OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# al·lòfon
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɫˈɫɔ.fun/, /əˈɫɔ.fun/ balear /əɫˈɫɔ.fon/, /əɫˈɫɔ.fun/ Occidental: /aɫˈɫɔ.fon/, /aˈɫɔ.fon/
   * Rimes: -ɔfon
   * Etimologia: Del grec antic ἀλλόφωνος ‎(allóphōnos, «de veu estranya»), de ἄλλος ‎(állos, «altre») i -φωνος ‎(phōnos, «so»), equivalent al prefix al·lo- i el sufix -fon, segle XX; amb l'accent dislocat (al·lofon).

### Nom

al·lòfon m. ‎(plural al·lòfons)
* Variant d’un fonema que apareix en un context determinat.
    «En català i en castellà el fonema /d/ té dos al·lòfons: un d'oclusiu [d] que apareix en posició inicial de paraula després de pausa i un d’aproximant [ð] que apareix en posició intervocàlica.» (Olga Soler Vilageliu, Psicologia del llenguatge, UOC, 2006, ISBN 9788497881586)

#### Traduccions

* Anglès: allophone $^{(en)}$
* Castellà: alófono $^{(es)}$ m.
* Francès: allophone $^{(fr)}$ m.
* Italià: allofono $^{(it)}$ m.

### Adjectiu

al·lòfon m. ‎(femení al·lòfona, plural masculí al·lòfons, plural femení al·lòfones)
* De llengua usual o materna diferent de l'oficial o majoritària del país.
    «El ritme de la immigració —sempre al·lòfona— no para i no pararà en els decennis que vénen, ja se sap prou bé.» (Joan Peytaví Deixona, El català al nord de Catalunya a principi del segle XXI, 2016, ISBN 9788499653204)

#### Relacionats

* al·loglot

#### Traduccions

* Anglès: allophone $^{(en)}$
* Castellà: alófono $^{(es)}$
* Francès: allophone $^{(fr)}$
* Italià: allofono $^{(it)}$

### Nom

al·lòfon m. ‎(plural al·lòfons, femení al·lòfona)
* Persona amb llengua usual o materna diferent de l’oficial o majoritària del país.
    «Si traiem el nas per Europa, comprovarem que no hi ha cap comunitat lingüística de petites dimensions en què no s'hagi generalitzat l'ús d'una segona llengua (generalment l'anglès) com a llengua de relació amb els al·lòfons.» (Francesc Vallverdú, L'ús del català: un futur controvertit, 1990, ISBN 9788429731477)

### Miscel·lània

* Síl·labes: al·lò·fon (3)

### Referències

* ↑ Moll, Juli, «Exigència en la correcció dels cultismes», Cercle Vallcorba.

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC
# al·lòfons
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɫˈɫɔ.funs/, /əˈɫɔ.funs/ balear /əɫˈɫɔ.fons/, /əɫˈɫɔ.funs/ Occidental: /aɫˈɫɔ.fons/, /aˈɫɔ.fons/
   * Rimes: -ɔfons

### Nom

al·lòfons m. pl.
* Forma plural de al·lòfon.

### Adjectiu

al·lòfons m. pl.
* Forma plural de al·lòfon.

### Miscel·lània

* Síl·labes: al·lò·fons (3)
# al·lòcton
## Català

   * Pronúncia: oriental /əɫˈɫɔk.tun/, occidental /aɫˈɫɔk.ton/
   * Etimologia: Del prefix al·lo- ‎(«altre, del grec antic ἄλλος ‎(állos)») i el grec antic χθών ‎(khthōn, «terra, sòl»).

### Adjectiu

al·lòcton m. ‎(femení al·lòctona, plural masculí al·lòctons, plural femení al·lòctones)
* (geologia) Material (ja sigui mineral, fragments de roques detrítiques o matèria orgànica) nouvingut d'altres zones formacionals, i que s'acumula en una conca sedimentària, i que és estudiat per les seves característiques de formació forana.
* (biologia) Espècie introduïda.

#### Antònims

* autòcton, genuí, oriünd, aborigen

#### Traduccions

* Anglès: allochthonous $^{(en)}$
* Castellà: alóctono $^{(es)}$
* Francès: allochtone $^{(fr)}$
* Italià: alloctono $^{(it)}$ m.
* Portuguès: alóctone $^{(pt)}$ m. f.

