OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# aireé
## Castellà

   * Pronúncia: /ai.ɾeˈe/
   * Rimes: -e

### Verb

aireé
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb airear
# airier
## Anglès
### Adjectiu

airier
* forma comparativa de airy
# airetaraino
## Basc
### Nom

airetaraino
* terminatiu indefinit de aire
# airetatik
## Basc
### Nom

airetatik
* ablatiu indefinit de aire
# airetik
## Basc
### Nom

airetik
* ablatiu definit singular de aire
# airetzat
## Basc
### Nom

airetzat
* prolatiu indefinit de aire
# airetan
## Basc
### Nom

airetan
* inessiu indefinit de aire
# airetarantz
## Basc
### Nom

airetarantz
* al·latiu direccional indefinit de aire
# airetara
## Basc
### Nom

airetara
* al·latiu indefinit de aire
# aladrocs
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɫəˈðɾɔks/, occidental /a.ɫaˈðɾɔks/
   * Rimes: -ɔks

### Nom

aladrocs m. pl.
* Forma plural de aladroc.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·la·drocs (3)
* Anagrama: caladors
# aladroc menut
## Català
### Nom

aladroc menut m. ‎(plural aladrocs menuts)
* seitó

### Vegeu també

* aladroc menut. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia.
# alae
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈaː.laj/

### Nom

ālae
* nominatiu plural de āla
* vocatiu plural de āla
* genitiu singular de āla
* datiu singular de āla
# aladroques
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \a.laˈðɾo.kes\, meridional \a.laˈðɾo.keh\
       Americà: alt /a.laˈd͡zo.k(e)s/, baix \a.laˈðɾo.keh\, austral \a.laˈðɾo.kes\
   * Rimes: -okes

### Nom

aladroques m. pl.
* forma plural de aladroque
# aladroc
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɫəˈðɾɔk/, occidental /a.ɫaˈðɾɔk/
   * Rimes: -ɔk

### Nom

aladroc m. ‎(plural aladrocs)
* alatxa
* seitó

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·la·droc (3)
* Anagrama: calador

### Vegeu també

* aladroc. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia.
# aladroch
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɫəˈðɾɔk/, occidental /a.ɫaˈðɾɔk/

### Nom

aladroch m. ‎(plural aladrochs)
* (arcaisme) Forma alternativa de aladroc.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·la·droch (3)

### Vegeu també

* aladroch. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia.
# aladrocs menuts
## Català
### Nom

aladrocs menuts m. pl.
* Forma plural de aladroc menut.
# aladroque
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \a.laˈðɾo.ke\
       Americà: alt /a.laˈd͡zo.k(e)/, baix \a.laˈðɾo.ke\
   * Rimes: -oke

### Nom

aladroque m. ‎(plural aladroques)
* seitó

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·la·dro·que (4)

### Vegeu també

* aladroque. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia.
# akerren
## Basc
### Nom

akerren
* genitiu definit plural de aker
* genitiu indefinit de aker
# akerrenganaino
## Basc
### Nom

akerrenganaino
* terminatiu definit plural de aker
* terminatiu indefinit de aker
# akerraz
## Basc
### Nom

akerraz
* instrumental definit singular de aker
# akerrei
## Basc
### Nom

akerrei
* datiu definit plural de aker
# akerrenganantz
## Basc
### Nom

akerrenganantz
* al·latiu direccional definit plural de aker
* al·latiu direccional indefinit de aker
# akerrek
## Basc
### Nom

akerrek
* ergatiu indefinit de aker
* ergatiu definit plural de aker
# akerrenganako
## Basc
### Nom

akerrenganako
* genitiu locatiu indefinit de aker
* genitiu locatiu definit plural de aker
# akerrekin
## Basc
### Nom

akerrekin
* comitatiu indefinit de aker
* comitatiu definit plural de aker
# akerrengan
## Basc
### Nom

