OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# afanyeguéssou
## Català
### Verb

afanyeguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb afanyar.
# adondàs
## Català
### Verb

adondàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb adondar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb adondar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·don·dàs (3)
* Anagrama: sondada
# adondàssim
## Català
### Verb

adondàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb adondar.
# adondàreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ðunˈda.ɾəw/ balear /ə.ðonˈda.ɾəw/, /ə.ðunˈda.ɾəw/ Occidental: /a.ðonˈda.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

adondàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de adondar.
# adondàsseu
## Català
### Verb

adondàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb adondar.
# adondàveu
## Català
### Verb

adondàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de adondar.
# adondés
## Català
### Verb

adondés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb adondar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb adondar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·don·dés (3)
* Anagrames: donades, ondades
# adondàssem
## Català
### Verb

adondàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb adondar.
# adondàrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ðunˈda.ɾəm/ balear /ə.ðonˈda.ɾəm/, /ə.ðunˈda.ɾəm/ Occidental: /a.ðonˈda.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

adondàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de adondar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·don·dà·rem (4)
* Anagrama: Andròmeda
# adondàssiu
## Català
### Verb

adondàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb adondar.
# aferrallàssiu
## Català
### Verb

aferrallàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aferrallar-se.
# aferrallés
## Català
### Verb

aferrallés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb aferrallar-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb aferrallar-se.
# aferralléssim
## Català
### Verb

aferralléssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aferrallar-se.
# aferrallí
## Català
### Verb

aferrallí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de aferrallar-se.
# aferrallàssim
## Català
### Verb

aferrallàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aferrallar-se.
# aferralléssem
## Català
### Verb

aferralléssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aferrallar-se.
# aferralléssiu
## Català
### Verb

aferralléssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aferrallar-se.
# aferrallàveu
## Català
### Verb

aferrallàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de aferrallar-se.
# aferrallésseu
## Català
### Verb

aferrallésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aferrallar-se.
# affeurer
## Francès mitjà

   * Pronúncia: /a.fø.ʁe/

### Verb

affeurer
* forma alternativa de afforer ‎(«aforar»)
# affichage HUD
## Francès
### Nom

affichage HUD m. ‎(plural affichages HUD)
* (videojocs) indicador en pantalla

#### Sinònims

* affichage à tête haute

### Vegeu també

* affichage HUD. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# affettività
## Italià

   * Pronúncia: /af.fet.ti.viˈta/

### Nom

affettività f. ‎(plural invariable)
* afectivitat

### Miscel·lània

* Síl·labes: af·fet·ti·vi·tà (5)
# affetto
## Italià

   * Pronúncia: /afˈfɛt.to/

### Nom

affetto m. ‎(plural affetti)
* afecte

### Miscel·lània

* Síl·labes: af·fèt·to (3)
# affettuosamente
## Italià

   * Pronúncia: /af.fet.tuˌo.saˈmen.te/
   * Etimologia: De affettuoso i el sufix -mente.

### Adverbi

affettuosamente
* afectuosament

### Miscel·lània

* Síl·labes: af·fet·tu·o·sa·mén·te (7)
# affezioni
## Italià

   * Pronúncia: /af.fetˈt͡sjoː.ni/

### Nom

affezioni f. pl.
* forma plural de affezione
# affezionatamente
## Italià

   * Pronúncia: /af.fet.t͡sjoˌna.taˈmen.te/
   * Etimologia: De affezionato i el sufix -mente.

### Adverbi

affezionatamente
* d'una manera afeccionada, amb afecció

### Miscel·lània

* Síl·labes: af·fe·zio·na·ta·mén·te (7)
# affezione
## Italià

   * Pronúncia: /af.fetˈt͡sjoː.ne/

### Nom

affezione f. ‎(plural affezioni)
* afecció

### Miscel·lània

* Síl·labes: af·fe·zió·ne (4)
# affichage à tête haute
## Francès
### Nom

affichage à tête haute m. ‎(plural affichages à tête haute)
* (videojocs) indicador en pantalla

#### Sinònims

* affichage HUD

### Vegeu també

* affichage à tête haute. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# affichages HUD
## Francès
### Nom

affichages HUD m. pl.
* forma plural de affichage HUD
# afeblíveu
## Català
### Verb

afeblíveu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de afeblir.
# afecciona
## Català
### Verb

afecciona
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de afeccionar-se.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb afeccionar-se.
# afeccion
## Català
### Verb

afeccion
* (balear, alguerès) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de afeccionar-se.
# affrettammo
## Italià
### Verb

affrettammo
* primera persona plural (noi) del passat de affrettare
# affrettano
## Italià
### Verb

affrettano
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del present d'indicatiu de affrettare
# affrettante
## Italià
### Verb

affrettante
* participi present de affrettare
# affrettare
## Italià

   * Pronúncia: /af.fretˈtaː.re/
   * Etimologia: Del prefix a- i fretta.