### Miscel·lània

* Síl·labes: al·lòc·ton (3)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# al·lòfona
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɫˈɫɔ.fu.nə/, /əˈɫɔ.fu.nə/ balear /əɫˈɫɔ.fo.nə/, /əɫˈɫɔ.fu.nə/ Occidental: /aɫˈɫɔ.fo.na/, /aˈɫɔ.fo.na/
   * Rimes: -ɔfona

### Adjectiu

al·lòfona f. ‎(plural al·lòfones)
* Forma femenina de al·lòfon.

### Nom

al·lòfona f. ‎(plural al·lòfones)
* Forma femenina de al·lòfon.

### Miscel·lània

* Síl·labes: al·lò·fo·na (4)
# amartellaràs
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.mər.tə.ʎəˈɾas/, occidental /a.maɾ.te.ʎaˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

amartellaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de amartellar.
# amartellassis
## Català
### Verb

amartellassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb amartellar.
# amartellaríeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.mər.tə.ʎəˈɾi.əw/, occidental /a.maɾ.te.ʎaˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

amartellaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de amartellar.
# amartellaré
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.mər.tə.ʎəˈɾe/, occidental /a.maɾ.te.ʎaˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

amartellaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de amartellar.
# amartellassen
## Català
### Verb

amartellassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb amartellar.
# amartellasses
## Català
### Verb

amartellasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb amartellar.
# amartellassin
## Català
### Verb

amartellassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb amartellar.
# ambirebbero
## Italià
### Verb

ambirebbero
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del condicional de ambire
# ambiremo
## Italià
### Verb

ambiremo
* primera persona plural (noi) del futur de ambire
# ambiremmo
## Italià
### Verb

ambiremmo
* primera persona plural (noi) del condicional de ambire
# ambiresti
## Italià
### Verb

ambiresti
* segona persona singular (tu) del condicional de ambire
# ambirai
## Italià
### Verb

ambirai
* segona persona singular (tu) del futur de ambire
# ambire
## Italià

   * Pronúncia: /amˈbiː.re/
   * Etimologia: Del llatí ambīre.

### Verb

ambire trans., intr.
* ambicionar, anhelar

#### Conjugació
### Miscel·lània

* Síl·labes: am·bì·re (3)
* Heterograma de 6 lletres (abeimr)

## Llatí

   * Pronúncia: /amˈbiː.rɛ/

### Verb

ambīre
* infinitiu del present actiu de ambiō
# ambiranno
## Italià
### Verb

ambiranno
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del futur de ambire
# ambireste
## Italià
### Verb

ambireste
* segona persona plural (voi) del condicional de ambire
# ambirebbe
## Italià
### Verb

ambirebbe
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del condicional de ambire
# ambirei
## Italià
### Verb

ambirei
* primera persona singular (io) del condicional de ambire
# alforrareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɫ.fu.rəˈɾɛw/ balear /əɫ.fo.rəˈɾəw/, /əɫ.fu.rəˈɾɛw/ Occidental: /aɫ.fo.raˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

alforrareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de alforrar.
# alforraria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɫ.fu.rəˈɾi.ə/ balear /əɫ.fo.rəˈɾi.ə/, /əɫ.fu.rəˈɾi.ə/ Occidental: /aɫ.fo.raˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

alforraria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de alforrar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de alforrar.
# alforraries
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɫ.fu.rəˈɾi.əs/ balear /əɫ.fo.rəˈɾi.əs/, /əɫ.fu.rəˈɾi.əs/ Occidental: /aɫ.fo.raˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

alforraries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de alforrar.
# alforraré
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɫ.fu.rəˈɾe/ balear /əɫ.fo.rəˈɾe/, /əɫ.fu.rəˈɾe/ Occidental: /aɫ.fo.raˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

alforraré
* Primera persona del singular (jo) del futur de alforrar.
# alforraren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɫ.fuˈra.ɾən/ balear /əɫ.foˈra.ɾən/, /əɫ.fuˈra.ɾən/ Occidental: /aɫ.foˈra.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

alforraren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de alforrar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb alforrar.
# alforraràs
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɫ.fu.rəˈɾas/ balear /əɫ.fo.rəˈɾas/, /əɫ.fu.rəˈɾas/ Occidental: /aɫ.fo.raˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

alforraràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de alforrar.
# alforrares
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɫ.fuˈra.ɾəs/ balear /əɫ.foˈra.ɾəs/, /əɫ.fuˈra.ɾəs/ Occidental: /aɫ.foˈra.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

alforrares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de alforrar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb alforrar.
# alforrarien
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɫ.fu.rəˈɾi.ən/ balear /əɫ.fo.rəˈɾi.ən/, /əɫ.fu.rəˈɾi.ən/ Occidental: /aɫ.fo.raˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

alforrarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de alforrar.
# alforrarà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɫ.fu.rəˈɾa/ balear /əɫ.fo.rəˈɾa/, /əɫ.fu.rəˈɾa/ Occidental: /aɫ.fo.raˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

alforrarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de alforrar.
# amargàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.mərˈɡa.ɾəm/, occidental /a.maɾˈɣa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

amargàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de amargar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb amargar.

### Miscel·lània

* Anagrames: agramarem, agramàrem
# amargàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.mərˈɡa.ɾəw/, occidental /a.maɾˈɣa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

amargàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de amargar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb amargar.

### Miscel·lània

* Anagrames: agramareu, agramàreu
# amargàs
## Català
### Verb

amargàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb amargar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb amargar.
# amargàssem
## Català
### Verb

amargàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb amargar.

### Miscel·lània

* Anagrama: agramàssem
# amargàsseu
## Català
### Verb

amargàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb amargar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mar·gàs·seu (4)
* Anagrames: agramàsseu, amarguessa
# amargàssim
## Català
### Verb

amargàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb amargar.
# amargàssiu
## Català
### Verb

amargàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb amargar.
# amargàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.mərˈɡa.βəw/, balear /ə.məɾˈɣa.vəw/ Occidental: nord-occidental /a.marˈɣa.βew/ valencià /a.maɾˈɣa.vew/, /a.maɾˈɣa.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

amargàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de amargar.

### Miscel·lània

* Anagrama: agramàveu
# ambicionem
## Català

   * Pronúncia: oriental /əm.bi.si.uˈnɛm/, occidental /am.bi.si.oˈnem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

ambicionem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de ambicionar.
    [Nosaltres] ambicionem o ambicionam.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb ambicionar.
    [Que nosaltres] ambicionem.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb ambicionar.
    Ambicionem [nosaltres].

### Miscel·lània

* Síl·labes: am·bi·ci·o·nem (5)
* Anagrama: combinàiem
# ambiciones
## Català

   * Pronúncia: oriental /əm.bi.siˈo.nəs/, occidental /am.bi.siˈo.nes/
   * Rimes: -ones

### Verb

ambiciones
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de ambicionar.
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb ambicionar.
    [Que tu] ambicionis o ambiciones; [tu] no ambicionis o ambiciones.

### Miscel·lània

* Síl·labes: am·bi·ci·o·nes (5)
* Anagrama: combinaies

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /am.biˈθjo.nes/, meridional /am.biˈθjo.neh/
       Americà: alt /am.biˈsjo.n(e)s/, baix /am.biˈsjo.neh/, austral /am.biˈsjo.nes/
   * Rimes: -ones

### Nom

ambiciones f. pl.
* forma plural de ambición
# ambicionessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əm.bi.si.uˈne.sən/, occidental /am.bi.si.oˈne.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

ambicionessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb ambicionar.
    [Ells/elles/vostès] ambicionessin, ambicionessen, ambicionassen, ambicionassin o ambicionaren.
# ambicionessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /əm.bi.si.uˈne.sis/, occidental /am.bi.si.oˈne.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

ambicionessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb ambicionar.
    [Tu] ambicionessis, ambicionesses, ambicionasses, ambicionassis o ambicionares.
# ambicioni
## Català

   * Pronúncia: oriental /əm.bi.siˈo.ni/, occidental /am.bi.siˈo.ni/
   * Rimes: -oni

### Verb

ambicioni
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de ambicionar.
    Forma septentrional: [jo] ambiciono, ambicione, ambicion o ambicioni.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb ambicionar.
    [Que jo] ambicioni o ambicione.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb ambicionar.
    [Que ell/ella/vostè] ambicioni o ambicione.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb ambicionar.
    Ambicioni o ambicione [ell/ella/vostè].
# ambicionin
## Català

