OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# aquistàsseu
## Català
### Verb

aquistàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aquistar.
# aquistàssiu
## Català
### Verb

aquistàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aquistar.
# aquistis
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈkis.tis/, occidental /aˈkis.tis/
   * Rimes: -istis

### Verb

aquistis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb aquistar.
# aquistàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kisˈta.ɾəw/, occidental /a.kisˈta.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

aquistàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de aquistar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aquistar.
# aquistàssim
## Català
### Verb

aquistàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aquistar.
# aquisto
## Català

   * Pronúncia: central /əˈkis.tu/, occidental /aˈkis.to/
   * Rimes: -isto

### Verb

aquisto
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de aquistar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·quis·to (3)
* Heterograma de 7 lletres (aioqstu)
# aquistàssem
## Català
### Verb

aquistàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aquistar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·quis·tàs·sem (4)
* Anagrama: maquetassis
# arenàsseu
## Català
### Verb

arenàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arenar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·re·nàs·seu (4)
* Anagrama: asserenau
# arenàssiu
## Català
### Verb

arenàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arenar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·re·nàs·siu (4)
* Anagrama: arniàsseu
# arenàvem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɾəˈna.βəm/, balear /ə.ɾəˈna.vəm/ Occidental: nord-occidental /a.ɾeˈna.βem/ valencià /a.ɾeˈna.vem/, /a.ɾeˈna.βem/
   * Rimes: -avem

### Verb

arenàvem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de arenar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·re·nà·vem (4)
* Anagrames: ameraven, remenava
# arenàs
## Català
### Verb

arenàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arenar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb arenar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·re·nàs (3)
* Anagrames: anares, ansaré, aranès, aranés, sanaré
# arenàssim
## Català
### Verb

arenàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arenar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·re·nàs·sim (4)
* Anagrames: amansir-se, amansires, amaressin, amerassin, arniàssem, marinessa, massarien
# arenàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɾəˈna.βəw/, balear /ə.ɾəˈna.vəw/ Occidental: nord-occidental /a.ɾeˈna.βew/ valencià /a.ɾeˈna.vew/, /a.ɾeˈna.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

arenàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de arenar.
# arenàvom
## Català
### Verb

arenàvom
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de arenar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·re·nà·vom (4)
* Anagrames: aromaven, romaneva
# arenéssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɾəˈne.səm/, occidental /a.ɾeˈne.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

arenéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arenar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·re·nés·sem (4)
* Anagrames: ameressen, asserenem, esmenar-se, remenessa
# apomarà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pu.məˈɾa/ balear /ə.po.məˈɾa/, /ə.pu.məˈɾa/ Occidental: /a.po.maˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

apomarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de apomar.
# apomassin
## Català
### Verb

apomassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb apomar.
# apomaré
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pu.məˈɾe/ balear /ə.po.məˈɾe/, /ə.pu.məˈɾe/ Occidental: /a.po.maˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

apomaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de apomar.
# apomaràs
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pu.məˈɾas/ balear /ə.po.məˈɾas/, /ə.pu.məˈɾas/ Occidental: /a.po.maˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

apomaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de apomar.
# apomaríeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pu.məˈɾi.əw/ balear /ə.po.məˈɾi.əw/, /ə.pu.məˈɾi.əw/ Occidental: /a.po.maˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

apomaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de apomar.
# aprovegueu
## Català
### Verb

aprovegueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb aprovar.
# aproveguéssom
## Català
### Verb

aproveguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aprovar.
# aprovessen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pɾuˈβe.sən/ balear /ə.pɾoˈve.sən/, /ə.pɾuˈve.sən/ Occidental: nord-occidental /a.pɾoˈβe.sen/ valencià /a.pɾoˈve.sen/, /a.pɾoˈβe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

aprovessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aprovar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pro·ves·sen (4)
* Anagrames: personaves, vaporessen
# aprovegués
## Català
### Verb

aprovegués
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb aprovar.
# aproveguéssou
## Català
### Verb

aproveguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aprovar.
# arronsada
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.runˈsa.ðə/ balear /ə.ronˈsa.ðə/, /ə.runˈsa.ðə/ Occidental: /a.ronˈsa.ða/
   * Rimes: -ada
   * Etimologia: De arronsar.

