OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# distraguera
## Català
### Verb

distraguera
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb distraure.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb distraure.

#### Variants

* [1] distraguessa, distragués
* [2] distragués

### Miscel·lània

* Síl·labes: dis·tra·gue·ra (4)
# distragueres
## Català

   * Pronúncia: oriental /dis.tɾəˈɣe.ɾəs/, occidental /dis.tɾaˈɣe.ɾes/
   * Rimes: -eɾes

### Verb

distragueres
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de distraure.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb distraure.

#### Variants

* [2] distraguesses

### Miscel·lània

* Síl·labes: dis·tra·gue·res (4)
# distraguessa
## Català
### Verb

distraguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb distraure.

#### Variants

* distragués, distraguera

### Miscel·lània

* Síl·labes: dis·tra·gues·sa (4)
# distragueren
## Català

   * Pronúncia: oriental /dis.tɾəˈɣe.ɾən/, occidental /dis.tɾaˈɣe.ɾen/
   * Rimes: -eɾen

### Verb

distragueren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de distraure.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb distraure.

#### Variants

* [2] distraguessen

### Miscel·lània

* Síl·labes: dis·tra·gue·ren (4)
* Anagrames: entreguardis, transgredíeu
# distraguesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /dis.tɾəˈɣe.səs/, occidental /dis.tɾaˈɣe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

distraguesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb distraure.

#### Variants

* distragueres

### Miscel·lània

* Síl·labes: dis·tra·gues·ses (4)
# distragueu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dis.tɾəˈɣɛw/ balear /dis.tɾəˈɣəw/, /dis.tɾəˈɣɛw/ Occidental: /dis.tɾaˈɣew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

distragueu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb distraure/distreure.

#### Variants

* distragau

### Miscel·lània

* Síl·labes: dis·tra·gueu (3)
* Anagrama: traduigués
# deteriorà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.tə.ɾi.uˈɾa/ balear /də.tə.ɾi.oˈɾa/, /də.tə.ɾi.uˈɾa/ Occidental: /de.te.ɾi.oˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

deteriorà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de deteriorar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·te·ri·o·rà (5)
# deteriorin
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.tə.ɾiˈo.ɾin/, occidental /de.te.ɾiˈo.ɾin/
   * Rimes: -oɾin

### Verb

deteriorin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb deteriorar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb deteriorar.

#### Variants

* [1] deterioren
* [2] deterioren

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·te·ri·o·rin (5)
# deterioris
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.tə.ɾiˈo.ɾis/, occidental /de.te.ɾiˈo.ɾis/
   * Rimes: -oɾis

### Verb

deterioris
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb deteriorar.

#### Variants

* deteriores

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·te·ri·o·ris (5)
# deterioràsseu
## Català
### Verb

deterioràsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb deteriorar.

#### Variants

* deterioréssiu, deteriorésseu, deterioràssiu, deterioràreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·te·ri·o·ràs·seu (6)
# deterioràssim
## Català
### Verb

deterioràssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb deteriorar.

#### Variants

* deterioréssim, deterioréssem, deterioràssem, deterioràrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·te·ri·o·ràs·sim (6)
* Anagrama: estamordiries
# deterioràssem
## Català
### Verb

deterioràssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb deteriorar.

#### Variants

* deterioréssim, deterioréssem, deterioràssim, deterioràrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·te·ri·o·ràs·sem (6)
# deterioro
## Català
### Verb

deterioro
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de deteriorar.

#### Variants

* deteriore, deteriori, deterior

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·te·ri·o·ro (5)
# deterioràrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.tə.ɾi.uˈɾa.ɾəm/ balear /də.tə.ɾi.oˈɾa.ɾəm/, /də.tə.ɾi.uˈɾa.ɾəm/ Occidental: /de.te.ɾi.oˈɾa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

deterioràrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de deteriorar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb deteriorar.

#### Variants

* [2] deterioréssim, deterioréssem, deterioràssim, deterioràssem

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·te·ri·o·rà·rem (6)
# deterioràreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.tə.ɾi.uˈɾa.ɾəw/ balear /də.tə.ɾi.oˈɾa.ɾəw/, /də.tə.ɾi.uˈɾa.ɾəw/ Occidental: /de.te.ɾi.oˈɾa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

deterioràreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de deteriorar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb deteriorar.

