OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# abarkataraino
## Basc
### Nom

abarkataraino
* terminatiu indefinit de abarka
# abarkatik
## Basc
### Nom

abarkatik
* ablatiu definit singular de abarka
# abarkatara
## Basc
### Nom

abarkatara
* al·latiu indefinit de abarka
# abarkatarantz
## Basc
### Nom

abarkatarantz
* al·latiu direccional indefinit de abarka
# abarkatatik
## Basc
### Nom

abarkatatik
* ablatiu indefinit de abarka
# abarkari
## Basc
### Nom

abarkari
* datiu indefinit de abarka
* datiu definit singular de abarka
# abarkarik
## Basc
### Nom

abarkarik
* partitiu indefinit de abarka
# abarkatako
## Basc
### Nom

abarkatako
* genitiu locatiu indefinit de abarka
# accent
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əkˈsen/ balear /əkˈsent/, /əkˈsen/ Occidental: nord-occidental /akˈsen/ valencià /akˈsent/, /akˈsen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: Del llatí accĕntus, segle XIII.

### Nom

accent m. ‎(plural accents)
* Propietat d’una síl·laba que té un increment de la intensitat, el to o la durada.
* Signe gràfic que es col·loca sobre una vocal per marcar-ne alguna qualitat.
* Característiques fonètiques de la parla d'una persona lligades a la varietat geogràfica.
* Importància, relleu.
* (música) Posar èmfasi en un to o en un acord destacant-lo per sobre dels altres. Utilitzat amb les cadències tradicionals de la música s'aplica a tons forts, produint síncopes quan s'executa a d'altres seccions d'un compàs.

#### Sinònims

* (fonètica geogràfica) dialecte, parlar

#### Traduccions

* Alemany: Akzent $^{(de)}$ m.
* Anglès: accent $^{(en)}$
* Asturià: acentu $^{(ast)}$ m.
* Basc: azentu $^{(eu)}$
* Búlgar: ударе́ние $^{(bg)}$ n. ‎(udarènie)
* Castellà: acento $^{(es)}$
* Esperanto: akcento $^{(eo)}$
* Francès: accent $^{(fr)}$
* Friülà: acent $^{(fur)}$ m.
* Gallec: acento $^{(gl)}$ m.
* Italià: accento $^{(it)}$ m.
* Macedoni: акце́нт $^{(mk)}$ m.
* Occità: accent $^{(oc)}$
* Portuguès: acento $^{(pt)}$ m.
* Romanès: accent $^{(ro)}$ n.
* Xinès: 尖音符 $^{(zh)}$ ‎(jiānyīnfú)

### Miscel·lània

* Síl·labes: ac·cent (2)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Vegeu el Diccionari de sinònims de Softcatalà-OpenThesaurus: accent

## Anglès

   * Pronúncia: /ˈæk.sənt/

### Nom

accent ‎(plural accents)
* accent

### Verb

accent ‎(3a persona singular present accents, gerundi accenting, passat i participi accented)
* accentuar

## Francès

   * Pronúncia: /akˈsɑ̃/

### Nom

accent m. ‎(plural accents)
* accent

## Occità

   * Pronúncia: /akˈsen/

### Nom

accent m. ‎(plural accents)
* accent

## Romanès
### Nom

accent n. ‎(plural accente)
* accent

#### Declinació

| | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural | Plural |
| | Indefinit | Indefinit | Definit | Indefinit | Indefinit | Definit |
| Nominatiu-acusatiu | (un) | accent | accentul | (niște) | accente | accentele |
| Genitiu-datiu | (unui) | accent | accentului | (unor) | accente | accentelor |
| Vocatiu | | accentule, accente | accentule, accente | | accentelor | accentelor |
# accented
## Anglès
### Verb

accented
* passat i participi de accent
# accelerări
## Romanès
### Nom

accelerări
* forma plural de accelerare
* genitiu i datiu indefinit singular de accelerare
* vocatiu plural de accelerare
# accelerările
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -le.

### Nom

accelerările
* nominatiu i acusatiu definit plural de accelerare
# accelerării
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -i.

### Nom

accelerării
* genitiu i datiu definit singular de accelerare
# accentelor
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -lor.

### Nom

accentelor
* genitiu i datiu definit plural de accent
* vocatiu plural de accent
# accentele
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -le.

