OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# hiperventilessen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /i.pər.bən.tiˈɫe.sən/, balear /i.pəɾ.vən.tiˈɫe.sən/ Occidental: nord-occidental /i.per.βen.tiˈɫe.sen/ valencià /i.peɾ.ven.tiˈɫe.sen/, /i.peɾ.βen.tiˈɫe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

hiperventilessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb hiperventilar.
# hiperventilen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /i.pər.bənˈti.ɫən/, balear /i.pəɾ.vənˈti.ɫən/ Occidental: nord-occidental /i.per.βenˈti.ɫen/ valencià /i.peɾ.venˈti.ɫen/, /i.peɾ.βenˈti.ɫen/
   * Rimes: -ilen

### Verb

hiperventilen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de hiperventilar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb hiperventilar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb hiperventilar.
# hiperventiles
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /i.pər.bənˈti.ɫəs/, balear /i.pəɾ.vənˈti.ɫəs/ Occidental: nord-occidental /i.per.βenˈti.ɫes/ valencià /i.peɾ.venˈti.ɫes/, /i.peɾ.βenˈti.ɫes/
   * Rimes: -iles

### Verb

hiperventiles
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de hiperventilar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb hiperventilar.
# hiperventilaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /i.pər.bən.tiˈɫa.βəs/, balear /i.pəɾ.vən.tiˈɫa.vəs/ Occidental: nord-occidental /i.per.βen.tiˈɫa.βes/ valencià /i.peɾ.ven.tiˈɫa.ves/, /i.peɾ.βen.tiˈɫa.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

hiperventilaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de hiperventilar.
# hiperventilaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /i.pər.bən.tiˈɫa.βən/, balear /i.pəɾ.vən.tiˈɫa.vən/ Occidental: nord-occidental /i.per.βen.tiˈɫa.βen/ valencià /i.peɾ.ven.tiˈɫa.ven/, /i.peɾ.βen.tiˈɫa.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

hiperventilaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de hiperventilar.
# hiperventile
## Català
### Verb

hiperventile
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de hiperventilar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb hiperventilar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb hiperventilar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb hiperventilar.
# hiperventilesses
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /i.pər.bən.tiˈɫe.səs/, balear /i.pəɾ.vən.tiˈɫe.səs/ Occidental: nord-occidental /i.per.βen.tiˈɫe.ses/ valencià /i.peɾ.ven.tiˈɫe.ses/, /i.peɾ.βen.tiˈɫe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

hiperventilesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb hiperventilar.
# hiperventilessin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /i.pər.bən.tiˈɫe.sin/, balear /i.pəɾ.vən.tiˈɫe.sin/ Occidental: nord-occidental /i.per.βen.tiˈɫe.sin/ valencià /i.peɾ.ven.tiˈɫe.sin/, /i.peɾ.βen.tiˈɫe.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

hiperventilessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb hiperventilar.
# hiperventilava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /i.pər.bən.tiˈɫa.βə/, balear /i.pəɾ.vən.tiˈɫa.və/ Occidental: nord-occidental /i.per.βen.tiˈɫa.βa/ valencià /i.peɾ.ven.tiˈɫa.va/, /i.peɾ.βen.tiˈɫa.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

hiperventilava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de hiperventilar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de hiperventilar.
# honorificaves
## Català

   * Pronúncia: oriental /u.nu.ɾi.fiˈka.βəs/, /u.nu.ɾi.fiˈka.vəs/, occidental /o.no.ɾi.fiˈka.βes/, /o.no.ɾi.fiˈka.ves/
   * Rimes: -aves

### Verb

honorificaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de honorificar.
# honorificàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /u.nu.ɾi.fiˈka.ɾəw/, occidental /o.no.ɾi.fiˈka.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

honorificàreu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de honorificar.
    [Vosaltres/vós] honorificàreu o vau/vàreu honorificar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb honorificar.
    Forma valenciana: [vosaltres/vós] honorifiquéssiu, honorifiquésseu, honorificàsseu, honorificàssiu o honorificàreu.
# honorifico
## Català

   * Pronúncia: oriental /u.nu.ɾiˈfi.ku/, occidental /o.no.ɾiˈfi.ko/
   * Rimes: -iko

### Verb

honorifico
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de honorificar.
    [Jo] honorifico, honorifique, honorific o honorifiqui.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb honorificar.
    [Que jo] honorifico, forma d'alguns parlars nord-occidentals per [que jo] honorifiqui o honorifique.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb honorificar.
    [Que ell/ella/vostè] honorifico, forma d'alguns parlars nord-occidentals per [que ell/ella/vostè] honorifiqui o honorifique.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /o.no.ɾiˈfi.ko/
       Americà: alt /o.no.ɾiˈfi.k(o)/, baix /o.no.ɾiˈfi.ko/
   * Rimes: -iko