#### Variants

* [2] deterioréssiu, deteriorésseu, deterioràssiu, deterioràsseu

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·te·ri·o·rà·reu (6)
# deterioràs
## Català
### Verb

deterioràs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb deteriorar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb deteriorar.

#### Variants

* [1] deterioressi, deteriorés, deteriorara
* [2] deterioressi, deteriorés, deteriorara

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·te·ri·o·ràs (5)
* Anagrama: derrotaies
# diquelàrem
## Català
### Verb

diquelàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de diquelar.
# diquelesses
## Català
### Verb

diquelesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb diquelar.
# diquelà
## Català
### Verb

diquelà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de diquelar.
# diqueleu
## Català
### Verb

diqueleu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de diquelar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb diquelar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb diquelar.
# diquelo
## Català
### Verb

diquelo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de diquelar.

## Castellà

   * Pronúncia: /diˈke.lo/
   * Rimes: -elo

### Verb

diquelo
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb diquelar
# disputessa
## Català
### Verb

disputessa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb disputar.
# disputeu
## Català
### Verb

disputeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de disputar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb disputar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb disputar.
# disputessen
## Català
### Verb

disputessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb disputar.
# disputessi
## Català
### Verb

disputessi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb disputar.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb disputar.
# disputen
## Català

   * Pronúncia: oriental /disˈpu.tən/, occidental /disˈpu.ten/
   * Rimes: -uten

### Verb

disputen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de disputar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb disputar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb disputar.
# disputes
## Català

   * Pronúncia: oriental /disˈpu.təs/, occidental /disˈpu.tes/
   * Rimes: -utes

### Nom

disputes f. pl.
* Forma plural de disputa.

### Verb

disputes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de disputar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb disputar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: dis·pu·tes (3)
* Anagrama: estúpids
# disputesses
## Català
### Verb

disputesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb disputar.
# disputessin
## Català
### Verb

disputessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb disputar.
# disputessis
## Català
### Verb

disputessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb disputar.
# distribuir el juego
## Castellà
### Verb

distribuir el juego intr.
* (waterpolo, esports de pilota) distribuir el joc

### Vegeu també

* distribuir el juego. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 octubre 2014].
# distribuis
## Llatí

   * Pronúncia: /dɪsˈtrɪ.bʊ.ɪs/

### Verb

distribuis
* segona persona singular del present d'indicatiu actiu de distribuō
# distribución normal
## Castellà
### Nom

distribución normal f. ‎(plural distribuciones normales)
* distribució normal

#### Sinònims

* distribución de Gauss

### Vegeu també

* distribución normal. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# distribuere
## Llatí

   * Pronúncia: /dɪs.trɪˈbʊ.ɛ.rɛ/

### Verb

distribuere
* infinitiu del present actiu de distribuō
# distribui
## Llatí

   * Pronúncia: /dɪsˈtrɪ.bʊ.iː/

### Verb

distribuī
* primera persona singular del pretèrit perfet d'indicatiu actiu de distribuō
# distribuo
## Llatí

   * Pronúncia: /dɪsˈtrɪ.bʊ.oː/
   * Etimologia: Unió del prefix dis- ‎(«separació») i el verb tribuō ‎(«originàriament, triar el que es dona a cada tribu»)

### Verb

distribuō ‎(1a present$^?$), distribuis ‎(2a present), distribuere ‎(infinitiu), distribuī ‎(perfet), distribūtum ‎(supí)
* distribuir, jo distribueixo
# distribuir el joc
## Català
### Verb

distribuir el joc intr.
* (waterpolo, esports de pilota) Encarregar-se de coordinar l'atac i la defensa d'un equip en el transcurs d'un partit o una fase d'un partit fent les passades inicials o més importants de la major part de jugades.

#### Traduccions

* Castellà: distribuir el juego $^{(es)}$

### Vegeu també

* distribuir el joc. Diccionari general de l'esport. Informació cedida per TERMCAT.
# distribución de frecuencias
## Castellà
### Nom

distribución de frecuencias f. ‎(plural distribuciones de frecuencias)
* distribució de freqüències

### Vegeu també

* distribución de frecuencias. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# distributio
## Llatí

   * Pronúncia: /dɪs.trɪˈbuː.tɪ.oː/
   * Etimologia: De distribuō ‎(«distribuir»).

