OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# arquebisbe
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.kəˈβiz.bə/, occidental /aɾ.keˈbiz.be/
   * Etimologia: Del llatí archiepiscŏpus, segle XIII, del grec antic ἀρχιεπίσκοπος ‎(arkhiepískopos), format pel prefix ἀρχι- ‎(arkhi-, «primer, cap») i ἐπίσκοπος ‎(epískopos, «supervisor»), de ἐπισκοπέω ‎(episkopéō, «jo vigilo»), format per ἐπί ‎(epí, «sobre») i σκοπέω ‎(skopéō, «jo examino»).

### Nom

arquebisbe m. ‎(plural arquebisbes)
* Prelat eclesiàstic principal d'una província o regne.

#### Sinònims

* dignitat, diocesà (arquebisbe amb diòcesi).

#### Traduccions

* Alemany: Erzbischof $^{(de)}$
* Anglès: archbishop $^{(en)}$
* Àzeri: arxiyepiskop $^{(az)}$
* Bosnià: nadbiskup $^{(bs)}$
* Castellà: arzobispo $^{(es)}$, metropolitano $^{(es)}$
* Croat: nadbiskup $^{(hr)}$
* Danès: ærkebiskop $^{(da)}$
* Eslovac: arcibiskup $^{(sk)}$
* Esperanto: ĉefepiskopo $^{(eo)}$
* Estonià: peapiiskop $^{(et)}$
* Finès: arkkipiispa $^{(fi)}$
* Francès: archevêque $^{(fr)}$, prelat $^{(fr)}$ métropolitain
* Frisó occidental: aartsbiskop $^{(fy)}$
* Gallec: arcebispo $^{(gl)}$
* Gal·lès: archesgob $^{(cy)}$
* Islandès: erkibiskup $^{(is)}$
* Italià: arcivescovo $^{(it)}$
* Lituà: arkivyskupas $^{(lt)}$
* Llatí: archiepiscopus $^{(la)}$
* Neerlandès: aartsbisschop $^{(nl)}$
* Noruec: erkebiskop $^{(no)}$
* Noruec (nynorsk): erkebiskop $^{(nn)}$
* Polonès: arcybiskup $^{(pl)}$
* Portuguès: arcebispo $^{(pt)}$
* Romanès: arhiepiscop $^{(ro)}$
* Turc: başpiskopos $^{(tr)}$
* Txec: arcibiskup $^{(cs)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·que·bis·be (4)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Labernia y Esteller, Pere. Diccionari de la Llengua Catalana ab la correspondencia castellana y llatina., Tom I, Barcelona, 1864.
# arquege
## Català
### Verb

arquege
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de arquejar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb arquejar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb arquejar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb arquejar.
# arpón
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /aɾˈpon/, meridional \aɾˈpoŋ\
       Americà: alt /aɾˈpon/, baix \aɾˈpoŋ\, austral /aɾˈpon/
   * Rimes: -on

### Nom

arpón m. ‎(plural arpones)
* arpó

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·pón (2)

### Vegeu també

* arpón. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juny 2014].
# arpó
## Català

   * Pronúncia: oriental /ərˈpo/, occidental /aɾˈpo/
   * Rimes: -o
   * Etimologia: De arpa i el sufix -ó, segle XIX.

### Nom

arpó m. ‎(plural arpons)
* Punxó de metall unit a un pal que es fa servir per caçar animals marins grossos: balenes, tonyines, etc.

