OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# calaríeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /kə.ɫəˈɾi.əw/, occidental /ka.ɫaˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

calaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de calar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·la·rí·eu (4)
* Anagrames: aclaríeu, lacaríeu
# calàvom
## Català
### Verb

calàvom
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de calar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·là·vom (3)
* Anagrames: calmavo, lacàvom
# calaríem
## Català

   * Pronúncia: oriental /kə.ɫəˈɾi.əm/, occidental /ka.ɫaˈɾi.em/
   * Rimes: -iem

### Verb

calaríem
* Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de calar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·la·rí·em (4)
* Anagrames: aclameir, aclaríem, lacaríem
# caléssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /kəˈɫe.sim/, occidental /kaˈɫe.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

caléssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb calar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·lés·sim (3)
* Anagrames: alcéssim, calmessi
# calant
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kəˈɫan/ balear /kəˈɫant/, /kəˈɫan/ Occidental: nord-occidental /kaˈɫan/ valencià /kaˈɫant/, /kaˈɫan/
   * Rimes: -ant

### Verb

calant
* Gerundi del verb calar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·lant (2)
* Anagrames: cantal, lacant
# calessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /kəˈɫe.sən/, occidental /kaˈɫe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

calessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb calar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·les·sen (3)
* Anagrames: alcessen, senescal
# calàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kəˈɫa.βəw/, balear /kəˈɫa.vəw/ Occidental: nord-occidental /kaˈɫa.βew/ valencià /kaˈɫa.vew/, /kaˈɫa.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

calàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de calar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·là·veu (3)
* Anagrama: lacàveu
# calàssim
## Català
### Verb

calàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb calar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·làs·sim (3)
* Anagrames: lacàssim, malcasis
# calaran
## Català

   * Pronúncia: oriental /kə.ɫəˈɾan/, occidental /ka.ɫaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

calaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de calar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·la·ran (3)
* Anagrama: lacaran
# calariva
## Català
### Verb

calariva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de calar.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de calar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·la·ri·va (4)
* Anagrames: aclariva, calvària, clavària, lacariva
# caleguessen
## Català
### Verb

caleguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb calar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·le·gues·sen (4)
* Anagrama: alceguessen
# caleguem
## Català
### Verb

caleguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb calar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·le·guem (3)
* Anagrama: alceguem
# calarien
## Català

   * Pronúncia: oriental /kə.ɫəˈɾi.ən/, occidental /ka.ɫaˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

calarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de calar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·la·ri·en (4)
* Anagrames: aclarien, canalier, lacarien
# calassen
## Català
### Verb

calassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb calar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·las·sen (3)
* Anagrama: lacassen
# calasses
## Català
### Verb

calasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb calar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·las·ses (3)
* Anagrama: lacasses
# calegués
## Català
### Verb

calegués
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb calar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·le·gués (3)
* Anagrames: alcegués, càgueles
# caleguéssou
## Català
### Verb

caleguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb calar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·le·gués·sou (4)
* Anagrama: alceguéssou
# calis
## Català

   * Pronúncia: /ˈka.ɫis/
   * Rimes: -alis

### Verb

calis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb calar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·lis (2)
* Anagrames: alcis, ascli, asclí, Iscla, lacis, laics
# calàssiu
## Català
### Verb

calàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb calar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·làs·siu (3)
* Anagrames: Casalius, lacàssiu
# calàsseu
## Català
### Verb

calàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb calar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·làs·seu (3)
* Anagrames: aculessa, lacàsseu
# calàiem
## Català
### Verb

calàiem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de calar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·là·iem (3)
* Anagrames: aclameí, lacàiem
# calegueu
## Català
### Verb

calegueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb calar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·le·gueu (3)
* Anagrama: alcegueu
# rivals
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /riˈβaɫs/, balear /riˈvaɫs/ Occidental: nord-occidental /riˈβaɫs/ valencià /riˈvaɫs/, /riˈβaɫs/
   * Rimes: -als

### Adjectiu

rivals inv. pl.
* Forma plural de rival.

### Nom

rivals m. f. pl.
* Forma plural de rival.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ri·vals (2)
* Heterograma de 6 lletres (ailrsv)
* Anagrames: vilars, virals
# facilitats
## Català

   * Pronúncia: oriental /fə.si.ɫiˈtats/, occidental /fa.si.ɫiˈtats/
   * Rimes: -ats

### Nom

facilitats f. pl.
* Forma plural de facilitat.