### Nom

distribūtiō f. ‎(genitiu distribūtiōnis)
* distribució

#### Declinació

3a declinació -, -is (tema cons.) :
| Cas | Singular | Plural |
| Nominatiu | distribūtiō | distribūtiōnēs |
| Vocatiu | distribūtiō | distribūtiōnēs |
| Acusatiu | distribūtiōnem | distribūtiōnēs |
| Genitiu | distribūtiōnis | distribūtiōnum |
| Datiu | distribūtiōnī | distribūtiōnibus |
| Ablatiu | distribūtiōne | distribūtiōnibus |
# devanisca
## Català
### Verb

devanisca
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb devanir-se.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb devanir-se.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb devanir-se.

#### Variants

* [1] devaneixi
* [2] devaneixi
* [3] devaneixi

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·va·nis·ca (4)
* Anagrames: canviades, descanvia, descanvià
# devanissen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.βəˈni.sən/, balear /də.vəˈni.sən/ Occidental: nord-occidental /de.βaˈni.sen/ valencià /de.vaˈni.sen/, /de.βaˈni.sen/
   * Rimes: -isen

### Verb

devanissen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb devanir-se.

#### Variants

* devanissin, devaniren

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·va·nis·sen (4)
# devanisses
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.βəˈni.səs/, balear /də.vəˈni.səs/ Occidental: nord-occidental /de.βaˈni.ses/ valencià /de.vaˈni.ses/, /de.βaˈni.ses/
   * Rimes: -ises

### Verb

devanisses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb devanir-se.

#### Variants

* devanissis, devanires

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·va·nis·ses (4)
# devanissin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.βəˈni.sin/, balear /də.vəˈni.sin/ Occidental: nord-occidental /de.βaˈni.sin/ valencià /de.vaˈni.sin/, /de.βaˈni.sin/
   * Rimes: -isin

### Verb

devanissin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb devanir-se.

#### Variants

* devanissen, devaniren

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·va·nis·sin (4)
# devanits
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.βəˈnits/, balear /də.vəˈnits/ Occidental: nord-occidental /de.βaˈnits/ valencià /de.vaˈnits/, /de.βaˈnits/
   * Rimes: -its

### Verb

devanits
* Participi masculí plural del verb devanir-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·va·nits (3)
* Heterograma de 8 lletres (adeinstv)
* Anagrama: desvanit
# devanit
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.βəˈnit/, balear /də.vəˈnit/ Occidental: nord-occidental /de.βaˈnit/ valencià /de.vaˈnit/, /de.βaˈnit/
   * Rimes: -it

### Verb

devanit
* Participi masculí singular del verb devanir-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·va·nit (3)
* Heterograma de 7 lletres (adeintv)
* Anagrama: tendiva
# devanisquen
## Català
### Verb

devanisquen
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb devanir-se.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb devanir-se.

#### Variants

* [1] devaneixin
* [2] devaneixin

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·va·nis·quen (4)
# devanisques
## Català
### Verb

devanisques
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb devanir-se.

#### Variants

* devaneixis

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·va·nis·ques (4)
# devanissis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.βəˈni.sis/, balear /də.vəˈni.sis/ Occidental: nord-occidental /de.βaˈni.sis/ valencià /de.vaˈni.sis/, /de.βaˈni.sis/
   * Rimes: -isis

### Verb

devanissis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb devanir-se.

#### Variants

* devanisses, devanires

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·va·nis·sis (4)
# devaniu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.βəˈniw/, balear /də.vəˈniw/ Occidental: nord-occidental /de.βaˈniw/ valencià /de.vaˈniw/, /de.βaˈniw/
   * Rimes: -iw

### Verb

devaniu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de devanir-se.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb devanir-se.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb devanir-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·va·niu (3)
* Heterograma de 7 lletres (adeinuv)
* Anagrames: adveniu, dinàveu
# drachmae
## Anglès
### Nom

drachmae
* forma plural de drachma
# drabasdachd
## Gaèlic escocès
### Nom

drabasdachd f.
* obscenitat
# drachma
## Anglès
### Nom

drachma ‎(plural drachmas o drachmae o drachmai)
* (numismàtica) dracma

### Vegeu també

* drachma. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juny 2014].
# draba
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈdɾa.βə/, occidental /ˈdɾa.ba/
   * Rimes: -aba
   * Etimologia: (pendent)

### Nom

draba f. ‎(plural drabes)
* Gènere de plantes herbàcies de la família de les crucíferes.