#### Derivats

* arponar

#### Traduccions

* Alemany: Harpune $^{(de)}$ f.
* Anglès: harpoon $^{(en)}$
* Basc: arpoi $^{(eu)}$
* Belarús: гарпу́н $^{(be)}$ m. ‎(harpun)
* Búlgar: харпу́н $^{(bg)}$ m. ‎(kharpun)
* Castellà: arpón $^{(es)}$
* Coreà: 작살 $^{(ko)}$ ‎(jaksal)
* Danès: harpun $^{(da)}$ c.
* Eslovac: harpúna $^{(sk)}$ f.
* Esperanto: harpuno $^{(eo)}$
* Feroès: skutil $^{(fo)}$ m.
* Francès: harpon $^{(fr)}$
* Gallec: arpón $^{(gl)}$ m.
* Gal·lès: tryfer $^{(cy)}$ f.
* Georgià: ბარჯი $^{(ka)}$ ‎(bardji)
* Grec: καμάκι $^{(el)}$ n. ‎(kamaki)
* Hongarès: szigony $^{(hu)}$
* Islandès: skutull $^{(is)}$ m.
* Italià: arpione $^{(it)}$
* Japonès: 銛 $^{(ja)}$
* Llatí: harpago $^{(la)}$ m.
* Macedoni: харпун $^{(mk)}$ m.
* Neerlandès: harpoen $^{(nl)}$ m.
* Noruec: harpun $^{(no)}$ m.
* Polonès: harpun $^{(pl)}$ m.
* Portuguès: arpão $^{(pt)}$ m.
* Romanès: harpon $^{(ro)}$ n.
* Rus: гарпу́н $^{(ru)}$ m. ‎(garpun)
* Serbocroat: харпун $^{(sh)}$, harpun $^{(sh)}$ m.
* Suec: harpun $^{(sv)}$ c.
* Tagal: salapang $^{(tl)}$
* Tai: ฉมวก $^{(th)}$
* Turc: zıpkın $^{(tr)}$
* Txec: harpuna $^{(cs)}$ f.
* Ucraïnès: гарпу́н $^{(uk)}$ m. ‎(harpun)
* Vietnamita: lao móc $^{(vi)}$
* Xinès: 魚叉 $^{(zh)}$ ‎(鱼叉, yúchā)

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·pó (2)
* Anagrames: paro, poar, proa, rapo

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, DCVB
# arque
## Català
### Verb

arque
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de arcar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb arcar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb arcar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb arcar.

### Miscel·lània

* Anagrames: quera, querà
# arpéssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /ərˈpe.sim/, occidental /aɾˈpe.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

arpéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arpar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·pés·sim (3)
* Anagrames: ampressi, paréssim, paríssem, preàssim, rapéssim, rapissem
# asilaria
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.zi.ɫəˈɾi.ə/, occidental /a.zi.ɫaˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

asilaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de asilar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de asilar.
# asilarien
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.zi.ɫəˈɾi.ən/, occidental /a.zi.ɫaˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

asilarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de asilar.
# asilaries
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.zi.ɫəˈɾi.əs/, occidental /a.zi.ɫaˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

asilaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de asilar.
# apressassin
## Català
### Verb

apressassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb apressar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pres·sas·sin (4)
* Anagrames: enasprassis, rapissassen, repassassin
# apressat
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pɾəˈsat/, occidental /a.pɾeˈsat/
   * Rimes: -at
   * Etimologia: De apressar.

### Adjectiu

apressat m. ‎(femení apressada, plural masculí apressats, plural femení apressades)
* Que va amb pressa per fer les coses.
* Que està fet amb pressa.

#### Traduccions

* Castellà: apresurado $^{(es)}$
* Anglès: hurried $^{(en)}$

### Verb

apressat
* Participi masculí singular del verb apressar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pres·sat (3)
* Anagrames: aprestàs, pastares, repassat, sàtrapes, separats

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DCVB
# apressau
## Català
### Verb

apressau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de apressar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb apressar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pres·sau (3)
* Anagrames: arpàsseu, paràsseu, passareu, passàreu, pausares, rapàsseu, repassau
# apressassis
## Català
### Verb

apressassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb apressar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pres·sas·sis (4)
* Anagrames: rapissasses, repassassis
# arraïlassen
## Català
### Verb

arraïlassen
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arraïlar.
# arraïlasses
## Català
### Verb

arraïlasses
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arraïlar.
# arraïlaríeu
## Català
### Verb

arraïlaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de arraïlar.
# arraïlaven
## Català
### Verb

arraïlaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de arraïlar.
# arraïlaves
## Català
### Verb

arraïlaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de arraïlar.
# arraïlava
## Català
### Verb

arraïlava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de arraïlar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de arraïlar.
# arroentàreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ru.ənˈta.ɾəw/ balear /ə.ro.ənˈta.ɾəw/, /ə.ru.ənˈta.ɾəw/ Occidental: /a.ro.enˈta.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

arroentàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de arroentar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arroentar.
# arroentàssiu
## Català
### Verb

arroentàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arroentar.
# arroentàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ru.ənˈta.βəw/ balear /ə.ro.ənˈta.vəw/, /ə.ru.ənˈta.vəw/ Occidental: nord-occidental /a.ro.enˈta.βew/ valencià /a.ro.enˈta.vew/, /a.ro.enˈta.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

arroentàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de arroentar.
# arroentàsseu
## Català
### Verb

arroentàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arroentar.
# assadollo
## Català
### Verb

assadollo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de assadollar.
# assadollà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.sə.ðuˈʎa/ balear /ə.sə.ðoˈʎa/, /ə.sə.ðuˈʎa/ Occidental: /a.sa.ðoˈʎa/
   * Rimes: -a

### Verb

assadollà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de assadollar.
# assadollàsseu
## Català
### Verb

assadollàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb assadollar.
# assadolli
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.səˈðo.ʎi/, occidental /a.saˈðo.ʎi/
   * Rimes: -oʎi

### Verb

assadolli
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de assadollar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb assadollar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb assadollar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb assadollar.
# assadollàrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.sə.ðuˈʎa.ɾəm/ balear /ə.sə.ðoˈʎa.ɾəm/, /ə.sə.ðuˈʎa.ɾəm/ Occidental: /a.sa.ðoˈʎa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

assadollàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de assadollar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb assadollar.
# assadollàreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.sə.ðuˈʎa.ɾəw/ balear /ə.sə.ðoˈʎa.ɾəw/, /ə.sə.ðuˈʎa.ɾəw/ Occidental: /a.sa.ðoˈʎa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

assadollàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de assadollar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb assadollar.
# assadollàs
## Català
### Verb

assadollàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb assadollar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb assadollar.
# assadollàssem
## Català
### Verb

assadollàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb assadollar.
# aquietessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ki.əˈte.sis/, occidental /a.ki.eˈte.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

aquietessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aquietar.
# aquieti
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kiˈe.ti/, occidental /a.kiˈe.ti/
   * Rimes: -eti

### Verb

aquieti
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de aquietar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb aquietar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb aquietar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb aquietar.
# aquietis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kiˈe.tis/, occidental /a.kiˈe.tis/
   * Rimes: -etis

### Verb

aquietis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb aquietar.
# aquietes
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kiˈe.təs/, occidental /a.kiˈe.tes/
   * Rimes: -etes

### Verb

aquietes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de aquietar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb aquietar.
# aquieto
## Català
### Verb

aquieto
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de aquietar.
# aquietessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ki.əˈte.sən/, occidental /a.ki.eˈte.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

aquietessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aquietar.
# aquietesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ki.əˈte.səs/, occidental /a.ki.eˈte.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

aquietesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aquietar.
# aquieteu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ki.əˈtɛw/ balear /ə.ki.əˈtəw/, /ə.ki.əˈtɛw/ Occidental: /a.ki.eˈtew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

aquieteu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de aquietar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb aquietar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb aquietar.
# aserti
## Esperanto

   * Pronúncia: /aˈser.ti/

### Verb

aserti ‎(present asertas, passat asertis, futur asertos, condicional asertus, volitiu asertu)
* afirmar, asserir, asseverar
# asertividad
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \a.seɾ.ti.βiˈðað\, meridional \a.seɾ.ti.βiˈða(ð)\
       Americà: alt /a.seɾ.t(i).biˈdad/, baix \a.seɾ.ti.βiˈðað\, austral \a.seɾ.ti.βiˈðad\
   * Rimes: -ad
   * Etimologia: De asertivo i el sufix -idad.

