OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# acumulaia
## Català
### Verb

acumulaia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de acumular.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de acumular.
# acumulara
## Català
### Verb

acumulara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acumular.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acumular.
# adinyes
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈði.ɲəs/, occidental /aˈði.ɲes/
   * Rimes: -iɲes

### Verb

adinyes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de adinyar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·di·nyes (3)
* Heterograma de 7 lletres (adeinsy)
* Anagrames: dianyes, disenya, disenyà
# adinyessen
## Català
### Verb

adinyessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb adinyar.
# adinyesses
## Català
### Verb

adinyesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb adinyar.
# adinyessis
## Català
### Verb

adinyessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb adinyar.
# adinyi
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈði.ɲi/, occidental /aˈði.ɲi/
   * Rimes: -iɲi

### Verb

adinyi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de adinyar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb adinyar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb adinyar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb adinyar.
# adinyessin
## Català
### Verb

adinyessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb adinyar.
# adinyaves
## Català
### Verb

adinyaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de adinyar.

### Miscel·lània

* Anagrama: disenyava
# adinyen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈði.ɲən/, occidental /aˈði.ɲen/
   * Rimes: -iɲen

### Verb

adinyen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de adinyar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·di·nyen (3)
* Anagrames: endinya, endinyà
# adinyeu
## Català
### Verb

adinyeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de adinyar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb adinyar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb adinyar.
# acémilas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /aˈθe.mi.las/, meridional /aˈθe.mi.lah/
       Americà: alt /aˈse.mi.l(a)s/, baix /aˈse.mi.lah/, austral /aˈse.mi.las/
   * Rimes: -emilas

### Nom

acémilas f. pl.
* forma plural de acémila
# acémila
## Castellà

   * Pronúncia: peninsular /aˈθe.mi.la/, americà /aˈse.mi.la/
   * Rimes: -emila

### Nom

acémila f. ‎(plural acémilas)
* atzembla

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cé·mi·la (4)
# acésulfame-potassium
## Francès
### Nom

acésulfame-potassium m.
* (química) acesulfam K

#### Sinònims

* E950, usat com a additiu alimentari.
* acésulfame K

### Vegeu també

* acésulfame-potassium. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 10 juny 2014].
# acésulfame K
## Francès
### Nom

acésulfame K m.
* acesulfam K

#### Sinònims

* E950, usat com a additiu alimentari.
* acésulfame-potassium

### Vegeu també

* acésulfame K. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 10 juny 2014].
# acésulfames
## Francès
### Nom

acésulfames m. pl.
* forma plural de acésulfame
# acérvulos
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \aˈθeɾ.βu.los\, meridional \aˈθeɾ.βu.loh\
       Americà: alt \aˈseɾ.βu.l(o)s\, baix \aˈseɾ.βu.loh\, austral \aˈseɾ.βu.los\
   * Rimes: -eɾbulos

### Nom

acérvulos m. pl.
* forma plural de acérvulo
# acètiques
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈsɛ.ti.kəs/, occidental /aˈsɛ.ti.kes/
   * Rimes: -ɛtikes
   * Homòfon: ascètiques

### Adjectiu

acètiques f. pl.
* Forma plural de acètica.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cè·ti·ques (4)
# acérer
## Francès

   * Pronúncia: /a.se.ʁe/
   * Etimologia: Del francès antic acer.

### Verb

acérer
* Acerar (posar acer a la punta i al tall dels instruments de ferro que serveixen per a tallar).
* esmolar
    «Pour cela on doit acérer le tranchant de l'instrument non par affûtage mais par des écrouissages au marteau souvent répétés.» (Joseph Déchelette, Manuel d'archéologie préhistorique celtique et gallo-romaine, volum 2, part 1, 1910)Per fer això cal esmolar el tallant de l'instrument, no passant-lo per l'esmeril sinó per l'enduriment mitjançant cops repetits del martell.

### Vegeu també

* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom I.
# acérvulo
## Castellà

   * Pronúncia: peninsular \aˈθeɾ.βu.lo\, americà \aˈseɾ.βu.lo\
   * Rimes: -eɾbulo

### Nom

acérvulo m. ‎(plural acérvulos)
* acèrvul

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cér·vu·lo (4)
* Heterograma de 8 lletres (aceloruv)
# acésulfame
## Francès
### Nom

acésulfame m. ‎(plural acésulfames)
* (química) acesulfam

### Vegeu també

* acésulfame. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 6 juny 2014].
# acarnissa
## Català
### Verb

acarnissa
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de acarnissar-se.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb acarnissar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·car·nis·sa (4)
* Anagrames: acanissar, acarassin
# acariciïs
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kə.ɾiˈsi.is/, occidental /a.ka.ɾiˈsi.is/
   * Rimes: -iis

### Verb

acariciïs
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb acariciar.
# acarii
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -i.

