OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# argelinos
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /aɾ.xeˈli.nos/, meridional /aɾ.heˈli.noh/
       Americà: alt /aɾ.xeˈli.n(o)s/, baix /aɾ.heˈli.noh/, austral /aɾ.xeˈli.nos/
   * Rimes: -inos

### Adjectiu

argelinos m. pl.
* forma plural de argelino

### Nom

argelinos m. pl.
* forma plural de argelino
# argelina
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /aɾ.xeˈli.na/, meridional /aɾ.heˈli.na/
       Americà: alt /aɾ.x(e)ˈli.na/, baix /aɾ.heˈli.na/, austral /aɾ.xeˈli.na/
   * Rimes: -ina

### Adjectiu

argelina f. ‎(plural argelinas)
* forma femenina de argelino

### Nom

argelina f. ‎(plural argelinas)
* forma femenina de argelino
# arganell
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.ɡəˈneʎ/, occidental /aɾ.ɣaˈneʎ/
   * Rimes: -eʎ
   * Homòfon: arguenell
   * Etimologia: (pendent)

### Nom

arganell m. ‎(plural arganells)
* Peça de fusta rectangular que a un extrem té una regata que encaixa en la part superior de la roda de popa, i a l'altre extrem té una altra regata enmig de la qual roda una corriola que serveix per a llevar l'àncora.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ga·nell (3)
* Anagrames: engallar, llagaren, llegaran
# argelaga
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.ʒəˈɫa.ɣə/, occidental /aɾ.d͡ʒeˈɫa.ɣa/
   * Rimes: -aɡa
   * Etimologia: D’un antic *aljelaga, de l'àrab andalusí *alyilāqa (clàssic جَوْلَق ‎(jawlaq)), de l'ibèric *aielaga de la mateixa arrel que Aielo.

### Nom

argelaga f. ‎(plural argelagues)
* Espècie de planta arbustiva de la família de les fabàcies, molt espinosa, de fulles simples i petites flors grogues agrupades en ramells (Genista scorpius).
* gatosa (Ulex parviflorus)

#### Variants

* argelac, argilaga, gatosa

#### Compostos i expressions

* argelaga menuda
* argelaga negra

#### Traduccions

* Anglès: gorse $^{(en)}$
* Castellà: aulaga $^{(es)}$ f., aliaga $^{(es)}$ f.
* Francès: genêt épineux $^{(fr)}$ m., genêt scorpion $^{(fr)}$ m.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ge·la·ga (4)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# aromatitzéssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɾu.mə.tiˈd͡ze.siw/ balear /ə.ɾo.mə.tiˈd͡ze.siw/, /ə.ɾu.mə.tiˈd͡ze.siw/ Occidental: nord-occidental /a.ɾo.ma.tiˈd͡ze.siw/, valencià /a.ɾo.ma.tiˈze.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

aromatitzéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aromatitzar.

### Miscel·lània

* Anagrama: atemoritzàssiu
# aromatitzí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɾu.mə.tiˈd͡zi/ balear /ə.ɾo.mə.tiˈd͡zi/, /ə.ɾu.mə.tiˈd͡zi/ Occidental: nord-occidental /a.ɾo.ma.tiˈd͡zi/, valencià /a.ɾo.ma.tiˈzi/
   * Rimes: -i

### Verb

aromatitzí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de aromatitzar.
# arome
## Català
### Verb

arome
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de aromar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb aromar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb aromar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb aromar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ro·me (3)
* Anagrama: amero
# aromem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɾuˈmɛm/ balear /ə.ɾoˈməm/, /ə.ɾuˈmɛm/ Occidental: /a.ɾoˈmem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

aromem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de aromar.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb aromar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb aromar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ro·mem (3)
* Anagrames: memora $^{(revers)}$, memorà
# aromaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɾuˈma.βəs/ balear /ə.ɾoˈma.vəs/, /ə.ɾuˈma.vəs/ Occidental: nord-occidental /a.ɾoˈma.βes/ valencià /a.ɾoˈma.ves/, /a.ɾoˈma.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

aromaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de aromar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ro·ma·ves (4)
* Anagrama: masovera
# aromatitzéssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɾu.mə.tiˈd͡ze.sim/ balear /ə.ɾo.mə.tiˈd͡ze.sim/, /ə.ɾu.mə.tiˈd͡ze.sim/ Occidental: nord-occidental /a.ɾo.ma.tiˈd͡ze.sim/, valencià /a.ɾo.ma.tiˈze.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

aromatitzéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aromatitzar.

### Miscel·lània

* Anagrama: atemoritzàssim
# aromava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɾuˈma.βə/ balear /ə.ɾoˈma.və/, /ə.ɾuˈma.və/ Occidental: nord-occidental /a.ɾoˈma.βa/ valencià /a.ɾoˈma.va/, /a.ɾoˈma.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

aromava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de aromar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de aromar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ro·ma·va (4)
* Anagrama: amaravo
# aromats
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɾuˈmats/ balear /ə.ɾoˈmats/, /ə.ɾuˈmats/ Occidental: /a.ɾoˈmats/
   * Rimes: -ats

### Verb

aromats
* Participi masculí plural del verb aromar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ro·mats (3)
* Anagrames: amortàs, astoram, mortasa, mortasà, tomaràs
# aromau
## Català
### Verb

aromau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de aromar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb aromar.
# aromaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɾuˈma.βən/ balear /ə.ɾoˈma.vən/, /ə.ɾuˈma.vən/ Occidental: nord-occidental /a.ɾoˈma.βen/ valencià /a.ɾoˈma.ven/, /a.ɾoˈma.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

aromaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de aromar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ro·ma·ven (4)
* Anagrames: arenàvom, romaneva
# arneu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ərˈnɛw/ balear /əɾˈnəw/, /ərˈnɛw/ Occidental: /aɾˈnew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

arneu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de arnar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb arnar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb arnar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·neu (2)
* Anagrames: neura, nuaré, rauen
# arnessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ərˈne.sis/, occidental /aɾˈne.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

arnessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arnar.

### Miscel·lània

* Anagrama: resassin
# arnessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ərˈne.sin/, occidental /aɾˈne.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

arnessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arnar.
# arnesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /ərˈne.səs/, occidental /aɾˈne.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

arnesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arnar.

### Miscel·lània

* Anagrama: resassen
# argumentavi
## Català
### Verb

argumentavi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de argumentar.
# argumente
## Català
### Verb

argumente
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de argumentar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb argumentar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb argumentar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb argumentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·gu·men·te (4)

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \ˌaɾ.ɣuˈmen.te\
       Americà: alt \ˌaɾ.ɣuˈmen.t(e)\, baix \ˌaɾ.ɣuˈmen.te\
   * Rimes: -ente

### Verb

argumente
* primera persona del singular (yo) del present de subjuntiu del verb argumentar
* tercera persona del singular (él, ella, usted) del present de subjuntiu del verb argumentar
* tercera persona del singular (él, ella, usted) de l'imperatiu del verb argumentar

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·gu·men·te (4)
* Anagrama: remugante
# argumentaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ər.ɡu.mənˈta.βəs/, balear /əɾ.ɣu.mənˈta.vəs/ Occidental: nord-occidental /ar.ɣu.menˈta.βes/ valencià /aɾ.ɣu.menˈta.ves/, /aɾ.ɣu.menˈta.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

argumentaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de argumentar.
# argumentavo
## Català
### Verb

argumentavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de argumentar.
# argumentau
## Català
### Verb

argumentau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de argumentar.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb argumentar.
# argumentaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ər.ɡu.mənˈta.βən/, balear /əɾ.ɣu.mənˈta.vən/ Occidental: nord-occidental /ar.ɣu.menˈta.βen/ valencià /aɾ.ɣu.menˈta.ven/, /aɾ.ɣu.menˈta.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

argumentaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de argumentar.
# argumentations
## Anglès
### Nom

argumentations
* forma plural de argumentation

## Francès

   * Pronúncia: /aʁ.ɡy.mɑ̃.taˈsjɔ̃/

### Nom

argumentations f. pl.
* forma plural de argumentation
# argumentation
## Anglès
### Nom

argumentation ‎(normalment incomptable, plural argumentations)
* argumentació

### Vegeu també

* argumentation. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].