### Nom

arronsada f. ‎(plural arronsades)
* (valencià, balear) arronsament
* (vulgarisme, sexualitat) Pèrdua sobtada i transitòria de l'erecció durant una relació sexual.

#### Sinònims

* destrempada, destrempament, fer figa, fer misto

### Verb

arronsada
* Participi femení singular del verb arronsar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ron·sa·da (4)
* Anagrama: adornaràs

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, DCVB
# arronsaia
## Català
### Verb

arronsaia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de arronsar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de arronsar.
# arronsaien
## Català
### Verb

arronsaien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de arronsar.
# arguisti
## Italià
### Verb

arguisti
* segona persona singular (tu) del passat de arguire
# arguita
## Italià
### Verb

arguita
* participi passat femení singular de arguire
# arguite
## Italià
### Verb

arguite
* participi passat femení plural de arguire
* segona persona plural (voi) del present d'indicatiu de arguire
* segona persona plural (voi) de l'imperatiu de arguire
# arguiva
## Italià
### Verb

arguiva
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperfet d'indicatiu de arguire
# arguissi
## Italià
### Verb

arguissi
* primera persona singular (io) de l'imperfet de subjuntiu de arguire
* segona persona singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu de arguire
# arguiste
## Italià
### Verb

arguiste
* segona persona plural (voi) del passat de arguire
* segona persona plural (voi) de l'imperfet de subjuntiu de arguire
# arguiti
## Italià
### Verb

arguiti
* participi passat masculí plural de arguire
# arguito
## Italià
### Verb

arguito m. ‎(femení arguita, plural masculí arguiti, plural femení arguite)
* participi passat masculí singular de arguire
# arguissero
## Italià
### Verb

arguissero
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperfet de subjuntiu de arguire
# arguissimo
## Italià
### Verb

arguissimo
* primera persona plural (noi) de l'imperfet de subjuntiu de arguire
# arponàsseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ər.puˈna.səw/ balear /əɾ.poˈna.səw/, /ər.puˈna.səw/ Occidental: /aɾ.poˈna.sew/
   * Rimes: -asew

### Verb

arponàsseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arponar.
    [Vosaltres/vós] arponéssiu, arponésseu, arponàsseu, arponàssiu o arponàreu.
# arponàssim
## Català

   * Pronúncia: balear /əɾ.poˈna.sim/, /əɾ.puˈna.sim/
   * Rimes: -asim

### Verb

arponàssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arponar.
    [Nosaltres] arponéssim, arponéssem, arponàssem, arponàssim o arponàrem.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·po·nàs·sim (4)
* Anagrama: sarampions
# arponàs
## Català

   * Pronúncia: balear /əɾ.poˈnas/, /əɾ.puˈnas/
   * Rimes: -as

### Verb

arponàs
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arponar.
    [Jo] arponés, arponàs o arponara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb arponar.
    [Ell/ella/vostè] arponés, arponàs o arponara.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·po·nàs (3)
* Anagrames: posaran, soparan
# arponàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.puˈna.ɾəw/, occidental /aɾ.poˈna.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

arponàreu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de arponar.
    [Vosaltres/vós] arponàreu o vau/vàreu arponar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arponar.
    Forma valenciana: [vosaltres/vós] arponéssiu, arponésseu, arponàsseu, arponàssiu o arponàreu.
# arponàssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ər.puˈna.siw/ balear /əɾ.poˈna.siw/, /ər.puˈna.siw/ Occidental: /aɾ.poˈna.siw/
   * Rimes: -asiw

### Verb

arponàssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arponar.