### Verb

honorifico
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb honorificar
# honorificavi
## Català

   * Pronúncia: /u.nu.ɾi.fiˈka.βi/

### Verb

honorificavi
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de honorificar.
    Forma septentrional per [jo] honorificava.
# honorificavo
## Català

   * Pronúncia: oriental /u.nu.ɾi.fiˈka.βu/, nord-occidental /o.no.ɾi.fiˈka.βo/

### Verb

honorificavo
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de honorificar.
    Forma col·loquial per [vosaltres/vós] honorificàveu.
# honorificà
## Català

   * Pronúncia: oriental /u.nu.ɾi.fiˈka/, occidental /o.no.ɾi.fiˈka/
   * Rimes: -a
   * Homòfon: honorificar

### Verb

honorificà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de honorificar.
    [Ell/ella/vostè] honorificà o va honorificar.
# honorificàieu
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /o.no.ɾi.fiˈka.jew/

### Verb

honorificàieu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de honorificar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [vosaltres/vós] honorificàveu.
# honorificos
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /o.no.ɾiˈfi.kos/

### Verb

honorificos
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb honorificar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [que tu] honorifiquis o honorifiques.
# honorificàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /u.nu.ɾi.fiˈka.ɾəm/, occidental /o.no.ɾi.fiˈka.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

honorificàrem
* Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de honorificar.
    [Nosaltres] honorificàrem o vam/vàrem honorificar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb honorificar.
    Forma valenciana: [nosaltres] honorifiquéssim, honorifiquéssem, honorificàssem, honorificàssim o honorificàrem.
# iglesia
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \iˈɣle.sja\
       Americà: alt /iˈɡle.sja/, baix \iˈɣle.sja\
   * Rimes: -esja
   * Etimologia: Del llatí ecclesia, del grec antic ἐκκλησία ‎(ekklēsía).

### Nom

iglesia f. ‎(plural iglesias)
* església

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·gle·sia (3)
# iglea
## Català antic
### Nom

iglea f. ‎(plural igleas o iglees)
* forma alternativa de esgleya
    «A man dreta per la porta de la dita iglea del Sant Sepulcre és Munticalvari, hon fo posada la vera crou hon Jhesu Christ morí.» (Viatge a la Terra Santa, segle XIV)

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB, Faraudo
# iglesias
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \iˈɣle.sjas\, meridional \iˈɣle.sjah\
       Americà: alt /iˈɡle.s(ja)s/, baix \iˈɣle.sjah\, austral \iˈɣle.sjas\
   * Rimes: -esjas

### Nom

iglesias f. pl.
* forma plural de iglesia
# iglésies
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iˈɣɫɛ.zi.əs/ balear /iˈɣɫə.zi.əs/, /iˈɣɫɛ.zi.əs/ alguerès /iˈgɾe.zi.as/ Occidental: /iˈɣɫe.zi.es/
   * Rimes: -ɛzies

### Nom

iglésies f. pl.
* Forma plural de iglésia.

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·glé·si·es (4)
* Anagrama: elegissi
# iglésia
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iˈɣɫɛ.zi.ə/ balear /iˈɣɫə.zi.ə/, /iˈɣɫɛ.zi.ə/ alguerès /iˈgɾe.zi.a/ Occidental: /iˈɣɫe.zi.a/
   * Rimes: -ɛzia
   * Etimologia: Variant de església per vocalització (eiglésia) i monoftongació, o bé tancament per fonosintaxi (l’església > la iglésia), segle XV.

### Nom

iglésia f. ‎(plural iglésies)
* (dialectal, alguerès) església

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·glé·si·a (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB, DAlg
* ↑ Atles Lingüístic del Domini Català
# iglú
## Català

   * Pronúncia: /iˈɣɫu/
   * Rimes: -u
   * Etimologia: De l'anglès igloo, de l'inuktitut ᐃᒡᓗ ‎(iglu, «casa, habitacle»).

### Nom

iglú m. ‎(plural iglús)
* Edifici en forma de casquet esfèric fet de peces de gel usat principalment pels esquimals.