### Nom

accentele
* nominatiu i acusatiu definit plural de accent
# accente
## Romanès
### Nom

accente
* forma plural de accent
* vocatiu singular de accent
# accenti
## Italià

   * Pronúncia: /atˈt͡ʃɛn.ti/

### Nom

accenti m. pl.
* forma plural de accento
# accelerărilor
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -lor.

### Nom

accelerărilor
* genitiu i datiu definit plural de accelerare
# acantoné
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /a.kan.toˈne/, meridional \a.kaŋ.toˈne\
       Americà: alt /a.kan.t(o)ˈne/, baix \a.kaŋ.toˈne\, austral /a.kan.toˈne/
   * Rimes: -e

### Verb

acantoné
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb acantonar
# acantonéssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kən.tuˈne.səm/, occidental /a.kan.toˈne.sem/
       Informal: /a.kan.toˈne.sɛm/
   * Rimes: -esem

### Verb

acantonéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acantonar.
    [Nosaltres] acantonéssim, acantonéssem, acantonàssem, acantonàssim o acantonàrem.
# acantonàssim
## Català

   * Pronúncia: balear /ə.kən.toˈna.sim/, /ə.kən.tuˈna.sim/
   * Rimes: -asim

### Verb

acantonàssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acantonar.
    [Nosaltres] acantonéssim, acantonéssem, acantonàssem, acantonàssim o acantonàrem.
# acantonàssiu
## Català

   * Pronúncia: balear /ə.kən.toˈna.siw/, /ə.kən.tuˈna.siw/
   * Rimes: -asiw

### Verb

acantonàssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acantonar.
    [Vosaltres/vós] acantonéssiu, acantonésseu, acantonàsseu, acantonàssiu o acantonàreu.
# acantonésseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kən.tuˈne.səw/, occidental /a.kan.toˈne.sew/
       Informal: /a.kan.toˈne.sɛw/
   * Rimes: -esew

### Verb

acantonésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acantonar.
    [Vosaltres/vós] acantonéssiu, acantonésseu, acantonàsseu, acantonàssiu o acantonàreu.
# acantonéssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kən.tuˈne.sim/, occidental /a.kan.toˈne.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

acantonéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acantonar.
    [Nosaltres] acantonéssim, acantonéssem, acantonàssem, acantonàssim o acantonàrem.
# acantonéssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kən.tuˈne.siw/, occidental /a.kan.toˈne.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

acantonéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acantonar.
    [Vosaltres/vós] acantonéssiu, acantonésseu, acantonàsseu, acantonàssiu o acantonàreu.
# acantonàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kən.tuˈna.βəw/ balear /ə.kən.toˈna.vəw/, /ə.kən.tuˈna.vəw/ Occidental: nord-occidental /a.kan.toˈna.βɛw/, valencià /a.kan.toˈna.vew/
   * Rimes: -avew

### Verb

acantonàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de acantonar.
# acantonés
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kən.tuˈnes/, occidental /a.kan.toˈnes/
   * Rimes: -es

### Verb

acantonés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acantonar.
    [Jo] acantonés, acantonàs o acantonara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acantonar.
    [Ell/ella/vostè] acantonés, acantonàs o acantonara.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·can·to·nés (4)
* Anagrames: cantonesa, escantona, escantonà
# abominam
## Català

   * Pronúncia: balear /a.βo.miˈnam/, /ə.βu.miˈnam/
   * Rimes: -am
   * Parònim: abomina'm

### Verb

abominam
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de abominar.
    Forma baleàrica: [nosaltres] abominem o abominam.
# abominai
## Italià
### Verb

abominai
* primera persona singular (io) del passat de abominare
# abominaies
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.βo.miˈna.jes/

### Verb

abominaies
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de abominar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [tu] abominaves.
# abominando
## Italià
### Verb

abominando
* gerundi de abominare
# abominaia
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.βo.miˈna.jɛ/, /a.βo.miˈna.je/

### Verb

abominaia
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de abominar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [jo] abominava.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de abominar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [ell/ella/vostè] abominava.
# abominammo
## Italià
### Verb

abominammo
* primera persona plural (noi) del passat de abominare
# abominano
## Italià
### Verb

abominano
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del present d'indicatiu de abominare
# abominaien
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.βo.miˈna.jen/