### Verb

affrettare trans. ‎(pronominal affrettarsi)
* apressar

#### Conjugació
### Miscel·lània

* Síl·labes: af·fret·tà·re (4)
* Isograma de 5 lletres × 2 (10)
# affrettai
## Italià
### Verb

affrettai
* primera persona singular (io) del passat de affrettare
# affrettantesi
## Italià
### Verb

affrettantesi
* participi present de affrettarsi
# affretta
## Italià
### Verb

affretta
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del present d'indicatiu de affrettare
* segona persona singular (tu) de l'imperatiu de affrettare
# affrettandosi
## Italià
### Verb

affrettandosi
* gerundi de affrettarsi
# affrettando
## Italià
### Verb

affrettando
* gerundi de affrettare
# affrettarono
## Italià
### Verb

affrettarono
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del passat de affrettare
# afirmaia
## Català
### Verb

afirmaia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de afirmar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de afirmar.
# afirmaran
## Català
### Verb

afirmaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de afirmar.
# afirmar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.firˈma/ Occidental: nord-occidental /a.firˈma/ valencià /a.fiɾˈmaɾ/, /a.fiɾˈma/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: afirmà
   * Etimologia: Del llatí affirmare, format pel prefix ad- ‎(«en direcció a») i el terme firmus ‎(«fix, sense trontollar»), és a dir, «deixar quelcom sense opció de vacil·lacions».

### Verb

afirmar trans.
* Dir que sí.
* Establir un fet, la seva certesa.
* Sostenir una frase, una opinió.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: afirmo, afirma, afirmem

#### Sinònims

* aprovar
* al·legar, declarar
* dir, manifestar

#### Traduccions

* Anglès: assert $^{(en)}$, affirm $^{(en)}$
* Castellà: afirmar $^{(es)}$
* Esperanto: aserti $^{(eo)}$
* Francès: affirmer $^{(fr)}$
* Italià: affermare $^{(it)}$
* Llatí: asseverare $^{(la)}$
* Occità: afirmar $^{(oc)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fir·mar (3)
* Anagrames: firmara, firmarà

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Vegeu el Diccionari de sinònims de Softcatalà-OpenThesaurus: afirmar
# afirmaies
## Català
### Verb

afirmaies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de afirmar.
# afirmaien
## Català
### Verb

afirmaien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de afirmar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fir·ma·ien (4)
* Anagrama: afinaríem
# afirmam
## Català
### Verb

afirmam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de afirmar.
# afirmara
## Català
### Verb

afirmara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb afirmar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb afirmar.
# adotzenassen
## Català
### Verb

adotzenassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb adotzenar.
# adotzenassin
## Català
### Verb

adotzenassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb adotzenar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dot·ze·nas·sin (5)
* Anagrames: adonitzassen, anoditzassen
# adotzenassis
## Català
### Verb

adotzenassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb adotzenar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dot·ze·nas·sis (5)
* Anagrames: adonitzasses, anoditzasses
# adotzenasses
## Català
### Verb

adotzenasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb adotzenar.
# adotzenaries
## Català
### Verb

adotzenaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de adotzenar.
# adotzenarà
## Català
### Verb

adotzenarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de adotzenar.
# adotzenaràs
## Català
### Verb

adotzenaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de adotzenar.
# adotzenaré
## Català
### Verb

adotzenaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de adotzenar.
# adotzenaríeu
## Català
### Verb

adotzenaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de adotzenar.
# afermançàs
## Català
### Verb

afermançàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb afermançar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb afermançar.
# afermançàssiu
## Català
### Verb

afermançàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb afermançar.
# afermançàrem
## Català
### Verb

afermançàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de afermançar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb afermançar.
# afermançàsseu
## Català
### Verb

afermançàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb afermançar.
# afermançàreu
## Català
### Verb

afermançàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de afermançar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb afermançar.
# afermançàssim
## Català
### Verb

afermançàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb afermançar.
# afermançà
## Català
### Verb

afermançà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de afermançar.
# afermançàssem
## Català
### Verb

afermançàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb afermançar.
# afermançàveu
## Català
### Verb

afermançàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de afermançar.
# afogar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.fuˈɣa/ balear /ə.foˈɣa/, /ə.fuˈɣa/ Occidental: nord-occidental /a.foˈɣa/ valencià /a.foˈɣaɾ/, /a.foˈɣa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: afogà
   * Etimologia: [1] Del prefix a- i foc, segle XIV.
   * Etimologia: [2] Del llatí offōcāre per confusió amb el prefix ad-. Doblet de ofegar via el llatí vulgar.