#### Traduccions

* Alemany: Iglu $^{(de)}$ m.
* Anglès: igloo $^{(en)}$
* Búlgar: иглу $^{(bg)}$ n. ‎(iglu)
* Castellà: iglú $^{(es)}$
* Coreà: 이글루 $^{(ko)}$ ‎(igeullu)
* Danès: iglo $^{(da)}$ c.
* Esperanto: iglo $^{(eo)}$
* Feroès: iglo $^{(fo)}$ f.
* Finès: iglu $^{(fi)}$
* Francès: igloo $^{(fr)}$ m., iglou $^{(fr)}$ m.
* Gallec: iglú $^{(gl)}$ m.
* Grec: ιγκλού $^{(el)}$ n. ‎(inglú)
* Groenlandès: illu $^{(kl)}$
* Hebreu: איגלו‎ $^{(he)}$ m.
* Hongarès: iglu $^{(hu)}$
* Inuktitut: ᐃᒡᓗ $^{(iu)}$ ‎(iglu)
* Italià: igloo $^{(it)}$ m., iglù $^{(it)}$ m.
* Japonès: イグルー $^{(ja)}$ ‎(igurū)
* Neerlandès: iglo $^{(nl)}$ m.
* Polonès: igloo $^{(pl)}$ n., iglu $^{(pl)}$ n.
* Portuguès: iglu $^{(pt)}$ m.
* Rus: и́глу $^{(ru)}$ n. ‎(iglu)
* Tagal: iglu $^{(tl)}$
* Tai: อิกลู $^{(th)}$
* Txec: iglú $^{(cs)}$ n.
* Xinès: 冰屋 $^{(zh)}$ ‎(bīngwū)

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·glú (2)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# ignasiana
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /iŋ.nə.ziˈa.nə/ Occidental: nord-occidental /iŋ.na.ziˈa.na/, valencià /iɡ.na.ziˈa.na/
   * Rimes: -ana

### Adjectiu

ignasiana f. ‎(plural ignasianes)
* Forma femenina de ignasià.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ig·na·si·a·na (5)
# iglesia catedral
## Castellà
### Nom

iglesia catedral f.
* (arquitectura) catedral, església catedral, seu

#### Sinònims

* catedral
* seo

### Vegeu també

* iglesia catedral. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 juliol 2014].
# iglu
## Inuktitut

   * Pronúncia: /iɣˈlu/

### Nom

iglu ‎(sil·làbic ᐃᒡᓗ, plural igluit)
* iglú
# hypnotize
## Anglès

   * Pronúncia: /ˈhɪpnətaɪ̯z/

### Verb

hypnotize ‎(3a persona singular present hypnotizes, gerundi hypnotizing, passat i participi hypnotized)
* hipnotitzar
# hypnotizing
## Anglès
### Verb

hypnotizing
* gerundi de hypnotize
# hypoacousie
## Francès

   * Pronúncia: /i.pɔ.a.kuˈzi/

### Nom

hypoacousie f. ‎(plural hypoacousies)
* hipoacúsia

### Vegeu també

* hypoacousie. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# hypnotized
## Anglès
### Verb

hypnotized
* passat i participi de hypnotize
# hypoacusis
## Anglès
### Nom

hypoacusis
* hipoacúsia

#### Sinònims

* hypacusis

### Vegeu també

* hypoacusis. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# hypoadrenalism
## Anglès

   * Etimologia: Del prefix hypo-, adrenal i el sufix -ism.

### Nom

hypoadrenalism ‎(incomptable)
* hipoadrenalisme, hipoepinefrisme

### Vegeu també

* hypoadrenalism. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 8 setembre 2014].
# hypnotizes
## Anglès
### Verb

hypnotizes
* tercera persona del singular (he, she, it) del present de hypnotize
# hypoalphalipoproteinemia
## Anglès
### Nom

hypoalphalipoproteinemia
* hipoalfalipoproteïnèmia

### Vegeu també

* hypoalphalipoproteinemia. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 setembre 2014].
# hypoacousies
## Francès

   * Pronúncia: /i.pɔ.a.kuˈzi/

### Nom

hypoacousies f. pl.
* forma plural de hypoacousie
# hypobaropathy
## Anglès
### Nom

hypobaropathy ‎(incomptable)
* hipobarisme

### Vegeu també

* hypobaropathy. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 setembre 2014].
# hispanitzin
## Català
### Verb

hispanitzin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb hispanitzar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb hispanitzar.
# hispanitzàrem
## Català
### Verb

hispanitzàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de hispanitzar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb hispanitzar.
# hispanitzàssem
## Català
### Verb

hispanitzàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb hispanitzar.
# hispanitzà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /is.pə.nidˈza/ Occidental: nord-occidental /is.pa.niˈd͡za/, valencià /is.pa.niˈza/
   * Rimes: -a
   * Homòfon: hispanitzar