### Verb

abominaien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de abominar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [ells/elles/vostès] abominaven.
# a la bestreta
## Català
### Adverbi

a la bestreta
* Pagat per endavant

#### Variants

* de bestreta

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DSFF
# a la vegada
## Català
### Adverbi

a la vegada
* alhora (simultàniament)
    «–El senyor Mateo –va dir, emfasitzant senyor i Mateo–, em fa la impressió que no controla massa bé les seues apostes quan juga en més d’una taula a la vegada.» (Manel Joan i Arinyó, Contra sentit, pàg. 82, 1994)

#### Sinònims

* tot alhora, al mateix temps, a un mateix temps, a un temps, d'una vegada, de cop, a l'encop (septentrional), a l'una, ensems, a l'ensems, conjuntament, simultàniament

#### Compostos i expressions

* a la vegada que

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB, DSFF
# a la babalà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɫə.βə.βəˈɫa/, occidental /a.ɫa.ba.baˈɫa/
   * Etimologia: De l'àrab على باب الله ‎('alà bâb Al-lâh, literalment «sobre la porta d’Al·là»), expressió usada per despatxar un captaire equivalent a "Déu vos en do" o "Déu li’n doni", segle XIX.

### Adverbi

a la babalà
* Sense reflexió, sense pensar-hi.

#### Variants

* a la babal·là

#### Traduccions

* Anglès: thoughtlessly $^{(en)}$, haphazardly $^{(en)}$
* Castellà: a tontas y a locas $^{(es)}$, a lo loco $^{(es)}$
* Francès: à tort et à travers $^{(fr)}$

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DSFF, Optimot
# a la guerxa
## Català
### Adverbi

a la guerxa
* de guerxo

### Vegeu també

* Obres de referència: GDLC, DSFF
# a la moda
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə .ɫə ˈmɔ.ðə/ Occidental: nord-occidental /a .ɫa ˈmɔ.ða/ valencià /a .ɫa ˈmɔ.ða/, /a .ɫa ˈmɔ.ðɔ/

### Adjectiu

a la moda inv. inv.
* (roba) D'acord amb la moda.

#### Sinònims

* de moda, a la moderna, a l’última moda

#### Antònims

* passat de moda, antiquat, a l'antiga, fora d'ús, obsolet

#### Compostos i expressions

* anar a la moda

#### Traduccions

* Anglès: fashion $^{(en)}$
* Castellà: a la moda $^{(es)}$
* Francès: à la mode $^{(fr)}$

### Adverbi

a la moda
* (roba) D'acord amb la moda.

#### Sinònims

* de moda, a la moderna, a l’última moda

#### Compostos i expressions

* anar a la moda

#### Traduccions

* Castellà: a la moda $^{(es)}$
* Francès: à la mode $^{(fr)}$

### Vegeu també

* Obres de referència: GDLC, DCVB, PTV, DSFF
# a la francesa
## Català

   * Etimologia: Irònicament, pel costum entre l’alta classe francesa del segle XVIII de marxar d’un lloc sense anunciar-ho formalment als hostes.

### Adverbi

a la francesa
* (pròpiament) A la manera dels francesos.
    «Veient la poca gràcia amb què preparava la truita de patates, demanar-la a la francesa era un risc.» (Quim Monzó, Esplendor i glòria de la Internacional Papanates, 2010, ISBN 9788477274902)
* (irònicament) Sense acomiadar-se, discretament.
    «Vaig marxar a la francesa, perquè sempre m'ha semblat de mala educació atemptar contra els ànims d'una agradable vetllada atraient l’atenció de tothom.» (Xavi Narro, A la deriva, 2017, ISBN 9788490696378)

#### Relacionats

* tocar el corn

#### Traduccions

* Anglès: French leave $^{(en)}$, French exit $^{(en)}$ (sortida francesa)
* Castellà: a la francesa $^{(es)}$
* Francès: filer à l'anglaise $^{(fr)}$ (guillar a l’anglesa)
* Italià: all'inglese $^{(it)}$, alla chetichella $^{(it)}$

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, DSFF
# a la gatzoneta
## Català

   * Etimologia: Vegeu gatzoneta.

### Adverbi

a la gatzoneta
* Ajupit amb les cames doblegades cap a davant i les natges quasi tocant el terra.