#### Variants

* arponéssiu, arponésseu, arponàsseu, arponàreu
# arpono
## Català

   * Pronúncia: oriental /ərˈpo.nu/, occidental /aɾˈpo.no/
   * Rimes: -ono

### Verb

arpono
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de arponar.
    [Jo] arpono, arpone, arpon o arponi.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb arponar.
    [Que jo] arpono, forma d'alguns parlars nord-occidentals per [que jo] arponi o arpone.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb arponar.
    [Que ell/ella/vostè] arpono, forma d'alguns parlars nord-occidentals per [que ell/ella/vostè] arponi o arpone.
# arponàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.puˈna.ɾəm/, occidental /aɾ.poˈna.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

arponàrem
* Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de arponar.
    [Nosaltres] arponàrem o vam/vàrem arponar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arponar.
    Forma valenciana: [nosaltres] arponéssim, arponéssem, arponàssem, arponàssim o arponàrem.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·po·nà·rem (4)
* Anagrama: preromana
# arponà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.puˈna/, occidental /aɾ.poˈna/
   * Rimes: -a
   * Homòfon: arponar

### Verb

arponà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de arponar.
    [Ell/ella/vostè] arponà o va arponar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·po·nà (3)
* Anagrames: aponar, poaran
# arponàssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ər.puˈna.səm/ balear /əɾ.poˈna.səm/, /ər.puˈna.səm/ Occidental: /aɾ.poˈna.sem/
   * Rimes: -asem

### Verb

arponàssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arponar.
    [Nosaltres] arponéssim, arponéssem, arponàssem, arponàssim o arponàrem.
# asadura
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \a.saˈðu.ɾa\
       Americà: alt /a.s(a)ˈdu.ɾa/, baix \a.saˈðu.ɾa\
   * Rimes: -uɾa

### Nom

asadura f. ‎(plural asaduras)
* coradella, entràmenes, entranyes

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·sa·du·ra (4)
# asaduras
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \a.saˈðu.ɾas\, meridional \a.saˈðu.ɾah\
       Americà: alt /a.saˈdu.(ɾa)s/, baix \a.saˈðu.ɾah\, austral \a.saˈðu.ɾas\
   * Rimes: -uɾas

### Nom

asaduras f. pl.
* forma plural de asadura ‎(«coradelles»)
# asalmonada
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \a.sal.moˈna.ða\
       Americà: alt /a.s(a)l.moˈna.da/, baix \a.sal.moˈna.ða\
   * Rimes: -ada

### Adjectiu

asalmonada f. ‎(plural asalmonadas)
* forma femenina de asalmonado

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·sal·mo·na·da (5)
# asalmonadas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \a.sal.moˈna.ðas\, meridional \a.sal.moˈna.ðah\
       Americà: alt /a.sal.moˈna.d(a)s/, baix \a.sal.moˈna.ðah\, austral \a.sal.moˈna.ðas\
   * Rimes: -adas

### Adjectiu

asalmonadas f. pl.
* forma plural de asalmonada

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·sal·mo·na·das (5)
# asalmonados
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \a.sal.moˈna.ðos\, meridional \a.sal.moˈna.(ð)oh\
       Americà: alt /a.sal.moˈna.d(o)s/, baix \a.sal.moˈna.ðoh\, austral \a.sal.moˈna.ðos\
   * Rimes: -ados

### Adjectiu

asalmonados m. pl.
* forma plural de asalmonado

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·sal·mo·na·dos (5)
# asaltacunas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /a.sal.taˈku.nas/, meridional /a.sal.taˈku.nah/
       Americà: alt /a.sal.t(a)ˈku.nas/, baix /a.sal.taˈku.nah/, austral /a.sal.taˈku.nas/
   * Rimes: -unas
   * Etimologia: De asaltar i cuna, calc de l'anglès cradle-robber.

### Nom

asaltacunas inv. ‎(plural invariable)
* (col·loquial) empaitajoves

#### Sinònims

* robacunas

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·sal·ta·cu·nas (5)
# asal
## Romaní

   * Etimologia: Del sànscrit हसति ‎(hasati).