### Nom

acarii
* nominatiu i acusatiu definit plural de acar
# acarilor
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -lor.

### Nom

acarilor
* genitiu i datiu definit plural de acar
* vocatiu plural de acar
# acariciï
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kə.ɾiˈsi.i/, occidental /a.ka.ɾiˈsi.i/
   * Rimes: -ii

### Verb

acariciï
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acariciar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb acariciar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb acariciar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb acariciar.
# acariciïn
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kə.ɾiˈsi.in/, occidental /a.ka.ɾiˈsi.in/
   * Rimes: -iin

### Verb

acariciïn
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb acariciar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb acariciar.
# aclucàs
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kɫuˈkas/, occidental /a.kɫuˈkas/
   * Rimes: -as

### Verb

aclucàs
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclucar.
    [Jo] acluqués, aclucàs o aclucara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclucar.
    [Ell/ella/vostè] acluqués, aclucàs o aclucara.
# aclucàssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kɫuˈka.sim/
   * Rimes: -asim

### Verb

aclucàssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclucar.
    [Nosaltres] acluquéssim, acluquéssem, aclucàssem, aclucàssim o aclucàrem.
# aclucàieu
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.kɫuˈka.jew/

### Verb

aclucàieu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de aclucar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [vosaltres/vós] aclucàveu.
# aclucàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kɫuˈka.ɾəm/, occidental /a.kɫuˈka.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

aclucàrem
* Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de aclucar.
    [Nosaltres] aclucàrem o vam/vàrem aclucar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclucar.
    Forma valenciana: [nosaltres] acluquéssim, acluquéssem, aclucàssem, aclucàssim o aclucàrem.
# aclucàssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kɫuˈka.səm/, occidental /a.kɫuˈka.sem/
   * Rimes: -asem

### Verb

aclucàssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclucar.
    [Nosaltres] acluquéssim, acluquéssem, aclucàssem, aclucàssim o aclucàrem.
# aclucàsseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kɫuˈka.səw/, occidental /a.kɫuˈka.sew/
   * Rimes: -asew

### Verb

aclucàsseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclucar.
    [Vosaltres/vós] acluquéssiu, acluquésseu, aclucàsseu, aclucàssiu o aclucàreu.
# aclucàssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kɫuˈka.siw/
   * Rimes: -asiw

### Verb

aclucàssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclucar.
    [Vosaltres/vós] acluquéssiu, acluquésseu, aclucàsseu, aclucàssiu o aclucàreu.
# aclucàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kɫuˈka.ɾəw/, occidental /a.kɫuˈka.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

aclucàreu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de aclucar.
    [Vosaltres/vós] aclucàreu o vau/vàreu aclucar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclucar.
    Forma valenciana: [vosaltres/vós] acluquéssiu, acluquésseu, aclucàsseu, aclucàssiu o aclucàreu.
# addiciones
## Català

   * Pronúncia: oriental /əd.di.siˈo.nəs/, occidental /ad.di.siˈo.nes/
   * Rimes: -ones

### Verb

addiciones
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de addicionar.
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb addicionar.
    [Que tu] addicionis o addiciones; [tu] no addicionis o addiciones.
# addicionessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /əd.di.si.uˈne.sis/, occidental /ad.di.si.oˈne.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

addicionessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb addicionar.
    [Tu] addicionessis, addicionesses, addicionasses, addicionassis o addicionares.
# addicionen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əd.di.siˈo.nən/, occidental /ad.di.siˈo.nen/
   * Rimes: -onen

### Verb

addicionen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de addicionar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb addicionar.
    [Que ells/elles/vostès] addicionin o addicionen.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb addicionar.
    Addicionin o addicionen [ells/elles/vostès].
# addicionessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əd.di.si.uˈne.sən/, occidental /ad.di.si.oˈne.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

addicionessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb addicionar.
    [Ells/elles/vostès] addicionessin, addicionessen, addicionassen, addicionassin o addicionaren.
# addicionessi
## Català
### Verb

addicionessi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb addicionar.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb addicionar.
# addicionessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /əd.di.si.uˈne.sin/, occidental /ad.di.si.oˈne.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

addicionessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb addicionar.
    [Ells/elles/vostès] addicionessin, addicionessen, addicionassen, addicionassin o addicionaren.
# addicionessa
## Català
### Verb

addicionessa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb addicionar.
# addicionesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /əd.di.si.uˈne.səs/, occidental /ad.di.si.oˈne.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

addicionesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb addicionar.
    [Tu] addicionessis, addicionesses, addicionasses, addicionassis o addicionares.
# addicioneu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əd.di.si.uˈnɛw/, occidental /ad.di.si.oˈnew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

addicioneu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de addicionar.
    [Vosaltres/vós] addicioneu o addicionau.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb addicionar.
    [Que vosaltres/vós] addicioneu.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb addicionar.
    Addicioneu o addicionau [vosaltres/vós].
# addicioni
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əd.di.siˈo.ni/ Occidental: nord-occidental /ad.di.siˈo.ni/, valencià /a.ði.siˈo.ni/
   * Rimes: -oni