#### Traduccions
### Miscel·lània

* Síl·labes: dra·ba (2)
* Anagrames: badar, barda

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC
# drachmai
## Anglès
### Nom

drachmai
* forma plural de drachma
# drachmas
## Anglès
### Nom

drachmas
* forma plural de drachma
# doñas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /ˈdo.ɲas/, meridional /ˈdo.ɲah/
       Americà: alt /ˈdo.ɲ(a)s/, baix /ˈdo.ɲah/, austral /ˈdo.ɲas/
   * Rimes: -oɲas

### Nom

doñas f. pl.
* forma plural de doña

### Miscel·lània

* Síl·labes: do·ñas (2)
* Anagrames: daños, soñad
# draaihals
## Neerlandès

   * Pronúncia: /ˈdrajhɑls/
   * Etimologia: De draai ‎(«gir, volta») i haals ‎(«coll»), compost comparable a l'alemany Wendehals, el danès vendehals o l'anglès wryneck.

### Nom

draaihals m. ‎(plural draaihalzen)
* (ornitologia) colltort, formiguer, llengut, llenguallarg, llepallosa, dormidor, blauet, engaliador, xurla, aucell de la pluja (Jynx torquilla) i, per extensió, nom de l'altre membre del gènere Jynx
    Afrikaanse draaihals ― colltort gorja-roig (Jynx ruficollis)

#### Derivats

* draaihalskikker

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia en neerlandès.
* Article corresponent a Viquiespècies.
* Article corresponent a Viquiespècies.
# dislèctics
## Català

   * Pronúncia: /dizˈɫɛk.tiks/

### Nom

dislèctics m. pl.
* Forma plural de dislèctic.

### Adjectiu

dislèctics m. pl.
* Forma plural de dislèctic.

### Miscel·lània

* Síl·labes: dis·lèc·tics (3)
# dislèctiques
## Català

   * Pronúncia: oriental /dizˈɫɛk.ti.kəs/, occidental /dizˈɫɛk.ti.kes/

### Nom

dislèctiques f. pl.
* Forma plural de dislèctica.

### Adjectiu

dislèctiques f. pl.
* Forma plural de dislèctica.

### Miscel·lània

* Síl·labes: dis·lèc·ti·ques (4)
# dislèxic
## Català

   * Pronúncia: /dizˈɫɛk.sik/
   * Etimologia: Del castellà disléxico, segle XX, equivalent a dislèxia i el sufix -ic.

### Nom

dislèxic m. ‎(plural dislèxics)
* (castellanisme, pedagogia, psicologia) dislèctic
    «M’aventuro a afirmar que eixe accent, amb prou certesa, ha esdevingut una dificultat gràfica totalment innecessària (i més encara per als dilèxics: poca broma).» (Felip Gumbau, L'accent diacrític: una reforma positiva però insuficient, 2017)

### Adjectiu

dislèxic m. ‎(femení dislèxica, plural masculí dislèxics, plural femení dislèxiques)
* (castellanisme, pedagogia, psicologia) dislèctic
    «Especialment emotiu va ser l’any que s’hi va examinar un xiquet dislèxic que encara no sabia llegir ni escriure. Tot i així va respondre al peu de la lletra les tres preguntes que li van ser formulades.» (Manel Joan i Arinyó, Les nits perfumades, pàg. 197, 1998)

### Miscel·lània

* Síl·labes: dis·lè·xic (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DNV, ésAdir
# disléxica
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /dizˈlek.si.ka/, meridional /dihˈlek.si.ka/
       Americà: alt /dizˈlek.s(i).ka/, baix /dihˈlek.si.ka/
   * Rimes: -eksika

### Nom

disléxica f. ‎(plural disléxicas)
* forma femenina de disléxico

### Adjectiu

disléxica f. ‎(plural disléxicas)
* forma femenina de disléxico

### Miscel·lània

* Síl·labes: dis·lé·xi·ca (4)
# dislèctica
## Català

   * Pronúncia: oriental /dizˈɫɛk.ti.kə/, occidental /dizˈɫɛk.ti.ka/

### Nom

dislèctica f. ‎(plural dislèctiques)
* Forma femenina de dislèctic.

### Adjectiu

dislèctica f. ‎(plural dislèctiques)
* Forma femenina de dislèctic.

### Miscel·lània

* Síl·labes: dis·lèc·ti·ca (4)
# dots de fons
## Català
### Nom

dots de fons m. pl.
* Forma plural de dot de fons.
# dotted
## Anglès

   * Pronúncia: àudio (EUA)

### Verb

dotted
* passat i participi de dot
# dottamente
## Italià

   * Pronúncia: /ˌdɔt.taˈmen.te/
   * Etimologia: De dotto i el sufix -mente.