#### Traduccions

* Alemany: geduckt $^{(de)}$
* Anglès: crouching $^{(en)}$, squatting $^{(en)}$
* Castellà: en cuclillas $^{(es)}$
* Francès: à croupetons $^{(fr)}$

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# a la quinta forca
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɫəˌkin.təˈfor.kə/, occidental /a.ɫaˌkin.taˈfoɾ.ka/
   * Etimologia: D’origen incert, amb diferents propostes. 1) Segons Joan Amades, la confraria dels Desemparats de Barcelona sortia en processó cada any per Tots Sants a recollir els cossos que penjaven de les forques fora muralles i enterrar-los al fossar; generalment eren quatre i la forca de la Trinitat resultava massa lluny per anar-hi en processó; però no hi ha constància que aquestes forques fossin cinc. 2) Segons Francesc Curet i Payrot, es refereix a una de les forques jurisdiccionals que delimitaven el terme de Barcelona com a mer imperi; la més llunyana era la de Castelldefels, però sempre van ser set, sense numeració coneguda. 3) Segons Flocel Sabaté, és un nombre indeterminat per indicar que travessar diversos termes jurisdiccionals és anar molt lluny.

### Adverbi

a la quinta forca
* Molt lluny.

#### Sinònims

* a la quinta punyeta, a l'altra part del món, al carall d'Andares, als collons del Montgó

#### Traduccions

* Anglès: in the sticks $^{(en)}$
* Castellà: en el quinto pino $^{(es)}$
* Francès: au diable $^{(fr)}$
* Italià: a casa del diavolo $^{(it)}$

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DSFF
* ↑ Joan Amades, «Placeta de Sant Felip Neri: Origen de la quinta forca», Històries i llegendes de Barcelona, vol. I, Barcelona: Edicions 62, 1984, ISBN 84-2972144-4
* ↑ Francesc Curet i Payrot, Visions barcelonines: 1760-1860: La vida humanitària, vol. III, Barcelona: Dalmau i Jover, 1953
* ↑ Flocel Sabaté, «La pena de muerte en la Cataluña bajomedieval», Clío & Crímen, núm. 4, 2007
# a la vuelta de
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \ˈa la βwel.ta ðe\
       Americà: alt \ˈa la βwel.t(a) ðe\, baix \ˈa la βwel.ta ðe\

### Preposició

a la vuelta de
* al cap de

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre vuelta
# a la caiguda del dia
## Català
### Adverbi

a la caiguda del dia
* capvespre, en començar la nit després de post el sol

#### Sinònims

* a boca de fosc, a boca de nit, a boqueta de nit, a poqueta nit, a entrada de fosc, a entrada de nit, a hora foscant, al primer foscant.

#### Traduccions

* Castellà: al anochecer $^{(es)}$, a boca de noche $^{(es)}$
* Llatí: sub vesperum $^{(la)}$, sub noctem $^{(la)}$

### Vegeu també

* Obres de referència: GDLC, DSFF
# abundàsseu
## Català
### Verb

abundàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb abundar.
# abundàveu
## Català
### Verb

abundàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de abundar.
# abundé
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \a.βunˈde\, meridional \a.βuŋˈde\
       Americà: alt /a.bunˈde/, baix \a.βuŋˈde\, austral \a.βunˈde\
   * Rimes: -e

### Verb

abundé
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb abundar
# abundéssem
## Català
### Verb

abundéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb abundar.
# abundàssim
## Català
### Verb

abundàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb abundar.
# abundàssiu
## Català
### Verb

abundàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb abundar.
# abundés
## Català
### Verb

abundés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb abundar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb abundar.
# abundésseu
## Català
### Verb

abundésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb abundar.
# acaramullessis
## Català
### Verb

acaramullessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acaramullar.
# acaramulleu
## Català
### Verb

acaramulleu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de acaramullar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb acaramullar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb acaramullar.
# acaramullin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kə.ɾəˈmu.ʎin/, occidental /a.ka.ɾaˈmu.ʎin/
   * Rimes: -uʎin

### Verb

acaramullin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb acaramullar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb acaramullar.
# acaramulles
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kə.ɾəˈmu.ʎəs/, occidental /a.ka.ɾaˈmu.ʎes/
   * Rimes: -uʎes

### Verb

acaramulles
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de acaramullar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb acaramullar.
# acaramullessin
## Català
### Verb

acaramullessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acaramullar.
# acaramulli
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kə.ɾəˈmu.ʎi/, occidental /a.ka.ɾaˈmu.ʎi/
   * Rimes: -uʎi