### Verb

addicioni
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de addicionar.
    Forma septentrional: [jo] addiciono, addicione, addicion o addicioni.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb addicionar.
    [Que jo] addicioni o addicione.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb addicionar.
    [Que ell/ella/vostè] addicioni o addicione.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb addicionar.
    Addicioni o addicione [ell/ella/vostè].
# adheriran
## Català
### Verb

adheriran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de adherir.
# adherireu
## Català
### Verb

adherireu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de adherir.
# adheririen
## Català
### Verb

adheririen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de adherir.
# adherir
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ðəˈɾi/ Occidental: nord-occidental /a.ðeˈɾi/ valencià /a.ðeˈɾiɾ/, /a.ðeˈɾi/
   * Rimes: -i(ɾ)
   * Homòfon: adherí
   * Etimologia: Del llatí adhaerēre, format pel prefix ad ‎(«en direcció a, al costat de»), més el terme haerēre ‎(«enganxar»), és a dir, «enganxar coses pròximes».

### Verb

adherir intr., trans., pron. ‎(pronominal adherir-se)
* Unir fortament coses per contacte.
* (pronominal) Inclinar-se, unir-se, apropar-se al partit o dictamen d'algú.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: adhereixo, adhereix, adherim

#### Sinònims

* aferrar, clavar, empegar, encaixar, encolar, enganxar, lligar, plantar, unir, vincular

#### Traduccions

* Anglès: adhere $^{(en)}$
* Castellà: adherir $^{(es)}$
* Esperanto: adheri $^{(eo)}$
* Francès: adhérer $^{(fr)}$
* Italià: aderire $^{(it)}$
* Llatí: adærere $^{(la)}$
* Occità: aderir $^{(oc)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·he·rir (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom I.
* Vegeu el Diccionari de sinònims de Softcatalà-OpenThesaurus: adherir

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \a.ðeˈɾiɾ\
       Americà: alt /a.deˈɾiɾ/, baix \a.ðeˈɾiɾ\
   * Rimes: -iɾ
   * Etimologia: Del llatí adhaerēre.

### Verb

adherir trans., intr., pron. ‎(pronominal adherirse, present adhiero, passat adherí, futur adheriré)
* adherir

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·he·rir (3)
# adheriria
## Català
### Verb

adheriria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de adherir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de adherir.
# adherir-se
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ðəˈɾir.sə/ balear /ə.ðəˈɾiɾ.sə/, /ə.ðə.ɾirˈsə/ Occidental: /a.ðeˈɾiɾ.se/
   * Rimes: -iɾse

### Verb

adherir-se
* Forma pronominal de adherir.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: m'adhereixo, s'adhereix, ens adherim

### Miscel·lània

* Anagrama: adherires
# adherira
## Català
### Verb

adherira
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb adherir.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb adherir.
# adheriren
## Català
### Verb

adheriren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de adherir.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb adherir.
# adherires
## Català
### Verb

adherires
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de adherir.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb adherir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·he·ri·res (4)
* Anagrama: adherir-se
# afligixes
## Català
### Verb

afligixes
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de afligir.
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb afligir.
# afligiva
## Català
### Verb

afligiva
* (col·loquial nord-occidental, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de afligir.
* (col·loquial nord-occidental, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de afligir.
# afligixos
## Català
### Verb

afligixos
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb afligir.
# afligix
## Català
### Verb

afligix
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de afligir.
* (occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb afligir.
# afligí
## Català
### Verb

afligí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de afligir.
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de afligir.
# afligives
## Català
### Verb

afligives
* (col·loquial nord-occidental, alguerès) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de afligir.
# afligixa
## Català
### Verb

afligixa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb afligir.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb afligir.
# afligixen
## Català
### Verb

afligixen
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de afligir.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb afligir.
# afligixo
## Català
### Verb

afligixo
* (nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de afligir.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb afligir.
# afligiven
## Català
### Verb

afligiven
* (col·loquial nord-occidental, alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de afligir.
# acompañamento
## Gallec
### Nom

acompañamento m. ‎(plural acompañamentos)
* acompanyament
# acompanyí
## Català
### Verb