## Francès

   * Pronúncia: /aʁ.ɡy.mɑ̃.taˈsjɔ̃/

### Nom

argumentation f. ‎(plural argumentations)
* argumentació

### Vegeu també

* argumentation. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# argumentava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ər.ɡu.mənˈta.βə/, balear /əɾ.ɣu.mənˈta.və/ Occidental: nord-occidental /ar.ɣu.menˈta.βa/ valencià /aɾ.ɣu.menˈta.va/, /aɾ.ɣu.menˈta.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

argumentava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de argumentar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de argumentar.
# arrombollar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rum.buˈʎa/ balear /ə.rom.boˈʎa/, /ə.rum.buˈʎa/ Occidental: nord-occidental /a.rom.boˈʎa/ valencià /a.rom.boˈʎaɾ/, /a.rom.boˈʎa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: arrombollà
   * Etimologia: Del prefix a- i rombollar, segle XIX.

### Verb

arrombollar trans., pron. ‎(pronominal arrombollar-se)
* arremolinar
* (septentrional) enrogallar

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: arrombollo, arrombolla, arrombollem Vocal rizotònica: /o/

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·rom·bo·llar (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# arromançàssiu
## Català
### Verb

arromançàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arromançar.
# arromançàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ru.mənˈsa.βəw/ balear /ə.ro.mənˈsa.vəw/, /ə.ru.mənˈsa.vəw/ Occidental: nord-occidental /a.ro.manˈsa.βew/ valencià /a.ro.manˈsa.vew/, /a.ro.manˈsa.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

arromançàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de arromançar.
# arramellam
## Català
### Verb

arramellam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de arramellar.
# arramellar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.rə.məˈʎa/ Occidental: nord-occidental /a.ra.meˈʎa/ valencià /a.ra.meˈʎaɾ/, /a.ra.meˈʎa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: arramellà
   * Etimologia: Del prefix a- i ramell.

### Verb

arramellar trans., pron. ‎(pronominal arramellar-se)
* Tallar les branques baixes i brots nous propers a la soca d'un arbust o arbre.
* Reunir-se en grups, de forma semblant als ramells.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: arramello, arramella, arramellem Vocal rizotònica: /e/

#### Traduccions

* Castellà: enfaldar $^{(es)}$
* Anglès: cluster $^{(en)}$
* Castellà: arracimarse $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ra·me·llar (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# arramellar-se
## Català
### Verb

arramellar-se
* Forma pronominal de arramellar.

### Miscel·lània

* Anagrama: arramellares
# arramellaran
## Català
### Verb

arramellaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de arramellar.
# argollam
## Català
### Verb

argollam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de argollar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·go·llam (3)
* Anagrama: margalló
# argollaren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ər.ɡuˈʎa.ɾən/ balear /əɾ.ɣoˈʎa.ɾən/, /ər.ɣuˈʎa.ɾən/ Occidental: /aɾ.ɣoˈʎa.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

argollaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de argollar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb argollar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·go·lla·ren (4)
* Anagrames: enrogallar, rellogaran
# argollares
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ər.ɡuˈʎa.ɾəs/ balear /əɾ.ɣoˈʎa.ɾəs/, /ər.ɣuˈʎa.ɾəs/ Occidental: /aɾ.ɣoˈʎa.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

argollares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de argollar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb argollar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·go·lla·res (4)
* Anagrames: argollar-se, rellogaràs
# argollar-se
## Català
### Verb

argollar-se
* Forma pronominal de argollar.

