OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# acatxéssem
## Català
### Verb

acatxéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acatxar.
# acatxéssim
## Català
### Verb

acatxéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acatxar.
# acatxí
## Català
### Verb

acatxí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de acatxar.
# acatxàveu
## Català
### Verb

acatxàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de acatxar.
# acatàiem
## Català
### Verb

acatàiem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de acatar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·tà·iem (4)
* Anagrama: atacàiem
# acatzanatl
## Nàhuatl clàssic
### Nom

acatzanatl
* merla de cap bru
# acatxés
## Català
### Verb

acatxés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acatxar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acatxar.
# acatxésseu
## Català
### Verb

acatxésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acatxar.
# acatxéssiu
## Català
### Verb

acatxéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acatxar.
# acatà
## Català
### Verb

acatà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de acatar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·tà (3)
* Anagrames: ataca $^{(revers)}$, atacà
# actuen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əkˈtu.ən/, occidental /akˈtu.en/
   * Rimes: -uen

### Verb

actuen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de actuar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb actuar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb actuar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ac·tu·en (3)
* Heterograma de 6 lletres (acentu)
* Anagrames: canteu, centau, cuneta
# actuessa
## Català
### Verb

actuessa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb actuar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ac·tu·es·sa (4)
* Anagrama: tacàsseu
# actues
## Català

   * Pronúncia: oriental /əkˈtu.əs/, occidental /akˈtu.es/
   * Rimes: -ues

### Verb

actues
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de actuar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb actuar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ac·tu·es (3)
* Heterograma de 6 lletres (acestu)
* Anagrama: cautes
# actueu
## Català
### Verb

actueu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de actuar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb actuar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb actuar.
# actuessi
## Català
### Verb

actuessi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb actuar.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb actuar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ac·tu·es·si (4)
* Anagrames: astúcies, citàsseu
# actuessis
## Català
### Verb

actuessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb actuar.
# actuessen
## Català
### Verb

actuessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb actuar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ac·tu·es·sen (4)
* Anagrama: cantésseu
# actuesses
## Català
### Verb

actuesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb actuar.
# actuessin
## Català
### Verb

actuessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb actuar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ac·tu·es·sin (4)
* Anagrama: cantéssiu
# acomodàreu
## Català
### Verb

acomodàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de acomodar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acomodar.
# acomodis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kuˈmɔ.ðis/ balear /ə.koˈmɔ.ðis/, /ə.kuˈmɔ.ðis/ Occidental: /a.koˈmɔ.ðis/
   * Rimes: -ɔdis

### Verb

acomodis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb acomodar.
# acomodos
## Català
### Verb

acomodos
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb acomodar.
# acomodà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ku.muˈða/ balear /ə.ko.moˈða/, /ə.ku.muˈða/ Occidental: /a.ko.moˈða/
   * Rimes: -a
   * Homòfon: acomodar

### Verb

acomodà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de acomodar.
# acomodàieu
## Català
### Verb

acomodàieu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de acomodar.
# acomodàrem
## Català
### Verb

acomodàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de acomodar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acomodar.
# acomodàs
## Català
### Verb

acomodàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acomodar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acomodar.
# acomodin
## Català
### Verb

acomodin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb acomodar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb acomodar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·mo·din (4)
* Anagrames: incomoda, incomodà, incòmoda
# acomodo
## Català
### Verb

acomodo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acomodar.
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb acomodar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb acomodar.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \a.koˈmo.ðo\
       Americà: alt /a.k(o)ˈmo.do/, baix \a.koˈmo.ðo\
   * Rimes: -odo

### Verb

acomodo
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb acomodar
# abundes
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈβun.dəs/, occidental /aˈbun.des/
   * Rimes: -undes

### Verb

abundes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de abundar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb abundar.
# abundesses
## Català
### Verb

abundesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb abundar.
# abundessis
## Català
### Verb

abundessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb abundar.
# abundessen
## Català
### Verb

abundessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb abundar.
# abundessi
## Català
### Verb

abundessi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb abundar.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb abundar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bun·des·si (4)
* Anagrames: abduïssen, bandísseu, buidassen
# abundeguéssou
## Català
### Verb

abundeguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb abundar.
# abunden
## Català
### Verb

abunden
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de abundar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb abundar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb abundar.
# abundessa
## Català
### Verb

abundessa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb abundar.
# abundessin
## Català
### Verb

abundessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb abundar.
# aconhortam
## Català
### Verb

aconhortam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de aconhortar.