### Verb

afogar trans., pron. ‎(pronominal afogar-se)
* Calar foc.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: afogo, afoga, afoguem Vocal rizotònica: /ɔ/

#### Traduccions

* Anglès: set on fire $^{(en)}$
* Castellà: quemar $^{(es)}$

### Verb

afogar trans., pron. ‎(pronominal afogar-se)
* ofegar
* (eivissenc) malgastar

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: afogo, afoga, afoguem Vocal rizotònica: /o/

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fo·gar (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# afogar o ganso
## Portuguès

   * Etimologia: Literalment «afogar el ganso».

### Verb

afogar o ganso
* (vulgarisme) mullar el xurro
* (vulgarisme) masturbar-se (un home)

#### Sinònims

* (masturbar-se) masturbar-se, bater punheta, tocar punheta, descabelar o palhaço
# afogaran
## Català
### Verb

afogaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de afogar.
# afogaren
## Català
### Verb

afogaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de afogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fo·ga·ren (4)
* Anagrama: ofegaran
# afogam
## Català
### Verb

afogam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de afogar.
# afogar-se
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.fuˈɣar.sə/ balear /ə.foˈɣaɾ.sə/, /ə.fu.ɣərˈsə/ Occidental: /a.foˈɣaɾ.se/
   * Rimes: -aɾse

### Verb

afogar-se
* Forma pronominal de afogar. («ofegar-se»)

### Miscel·lània

* Anagrames: afogares, ofegaràs
# afogares
## Català
### Verb

afogares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de afogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fo·ga·res (4)
* Anagrames: afogar-se, ofegaràs
# adscriurà
## Català
### Verb

adscriurà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de adscriure.
# adscriuríeu
## Català
### Verb

adscriuríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de adscriure.
# adscriuríveu
## Català
### Verb

adscriuríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de adscriure.
# adscrius
## Català
### Verb

adscrius
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de adscriure.
# adscriuràs
## Català
### Verb

adscriuràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de adscriure.
# adscriurives
## Català
### Verb

adscriurives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de adscriure.
# adscriuré
## Català
### Verb

adscriuré
* Primera persona del singular (jo) del futur de adscriure.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ads·criu·ré (3)
* Anagrama: descriurà
# adscrivia
## Català
### Verb

adscrivia
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de adscriure.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de adscriure.
# afilles
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈfi.ʎəs/, occidental /aˈfi.ʎes/
   * Rimes: -iʎes

### Verb

afilles
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de afillar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb afillar.
# afillessi
## Català
### Verb

afillessi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb afillar.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb afillar.
# afillen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈfi.ʎən/, occidental /aˈfi.ʎen/
   * Rimes: -iʎen

### Verb

afillen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de afillar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb afillar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb afillar.
# afillesses
## Català
### Verb

afillesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb afillar.
# afilleguéssom
## Català
### Verb

afilleguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb afillar.
# afillessen
## Català
### Verb

afillessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb afillar.
# afillegués
## Català
### Verb

afillegués
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb afillar.
# afillessa
## Català
### Verb

afillessa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb afillar.
# afilleguéssou
## Català
### Verb

afilleguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb afillar.
# affixed
## Anglès
### Verb

affixed
* passat i participi de affix
# affirms
## Anglès
### Verb

affirms
* tercera persona del singular (he, she, it) del present de affirm
# affissa
## Italià

   * Pronúncia: /afˈfis.sa/

### Adjectiu

affissa f. ‎(plural affisse)
* forma femenina de affisso
# affisse
## Italià

   * Pronúncia: /afˈfis.se/

### Adjectiu

affisse f. pl.
* forma plural de affissa
# affix
## Anglès

   * Pronúncia: /ˈæ.fɪks/ (nom), /əˈfɪks/ (verb)

### Nom

affix ‎(plural affixes)
* afix

### Verb

affix ‎(3a persona singular present affixes, gerundi affixing, passat i participi affixed)
* afixar
# affixe
## Francès

   * Pronúncia: /aˈfiks/

### Nom

affixe f. ‎(plural affixes)
* afix
# affisso
## Italià

   * Pronúncia: /afˈfis.so/

### Adjectiu

affisso m. ‎(femení affissa, plural masculí affissi, plural femení affisse)
* afix