### Miscel·lània

* Anagrames: argollares, rellogaràs
# argollara
## Català
### Verb

argollara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb argollar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb argollar.
# argollaran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ər.ɡu.ʎəˈɾan/ balear /əɾ.ɣo.ʎəˈɾan/, /ər.ɣu.ʎəˈɾan/ Occidental: /aɾ.ɣo.ʎaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

argollaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de argollar.
# argollades
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ər.ɡuˈʎa.ðəs/ balear /əɾ.ɣoˈʎa.ðəs/, /ər.ɣuˈʎa.ðəs/ Occidental: /aɾ.ɣoˈʎa.ðes/
   * Rimes: -ades

### Verb

argollades
* Participi femení plural del verb argollar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·go·lla·des (4)
* Anagrames: desllogarà, godallares
# argollar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ər.ɡuˈʎa/ balear /əɾ.ɣoˈʎa/, /ər.ɣuˈʎa/ Occidental: nord-occidental /ar.ɣoˈʎa/ valencià /aɾ.ɣoˈʎaɾ/, /aɾ.ɣoˈʎa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: argollà
   * Etimologia: De argolla.

### Verb

argollar trans., pron. ‎(pronominal argollar-se)
* Posar dins d’una argolla.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: argollo, argolla, argollem Vocal rizotònica: /o/

#### Traduccions

* Castellà: anillar $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·go·llar (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# aristokratarenganako
## Basc
### Nom

aristokratarenganako
* genitiu locatiu indefinit de aristokrata
* genitiu locatiu definit singular de aristokrata
# aristokratarenganantz
## Basc
### Nom

aristokratarenganantz
* al·latiu direccional definit singular de aristokrata
* al·latiu direccional indefinit de aristokrata
# aristokratarengandik
## Basc
### Nom

aristokratarengandik
* ablatiu indefinit de aristokrata
* ablatiu definit singular de aristokrata
# aristokratarengatik
## Basc
### Nom

aristokratarengatik
* causal indefinit de aristokrata
* causal definit singular de aristokrata
# aristokratari
## Basc
### Nom

aristokratari
* datiu indefinit de aristokrata
* datiu definit singular de aristokrata
# aristokratarik
## Basc
### Nom

aristokratarik
* partitiu indefinit de aristokrata
# aristokratarentzat
## Basc
### Nom

aristokratarentzat
* benefactiu indefinit de aristokrata
* benefactiu definit singular de aristokrata
# aristokratatzat
## Basc
### Nom

aristokratatzat
* prolatiu indefinit de aristokrata
# aristokrataz
## Basc
### Nom

aristokrataz
* instrumental indefinit de aristokrata
* instrumental definit singular de aristokrata
# aristokratei
## Basc
### Nom

aristokratei
* datiu definit plural de aristokrata
# arrossaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ruˈsa.βən/ balear /ə.roˈsa.vən/, /ə.ruˈsa.vən/ Occidental: nord-occidental /a.roˈsa.βen/ valencià /a.roˈsa.ven/, /a.roˈsa.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

arrossaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de arrossar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ros·sa·ven (4)
* Anagrames: arronsaves, navarresos
# arrosse
## Català
### Verb

arrosse
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb arrossar-se.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb arrossar-se.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb arrossar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ros·se (3)
* Anagrames: arroses, arrosés, orsares, saorres
# arrapinyis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəˈpi.ɲis/, occidental /a.raˈpi.ɲis/
   * Rimes: -iɲis

### Verb

arrapinyis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb arrapinyar-se.
# arrapinyessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.piˈɲe.sis/, occidental /a.ra.piˈɲe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

arrapinyessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrapinyar-se.
# arrapinyin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəˈpi.ɲin/, occidental /a.raˈpi.ɲin/
   * Rimes: -iɲin

