OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# adulteraia
## Català
### Verb

adulteraia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de adulterar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de adulterar.
# adulteram
## Català
### Verb

adulteram
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de adulterar.
# adulterara
## Català
### Verb

adulterara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb adulterar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb adulterar.
# adorassis
## Català
### Verb

adorassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb adorar.
# adoraríeu
## Català
### Verb

adoraríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de adorar.
# adoraríveu
## Català
### Verb

adoraríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de adorar.
# adoras
## Esperanto

   * Pronúncia: /aˈdo.ras/

### Verb

adoras
* present de adori
# adorassen
## Català
### Verb

adorassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb adorar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·do·ras·sen (4)
* Anagrames: adornessa, adossaren, endossara, endossarà, ressonada
# adorasses
## Català
### Verb

adorasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb adorar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·do·ras·ses (4)
* Anagrama: adossares
# adoraríem
## Català
### Verb

adoraríem
* Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de adorar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·do·ra·rí·em (5)
* Anagrama: moderaria
# adorarívem
## Català
### Verb

adorarívem
* (alguerès) Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de adorar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·do·ra·rí·vem (5)
* Anagrama: moderariva
# adorassin
## Català
### Verb

adorassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb adorar.
# afalconem
## Català
### Verb

afalconem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de afalconar.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb afalconar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb afalconar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fal·co·nem (4)
* Anagrama: famolenca
# afalconaven
## Català
### Verb

afalconaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de afalconar.
# afalcone
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fəɫˈko.nə/, occidental /a.faɫˈko.ne/
   * Rimes: -one

### Verb

afalcone
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de afalconar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb afalconar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb afalconar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb afalconar.
# afalconava
## Català
### Verb

afalconava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de afalconar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de afalconar.
# afalconassis
## Català
### Verb

afalconassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb afalconar.
# afalconassin
## Català
### Verb

afalconassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb afalconar.
# afalconau
## Català
### Verb

afalconau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de afalconar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb afalconar.
# afalconaves
## Català
### Verb

afalconaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de afalconar.
# acuindarien
## Català
### Verb

acuindarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de acuindar.

### Miscel·lània

* Anagrama: encanudiria
# acuindaries
## Català
### Verb

acuindaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de acuindar.
# acuindarà
## Català
### Verb

acuindarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de acuindar.
# acuindaren
## Català
### Verb

acuindaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de acuindar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acuindar.

### Miscel·lània

* Anagrames: encanudira, encanudirà
# acuindaràs
## Català
### Verb

acuindaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de acuindar.
# acuindaré
## Català
### Verb

acuindaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de acuindar.
# acuindareu
## Català
### Verb

acuindareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de acuindar.
# acuindaria
## Català
### Verb

acuindaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de acuindar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de acuindar.
# acuindares
## Català
### Verb

acuindares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de acuindar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acuindar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cuin·da·res (4)
* Anagrames: secundaria, secundària
# aer-
## Català
### Prefix

aer-
* Forma alternativa de aero- ‎(«aire»).

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# aeración
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /a.e.ɾaˈθjon/, meridional \a.e.ɾaˈθjoŋ\
       Americà: alt /a.e.(ɾa)ˈsjon/, baix \a.e.ɾaˈsjoŋ\, austral /a.e.ɾaˈsjon/
   * Rimes: -on

### Nom

aeración f. ‎(plural aeraciones)
* aeració

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·e·ra·ción (4)
# aequum
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈaj.kwʊm/

### Adjectiu

aequum
* nominatiu neutre singular de aequus
* vocatiu neutre singular de aequus
* acusatiu masculí singular de aequus
* acusatiu neutre singular de aequus
# aequus
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈaj.kwʊs/
   * Etimologia: Cognat de eccum.

### Adjectiu

aequus m., aequa f., aequum n.
* anivellat
* equilibrat
* imparcial

#### Declinació

Primera i segona declinació, -us, -a, -um.
| Cas | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural | Plural |
| Cas | Masculí | Femení | Neutre | Masculí | Femení | Neutre |
| Nominatiu | aequus | aequa | aequum | aequī | aequae | aequa |
| Vocatiu | aeque | aequa | aequum | aequī | aequae | aequa |
| Acusatiu | aequum | aequam | aequum | aequōs | aequās | aequa |
| Genitiu | aequī | aequae | aequī | aequōrum | aequārum | aequōrum |
| Datiu | aequō | aequae | aequō | aequīs | aequīs | aequīs |
| Ablatiu | aequō | aequā | aequō | aequīs | aequīs | aequīs |

#### Antònims

* planus
* par
# aer
## Català antic
### Nom

aer m.
* forma alternativa de àer
    «E com s engendren en l aer lo tro el lamp, l arch de sant Marti, la pedra, e altres coses» (Lo sompni, Bernat Metge)

### Vegeu també

* Obres de referència: Faraudo, CIVAL

## Llatí

   * Pronúncia: /ˈaː.eːr/
   * Etimologia: Del grec antic ἀήρ ‎(aḗr).