akerrengan
* inessiu definit plural de aker
* inessiu indefinit de aker
# akerrengana
## Basc
### Nom

akerrengana
* al·latiu definit plural de aker
* al·latiu indefinit de aker
# aitonarenganako
## Basc
### Nom

aitonarenganako
* genitiu locatiu definit singular de aitona
* genitiu locatiu indefinit de aitona
# aitonarik
## Basc
### Nom

aitonarik
* partitiu indefinit de aitona
# aitonatzat
## Basc
### Nom

aitonatzat
* prolatiu indefinit de aitona
# aitonarenganantz
## Basc
### Nom

aitonarenganantz
* al·latiu direccional indefinit de aitona
* al·latiu direccional definit singular de aitona
# aitonarengatik
## Basc
### Nom

aitonarengatik
* causal definit singular de aitona
* causal indefinit de aitona
# aitonarentzat
## Basc
### Nom

aitonarentzat
* benefactiu indefinit de aitona
* benefactiu definit singular de aitona
# aitonari
## Basc
### Nom

aitonari
* datiu definit singular de aitona
* datiu indefinit de aitona
# aitonarenganaino
## Basc
### Nom

aitonarenganaino
* terminatiu indefinit de aitona
* terminatiu definit singular de aitona
# aitonarengandik
## Basc
### Nom

aitonarengandik
* ablatiu indefinit de aitona
* ablatiu definit singular de aitona
# aitonaz
## Basc
### Nom

aitonaz
* instrumental definit singular de aitona
* instrumental indefinit de aitona
# allocarem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈ/ə.ʎu.kəˈrɛm/, occidental /a.ʎo.kaˈɾem/
   * Rimes: -em

### Verb

allocarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de allocar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·llo·ca·rem (4)
* Anagrames: acollarem, acollàrem, caramel·lo
# allocares
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ʎuˈka.ɾəs/, occidental /a.ʎoˈka.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

allocares
* Segona persona del singular (tu) del passat simple de allocar.
    [Tu] t'allocares o et vas/vares allocar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb allocar.
    Forma valenciana: [tu] t'alloquessis, t'alloquesses, t'allocasses, t'allocassis o t'allocares.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·llo·ca·res (4)
* Anagrames: acollares, allocar-se
# allocaria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ʎu.kəˈɾi.ə/ Occidental: nord-occidental /a.ʎo.kaˈɾi.ɛ/, /a.ʎo.kaˈɾi.e/ valencià /a.ʎo.kaˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

allocaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de allocar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de allocar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·llo·ca·ri·a (5)
* Anagrama: acollaria
# allocant
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ʎuˈkan/ Occidental: nord-occidental /a.ʎoˈkan/, valencià /a.ʎoˈkant/
   * Rimes: -ant

### Verb

allocant
* Gerundi del verb allocar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·llo·cant (3)
* Anagrames: acollant, contalla
# allocara
## Català

   * Pronúncia: valencià /a.ʎoˈka.ɾa/
   * Rimes: -aɾa

### Verb

allocara
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb allocar.
    [Jo] m'alloqués, m'allocàs o m'allocara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb allocar.
    [Ell/ella/vostè] s'alloqués, s'allocàs o s'allocara.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·llo·ca·ra (4)
* Anagrames: acollara, acollarà
# allocareu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ʎu.kəˈɾɛw/, occidental /a.ʎo.kaˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

allocareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de allocar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·llo·ca·reu (4)
* Anagrames: acollareu, acollàreu
# allocar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ʎuˈka/ balear /ə.ʎoˈka/, /ə.ʎuˈka/ Occidental: nord-occidental /a.ʎoˈka/, valencià /a.ʎoˈkaɾ/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: allocà

