teɾ.kaɱ.viˈew/, /in.teɾ.kam.biˈew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

intercanvieu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de intercanviar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb intercanviar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb intercanviar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·can·vi·eu (5)
* Anagrames: incentivareu, incentivàreu
# intercanviesses
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.tər.kəm.biˈe.səs/, balear /in.təɾ.kəɱ.viˈe.səs/ Occidental: nord-occidental /in.ter.kam.biˈe.ses/ valencià /in.teɾ.kaɱ.viˈe.ses/, /in.teɾ.kam.biˈe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

intercanviesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb intercanviar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·can·vi·es·ses (6)
* Anagrama: entrecanviessis
# intercanviessis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.tər.kəm.biˈe.sis/, balear /in.təɾ.kəɱ.viˈe.sis/ Occidental: nord-occidental /in.ter.kam.biˈe.sis/ valencià /in.teɾ.kaɱ.viˈe.sis/, /in.teɾ.kam.biˈe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

intercanviessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb intercanviar.
# intercanvio
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.tər.kəmˈbi.u/ Occidental: nord-occidental /in.ter.kamˈbi.o/ valencià /in.teɾ.kaɱˈvi.o/, /in.teɾ.kamˈbi.o/
   * Rimes: -io

### Verb

intercanvio
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de intercanviar.
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb intercanviar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb intercanviar.
# interioritzà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.tə.ɾi.u.ɾiˈd͡za/ balear /in.tə.ɾi.o.ɾiˈd͡za/, /in.tə.ɾi.u.ɾiˈd͡za/ Occidental: nord-occidental /in.te.ɾi.o.ɾiˈd͡za/, valencià /in.te.ɾi.o.ɾiˈza/
   * Rimes: -a

### Verb

interioritzà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de interioritzar.
# interioritzàs
## Català
### Verb

interioritzàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb interioritzar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb interioritzar.
# interioritzeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.tə.ɾi.u.ɾiˈd͡zɛw/ balear /in.tə.ɾi.o.ɾiˈd͡zəw/, /in.tə.ɾi.u.ɾiˈd͡zɛw/ Occidental: nord-occidental /in.te.ɾi.o.ɾiˈd͡zew/, valencià /in.te.ɾi.o.ɾiˈzew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

interioritzeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de interioritzar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb interioritzar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb interioritzar.
# interioritzi
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.tə.ɾi.uˈɾi.d͡zi/ balear /in.tə.ɾi.oˈɾi.d͡zi/, /in.tə.ɾi.uˈɾi.d͡zi/ Occidental: nord-occidental /in.te.ɾi.oˈɾi.d͡zi/, valencià /in.te.ɾi.oˈɾi.zi/
   * Rimes: -idzi

### Verb

interioritzi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de interioritzar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb interioritzar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb interioritzar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb interioritzar.
# interioritzin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.tə.ɾi.uˈɾi.d͡zin/ balear /in.tə.ɾi.oˈɾi.d͡zin/, /in.tə.ɾi.uˈɾi.d͡zin/ Occidental: nord-occidental /in.te.ɾi.oˈɾi.d͡zin/, valencià /in.te.ɾi.oˈɾi.zin/
   * Rimes: -idzin

### Verb

interioritzin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb interioritzar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb interioritzar.