#### Variants

* aconhortem
# aconhortaren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ku.nurˈta.ɾən/ balear /ə.ko.noɾˈta.ɾən/, /ə.ku.nurˈta.ɾən/ Occidental: /a.ko.noɾˈta.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

aconhortaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de aconhortar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aconhortar.

#### Variants

* [2] aconhortessin, aconhortessen, aconhortassin, aconhortassen
# aconhortareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ku.nur.təˈɾɛw/ balear /ə.ko.noɾ.təˈɾəw/, /ə.ku.nur.təˈɾɛw/ Occidental: /a.ko.noɾ.taˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

aconhortareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de aconhortar.
# aconhortares
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ku.nurˈta.ɾəs/ balear /ə.ko.noɾˈta.ɾəs/, /ə.ku.nurˈta.ɾəs/ Occidental: /a.ko.noɾˈta.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

aconhortares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de aconhortar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aconhortar.

#### Variants

* [2] aconhortessis, aconhortesses, aconhortassis, aconhortasses

### Miscel·lània

* Anagrama: aconhortar-se
# aconhortara
## Català
### Verb

aconhortara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb aconhortar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb aconhortar.

#### Variants

* [1] aconhortessi, aconhortés, aconhortàs
* [2] aconhortessi, aconhortés, aconhortàs
# aconhortar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ku.nurˈta/ balear /ə.ko.noɾˈta/, /ə.ku.nurˈta/ Occidental: nord-occidental /a.ko.norˈta/ valencià /a.ko.noɾˈtaɾ/, /a.ko.noɾˈta/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Etimologia: Del prefix a- i conhortar.

### Verb

aconhortar trans., pron. ‎(pronominal aconhortar-se)
* Forma alternativa de conhortar.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: aconhorto, aconhorta, aconhortem Vocal rizotònica: /ɔ/

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·con·hor·tar (4)
* Anagrames: conhortara, conhortarà

### Vegeu també

* Obres de referència: DNV, GDLC
# aconhortar-se
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ku.nurˈtar.sə/ balear /ə.ko.noɾˈtaɾ.sə/, /ə.ku.nur.tərˈsə/ Occidental: /a.ko.noɾˈtaɾ.se/
   * Rimes: -aɾse

### Verb

aconhortar-se
* Forma pronominal de aconhortar.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: m'aconhorto, s'aconhorta, ens aconhortem Vocal rizotònica: /ɔ/

### Miscel·lània

* Anagrama: aconhortares
# aconhortaran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ku.nur.təˈɾan/ balear /ə.ko.noɾ.təˈɾan/, /ə.ku.nur.təˈɾan/ Occidental: /a.ko.noɾ.taˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

aconhortaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de aconhortar.
# acurçà
## Català
### Verb

acurçà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de acurçar.
# acurçau
## Català
### Verb

acurçau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de acurçar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb acurçar.
# acurçava
## Català
### Verb

acurçava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de acurçar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de acurçar.
# acurçàreu
## Català
### Verb

acurçàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de acurçar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acurçar.
# acurçaven
## Català
### Verb

acurçaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de acurçar.
# acurçaves
## Català
### Verb

acurçaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de acurçar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cur·ça·ves (4)
* Anagrama: escurçava
# acurço
## Català
### Verb

acurço
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acurçar.
# acurçàrem
## Català
### Verb

acurçàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de acurçar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acurçar.
# acolorara
## Català
### Verb

acolorara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acolorar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acolorar.
# acolorares
## Català
### Verb

acolorares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de acolorar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acolorar.
# acoloraries
## Català
### Verb