### Nom

affisso m. ‎(plural affissi)
* afix
* cartell, anunci

### Miscel·lània

* Síl·labes: af·fìs·so (3)
# affirming
## Anglès
### Verb

affirming
* gerundi de affirm
# affissi
## Italià

   * Pronúncia: /afˈfis.si/

### Adjectiu

affissi m. pl.
* forma plural de affisso

### Nom

affissi m. pl.
* forma plural de affisso
# affixes
## Anglès
### Nom

affixes
* forma plural de affix

### Verb

affixes
* tercera persona del singular (he, she, it) del present de affix

## Francès

   * Pronúncia: /aˈfiks/

### Nom

affixes f. pl.
* forma plural de affixe
# aforestau
## Català
### Verb

aforestau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de aforestar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb aforestar.
# aforestasses
## Català
### Verb

aforestasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aforestar.
# aforestassis
## Català
### Verb

aforestassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aforestar.
# aforestaríeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.fu.ɾəs.təˈɾi.əw/ balear /ə.fo.ɾəs.təˈɾi.əw/, /ə.fu.ɾəs.təˈɾi.əw/ Occidental: /a.fo.ɾes.taˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

aforestaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de aforestar.
# aforestava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.fu.ɾəsˈta.βə/ balear /ə.fo.ɾəsˈta.və/, /ə.fu.ɾəsˈta.və/ Occidental: nord-occidental /a.fo.ɾesˈta.βa/ valencià /a.fo.ɾesˈta.va/, /a.fo.ɾesˈta.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

aforestava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de aforestar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de aforestar.
# afineguessen
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.fi.neˈɣe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

afineguessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb afinar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [ells/elles/vostès] afinessin, afinessen, afinassin, afinassen o afinaren.
# afinegueu
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.fi.neˈɣew/
   * Rimes: -ew

### Verb

afinegueu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb afinar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [que vosaltres/vós] afineu.
# afinegués
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.fi.neˈɣes/
   * Rimes: -es

### Verb

afinegués
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb afinar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [ell/ella/vostè] afinés, afinàs o afinara.
# afineguéssom
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.fi.neˈɣe.som/

### Verb

afineguéssom
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb afinar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [nosaltres] afinéssim, afinéssem, afinàssem, afinàssim o afinàrem.
# afinem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fiˈnɛm/, occidental /a.fiˈnem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

afinem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de afinar.
    [Nosaltres] afinem o afinam.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb afinar.
    [Que nosaltres] afinem.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb afinar.
    Afinem [nosaltres].

#### Sinònims

* afineguem, forma col·loquial pel subjuntiu.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·nem (3)
* Heterograma de 6 lletres (aefimn)
* Anagrames: infame, nimfea
# afineguessa
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.fi.neˈɣe.sa/
   * Rimes: -esa

### Verb

afineguessa
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb afinar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [jo] afinés, afinàs o afinara.
# afineguesses
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.fi.neˈɣe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

afineguesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb afinar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [tu] afinessis, afinesses, afinassis, afinasses o afinares.
# afinen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈfi.nən/, occidental /aˈfi.nen/
   * Rimes: -inen

### Verb

afinen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de afinar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb afinar.
    [Que ells/elles/vostès] afinin o afinen.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb afinar.
    Afinin o afinen [ells/elles/vostès].
# afineguéssou
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.fi.neˈɣe.sow/

### Verb

afineguéssou
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb afinar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [vosaltres/vós] afinéssiu, afinésseu, afinàsseu, afinàssiu o afinàreu.
# afines
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈfi.nəs/, occidental /aˈfi.nes/
   * Rimes: -ines

### Verb

afines
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de afinar.
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb afinar.
    [Que tu] afinis o afines; [tu] no afinis o afines.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·nes (3)
* Heterograma de 6 lletres (aefins)
* Anagrames: faïnes, finesa

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /aˈfi.nes/, meridional /aˈfi.neh/
       Americà: alt /aˈfi.n(e)s/, baix /aˈfi.neh/, austral /aˈfi.nes/
   * Rimes: -ines

### Adjectiu

afines inv. pl.
* forma plural de afín

### Nom

afines m. f. pl.
* forma plural de afín
# afaenara
## Català
### Verb

afaenara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb afaenar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb afaenar.
# afaenar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.fə.eˈna/ Occidental: nord-occidental /a.fa.eˈna/ valencià /a.fa.eˈnaɾ/, /a.fa.eˈna/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: afaenà

### Verb

afaenar
* Forma de l'infinitiu afaenar-se.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: afaeno, afaena, afaenem Vocal rizotònica: /e/

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fa·e·nar (4)
* Anagrama: afanaré