### Miscel·lània

* Síl·labes: fa·ci·li·tats (4)
* Anagrama: altificats
# trams
## Català

   * Pronúncia: /ˈtɾams/
   * Rimes: -ams

### Nom

trams m. pl.
* Forma plural de tram.

### Miscel·lània

* Síl·labes: 1
* Anagrama: marts
# vermelleig
## Català
### Verb

vermelleig
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de vermellejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ver·me·lleig (3)
* Anagrames: vermellegi, vermellegí
# versejaren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /bər.səˈʒa.ɾən/ balear /vəɾ.səˈd͡ʒa.ɾən/, /vər.səˈʒa.ɾən/ Occidental: nord-occidental /ber.seˈʒa.ɾen/ valencià /veɾ.seˈd͡ʒa.ɾen/, /beɾ.seˈd͡ʒa.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

versejaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de versejar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb versejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ver·se·ja·ren (4)
* Anagrama: revenjar-se
# versegeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /bər.səˈʒɛw/ balear /vəɾ.səˈʒəw/, /vər.səˈʒɛw/ Occidental: nord-occidental /ber.seˈʒew/ valencià /veɾ.seˈd͡ʒew/, /beɾ.seˈd͡ʒew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

versegeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de versejar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb versejar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb versejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ver·se·geu (3)
* Anagrama: vegueres
# verseig
## Català
### Verb

verseig
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de versejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ver·seig (2)
* Anagrames: grèvies, grévies, revegis, versegi, versegí
# versejares
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /bər.səˈʒa.ɾəs/ balear /vəɾ.səˈd͡ʒa.ɾəs/, /vər.səˈʒa.ɾəs/ Occidental: nord-occidental /ber.seˈʒa.ɾes/ valencià /veɾ.seˈd͡ʒa.ɾes/, /beɾ.seˈd͡ʒa.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

versejares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de versejar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb versejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ver·se·ja·res (4)
* Anagrama: revessejar
# versege
## Català
### Verb

versege
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de versejar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb versejar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb versejar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb versejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ver·se·ge (3)
* Anagrames: reveges, revegés
# versegi
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /bərˈsɛ.ʒi/ balear /vəɾˈsə.ʒi/, /vərˈsɛ.ʒi/ Occidental: nord-occidental /berˈse.ʒi/ valencià /veɾˈse.d͡ʒi/, /beɾˈse.d͡ʒi/
   * Rimes: -ɛʒi

### Verb

versegi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de versejar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb versejar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb versejar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb versejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ver·se·gi (3)
* Anagrames: grèvies, grévies, revegis, verseig
# versejaria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /bər.sə.ʒəˈɾi.ə/, balear /vəɾ.sə.ʒəˈɾi.ə/ Occidental: nord-occidental /ber.se.ʒaˈɾi.a/ valencià /veɾ.se.d͡ʒaˈɾi.a/, /beɾ.se.d͡ʒaˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

versejaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de versejar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de versejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ver·se·ja·ri·a (5)
* Anagrama: variejares
# versegí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /bər.səˈʒi/, balear /vəɾ.səˈʒi/ Occidental: nord-occidental /ber.seˈʒi/ valencià /veɾ.seˈd͡ʒi/, /beɾ.seˈd͡ʒi/
   * Rimes: -i

### Verb

versegí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de versejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ver·se·gí (3)
* Anagrames: grèvies, grévies, revegis, verseig
# versegéssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /bər.səˈʒe.siw/, balear /vəɾ.səˈʒe.siw/ Occidental: nord-occidental /ber.seˈʒe.siw/ valencià /veɾ.seˈd͡ʒe.siw/, /beɾ.seˈd͡ʒe.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

versegéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb versejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ver·se·gés·siu (4)
* Anagrama: vireguesses
# vespregi
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /bəsˈpɾɛ.ʒi/ balear /vəsˈpɾə.ʒi/, /vəsˈpɾɛ.ʒi/ Occidental: nord-occidental /besˈpɾe.ʒi/ valencià /vesˈpɾe.d͡ʒi/, /besˈpɾe.d͡ʒi/
   * Rimes: -ɛʒi

### Verb

vespregi
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb vesprejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ves·pre·gi (3)
* Anagrama: prevegis
# vesprege
## Català
### Verb

vesprege
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb vesprejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ves·pre·ge (3)
* Anagrames: preveges, prevegés
# envesprís
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bəsˈpɾis/, balear /əɱ.vəsˈpɾis/ Occidental: nord-occidental /em.besˈpɾis/ valencià /eɱ.vesˈpɾis/, /em.besˈpɾis/
   * Rimes: -is