### Verb

asal
* riure

#### Derivats

* asavdo ‎(«somrient»)
* asavel ‎(«fer riure»)
* asavipen ‎(«riure»)
* asavno ‎(«còmic»)

#### Descendents

* Caló català: salar ‎(səlá)

### Vegeu també

* Cizmich, Perseo; Adiego, Ignasi-Xavier. Rromani ćhib - Diccionari romaní-català / català-romaní. Círculo Rojo, 2022. ISBN 978-84-1155-225-7.
# asalmonado
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \a.sal.moˈna.ðo\, meridional \a.sal.moˈna.(ð)o\
       Americà: alt /a.s(a)l.moˈna.do/, baix \a.sal.moˈna.ðo\
   * Rimes: -ado
   * Etimologia: Del prefix a-, salmón i el sufix -ado.

### Adjectiu

asalmonado m. ‎(femení asalmonada, plural masculí asalmonados, plural femení asalmonadas)
* salmonat

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·sal·mo·na·do (5)
* Anagrames: amalándoos, amoladonas

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre asalmonado
# asalt
## Català antic

   * Etimologia: De l'occità antic azaut.

### Adjectiu

asalt
* agradable

### Verb

asalt
* primera persona singular (io, yo, jo) del present d'indicatiu de asaltar
* primera persona singular (io, yo, jo) del present de subjuntiu de asaltar
* tercera persona singular (él, eyl, ell) del present de subjuntiu de asaltar
* tercera persona singular (él, eyl, ell) de l'imperatiu de asaltar

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB, Faraudo
# asalta
## Català antic
### Verb

asalta
* tercera persona singular (él, eyl, ell) del present d'indicatiu de asaltar
* segona persona singular (tu) de l'imperatiu de asaltar
# apostemam
## Català
### Verb

apostemam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de apostemar.
# apostemar-se
## Català
### Verb

apostemar-se
* Forma pronominal de apostemar.

### Miscel·lània

* Anagrama: apostemares
# apostemara
## Català
### Verb

apostemara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb apostemar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb apostemar.
# apostemaran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pus.tə.məˈɾan/ balear /ə.pos.tə.məˈɾan/, /ə.pus.tə.məˈɾan/ Occidental: /a.pos.te.maˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

apostemaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de apostemar.
# argüissin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.ɡuˈi.sin/, occidental /aɾ.ɣuˈi.sin/
   * Rimes: -isin

### Verb

argüissin
* (ortografia tradicional) Forma alternativa de arguïssin.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·gü·is·sin (4)
* Anagrama: guarissin
# argüits
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.ɡuˈits/, occidental /aɾ.ɣuˈits/
   * Rimes: -its

### Verb

argüits
* (ortografia tradicional) Forma alternativa de arguïts.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·gü·its (3)
* Heterograma de 7 lletres (agirstu)
* Anagrames: guarits, traguis
# argüissen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.ɡuˈi.sən/, occidental /aɾ.ɣuˈi.sen/
   * Rimes: -isen

### Verb

argüissen
* (ortografia tradicional) Forma alternativa de arguïssen.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·gü·is·sen (4)
* Anagrames: assegurin, granisseu, guarissen, ingressau, raguessin
# argüissis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.ɡuˈi.sis/, occidental /aɾ.ɣuˈi.sis/
   * Rimes: -isis

### Verb

argüissis
* (ortografia tradicional) Forma alternativa de arguïssis.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·gü·is·sis (4)
* Anagrames: guarissis, sargíssiu
# argüixen
## Català
### Verb

argüixen
* (ortografia tradicional) Forma alternativa de arguïxen.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·gü·i·xen (4)
* Heterograma de 8 lletres (aeginrux)
* Anagrames: enguixar, guarixen, xeringau, xingareu, xingàreu
# argüix
## Català
### Verb

argüix
* (ortografia tradicional) Forma alternativa de arguïx.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·gü·ix (3)
* Heterograma de 6 lletres (agirux)
* Anagrames: guarix, guixar
# argüisqueu
## Català
### Verb

ar·gü·is·queu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb argüir.
# argüisses
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.ɡuˈi.səs/, occidental /aɾ.ɣuˈi.ses/
   * Rimes: -ises