   * Pronúncia: oriental /əm.bi.siˈo.nin/, occidental /am.bi.siˈo.nin/
   * Rimes: -onin

### Verb

ambicionin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb ambicionar.
    [Que ells/elles/vostès] ambicionin o ambicionen.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb ambicionar.
    Ambicionin o ambicionen [ells/elles/vostès].
# ambicionen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əm.bi.siˈo.nən/, occidental /am.bi.siˈo.nen/
   * Rimes: -onen

### Verb

ambicionen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de ambicionar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb ambicionar.
    [Que ells/elles/vostès] ambicionin o ambicionen.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb ambicionar.
    Ambicionin o ambicionen [ells/elles/vostès].

### Miscel·lània

* Síl·labes: am·bi·ci·o·nen (5)
* Anagrama: combinaien
# ambicionesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /əm.bi.si.uˈne.səs/, occidental /am.bi.si.oˈne.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

ambicionesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb ambicionar.
    [Tu] ambicionessis, ambicionesses, ambicionasses, ambicionassis o ambicionares.
# ambicionessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /əm.bi.si.uˈne.sin/, occidental /am.bi.si.oˈne.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

ambicionessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb ambicionar.
    [Ells/elles/vostès] ambicionessin, ambicionessen, ambicionassen, ambicionassin o ambicionaren.
# ambicioneu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bi.si.uˈnɛw/ balear /əm.bi.si.oˈnəw/, /əm.bi.si.uˈnɛw/ Occidental: /am.bi.si.oˈnew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

ambicioneu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de ambicionar.
    [Vosaltres/vós] ambicioneu o ambicionau.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb ambicionar.
    [Que vosaltres/vós] ambicioneu.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb ambicionar.
    Ambicioneu o ambicionau [vosaltres/vós].

### Miscel·lània

* Síl·labes: am·bi·ci·o·neu (5)
* Anagrama: combinàieu
# amanerin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.məˈne.ɾin/, occidental /a.maˈne.ɾin/
   * Rimes: -eɾin

### Verb

amanerin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb amanerar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb amanerar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ma·ne·rin (4)
* Anagrames: amaniren, amarinen, animaren, manarien
# amaneris
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.məˈne.ɾis/, occidental /a.maˈne.ɾis/
   * Rimes: -eɾis

### Verb

amaneris
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb amanerar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ma·ne·ris (4)
* Anagrames: amanir-se, amanires, amansiré, amarines, amarinés, animar-se, animares, anisarem, anisàrem, ansaríem, manaries, samarien, sanaríem
# amanereu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.mə.nəˈɾɛw/ balear /ə.mə.nəˈɾəw/, /ə.mə.nəˈɾɛw/ Occidental: /a.ma.neˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

amanereu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de amanerar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb amanerar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb amanerar.
# amaneràs
## Català
### Verb

amaneràs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb amanerar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb amanerar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ma·ne·ràs (4)
* Anagrama: amansaré
# amanero
## Català

   * Pronúncia: central /ə.məˈne.ɾu/, occidental /a.maˈne.ɾo/
   * Rimes: -eɾo

### Verb

amanero
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de amanerar.
# amanerà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.mə.nəˈɾa/, occidental /a.ma.neˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

amanerà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de amanerar.
# amaneràrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.mə.nəˈɾa.ɾəm/, occidental /a.ma.neˈɾa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

amaneràrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de amanerar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb amanerar.
# amaneressis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.mə.nəˈɾe.sis/, occidental /a.ma.neˈɾe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

amaneressis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb amanerar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ma·ne·res·sis (5)
* Anagrama: amarinesses
# amaneràreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.mə.nəˈɾa.ɾəw/, occidental /a.ma.neˈɾa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

amaneràreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de amanerar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb amanerar.
# amaneri
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.məˈne.ɾi/, occidental /a.maˈne.ɾi/
   * Rimes: -eɾi

### Verb

amaneri
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de amanerar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb amanerar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb amanerar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb amanerar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ma·ne·ri (4)
* Anagrames: aïnarem, aïnàrem, amaniré, amarien, amarine, anaríem, animaré, armaien, armènia, Armènia, menaria
# algaliés
## Català