### Adverbi

dottamente
* doctament

### Miscel·lània

* Síl·labes: dot·ta·mén·te (4)
# dottiest
## Anglès
### Adjectiu

dottiest
* forma superlativa de dotty
# dotting
## Anglès
### Nom

dotting ‎(plural dottings)
* puntejat

### Verb

dotting
* gerundi de dot
# dotorejàveu
## Català
### Verb

dotorejàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de dotorejar.
# dottier
## Anglès
### Adjectiu

dottier
* forma comparativa de dotty
# directrius generals comunes
## Català
### Nom

directrius generals comunes f. pl.
* Forma plural de directriu general comuna.
# directriz general propia
## Castellà
### Nom

directriz general propia f. ‎(plural directrices generales propias)
* directriu general pròpia

### Vegeu també

* directriz general propia. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# direr
## Anglès
### Adjectiu

direr
* forma comparativa de dire
# directriz general común
## Castellà
### Nom

directriz general común f. ‎(plural directrices generales comunes)
* directriu general comuna

### Vegeu també

* directriz general común. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# directs
## Anglès
### Verb

directs
* tercera persona del singular (he, she, it) del present de direct
# directus
## Llatí

   * Pronúncia: /diːˈrɛk.tʊs/
   * Etimologia: Del verb dīrigō.

### Adjectiu

dīrectus m., dīrecta f., dīrectum n. ‎(comparatiu dīrectior, superlatiu dīrectissimus)
* dret
* recte
* directe

#### Declinació

Primera i segona declinació, -us, -a, -um.
| Cas | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural | Plural |
| Cas | Masculí | Femení | Neutre | Masculí | Femení | Neutre |
| Nominatiu | dīrectus | dīrecta | dīrectum | dīrectī | dīrectae | dīrecta |
| Vocatiu | dīrecte | dīrecta | dīrectum | dīrectī | dīrectae | dīrecta |
| Acusatiu | dīrectum | dīrectam | dīrectum | dīrectōs | dīrectās | dīrecta |
| Genitiu | dīrectī | dīrectae | dīrectī | dīrectōrum | dīrectārum | dīrectōrum |
| Datiu | dīrectō | dīrectae | dīrectō | dīrectīs | dīrectīs | dīrectīs |
| Ablatiu | dīrectō | dīrectā | dīrectō | dīrectīs | dīrectīs | dīrectīs |
# directrius generals pròpies
## Català
### Nom

directrius generals pròpies f. pl.
* Forma plural de directriu general pròpia.
# directum
## Llatí

   * Pronúncia: /diːˈrɛk.tʊm/

### Adjectiu

dīrectum
* nominatiu neutre singular de dīrectus
* vocatiu neutre singular de dīrectus
* acusatiu masculí singular de dīrectus
* acusatiu neutre singular de dīrectus
# direkte Kinematik
## Alemany
### Nom

direkte Kinematik ?
* (videojocs) cinemàtica directa

### Vegeu també

* direkte Kinematik. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# dispongueran
## Català
### Verb

dispongueran
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de dispondre.
# dispongueren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dis.puŋˈɡe.ɾən/ balear /dis.poŋˈɡe.ɾən/, /dis.puŋˈɡe.ɾən/ Occidental: /dis.poŋˈɡe.ɾen/
   * Rimes: -eɾen

### Verb

dispongueren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de dispondre.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb dispondre.
# disponguera
## Català
### Verb

disponguera
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb dispondre.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb dispondre.
# dispongueries
## Català
### Verb

dispongueries
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de dispondre.
# dispongueres
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dis.puŋˈɡe.ɾəs/ balear /dis.poŋˈɡe.ɾəs/, /dis.puŋˈɡe.ɾəs/ Occidental: /dis.poŋˈɡe.ɾes/
   * Rimes: -eɾes

### Verb

dispongueres
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de dispondre.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb dispondre.
# disponguerien
## Català
### Verb

disponguerien
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de dispondre.

### Miscel·lània

* Síl·labes: dis·pon·gue·ri·en (5)
* Anagrama: indispongueré
# dispongueria
## Català
### Verb

dispongueria
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de dispondre.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de dispondre.
# disponguereu
## Català
### Verb

disponguereu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de dispondre.