### Verb

allocar
* Forma de l'infinitiu allocar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·llo·car (3)
* Anagrames: acollar, caralló, collara, collarà, col·larà, rocalla
# allocaran
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ʎu.kəˈɾan/, occidental /a.ʎo.kaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

allocaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de allocar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·llo·ca·ran (4)
* Anagrama: acollaran
# allocaren
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ʎuˈka.ɾən/, occidental /a.ʎoˈka.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

allocaren
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de allocar.
    [Ells/elles/vostès] s'allocaren o es van/varen allocar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb allocar.
    Forma valenciana: [ells/elles/vostès] s'alloquessin, s'alloquessen, s'allocassen, s'allocassin o s'allocaren.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·llo·ca·ren (4)
* Anagrames: acollaren, enllocara, enllocarà
# altercherai
## Italià
### Verb

altercherai
* segona persona singular (tu) del futur de altercare
# altercavi
## Català

   * Pronúncia: oriental /əɫ.tərˈka.βi/

### Verb

altercavi
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de altercar.
    Forma septentrional per [jo] altercava.

## Italià
### Verb

altercavi
* segona persona singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de altercare
# altercavo
## Català

   * Pronúncia: oriental /əɫ.tərˈka.βu/, nord-occidental /aɫ.teɾˈka.βo/

### Verb

altercavo
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de altercar.
    Forma col·loquial per [vosaltres/vós] altercàveu.

### Miscel·lània

* Síl·labes: al·ter·ca·vo (4)
* Anagrames: alvocater, catèrvola

## Italià
### Verb

altercavo
* primera persona singular (io) de l'imperfet d'indicatiu de altercare
# altercazione
## Italià

   * Pronúncia: /al.ter.katˈt͡sjoː.ne/

### Nom

altercazione f. ‎(plural altercazioni)
* altercació

### Miscel·lània

* Síl·labes: al·ter·ca·zió·ne (5)
# altercazioni
## Italià

   * Pronúncia: /al.ter.katˈt͡sjoː.ni/

### Nom

altercazioni f. pl.
* forma plural de altercazione
# altercaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɫ.tərˈka.βəs/, balear /əɫ.tərˈka.vəs/ Occidental: /aɫ.teɾˈka.βes/, /aɫ.teɾˈka.ves/
   * Rimes: -aves

### Verb

altercaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de altercar.
# altercherebbe
## Italià
### Verb

altercherebbe
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del condicional de altercare
# altercherebbero
## Italià
### Verb

altercherebbero
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del condicional de altercare
# altercherei
## Italià
### Verb

altercherei
* primera persona singular (io) del condicional de altercare
# altercheranno
## Italià
### Verb

altercheranno
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del futur de altercare
# alabrena
## Occità

   * Pronúncia: /a.laˈbɾe.no̞/

### Nom

alabrena f. ‎(plural alabrenas)
* (zoologia) salamandra (Salamandra salamandra)

#### Variants

* blanda, salamandra, salimana, salimanda, talabrena

### Vegeu també

* Benoèt, Gui. Las bèstias, 2008. Tolosa: IEO Edicions, 2008, p. 93. ISBN 978-2-85910-454-2. (com Lacerta muralis)</ref>
# alabà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɫəˈβa/, occidental /a.ɫaˈba/
   * Rimes: -a
   * Homòfons: alabar, elevà, elevar

### Verb

alabà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de alabar.
    [Ell/ella/vostè] alabà o va alabar.
# alabos
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /aˈɫa.βos/

### Verb

alabos
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb alabar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [que tu] alabis o alabes.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·la·bos (3)
* Anagrama: sàbalo
# alabrenas
## Occità

   * Pronúncia: /a.laˈbɾe.no̞s/

### Nom

alabrenas f. pl.
* forma plural de alabrena
# alabàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɫəˈβa.ɾəw/, occidental /a.ɫaˈβa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

alabàreu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de alabar.
    [Vosaltres/vós] alabàreu o vau/vàreu alabar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb alabar.
    Forma valenciana: [vosaltres/vós] alabéssiu, alabésseu, alabàsseu, alabàssiu o alabàreu.
# alabàs
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɫəˈβas/
   * Rimes: -as