### Nom

asertividad f. ‎(plural asertividades)
* assertivitat

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ser·ti·vi·dad (5)

### Vegeu també

* asertividad. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre asertividad
# asertividades
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \a.seɾ.ti.βiˈða.ðes\, meridional \a.seɾ.ti.βiˈða.ðeh\
       Americà: alt /a.seɾ.ti.biˈda.d(e)s/, baix \a.seɾ.ti.βiˈða.ðeh\, austral \a.seɾ.ti.βiˈða.ðes\
   * Rimes: -ades

### Nom

asertividades f. pl.
* forma plural de asertividad
# asertivos
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \a.seɾˈti.βos\, meridional \a.seɾˈti.βoh\
       Americà: alt /a.seɾˈti.b(o)s/, baix \a.seɾˈti.βoh\, austral \a.seɾˈti.βos\
   * Rimes: -ibos

### Adjectiu

asertivos m. pl.
* forma plural de asertivo
# aserto
## Esperanto

   * Pronúncia: /aˈser.to/

### Nom

aserto ‎(acusatiu aserton, plural asertoj, plural acusatiu asertojn)
* afirmació, asserció, asseveració
# asertivas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \a.seɾˈti.βas\, meridional \a.seɾˈti.βah\
       Americà: alt /a.seɾˈti.b(a)s/, baix \a.seɾˈti.βah\, austral \a.seɾˈti.βas\
   * Rimes: -ibas

### Adjectiu

asertivas f. pl.
* forma plural de asertiva
# asertivo
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \a.seɾˈti.βo\
       Americà: alt /a.s(e)ɾˈti.bo/, baix \a.seɾˈti.βo\
   * Rimes: -ibo
   * Etimologia: De aserto.

### Adjectiu

asertivo m. ‎(femení asertiva, plural masculí asertivos, plural femení asertivas)
* assertiu

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ser·ti·vo (4)
* Heterograma de 8 lletres (aeiorstv)
* Anagrames: evitaros, revotáis, travesío, travieso, vitoreas, vitoreás, votareis, votaréis

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre asertivo
# asertis
## Esperanto

   * Pronúncia: /aˈser.tis/

### Verb

asertis
* passat de aserti
# asertiva
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \a.seɾˈti.βa\
       Americà: alt /a.s(e)ɾˈti.ba/, baix \a.seɾˈti.βa\
   * Rimes: -iba

### Adjectiu

asertiva f. ‎(plural asertivas)
* forma femenina de asertivo
# asertoj
## Esperanto

   * Pronúncia: /aˈser.toj/

### Nom

asertoj
* forma plural de aserto
# asprejares
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.pɾəˈʒa.ɾəs/ balear /əs.pɾəˈd͡ʒa.ɾəs/, /əs.pɾəˈʒa.ɾəs/ Occidental: nord-occidental /as.pɾeˈʒa.ɾes/, valencià /as.pɾeˈd͡ʒa.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

asprejares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de asprejar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb asprejar.
# asprejaria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əs.pɾə.ʒəˈɾi.ə/ Occidental: nord-occidental /as.pɾe.ʒaˈɾi.a/, valencià /as.pɾe.d͡ʒaˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

asprejaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de asprejar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de asprejar.
# asprejarien
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əs.pɾə.ʒəˈɾi.ən/ Occidental: nord-occidental /as.pɾe.ʒaˈɾi.en/, valencià /as.pɾe.d͡ʒaˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

asprejarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de asprejar.
# asprejara
## Català
### Verb

asprejara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb asprejar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb asprejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·pre·ja·ra (4)
* Anagrames: arpejaràs, rapejaràs
# asprejaran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əs.pɾə.ʒəˈɾan/ Occidental: nord-occidental /as.pɾe.ʒaˈɾan/, valencià /as.pɾe.d͡ʒaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

asprejaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de asprejar.

### Miscel·lània

* Anagrama: panarrejàs
# asprejar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.pɾəˈʒa/ balear /əs.pɾəˈd͡ʒa/, /əs.pɾəˈʒa/ Occidental: nord-occidental /as.pɾeˈʒa/ valencià /as.pɾeˈd͡ʒaɾ/, /as.pɾeˈd͡ʒa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: asprejà
   * Etimologia: De aspre i el sufix -ejar, segle XIX.

### Verb

asprejar intr.
* Tirar a un gust aspre.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: asprejo, aspreja, aspregem Vocal rizotònica: /ɛ/, /ə/, /e/

#### Traduccions

* Anglès: [taste]] sour $^{(en)}$
* Castellà: asperear $^{(es)}$
* Francès: avoir un goût âpre $^{(fr)}$
* Italià: essere aspro $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·pre·jar (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# asprejaren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.pɾəˈʒa.ɾən/ balear /əs.pɾəˈd͡ʒa.ɾən/, /əs.pɾəˈʒa.ɾən/ Occidental: nord-occidental /as.pɾeˈʒa.ɾen/, valencià /as.pɾeˈd͡ʒa.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

asprejaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de asprejar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb asprejar.