### Nom

āēr m. ‎(genitiu āēris)
* aire

#### Declinació

3a declinació -, -is (tema cons.) :
| Cas | Singular | Plural |
| Nominatiu | āēr | āērēs |
| Vocatiu | āēr | āērēs |
| Acusatiu | āērem | āērēs |
| Genitiu | āēris | āērum |
| Datiu | āērī | āēribus |
| Ablatiu | āēre | āēribus |

## Romanès
### Nom

aer n. ‎(plural aere)
* aire

#### Declinació

| | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural | Plural |
| | Indefinit | Indefinit | Definit | Indefinit | Indefinit | Definit |
| Nominatiu-acusatiu | (un) | aer | aerul | (niște) | aere | aerele |
| Genitiu-datiu | (unui) | aer | aerului | (unor) | aere | aerelor |
| Vocatiu | | aerule, aere | aerule, aere | | aerelor | aerelor |
# aera
## Esperanto

   * Pronúncia: /aˈe.ra/

### Adjectiu

aera ‎(plural aeraj, acusatiu aeran, plural acusatiu aerajn)
* aeri

## Llatí

   * Pronúncia: /ˈaj.ra/

### Nom

aera
* nominatiu plural de aes
* vocatiu plural de aes
* acusatiu plural de aes
# aeracion
## Occità

   * Pronúncia: /a.e.ɾaˈsju/

### Nom

aeracion f. ‎(plural aeracions)
* aeració
# aeraciones
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /a.e.ɾaˈθjo.nes/, meridional /a.e.ɾaˈθjo.neh/
       Americà: alt /a.e.ɾaˈsjo.n(e)s/, baix /a.e.ɾaˈsjo.neh/, austral /a.e.ɾaˈsjo.nes/
   * Rimes: -ones

### Nom

aeraciones f. pl.
* forma plural de aeración
# aeraj
## Esperanto

   * Pronúncia: /aˈe.raj/

### Adjectiu

aeraj
* forma plural de aera
# adscriguésseu
## Català
### Verb

adscriguésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb adscriure.
# adscriguí
## Català
### Verb

adscriguí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de adscriure.
# adscrita
## Català
### Verb

adscrita
* Participi femení singular del verb adscriure.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ads·cri·ta (3)
* Anagrama: triscada
# adscriguéssem
## Català
### Verb

adscriguéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb adscriure.
# adscriguéssiu
## Català
### Verb

adscriguéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb adscriure.
# adscriu
## Català
### Verb

adscriu
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de adscriure.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb adscriure.
# adscriguéssim
## Català
### Verb

adscriguéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb adscriure.
# adscrit
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ətsˈkɾit/ Occidental: nord-occidental /atsˈkɾit/ valencià /atsˈkɾit/, /asˈkɾit/
   * Rimes: -it

### Verb

adscrit
* Participi masculí singular del verb adscriure.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ads·crit (2)
* Heterograma de 7 lletres (acdirst)
* Anagrames: cridats, distrac
# adscrites
## Català
### Verb

adscrites
* Participi femení plural del verb adscriure.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ads·cri·tes (3)
* Anagrama: triscades
# adaptations
## Anglès
### Nom

adaptations
* forma plural de adaptation

## Francès

   * Pronúncia: /a.dap.taˈsjɔ̃/

### Nom

adaptations f. pl.
* forma plural de adaptation
# adaptatum
## Llatí

   * Pronúncia: /a.dapˈtaː.tʊm/

### Verb

adaptātum
* supí acusatiu de adaptō
# adaptau
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: balear /ə.ðətˈtaw/, alguerès /a.ɾaˈtaw/
   * Rimes: -aw
   * Parònim: adapta-ho

### Verb

adaptau
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de adaptar.
    [Vosaltres/vós] adapteu o adaptau.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb adaptar.
    Adapteu o adaptau [vosaltres/vós].