### Verb

acaramulli
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acaramullar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb acaramullar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb acaramullar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb acaramullar.
# acaramullen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kə.ɾəˈmu.ʎən/, occidental /a.ka.ɾaˈmu.ʎen/
   * Rimes: -uʎen

### Verb

acaramullen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de acaramullar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb acaramullar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb acaramullar.
# acaramullessen
## Català
### Verb

acaramullessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acaramullar.
# acaramullesses
## Català
### Verb

acaramullesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acaramullar.
# abrillantegués
## Català
### Verb

abrillantegués
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrillantar.
# abrillanteguéssou
## Català
### Verb

abrillanteguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrillantar.
# abrillanten
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.βɾiˈʎan.tən/, occidental /a.bɾiˈʎan.ten/
   * Rimes: -anten

### Verb

abrillanten
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de abrillantar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb abrillantar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb abrillantar.
# abrillantes
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.βɾiˈʎan.təs/, occidental /a.bɾiˈʎan.tes/
   * Rimes: -antes

### Verb

abrillantes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de abrillantar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb abrillantar.
# abrillantessa
## Català
### Verb

abrillantessa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrillantar.
# abrillantessi
## Català
### Verb

abrillantessi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrillantar.
# abrillanteguéssom
## Català
### Verb

abrillanteguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrillantar.
# abrillantessen
## Català
### Verb

abrillantessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrillantar.
# abrillantesses
## Català
### Verb

abrillantesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrillantar.
# accreditation
## Anglès

   * Pronúncia: /əˌkɹɛd.ɪˈteɪ.ʃən/ àudio (EUA)

### Nom

accreditation ‎(comptable i incomptable, plural accreditations)
* acreditació

### Vegeu també

* accreditation. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# accredited
## Anglès

   * Pronúncia: /əˈkɹɛd.ɪt.əd/

### Verb

accredited
* passat i participi de accredit
# accretions
## Anglès
### Nom

accretions
* forma plural de accretion
# accredit
## Anglès

   * Pronúncia: /ə.ˈkrɛd.ɪt/ àudio (EUA)

### Verb

accredit ‎(3a persona singular present accredits, gerundi accrediting, passat i participi accredited)
* acreditar
# accreditations
## Anglès
### Nom

accreditations
* forma plural de accreditation
# accrediting
## Anglès

   * Pronúncia: /əˈkrɛdɪtɪŋ/

### Verb

accrediting
* gerundi de accredit
# accredits
## Anglès

   * Pronúncia: /əˈkrɛdɪts/

### Verb

accredits
* tercera persona del singular (he, she, it) del present de accredit
# accretion
## Anglès

   * Pronúncia: /əˈkɹi.ʃən/
   * Etimologia: Del llatí accretio.

### Nom

accretion ‎(plural accretions)
* acreció
# accreditamenti
## Italià

   * Pronúncia: /ak.kre.di.taˈmen.ti/

### Nom

accreditamenti m. pl.
* forma plural de accreditamento
# accreditamento
## Italià

   * Pronúncia: /ak.kre.di.taˈmen.to/

### Nom

accreditamento m. ‎(plural accreditamenti)
* acreditació

### Miscel·lània

* Síl·labes: ac·cre·di·ta·mén·to (6)
# abassegaies
## Català
### Verb

abassegaies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de abassegar.
# abassega
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.βəˈse.ɣə/, occidental /a.βaˈse.ɣa/
   * Rimes: -eɡa

### Verb

abassega
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de abassegar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb abassegar.
# abassegaien
## Català
### Verb

abassegaien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de abassegar.
# abassegam
## Català
### Verb

abassegam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de abassegar.
# abasseg
## Català
### Verb

abasseg
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de abassegar.
# abassegaia
## Català
### Verb

abassegaia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de abassegar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de abassegar.
# abasing
## Anglès
### Verb

abasing
* gerundi de abase
# abrinats
## Català
### Verb

abrinats
* Participi masculí plural del verb abrinar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bri·nats (3)
* Anagrames: abrasint, bastiran
# abrinava
## Català
### Verb

abrinava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de abrinar-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de abrinar-se.
# abrinaven
## Català
### Verb

abrinaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de abrinar-se.
# abrinaves
## Català
### Verb

abrinaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de abrinar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bri·na·ves (4)
* Anagrames: basariven, esbrinava
# abrinasses
## Català
### Verb

abrinasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrinar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bri·nas·ses (4)
* Anagrama: abrasessin