acoloraries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de acolorar.
# acoloraran
## Català
### Verb

acoloraran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de acolorar.
# acoloraren
## Català
### Verb

acoloraren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de acolorar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acolorar.
# acoloraria
## Català
### Verb

acoloraria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de acolorar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de acolorar.
# acolorarien
## Català
### Verb

acolorarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de acolorar.
# acolorar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ku.ɫuˈɾa/ balear /ə.ko.ɫoˈɾa/, /ə.ku.ɫuˈɾa/ Occidental: nord-occidental /a.ko.ɫoˈɾa/ valencià /a.ko.ɫoˈɾaɾ/, /a.ko.ɫoˈɾa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: acolorà
   * Etimologia: Del prefix a- i color.

### Verb

acolorar trans.
* Forma alternativa de acolorir.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: acoloro, acolora, acolorem Vocal rizotònica: /o/

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·lo·rar (4)
* Anagrama: acorralo

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# acolorareu
## Català
### Verb

acolorareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de acolorar.
# acorriolàsseu
## Català
### Verb

acorriolàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acorriolar-se.
# acorriolo
## Català
### Verb

acorriolo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acorriolar-se.
# acorriolàssem
## Català
### Verb

acorriolàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acorriolar-se.
# acorriolàssim
## Català
### Verb

acorriolàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acorriolar-se.
# acorriolàssiu
## Català
### Verb

acorriolàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acorriolar-se.
# acorriolàrem
## Català
### Verb

acorriolàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de acorriolar-se.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acorriolar-se.
# acorriolàreu
## Català
### Verb

acorriolàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de acorriolar-se.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acorriolar-se.
# acorriolàs
## Català
### Verb

acorriolàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acorriolar-se.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acorriolar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cor·ri·o·làs (5)
* Anagrama: acoloriràs
# acorriolis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ku.riˈɔ.ɫis/ balear /ə.ko.riˈɔ.ɫis/, /ə.ku.riˈɔ.ɫis/ Occidental: /a.ko.riˈɔ.ɫis/
   * Rimes: -ɔlis

### Verb

acorriolis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb acorriolar-se.
# acorriolà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ku.ri.uˈɫa/ balear /ə.ko.ri.oˈɫa/, /ə.ku.ri.uˈɫa/ Occidental: /a.ko.ri.oˈɫa/
   * Rimes: -a

### Verb

acorriolà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de acorriolar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cor·ri·o·là (5)
* Anagrames: acolorira, acolorirà
# acanonis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kəˈno.nis/, occidental /a.kaˈno.nis/
   * Rimes: -onis

### Verb

acanonis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb acanonar.
# acanonàssem
## Català
### Verb

acanonàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acanonar.
# acanonin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kəˈno.nin/, occidental /a.kaˈno.nin/
   * Rimes: -onin

### Verb

acanonin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb acanonar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb acanonar.
# acanono
## Català
### Verb

acanono
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acanonar.
# acanonàsseu
## Català
### Verb

acanonàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acanonar.
# acanonàreu
## Català
### Verb

acanonàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de acanonar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acanonar.
# acanonàs
## Català
### Verb

acanonàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acanonar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acanonar.
# acanonà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kə.nuˈna/ balear /ə.kə.noˈna/, /ə.kə.nuˈna/ Occidental: /a.ka.noˈna/
   * Rimes: -a
   * Homòfon: acanonar

### Verb

acanonà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de acanonar.
# acanonàrem
## Català
### Verb

acanonàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de acanonar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acanonar.
# acanonàssim
## Català
### Verb

acanonàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acanonar.
# adaptos
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /aˈðap.tos/

### Verb

adaptos
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb adaptar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [que tu] adaptis o adaptes.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dap·tos (3)
* Anagrames: adoptàs, postada