### Verb

argüisses
* (ortografia tradicional) Forma alternativa de arguïsses.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·gü·is·ses (4)
* Anagrames: agressius, asseguris, guarisses, raguessis, sargísseu
# argüit
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.ɡuˈit/, occidental /aɾ.ɣuˈit/
   * Rimes: -it

### Verb

argüit
* (ortografia tradicional) Forma alternativa de arguït.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·gü·it (3)
* Heterograma de 6 lletres (agirtu)
* Anagrames: guarit, guitar, tragui, traguí, trigau
# argüiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.ɡuˈiw/, occidental /aɾ.ɣuˈiw/
   * Rimes: -iw

### Verb

argüiu
* (ortografia tradicional) Forma alternativa de arguïu.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·gü·iu (3)
* Anagrames: auguri, augurí, guariu
# aspregés
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əs.pɾəˈʒes/ Occidental: nord-occidental /as.pɾeˈʒes/, valencià /as.pɾeˈd͡ʒes/
   * Rimes: -es

### Verb

aspregés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb asprejar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb asprejar.
# aspregessin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əs.pɾəˈʒe.sin/ Occidental: nord-occidental /as.pɾeˈʒe.sin/, valencià /as.pɾeˈd͡ʒe.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

aspregessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb asprejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·pre·ges·sin (4)
* Anagrames: aspergissen, espargissen
# aspregessen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əs.pɾəˈʒe.sən/ Occidental: nord-occidental /as.pɾeˈʒe.sen/, valencià /as.pɾeˈd͡ʒe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

aspregessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb asprejar.
# aspregin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əsˈpɾɛ.ʒin/ balear /əsˈpɾə.ʒin/, /əsˈpɾɛ.ʒin/ Occidental: nord-occidental /asˈpɾe.ʒin/, valencià /asˈpɾe.d͡ʒin/
   * Rimes: -ɛʒin

### Verb

aspregin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb asprejar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb asprejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·pre·gin (3)
* Heterograma de 8 lletres (aeginprs)
* Anagrames: espignar, espingar, persigna, persignà
# aspreges
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əsˈpɾɛ.ʒəs/ balear /əsˈpɾə.ʒəs/, /əsˈpɾɛ.ʒəs/ Occidental: nord-occidental /asˈpɾe.ʒes/, valencià /asˈpɾe.d͡ʒes/
   * Rimes: -ɛʒes

### Verb

aspreges
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de asprejar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb asprejar.
# aspregessis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əs.pɾəˈʒe.sis/ Occidental: nord-occidental /as.pɾeˈʒe.sis/, valencià /as.pɾeˈd͡ʒe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

aspregessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb asprejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·pre·ges·sis (4)
* Anagrames: aspergisses, espargisses
# aspregi
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əsˈpɾɛ.ʒi/ balear /əsˈpɾə.ʒi/, /əsˈpɾɛ.ʒi/ Occidental: nord-occidental /asˈpɾe.ʒi/, valencià /asˈpɾe.d͡ʒi/
   * Rimes: -ɛʒi

### Verb

aspregi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de asprejar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb asprejar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb asprejar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb asprejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·pre·gi (3)
* Heterograma de 7 lletres (aegiprs)
* Anagrames: arpegis, aspergí, aspreig, esgarip, espargí, espigar, presagi, rapegis
# aspregesses
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əs.pɾəˈʒe.səs/ Occidental: nord-occidental /as.pɾeˈʒe.ses/, valencià /as.pɾeˈd͡ʒe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

aspregesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb asprejar.
# aspregis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əsˈpɾɛ.ʒis/ balear /əsˈpɾə.ʒis/, /əsˈpɾɛ.ʒis/ Occidental: nord-occidental /asˈpɾe.ʒis/, valencià /asˈpɾe.d͡ʒis/
   * Rimes: -ɛʒis

### Verb

aspregis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb asprejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·pre·gis (3)
* Anagrames: aspergís, esgarips, espargís, pessigar, presagis
# arpéssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ərˈpe.siw/, occidental /aɾˈpe.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

arpéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arpar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·pés·siu (3)
* Anagrames: paréssiu, parísseu, preàssiu, rapéssiu, rapisseu