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dap·tau (3)
* Anagrames: atupada, pautada

## Català antic
### Verb

adaptau
* segona persona plural (vós, vosaltres) del present d'indicatiu de adaptar
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperatiu de adaptar
# adaptations curriculaires
## Francès
### Nom

adaptations curriculaires f. pl.
* forma plural de adaptation curriculaire
# adaptation
## Anglès

   * Pronúncia: /ˌædæpˈteɪʃən/

### Nom

adaptation ‎(comptable i incomptable, plural adaptations)
* adaptació

#### Sinònims

* adjustment

## Francès

   * Pronúncia: /a.dap.taˈsjɔ̃/ àudio

### Nom

adaptation f. ‎(plural adaptations)
* adaptació
* (handbol) transformació

### Vegeu també

* adaptation. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 octubre 2014].
# adaptation curriculaire
## Francès
### Nom

adaptation curriculaire f. ‎(plural adaptations curriculaires)
* adaptació curricular

### Vegeu també

* adaptation curriculaire. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# adaptation sociale
## Francès
### Nom

adaptation sociale f. ‎(plural adaptations sociales)
* adaptació social

### Vegeu també

* adaptation sociale. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# adaptations sociales
## Francès
### Nom

adaptations sociales f. pl.
* forma plural de adaptation sociale
# afal·leréssiu
## Català
### Verb

afal·leréssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb afal·lerar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fal·le·rés·siu (5)
* Anagrama: afusellaries
# afam
## Català
### Verb

afam
* (balear, alguerès) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de afamar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fam (2)
* Anagrama: fama
# afal·lerés
## Català
### Verb

afal·lerés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb afal·lerar-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb afal·lerar-se.
# afal·lerésseu
## Català
### Verb

afal·lerésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb afal·lerar-se.
# afal·leréssim
## Català
### Verb

afal·leréssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb afal·lerar-se.
# afal·lerí
## Català
### Verb

afal·lerí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de afal·lerar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fal·le·rí (4)
* Anagrama: afillaré
# afal·leràveu
## Català
### Verb

afal·leràveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de afal·lerar-se.
# afama
## Català
### Verb

afama
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de afamar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb afamar.
# afal·leréssem
## Català
### Verb

afal·leréssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb afal·lerar-se.
# addestrare
## Italià

   * Pronúncia: /ad.deˈstraː.re/
   * Etimologia: Del prefix a- i destro.

### Verb

addestrare trans. ‎(pronominal addestrarsi)
* ensinistrar
* entrenar
* acompanyar algú tenint-lo a la dreta per deferència.

#### Conjugació
### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·de·strà·re (4)
# addestrarsi
## Italià

   * Pronúncia: /ad.deˈstrar.si/

### Verb

addestrarsi pron.
* forma pronominal de addestrare ‎(«entrenar-se»)

#### Conjugació
### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·de·stràr·si (4)
# addestrata
## Italià
### Verb

addestrata
* participi passat femení singular de addestrare
# addestrarono
## Italià
### Verb

addestrarono
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del passat de addestrare
# addestrasse
## Italià
### Verb

addestrasse
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperfet de subjuntiu de addestrare
# addestrassero
## Italià
### Verb

addestrassero
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperfet de subjuntiu de addestrare
# addestrassi
## Italià
### Verb

addestrassi
* primera persona singular (io) de l'imperfet de subjuntiu de addestrare
* segona persona singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu de addestrare
# addestrassimo
## Italià
### Verb

addestrassimo
* primera persona plural (noi) de l'imperfet de subjuntiu de addestrare
# addestraste
## Italià
### Verb

addestraste
* segona persona plural (voi) del passat de addestrare
* segona persona plural (voi) de l'imperfet de subjuntiu de addestrare
# addestrasti
## Italià
### Verb

addestrasti
* segona persona singular (tu) del passat de addestrare
# afavorixos
## Català
### Verb

afavorixos
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb afavorir.
# afavorí
## Català
### Verb

afavorí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de afavorir.
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de afavorir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fa·vo·rí (4)
* Anagrames: foravia, foravià
# afavorixes
## Català
### Verb

afavorixes
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de afavorir.
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb afavorir.
# afavoríeu
## Català
### Verb

afavoríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de afavorir.
# afavoríssem
## Català
### Verb

afavoríssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb afavorir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fa·vo·rís·sem (5)
* Anagrama: foraviàssem
# afavorís
## Català
### Verb

afavorís
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb afavorir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb afavorir.
# afavorixo
## Català
### Verb

afavorixo
* (nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de afavorir.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb afavorir.
# afavoríreu
## Català
### Verb

afavoríreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de afavorir.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb afavorir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fa·vo·rí·reu (5)
* Anagrames: foraviareu, foraviàreu
# afavorírem
## Català
### Verb

afavorírem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de afavorir.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb afavorir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fa·vo·rí·rem (5)
* Anagrames: foraviarem, foraviàrem
# afirméssem
## Català
### Verb

afirméssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb afirmar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fir·més·sem (4)
* Anagrama: aferméssim
# afirmàssim
## Català
### Verb

afirmàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb afirmar.
# afirmàveu
## Català
### Verb

afirmàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de afirmar.
# afirmàsseu
## Català
### Verb

afirmàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb afirmar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fir·màs·seu (4)
* Anagrama: afermàssiu
# afirmés
## Català
### Verb

afirmés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb afirmar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb afirmar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fir·més (3)
* Heterograma de 7 lletres (aefimrs)
* Anagrama: afermis
# afirmàs
## Català
### Verb

afirmàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb afirmar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb afirmar.
# afirmàssem
## Català
### Verb

afirmàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb afirmar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fir·màs·sem (4)
* Anagrama: afermàssim
# afirmàssiu
## Català
### Verb

afirmàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb afirmar.
# afiliàieu
## Català
### Verb

afiliàieu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de afiliar.
# afiliàrem
## Català
### Verb

afiliàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de afiliar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb afiliar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·li·à·rem (5)
* Anagrama: afilaríem
# afilià
## Català
### Verb

afilià
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de afiliar.
# afiliàreu
## Català
### Verb

afiliàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de afiliar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb afiliar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·li·à·reu (5)
* Anagrama: afilaríeu
# afiliàssiu
## Català
### Verb

afiliàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb afiliar.
# afiliàssem
## Català
### Verb

afiliàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb afiliar.
# afiliàsseu
## Català
### Verb

afiliàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb afiliar.
# afiliàssim
## Català
### Verb

afiliàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb afiliar.
# afiliàs
## Català
### Verb

afiliàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb afiliar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb afiliar.
# afiles
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈfi.ɫəs/, occidental /aˈfi.ɫes/
   * Rimes: -iles

### Verb

afiles
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de afilar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb afilar.
# afilessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fiˈɫe.sən/, occidental /a.fiˈɫe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

afilessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb afilar.
# afileréssem
## Català
### Verb

afileréssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb afilerar.
# afileréssiu
## Català
### Verb

afileréssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb afilerar.
# afilessa
## Català
### Verb

afilessa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb afilar.
# afilesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fiˈɫe.səs/, occidental /a.fiˈɫe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

afilesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb afilar.
# afilerés
## Català
### Verb

afilerés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb afilerar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb afilerar.
# afilerésseu
## Català
### Verb

afilerésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb afilerar.
# afileréssim
## Català
### Verb

afileréssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb afilerar.
# afilerí
## Català
### Verb

afilerí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de afilerar.
# addottrinate
## Italià
### Verb

addottrinate
* participi passat femení plural de addottrinare
* segona persona plural (voi) del present d'indicatiu de addottrinare
* segona persona plural (voi) de l'imperatiu de addottrinare
# addottrinatevi
## Italià
### Verb

addottrinatevi
* segona persona plural (voi) de l'imperatiu de addottrinarsi
# addottrinatisi
## Italià
### Verb

addottrinatisi
* participi passat masculí plural de addottrinarsi
# addottrinaste
## Italià
### Verb

addottrinaste
* segona persona plural (voi) del passat de addottrinare
* segona persona plural (voi) de l'imperfet de subjuntiu de addottrinare
# addottrinatasi
## Italià
### Verb

addottrinatasi
* participi passat femení singular de addottrinarsi
# addottrinassimo
## Italià
### Verb

addottrinassimo
* primera persona plural (noi) de l'imperfet de subjuntiu de addottrinare
# addottrinati
## Italià
### Verb

addottrinati
* participi passat masculí plural de addottrinare
# addottrinasti
## Italià
### Verb

addottrinasti
* segona persona singular (tu) del passat de addottrinare
# addottrinata
## Italià
### Verb

addottrinata
* participi passat femení singular de addottrinare
# addottrinatesi
## Italià
### Verb

addottrinatesi
* participi passat femení plural de addottrinarsi
# afermau
## Català
### Verb

afermau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de afermar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb afermar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fer·mau (3)
* Anagrames: afuarem, afuàrem
# afermava
## Català
### Verb

afermava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de afermar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de afermar.