acompanyí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de acompanyar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·com·pa·nyí (4)
* Anagrama: companyia
# acompanyés
## Català
### Verb

acompanyés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acompanyar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acompanyar.
# acompanyéssem
## Català
### Verb

acompanyéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acompanyar.
# acompanyésseu
## Català
### Verb

acompanyésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acompanyar.
# acompanyéssim
## Català
### Verb

acompanyéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acompanyar.
# acompanyàveu
## Català
### Verb

acompanyàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de acompanyar.
# acompanyéssiu
## Català
### Verb

acompanyéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acompanyar.
# acompañamentos
## Gallec
### Nom

acompañamentos m. pl.
* forma plural de acompañamento
# adotzenésseu
## Català
### Verb

adotzenésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb adotzenar.
# adotzenéssiu
## Català
### Verb

adotzenéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb adotzenar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dot·ze·nés·siu (5)
* Anagrames: adonitzésseu, anoditzésseu
# adotzení
## Català
### Verb

adotzení
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de adotzenar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dot·ze·ní (4)
* Heterograma de 8 lletres (adeinotz)
* Anagrames: adonitze, anoditze
# adoucir
## Francès

   * Pronúncia: /a.duˈsiʁ/, àudio
   * Etimologia: Del francès antic adolcir, del llatí dulcis.

### Verb

adoucir
* suavitzar
    Adoucir l’acide du citron avec le sucre.Suavitzar l'acidesa de la llimona amb el sucre.
* rebaixar, minvar, apaivagar, calmar
    Si quelque chose pouvait adoucir ma peine.Si almenys alguna cosa pogués rebaixar la meva pena.
* amansar (calmar, disminuir la còlera d'algú).
    Si vous avez l'impression de ne pas pouvoir gérer votre colère, vous pourrez arriver à adoucir votre cœur en demandant de l'aide divine pour relâcher cette colère pour de bon.Si teniu la impressió de no poder controlar la vostra còlera, podeu arribar a amansir el vostre cor demanant l'ajuda divina per alliberar aquesta ira i encaminar-la cap al bé.
* afluixar (perdre la força alguna cosa).

#### Sinònims

* doucir, tempérer
* calmer, apaiser

### Miscel·lània

* Anagrames: coudrai, doucira, radouci
# adovelado
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \a.ðo.βeˈla.ðo\, meridional \a.ðo.βeˈla.(ð)o\
       Americà: alt /a.do.beˈla.do/, baix \a.ðo.βeˈla.ðo\
   * Rimes: -ado

### Adjectiu

adovelado m. ‎(femení adovelada, plural masculí adovelados, plural femení adoveladas)
* (arquitectura) dovellat, adovellat

#### Sinònims

* dovelado

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·do·ve·la·do (5)

### Vegeu també

* adovelado. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 juliol 2014].
# adotzenéssim
## Català
### Verb

adotzenéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb adotzenar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dot·ze·nés·sim (5)
* Anagrames: adonitzéssem, anoditzéssem
# adotzèn
## Català
### Verb

adotzèn
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de adotzenar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dot·zèn (3)
* Heterograma de 7 lletres (adenotz)
* Anagrama: dotzena
# adotzenéssem
## Català
### Verb

adotzenéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb adotzenar.
# adovelada
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \a.ðo.βeˈla.ða\
       Americà: alt /a.do.beˈla.da/, baix \a.ðo.βeˈla.ða\
   * Rimes: -ada

### Adjectiu

adovelada f. ‎(plural adoveladas)
* forma femenina de adovelado
# adoveladas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \a.ðo.βeˈla.ðas\, meridional \a.ðo.βeˈla.ðah\
       Americà: alt /a.do.beˈla.d(a)s/, baix \a.ðo.βeˈla.ðah\, austral \a.ðo.βeˈla.ðas\
   * Rimes: -adas

### Adjectiu

adoveladas f. pl.
* forma plural de adovelada
# admeteguesses
## Català
### Verb

admeteguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb admetre.
# admetegués
## Català
### Verb

admetegués
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb admetre.
# admetent
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əd.məˈten/ balear /əd.məˈtent/, /əd.məˈten/ Occidental: nord-occidental /ad.meˈten/ valencià /ad.meˈtent/, /ad.meˈten/
   * Rimes: -ent

### Adjectiu

admetent inv. ‎(plural admetents)
* (antic, mallorquí, eivissenc) Forma alternativa de amatent ‎(«afable»).

### Verb

admetent
* Gerundi del verb admetre.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·me·tent (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB, EEiF
# admeteguéssom
## Català
### Verb

admeteguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb admetre.
# admeteguéssou
## Català
### Verb

admeteguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb admetre.