### Verb

envesprís
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb envesprir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ves·prís (3)
* Anagrama: prevessin
# envesprí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bəsˈpɾi/, balear /əɱ.vəsˈpɾi/ Occidental: nord-occidental /em.besˈpɾi/ valencià /eɱ.vesˈpɾi/, /em.besˈpɾi/
   * Rimes: -i

### Verb

envesprí
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de envesprir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ves·prí (3)
* Anagrama: prenives
# envesprira
## Català
### Verb

envesprira
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb envesprir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ves·pri·ra (4)
* Anagrames: esparverin, respiraven
# envesprirà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bəs.pɾiˈɾa/, balear /əɱ.vəs.pɾiˈɾa/ Occidental: nord-occidental /em.bes.pɾiˈɾa/ valencià /eɱ.ves.pɾiˈɾa/, /em.bes.pɾiˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

envesprirà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de envesprir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ves·pri·rà (4)
* Anagrames: esparverin, respiraven
# estranguli
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.tɾəŋˈɡu.ɫi/, occidental /es.tɾaŋˈɡu.ɫi/
   * Rimes: -uli

### Verb

estranguli
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de estrangular.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb estrangular.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb estrangular.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb estrangular.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·tran·gu·li (4)
* Heterograma de 10 lletres (aegilnrstu)
* Anagrames: triangules, triangulés
# estrangulí
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.tɾəŋ.ɡuˈɫi/, occidental /es.tɾaŋ.ɡuˈɫi/
   * Rimes: -i

### Verb

estrangulí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de estrangular.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·tran·gu·lí (4)
* Heterograma de 10 lletres (aegilnrstu)
* Anagrames: triangules, triangulés

## Català antic
### Verb

estrangulí
* primera persona singular (io, yo, jo) del passat de estrangular
# estrangulavi
## Català
### Verb

estrangulavi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de estrangular.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·tran·gu·la·vi (5)
* Anagrama: triangulaves
# estrangulessi
## Català
### Verb

estrangulessi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb estrangular.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·tran·gu·les·si (5)
* Anagrama: triangulesses
# arrigolés
## Català
### Verb

arrigolés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrigolar-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrigolar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ri·go·lés (4)
* Anagrama: gloriar-se
# arrigolem
## Català
### Verb

arrigolem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de arrigolar-se.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb arrigolar-se.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb arrigolar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ri·go·lem (4)
* Anagrames: migrolaré, morralegi, morralegí
# arrigoles
## Català
### Verb

arrigoles
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de arrigolar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ri·go·les (4)
* Anagrama: gloriar-se
# arrigolares
## Català
### Verb

arrigolares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de arrigolar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ri·go·la·res (5)
* Anagrama: arrigolar-se
# arrim
## Català
### Verb

arrim
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de arrimar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·rim (2)
* Anagrames: marri, marrí, mirar, mirra $^{(revers)}$, mirrà, rimar
# arrimàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.riˈma.ɾəw/, occidental /a.riˈma.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

arrimàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de arrimar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrimar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ri·mà·reu (4)
* Anagrames: amarrireu, amarríreu, arruaríem, marraríeu
# arrimàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.riˈma.βəw/, balear /ə.riˈma.vəw/ Occidental: nord-occidental /a.riˈma.βew/ valencià /a.riˈma.vew/, /a.riˈma.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

arrimàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de arrimar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ri·mà·veu (4)
* Anagrama: armaríveu
# arrimassen
## Català
### Verb

arrimassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrimar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ri·mas·sen (4)
* Anagrames: amarressin, amarrissen, arranéssim
# arrimàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.riˈma.ɾəm/, occidental /a.riˈma.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

arrimàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de arrimar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrimar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ri·mà·rem (4)
* Anagrames: amarrirem, amarrírem, marraríem
# arrimaràs
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ri.məˈɾas/, occidental /a.ri.maˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

arrimaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de arrimar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ri·ma·ràs (4)
* Anagrama: amarriràs
# arrimàssiu
## Català
### Verb

arrimàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrimar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ri·màs·siu (4)
* Anagrama: amarríssiu
# arrimàssim
## Català
### Verb

arrimàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrimar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ri·màs·sim (4)
* Isograma de 5 lletres × 2 (10)
* Anagrama: amarríssim
# arrimaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.riˈma.βən/, balear /ə.riˈma.vən/ Occidental: nord-occidental /a.riˈma.βen/ valencià /a.riˈma.ven/, /a.riˈma.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

arrimaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de arrimar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ri·ma·ven (4)
* Anagrama: armariven
# arrima
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈri.mə/, occidental /aˈri.ma/
   * Rimes: -ima