### Verb

alabàs
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb alabar.
    [Jo] alabés, alabàs o alabara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb alabar.
    [Ell/ella/vostè] alabés, alabàs o alabara.
# alabàieu
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.ɫaˈβa.jew/

### Verb

alabàieu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de alabar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [vosaltres/vós] alabàveu.
# almorzares
## Català
### Verb

almorzares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de almorzar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb almorzar.
# almorzareu
## Català
### Verb

almorzareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de almorzar.
# almorzara
## Català
### Verb

almorzara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb almorzar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb almorzar.
# almorzaran
## Català
### Verb

almorzaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de almorzar.
# almorzarien
## Català
### Verb

almorzarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de almorzar.
# almorzaren
## Català
### Verb

almorzaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de almorzar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb almorzar.
# almorzar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɫ.murˈza/ balear /əɫ.moɾˈza/, /əɫ.murˈza/ Occidental: nord-occidental /aɫ.morˈza/ valencià /aɫ.moɾˈzaɾ/, /aɫ.moɾˈza/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Etimologia: Del català antic almorzar conservat a gran part del territori occidental, originat del romandalusí valencià amorzar o *almorzo, del llatí vulgar *admordium ‎(«un mos») adoptant la forma verbal per analogia amb la sèrie dinar/berenar/sopar, de admordēre ‎(«fer un bocí»), segle XV. Transferit de València a Catalunya com a esmorzar amb canvi de prefix per hipercorrecció desarabitzant, va substituir els termes gal·loromànics desdejunar i l’antic dinar o [primer] berenar adoptant ambdós sentits de primer bocí i menjada a mig matí. Cognat del castellà almorzar. Inexistent històricament en baleàric on es percep com a hispanisme. Coromines també ho va considerar així, però després se'n va desdir.

### Nom

almorzar m. ‎(plural almorzars)
* (antic, valencià) esmorzar

### Verb

almorzar intr.
* (antic, valencià) esmorzar

#### Conjugació

Vocal rizotònica: /o/

### Miscel·lània

* Síl·labes: al·mor·zar (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DNV, DCVB

## Català antic

   * Etimologia: Del romandalusí valencià amorzar o *almorzo, del llatí vulgar *admordium ‎(«un mos») adoptant la forma verbal per analogia amb la sèrie dinar/berenar/sopar, de admordēre ‎(«fer un bocí»).

### Verb

almorzar
* esmorzar, almorzar
    «E no mengam sinó a matí e vespre; e ¿per què no almorzaríem per lo matí, e beure I poch, e aprés, hora de tèrcia, que·ns dinàssem, e quan vindrie al mig jorn que berenàssem, e puix sopar al vespre?» (Sant Vicent Ferrer, Sermons I, 1410)
    «Seya’s a taula avent menjat he almorzat ja de matí.» (Jaume Roig, Spill, 1460)

#### Variants

* almorçar, almorsar

### Nom

almorzar m. ‎(plural almorzars)
* esmorzar, almorzar
    «Al discret en Francesch Sala, notari, qui aquells havie bestrets per a obs del almorzar, entre pa, vi e fruyta, als hòmens dels jochs qui anaren ab la processó la festa de Corpore Christi per la vila, .IIII. sous.» (Llibre de Consells, 1410)
    «Sana vivia, criava sans sos fills d’abans. Ab almorzàs he berenàs.» (Jaume Roig, Spill, 1460)

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB, Faraudo, CIVAL

## Castellà

   * Pronúncia: peninsular /al.moɾˈθaɾ/, americà /al.moɾˈsaɾ/
   * Rimes: -aɾ
   * Etimologia: Derivat de almuerzo.