## Esperanto

   * Pronúncia: /aˈdap.tos/

### Verb

adaptos
* futur de adapti
# adaptu
## Esperanto

   * Pronúncia: /aˈdap.tu/
   * Àudio: França

### Verb

adaptu
* volitiu de adapti
# adapton
## Esperanto

   * Pronúncia: /aˈdap.ton/

### Nom

adapton
* acusatiu de adapto
# adapts
## Català antic
### Verb

adapts
* segona persona singular (tu) del present de subjuntiu de adaptar

## Anglès

   * Pronúncia: /əˈdæptz/

### Verb

adapts
* tercera persona del singular (he, she, it) del present de adapt:
# adaptàieu
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.ðapˈta.jew/

### Verb

adaptàieu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de adaptar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [vosaltres/vós] adaptàveu.
# adaptoj
## Esperanto

   * Pronúncia: /aˈdap.toj/

### Nom

adaptoj
* forma plural de adapto
# adaptus
## Esperanto

   * Pronúncia: /aˈdap.tus/
   * Àudio: França

### Verb

adaptus
* condicional de adapti
# adaptàiem
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.ðapˈta.jɛm/

### Verb

adaptàiem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de adaptar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [nosaltres] adaptàvem.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dap·tà·iem (4)
* Anagrama: empaitada
# adaptojn
## Esperanto

   * Pronúncia: /aˈdap.tojn/

### Nom

adaptojn
* acusatiu plural de adapto
# adaptà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ðəpˈta/, occidental /a.ðapˈta/
   * Rimes: -a
   * Homòfon: adaptar

### Verb

adaptà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de adaptar.
    [Ell/ella/vostè] adaptà o va adaptar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dap·tà (3)
* Anagrama: tapada

## Català antic
### Verb

adaptà
* tercera persona singular (él, eyl, ell) del passat de adaptar
# acovardisc
## Català
### Verb

acovardisc
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acovardir.
# acovardissen
## Català
### Verb

acovardissen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acovardir.
# acovardisses
## Català
### Verb

acovardisses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acovardir.
# acovardissin
## Català
### Verb

acovardissin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acovardir.
# acovardisca
## Català
### Verb

acovardisca
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb acovardir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb acovardir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb acovardir.
# acovardisques
## Català
### Verb

acovardisques
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb acovardir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·var·dis·ques (5)
* Anagrama: acovardesquis
# acovardissis
## Català
### Verb

acovardissis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acovardir.
# acovardisquen
## Català
### Verb

acovardisquen
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb acovardir.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb acovardir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·var·dis·quen (5)
* Anagrama: acovardesquin
# addomesticavo
## Italià
### Verb

addomesticavo
* primera persona singular (io) de l'imperfet d'indicatiu de addomesticare
# addomesticherebbe
## Italià
### Verb

addomesticherebbe
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del condicional de addomesticare
# addomesticherebbero
## Italià
### Verb

addomesticherebbero
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del condicional de addomesticare
# addomesticavi
## Italià
### Verb

addomesticavi
* segona persona singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de addomesticare
# addomesticherai
## Italià
### Verb

addomesticherai
* segona persona singular (tu) del futur de addomesticare
# addomesticavano
## Italià
### Verb

addomesticavano
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperfet d'indicatiu de addomesticare
# addomesticavate
## Italià
### Verb

addomesticavate
* segona persona plural (voi) de l'imperfet d'indicatiu de addomesticare
# addomesticheranno
## Italià
### Verb

addomesticheranno
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del futur de addomesticare
# addomesticherei
## Italià
### Verb

addomesticherei
* primera persona singular (io) del condicional de addomesticare
# addomesticheremmo
## Italià
### Verb

addomesticheremmo
* primera persona plural (noi) del condicional de addomesticare
# accaparrante
## Italià
### Verb

accaparrante
* participi present de accaparrare
# accaparrassero
## Italià
### Verb

accaparrassero
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperfet de subjuntiu de accaparrare
# accaparrando
## Italià
### Verb

accaparrando
* gerundi de accaparrare
# accaparrasse
## Italià
### Verb

accaparrasse
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperfet de subjuntiu de accaparrare
# accaparrassi
## Italià
### Verb

accaparrassi
* primera persona singular (io) de l'imperfet de subjuntiu de accaparrare
* segona persona singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu de accaparrare