### Verb

arrima
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de arrimar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb arrimar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ri·ma (3)
* Anagrames: amarri, amarrí, armari, arraïm, arriam, mirara, mirarà, raïmar
# arrimà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.riˈma/, occidental /a.riˈma/
   * Rimes: -a

### Verb

arrimà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de arrimar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ri·mà (3)
* Anagrames: amarri, amarrí, armari, arraïm, arriam, mirara, mirarà, raïmar
# arrimàvem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.riˈma.βəm/, balear /ə.riˈma.vəm/ Occidental: nord-occidental /a.riˈma.βem/ valencià /a.riˈma.vem/, /a.riˈma.βem/
   * Rimes: -avem

### Verb

arrimàvem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de arrimar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ri·mà·vem (4)
* Anagrama: armarívem
# arrimaríem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ri.məˈɾi.əm/, occidental /a.ri.maˈɾi.em/
   * Rimes: -iem

### Verb

arrimaríem
* Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de arrimar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ri·ma·rí·em (5)
* Anagrama: amarriríem
# arrimaren
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.riˈma.ɾən/, occidental /a.riˈma.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

arrimaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de arrimar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrimar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ri·ma·ren (4)
* Anagrames: amarriren, marrarien, narraríem
# arrimaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.riˈma.βəs/, balear /ə.riˈma.vəs/ Occidental: nord-occidental /a.riˈma.βes/ valencià /a.riˈma.ves/, /a.riˈma.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

arrimaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de arrimar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ri·ma·ves (4)
* Anagrama: armarives
# arrimaries
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ri.məˈɾi.əs/, occidental /a.ri.maˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

arrimaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de arrimar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ri·ma·ri·es (5)
* Anagrama: amarriries
# arrimarien
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ri.məˈɾi.ən/, occidental /a.ri.maˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

arrimarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de arrimar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ri·ma·ri·en (5)
* Anagrama: amarririen
# arrimésseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.riˈme.səw/, occidental /a.riˈme.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

arrimésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrimar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ri·més·seu (4)
* Anagrama: mesuraries
# arrimau
## Català
### Verb

arrimau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de arrimar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb arrimar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ri·mau (3)
* Anagrames: amarriu, muraria, rumiara, rumiarà
# arrimat
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.riˈmat/, occidental /a.riˈmat/
   * Rimes: -at

### Verb

arrimat
* Participi masculí singular del verb arrimar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ri·mat (3)
* Anagrames: amarrit, trairam
# arrimen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈri.mən/, occidental /aˈri.men/
   * Rimes: -imen

### Verb

arrimen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de arrimar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb arrimar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb arrimar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ri·men (3)
* Anagrames: mariner, miraren
# arrimem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.riˈmɛm/ balear /ə.riˈməm/, /ə.riˈmɛm/ Occidental: /a.riˈmem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

arrimem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de arrimar.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb arrimar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb arrimar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ri·mem (3)
* Anagrames: mirarem, miràrem
# arrimarem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ri.məˈɾɛm/ balear /ə.ri.məˈɾəm/, /ə.ri.məˈɾɛm/ Occidental: /a.ri.maˈɾem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

arrimarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de arrimar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ri·ma·rem (4)
* Anagrames: amarrirem, amarrírem, marraríem
# arrimarà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ri.məˈɾa/, occidental /a.ri.maˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

arrimarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de arrimar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ri·ma·rà (4)
* Anagrames: amarrira, amarrirà, arraïmar, marraria
# arrimara
## Català
### Verb

arrimara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrimar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrimar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ri·ma·ra (4)
* Anagrames: amarrira, amarrirà, arraïmar, marraria
# arrimaran
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ri.məˈɾan/, occidental /a.ri.maˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

arrimaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de arrimar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ri·ma·ran (4)
* Anagrama: amarriran
# arrimats
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.riˈmats/, occidental /a.riˈmats/
   * Rimes: -ats

### Verb

arrimats
* Participi masculí plural del verb arrimar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ri·mats (3)
* Anagrama: amarrits
# arrimam
## Català
### Verb

arrimam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de arrimar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ri·mam (3)
* Anagrama: amarrim