   * Pronúncia: oriental /əɫ.ɣə.ɫiˈes/, occidental /aɫ.ɣa.ɫiˈes/
   * Rimes: -es

### Verb

algaliés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb algaliar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb algaliar.
# algaliéssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /əɫ.ɣə.ɫiˈe.sim/, occidental /aɫ.ɣa.ɫiˈe.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

algaliéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb algaliar.
# algaliéssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əɫ.ɣə.ɫiˈe.siw/, occidental /aɫ.ɣa.ɫiˈe.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

algaliéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb algaliar.
# algaliàssiu
## Català
### Verb

algaliàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb algaliar.
# algaliéssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /əɫ.ɣə.ɫiˈe.səm/, occidental /aɫ.ɣa.ɫiˈe.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

algaliéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb algaliar.
# algaliésseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əɫ.ɣə.ɫiˈe.səw/, occidental /aɫ.ɣa.ɫiˈe.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

algaliésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb algaliar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: al·ga·li·és·seu (5)
* Anagrama: aïlleguessa
# algaliàsseu
## Català
### Verb

algaliàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb algaliar.
# algaliàssim
## Català
### Verb

algaliàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb algaliar.
# algaliàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɫ.ɣə.ɫiˈa.βəw/, balear /əɫ.ɣə.ɫiˈa.vəw/ Occidental: nord-occidental /aɫ.ɣa.ɫiˈa.βew/ valencià /aɫ.ɣa.ɫiˈa.vew/, /aɫ.ɣa.ɫiˈa.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

algaliàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de algaliar.
# amanyog
## Català
### Verb

amanyog
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de amanyogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ma·nyog (3)
* Anagrama: maganyo
# amanyagàssiu
## Català
### Verb

amanyagàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb amanyagar.
# amanyogam
## Català
### Verb

amanyogam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de amanyogar.
# amanyagàsseu
## Català
### Verb

amanyagàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb amanyagar.
# amanyagàssim
## Català
### Verb

amanyagàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb amanyagar.
# amanyoga
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.məˈɲɔ.ɣə/ Occidental: nord-occidental /a.maˈɲɔ.ɣa/ valencià /a.maˈɲɔ.ɣa/, /a.maˈɲɔ.ɣɔ/
   * Rimes: -ɔɡa

### Verb

amanyoga
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de amanyogar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb amanyogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ma·nyo·ga (4)
* Anagrama: amanyago
# amanyagàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.mə.ɲəˈɣa.βəw/, balear /ə.mə.ɲəˈɣa.vəw/ Occidental: nord-occidental /a.ma.ɲaˈɣa.βew/ valencià /a.ma.ɲaˈɣa.vew/, /a.ma.ɲaˈɣa.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

amanyagàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de amanyagar.
# amoreggiassi
## Italià
### Verb

amoreggiassi
* primera persona singular (io) de l'imperfet de subjuntiu de amoreggiare
* segona persona singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu de amoreggiare
# amoreggiate
## Italià
### Verb

amoreggiate
* participi passat femení plural de amoreggiare
* segona persona plural (voi) del present d'indicatiu de amoreggiare
* segona persona plural (voi) del present de subjuntiu de amoreggiare
* segona persona plural (voi) de l'imperatiu de amoreggiare
# amoreggiati
## Italià
### Verb

amoreggiati
* participi passat masculí plural de amoreggiare
# amoreggiato
## Italià
### Verb

amoreggiato m. ‎(femení amoreggiata, plural masculí amoreggiati, plural femení amoreggiate)
* participi passat masculí singular de amoreggiare
# amoreggiassimo
## Italià
### Verb

amoreggiassimo
* primera persona plural (noi) de l'imperfet de subjuntiu de amoreggiare
# amoreggiata
## Italià
### Verb

amoreggiata
* participi passat femení singular de amoreggiare
# amoreggiassero
## Italià
### Verb

amoreggiassero
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperfet de subjuntiu de amoreggiare
# amoreggiava
## Italià
### Verb

amoreggiava
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperfet d'indicatiu de amoreggiare
# amoreggiaste
## Italià
### Verb

amoreggiaste
* segona persona plural (voi) del passat de amoreggiare
* segona persona plural (voi) de l'imperfet de subjuntiu de amoreggiare
# amoreggiasti
## Italià
### Verb

amoreggiasti
* segona persona singular (tu) del passat de amoreggiare