### Verb

almorzar ‎(present almuerzo, passat almorcé, futur almorzaré)
* esmorzar
* dinar

### Miscel·lània

* Síl·labes: al·mor·zar (3)
# almorzaria
## Català
### Verb

almorzaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de almorzar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de almorzar.
# alfarrassaré
## Català

   * Pronúncia: oriental /əɫ.fə.rə.səˈɾe/, occidental /aɫ.fa.ra.saˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

alfarrassaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de alfarrassar.
# alfarrassarien
## Català

   * Pronúncia: oriental /əɫ.fə.rə.səˈɾi.ən/, occidental /aɫ.fa.ra.saˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

alfarrassarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de alfarrassar.
# alfarrassareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɫ.fə.rə.səˈɾɛw/ balear /əɫ.fə.rə.səˈɾəw/, /əɫ.fə.rə.səˈɾɛw/ Occidental: /aɫ.fa.ra.saˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

alfarrassareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de alfarrassar.
# alfarrassaren
## Català

   * Pronúncia: oriental /əɫ.fə.rəˈsa.ɾən/, occidental /aɫ.fa.raˈsa.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

alfarrassaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de alfarrassar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb alfarrassar.
# alfarrassares
## Català

   * Pronúncia: oriental /əɫ.fə.rəˈsa.ɾəs/, occidental /aɫ.fa.raˈsa.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

alfarrassares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de alfarrassar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb alfarrassar.
# alfarrassaria
## Català

   * Pronúncia: oriental /əɫ.fə.rə.səˈɾi.ə/, occidental /aɫ.fa.ra.saˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

alfarrassaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de alfarrassar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de alfarrassar.
# alfarrassaries
## Català

   * Pronúncia: oriental /əɫ.fə.rə.səˈɾi.əs/, occidental /aɫ.fa.ra.saˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

alfarrassaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de alfarrassar.
# alfarrassarà
## Català

   * Pronúncia: oriental /əɫ.fə.rə.səˈɾa/, occidental /aɫ.fa.ra.saˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

alfarrassarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de alfarrassar.
# alfarrassaràs
## Català

   * Pronúncia: oriental /əɫ.fə.rə.səˈɾas/, occidental /aɫ.fa.ra.saˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

alfarrassaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de alfarrassar.
# alterquegéssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əɫ.tər.kəˈʒe.səm/ Occidental: nord-occidental /aɫ.ter.keˈʒe.sem/, valencià /aɫ.teɾ.keˈd͡ʒe.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

alterquegéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb alterquejar.
# alterquegéssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əɫ.tər.kəˈʒe.siw/ Occidental: nord-occidental /aɫ.ter.keˈʒe.siw/, valencià /aɫ.teɾ.keˈd͡ʒe.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

alterquegéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb alterquejar.
# alterquegí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əɫ.tər.kəˈʒi/ Occidental: nord-occidental /aɫ.ter.keˈʒi/, valencià /aɫ.teɾ.keˈd͡ʒi/
   * Rimes: -i

### Verb

alterquegí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de alterquejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: al·ter·que·gí (4)
* Anagrama: alterqueig
# alterqueig
## Català
### Verb

alterqueig
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de alterquejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: al·ter·queig (3)
* Anagrames: alterquegi, alterquegí
# alterquegésseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əɫ.tər.kəˈʒe.səw/ Occidental: nord-occidental /aɫ.ter.keˈʒe.sew/, valencià /aɫ.teɾ.keˈd͡ʒe.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

alterquegésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb alterquejar.
# alterqueja
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɫ.tərˈkɛ.ʒə/ balear /əɫ.təɾˈkə.ʒə/, /əɫ.tərˈkɛ.ʒə/ Occidental: nord-occidental /aɫ.terˈke.ʒa/, valencià /aɫ.teɾˈke.d͡ʒa/
   * Rimes: -ɛʒa

### Verb

alterqueja
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de alterquejar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb alterquejar.
# alterquejam
## Català
### Verb

alterquejam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de alterquejar.
# alterquegéssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əɫ.tər.kəˈʒe.sim/ Occidental: nord-occidental /aɫ.ter.keˈʒe.sim/, valencià /aɫ.teɾ.keˈd͡ʒe.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

alterquegéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb alterquejar.
# alegrança
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɫəˈɣɾan.sə/, occidental /a.ɫeˈɣɾan.sa/
   * Rimes: -ansa
   * Homòfon: alegrant-se
   * Etimologia: De alegrar i el sufix -ança, segle XIV.