### Verb

hispanitzà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de hispanitzar.
# hispanitzàreu
## Català
### Verb

hispanitzàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de hispanitzar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb hispanitzar.
# hispanitzàs
## Català
### Verb

hispanitzàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb hispanitzar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb hispanitzar.
# hispanitzàssim
## Català
### Verb

hispanitzàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb hispanitzar.
# hispanitzis
## Català
### Verb

hispanitzis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb hispanitzar.
# hispanitzo
## Català
### Verb

hispanitzo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de hispanitzar.
# hispanitzàsseu
## Català
### Verb

hispanitzàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb hispanitzar.
# humiliàieu
## Català
### Verb

humiliàieu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de humiliar.
# humilitatibus
## Llatí

   * Pronúncia: /hʊ.mɪ.lɪˈtaː.tɪ.bʊs/

### Nom

humilitātibus
* datiu plural de humilitās
* ablatiu plural de humilitās
# humilià
## Català
### Verb

humilià
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de humiliar.
# humilitatis
## Llatí

   * Pronúncia: /hʊ.mɪ.lɪˈtaː.tɪs/

### Nom

humilitātis
* genitiu singular de humilitās
# humiliàrem
## Català
### Verb

humiliàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de humiliar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb humiliar.
# humiliàreu
## Català
### Verb

humiliàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de humiliar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb humiliar.
# humilitatum
## Llatí

   * Pronúncia: /hʊ.mɪ.lɪˈtaː.tʊm/

### Nom

humilitātum
* genitiu plural de humilitās
# humilium
## Llatí

   * Pronúncia: /hʊˈmɪ.lɪ.ʊm/

### Adjectiu

humilium
* genitiu masculí/femení/neutre plural de humilis
# imantàrem
## Català
### Verb

imantàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de imantar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb imantar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·man·tà·rem (4)
* Anagrames: matinarem, matinàrem
# imantàreu
## Català
### Verb

imantàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de imantar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb imantar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·man·tà·reu (4)
* Anagrames: matinareu, matinàreu
# imantàssem
## Català
### Verb

imantàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb imantar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·man·tàs·sem (4)
* Anagrama: matinàssem
# imantàssim
## Català
### Verb

imantàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb imantar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·man·tàs·sim (4)
* Anagrama: matinàssim
# imantàssiu
## Català
### Verb

imantàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb imantar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·man·tàs·siu (4)
* Anagrama: matinàssiu
# imantàvem
## Català
### Verb

imantàvem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de imantar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·man·tà·vem (4)
* Anagrama: matinàvem
# imantàieu
## Català
### Verb

imantàieu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de imantar.
# imantàsseu
## Català
### Verb

imantàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb imantar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·man·tàs·seu (4)
* Anagrames: atenuàssim, entusiasma, entusiasmà, matinàsseu
# imantàs
## Català
### Verb

imantàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb imantar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb imantar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·man·tàs (3)
* Anagrames: amanits, amansit, amiants, animats, manatís, manista, matinàs
# imantàveu
## Català
### Verb

imantàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de imantar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·man·tà·veu (4)
* Anagrama: matinàveu
# humitejarien
## Català
### Verb

humitejarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de humitejar.
# humitejaries
## Català
### Verb

humitejaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de humitejar.
# humitejares
## Català
### Verb

humitejares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de humitejar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb humitejar.
# humitejarà
## Català
### Verb

humitejarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de humitejar.
# humitejareu
## Català
### Verb

humitejareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de humitejar.
# humitejaria
## Català
### Verb

humitejaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de humitejar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de humitejar.
# humitejaràs
## Català
### Verb

humitejaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de humitejar.
# humitejaren
## Català
### Verb

humitejaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de humitejar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb humitejar.
# humitejaré
## Català
### Verb

humitejaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de humitejar.
# homographes
## Francès

   * Pronúncia: /ɔ.mɔˈɡʁaf/

### Nom

homographes m. pl.
* forma plural de homographe
# homographische
## Alemany
### Adjectiu

homographische
* forma declinada de homographisch
# homographischen
## Alemany
### Adjectiu

homographischen
* forma declinada de homographisch
# homographisch
## Alemany

   * Pronúncia: /,o:moˈɡʀaːfɪʃ/
   * Etimologia: Del prefix homo- i graphisch.