### Miscel·lània

* Anagrama: pernejaràs
# asprejareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.pɾə.ʒəˈɾɛw/ balear /əs.pɾə.ʒəˈɾəw/, /əs.pɾə.ʒəˈɾɛw/ Occidental: nord-occidental /as.pɾe.ʒaˈɾew/, valencià /as.pɾe.d͡ʒaˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

asprejareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de asprejar.
# assamarraria
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.sə.mə.rəˈɾi.ə/, occidental /a.sa.ma.raˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

assamarraria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de assamarrar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de assamarrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·sa·mar·ra·ri·a (6)
* Anagrama: arramassaria
# assamarraran
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.sə.mə.rəˈɾan/, occidental /a.sa.ma.raˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

assamarraran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de assamarrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·sa·mar·ra·ran (5)
* Anagrama: arramassaran
# assamarrar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.sə.məˈra/ Occidental: nord-occidental /a.sa.maˈra/ valencià /a.sa.maˈraɾ/, /a.sa.maˈra/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: assamarrà
   * Etimologia: Del prefix a- i samarra, segle XIX.

### Verb

assamarrar trans.
* (central, valencià) apallissar

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: assamarro, assamarra, assamarrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·sa·mar·rar (4)
* Anagrama: arramassar

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# assamarraren
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.sə.məˈra.ɾən/, occidental /a.sa.maˈra.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

assamarraren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de assamarrar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb assamarrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·sa·mar·ra·ren (5)
* Anagrama: arramassaren
# assamarrareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.sə.mə.rəˈɾɛw/ balear /ə.sə.mə.rəˈɾəw/, /ə.sə.mə.rəˈɾɛw/ Occidental: /a.sa.ma.raˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

assamarrareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de assamarrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·sa·mar·ra·reu (5)
* Anagrames: arramassareu, arramassàreu
# assamarrant
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.sə.məˈran/ balear /ə.sə.məˈrant/, /ə.sə.məˈran/ Occidental: nord-occidental /a.sa.maˈran/ valencià /a.sa.maˈrant/, /a.sa.maˈran/
   * Rimes: -ant

### Verb

assamarrant
* Gerundi del verb assamarrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·sa·mar·rant (4)
* Anagrama: arramassant
# assamarrarem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.sə.mə.rəˈɾɛm/ balear /ə.sə.mə.rəˈɾəm/, /ə.sə.mə.rəˈɾɛm/ Occidental: /a.sa.ma.raˈɾem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

assamarrarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de assamarrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·sa·mar·ra·rem (5)
* Anagrames: arramassarem, arramassàrem
# assamarrares
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.sə.məˈra.ɾəs/, occidental /a.sa.maˈra.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

assamarrares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de assamarrar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb assamarrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·sa·mar·ra·res (5)
* Anagrama: arramassares
# assamarrarien
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.sə.mə.rəˈɾi.ən/, occidental /a.sa.ma.raˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

assamarrarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de assamarrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·sa·mar·ra·ri·en (6)
* Anagrama: arramassarien
# assamarrara
## Català
### Verb

assamarrara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb assamarrar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb assamarrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·sa·mar·ra·ra (5)
* Anagrames: arramassara, arramassarà
# arrufassin
## Català
### Verb

arrufassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrufar.
# arrufau
## Català
### Verb

arrufau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de arrufar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb arrufar.
# arrufaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ruˈfa.βəs/, balear /ə.ruˈfa.vəs/ Occidental: nord-occidental /a.ruˈfa.βes/ valencià /a.ruˈfa.ves/, /a.ruˈfa.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

arrufaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de arrufar.
# arrufavi
## Català
### Verb

arrufavi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de arrufar.
# arrufassis
## Català
### Verb

arrufassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrufar.
# arrufava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ruˈfa.βə/, balear /ə.ruˈfa.və/ Occidental: nord-occidental /a.ruˈfa.βa/ valencià /a.ruˈfa.va/, /a.ruˈfa.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

arrufava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de arrufar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de arrufar.