### Nom

alegrança f. ‎(plural alegrances)
* alegria

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·le·gran·ça (4)
* Anagrama: aglaçaren

### Vegeu també

* Labernia y Esteller, Pere. Diccionari de la Llengua Catalana ab la correspondencia castellana y llatina., Tom I, Barcelona, 1864.
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# alegrares
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɫəˈɣɾa.ɾəs/, occidental /a.ɫeˈɣɾa.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

alegrares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de alegrar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb alegrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·le·gra·res (4)
* Anagrames: alegrar-se, regalar-se
# alegrareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɫə.ɣɾəˈɾɛw/ balear /ə.ɫə.ɣɾəˈɾəw/, /ə.ɫə.ɣɾəˈɾɛw/ Occidental: /a.ɫe.ɣɾaˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

alegrareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de alegrar.
# alegrar-se
## Català
### Verb

alegrar-se
* Forma pronominal de alegrar.

### Miscel·lània

* Anagrames: alegrares, regalar-se
# alegrara
## Català
### Verb

alegrara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb alegrar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb alegrar.
# alegraren
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɫəˈɣɾa.ɾən/, occidental /a.ɫeˈɣɾa.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

alegraren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de alegrar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb alegrar.
# alegraria
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɫə.ɣɾəˈɾi.ə/, occidental /a.ɫe.ɣɾaˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

alegraria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de alegrar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de alegrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·le·gra·ri·a (5)
* Anagrama: arreglaia
# alegrar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ɫəˈɣɾa/ Occidental: nord-occidental /a.ɫeˈɣɾa/ valencià /a.ɫeˈɣɾaɾ/, /a.ɫeˈɣɾa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: alegrà
   * Etimologia: De alegre, segle XIV.

### Verb

alegrar trans., pron. ‎(pronominal alegrar-se)
* Causar alegria.
* (pronominal) Rebre o sentir alegria.
* (pronominal) Gaudir d'alguna cosa.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: alegro, alegra, alegrem Vocal rizotònica: /e/

#### Derivats

* alegrament
* alegrança

#### Sinònims

* agradar, animar, delectar, divertir, enamorar, encegar, enllaminar, entusiasmar, escalfar, excitar, plaure, refocil·lar, seduir

#### Traduccions

* Anglès: make happy $^{(en)}$, gladden $^{(en)}$
* Castellà: alegrar $^{(es)}$
* Esperanto: gajigi $^{(eo)}$
* Francès: égayer $^{(fr)}$, réjouir $^{(fr)}$
* Italià: rallegrare $^{(it)}$, divertere $^{(it)}$, ricreare $^{(it)}$, allegrare $^{(it)}$, apiacere $^{(it)}$
* Llatí: exhilarare $^{(la)}$
* Anglès: be happy $^{(en)}$
* Castellà: alegrarse $^{(es)}$
* Francès: s'égayer $^{(fr)}$, se réjouir $^{(fr)}$
* Italià: sollazzarsi $^{(it)}$, ricrearsi $^{(it)}$, gioire $^{(it)}$, rallegrarsi $^{(it)}$, divertirsi $^{(it)}$, giocondare $^{(it)}$
* Llatí: laetari $^{(la)}$
* Anglès: enjoy $^{(en)}$
* Castellà: gozar $^{(es)}$
* Francès: jouir $^{(fr)}$
* Italià: godere $^{(it)}$, fruire $^{(it)}$
* Llatí: potiri $^{(la)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·le·grar (3)
* Anagrames: arregla, arreglà, realgar, regalar, reglara

### Vegeu també

* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom I.
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Vegeu el Diccionari de sinònims de Softcatalà-OpenThesaurus: alegrar