### Adjectiu

homographisch ‎(no comparable)
* homògraf

#### Declinació

| Nombre i gènere | Nombre i gènere | Singular | Singular | Singular | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural |
| Nombre i gènere | Nombre i gènere | Masculí | Masculí | Femení | Femení | Neutre | Neutre | Masc./Fem./Neutre | Masc./Fem./Neutre |
| Declinació forta (sense article) | Nominatiu | | homographischer | | homographische | | homographisches | | homographische |
| Declinació forta (sense article) | Genitiu | | homographischen | | homographischer | | homographischen | | homographischer |
| Declinació forta (sense article) | Datiu | | homographischem | | homographischer | | homographischem | | homographischen |
| Declinació forta (sense article) | Acusatiu | | homographischen | | homographische | | homographisches | | homographische |
| Declinació feble (amb article definit) | Nominatiu | der | homographische | die | homographische | das | homographische | die | homographischen |
| Declinació feble (amb article definit) | Genitiu | des | homographischen | der | homographischen | des | homographischen | der | homographischen |
| Declinació feble (amb article definit) | Datiu | dem | homographischen | der | homographischen | dem | homographischen | den | homographischen |
| Declinació feble (amb article definit) | Acusatiu | den | homographischen | die | homographische | das | homographische | die | homographischen |
| Declinació mixta (amb article indefinit o possessiu) | Nominatiu | ein | homographischer | eine | homographische | ein | homographisches | (keine) | homographischen |
| Declinació mixta (amb article indefinit o possessiu) | Genitiu | eines | homographischen | einer | homographischen | eines | homographischen | (keiner) | homographischen |
| Declinació mixta (amb article indefinit o possessiu) | Datiu | einem | homographischen | einer | homographischen | einem | homographischen | (keinen) | homographischen |
| Declinació mixta (amb article indefinit o possessiu) | Acusatiu | einen | homographischen | eine | homographische | ein | homographisches | (keine) | homographischen |
| Predicatiu | Predicatiu | er ist | homographisch | sie ist | homographisch | es ist | homographisch | sie sind | homographisch |

#### Variants

* homografisch
# homographs
## Anglès
### Nom

homographs
* forma plural de homograph
# homographe
## Francès
### Adjectiu

homographe inv. ‎(plural homographes)
* Homògraf

### Nom

homographe m. ‎(plural homographes)
* Homògraf
# homographischem
## Alemany
### Adjectiu

homographischem
* forma declinada de homographisch
# homographischer
## Alemany
### Adjectiu

homographischer
* forma declinada de homographisch
# homographisches
## Alemany
### Adjectiu

homographisches
* forma declinada de homographisch
# immaculatorum
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪm.ma.kʊ.laːˈtoː.rʊm/

### Adjectiu

immaculātōrum
* genitiu masculí plural de immaculātus
* genitiu neutre plural de immaculātus
# immaculatos
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪm.ma.kʊˈlaː.toːs/

### Adjectiu

immaculātōs
* acusatiu masculí plural de immaculātus
# immaculatum
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪm.ma.kʊˈlaː.tʊm/

### Adjectiu

immaculātum
* nominatiu neutre singular de immaculātus
* vocatiu neutre singular de immaculātus
* acusatiu masculí singular de immaculātus
* acusatiu neutre singular de immaculātus
# immaculate
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪm.ma.kʊˈlaː.tɛ/

### Adjectiu

immaculāte
* vocatiu masculí singular de immaculātus
# immaculatus
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪm.ma.kʊˈlaː.tʊs/
   * Etimologia: Del prefix in- i maculō .

### Adjectiu

immaculātus m., immaculāta f., immaculātum n.
* immaculat

#### Declinació

Primera i segona declinació, -us, -a, -um.
| Cas | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural | Plural |
| Cas | Masculí | Femení | Neutre | Masculí | Femení | Neutre |
| Nominatiu | immaculātus | immaculāta | immaculātum | immaculātī | immaculātae | immaculāta |
| Vocatiu | immaculāte | immaculāta | immaculātum | immaculātī | immaculātae | immaculāta |
| Acusatiu | immaculātum | immaculātam | immaculātum | immaculātōs | immaculātās | immaculāta |
| Genitiu | immaculātī | immaculātae | immaculātī | immaculātōrum | immaculātārum | immaculātōrum |
| Datiu | immaculātō | immaculātae | immaculātō | immaculātīs | immaculātīs | immaculātīs |
| Ablatiu | immaculātō | immaculātā | immaculātō | immaculātīs | immaculātīs | immaculātīs |