### Verb

arrapinyin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb arrapinyar-se.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb arrapinyar-se.
# arrapinyàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.piˈɲa.ɾəm/, occidental /a.ra.piˈɲa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

arrapinyàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de arrapinyar-se.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrapinyar-se.
# arrapinyàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.piˈɲa.ɾəw/, occidental /a.ra.piˈɲa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

arrapinyàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de arrapinyar-se.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrapinyar-se.
# arrapinyi
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəˈpi.ɲi/, occidental /a.raˈpi.ɲi/
   * Rimes: -iɲi

### Verb

arrapinyi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de arrapinyar-se.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb arrapinyar-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb arrapinyar-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb arrapinyar-se.
# arrapinyo
## Català
### Verb

arrapinyo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de arrapinyar-se.
# arranquessa
## Català
### Verb

arranquessa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrancar.
# arranquesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəŋˈke.səs/, occidental /a.raŋˈke.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

arranquesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrancar.
# arranquessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəŋˈke.sin/, occidental /a.raŋˈke.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

arranquessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrancar.
# arranques
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈraŋ.kəs/, occidental /aˈraŋ.kes/
   * Rimes: -aŋkes

### Verb

arranques
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de arrancar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb arrancar.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \aˈraŋ.kes\, meridional \aˈraŋ.keh\
       Americà: alt \aˈraŋ.k(e)s\, baix \aˈraŋ.keh\, austral \aˈraŋ.kes\
   * Rimes: -ankes

### Nom

arranques m. pl.
* forma plural de arranque
# arranquessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəŋˈke.sis/, occidental /a.raŋˈke.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

arranquessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrancar.
# arranqueu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rəŋˈkɛw/ balear /ə.rəŋˈkəw/, /ə.rəŋˈkɛw/ Occidental: /a.raŋˈkew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

arranqueu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de arrancar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb arrancar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb arrancar.
# arranqui
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈraŋ.ki/, occidental /aˈraŋ.ki/
   * Rimes: -aŋki

### Verb

arranqui
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de arrancar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb arrancar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb arrancar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb arrancar.
# arranquessi
## Català
### Verb

arranquessi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrancar.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrancar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ran·ques·si (4)
* Anagrama: arrasisquen
# arranquin
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈraŋ.kin/, occidental /aˈraŋ.kin/
   * Rimes: -aŋkin

### Verb

arranquin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb arrancar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb arrancar.
# arranquessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəŋˈke.sən/, occidental /a.raŋˈke.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

arranquessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrancar.
# arpegiassis
## Català
### Verb

arpegiassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arpegiar.
# arpegiassin
## Català
### Verb

arpegiassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arpegiar.
# arpegiava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ər.pə.ʒiˈa.βə/, balear /əɾ.pə.ʒiˈa.və/ Occidental: nord-occidental /ar.pe.ʒiˈa.βa/ valencià /aɾ.pe.d͡ʒiˈa.va/, /aɾ.pe.d͡ʒiˈa.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

arpegiava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de arpegiar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de arpegiar.
# arpegiaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ər.pə.ʒiˈa.βən/, balear /əɾ.pə.ʒiˈa.vən/ Occidental: nord-occidental /ar.pe.ʒiˈa.βen/ valencià /aɾ.pe.d͡ʒiˈa.ven/, /aɾ.pe.d͡ʒiˈa.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

arpegiaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de arpegiar.
# arpegiaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ər.pə.ʒiˈa.βəs/, balear /əɾ.pə.ʒiˈa.vəs/ Occidental: nord-occidental /ar.pe.ʒiˈa.βes/ valencià /aɾ.pe.d͡ʒiˈa.ves/, /aɾ.pe.d͡ʒiˈa.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

arpegiaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de arpegiar.
# arpegie
## Català
### Verb

arpegie
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de arpegiar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb arpegiar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb arpegiar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb arpegiar.
# arruixariven
## Català
### Verb

arruixariven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de arruixar.