OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# manguis
## Català

   * Pronúncia: /ˈmaŋ.ɡis/

### Verb

manguis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb mangar.

#### Variants

* mangues

### Miscel·lània

* Síl·labes: man·guis (2)
* Heterograma de 7 lletres (agimnsu)

## Caló català

   * Pronúncia: /ˈmaŋ.ɡis/
   * Etimologia: Variant de mangui.

### Pronom

manguis ‎(mángi)
* jo
    «Xaví, manguis et camelo. Xaví, manguis et duquelo.» (Peret, «Xaví», 1973)Nena, jo t’estimo. Nena, jo t’adoro.
* meu, meus
    «Tuquis batos, manguis batos, gallibelen de nosotri.» (Peret, «Xaví», 1973)Els teus pares, els meus pares, parlen de nosaltres.

#### Sinònims

* man, mangui, manses

### Vegeu també

* Escudero, Jean-Paul; Adiego, Ignasi-Xavier. «Vocabulari del kalò català», I Tchatchipen, 2001, núm. 33
# manguin
## Català

   * Pronúncia: /ˈmaŋ.ɡin/

### Verb

manguin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb mangar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb mangar.

#### Variants

* [1] manguen
* [2] manguen

### Miscel·lània

* Síl·labes: man·guin (2)
# mangaria
## Català

   * Pronúncia: oriental /məŋ.ɡəˈɾi.ə/, occidental /maŋ.ɡaˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

mangaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de mangar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de mangar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: man·ga·ri·a (4)

## Català antic
### Verb

mangaria
* primera persona singular (io, yo, jo) del condicional de mangar
* tercera persona singular (él, eyl, ell) del condicional de mangar
# mangant
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /məŋˈɡan/ balear /məŋˈɡant/, /məŋˈɡan/ Occidental: nord-occidental /maŋˈɡan/ valencià /maŋˈɡant/, /maŋˈɡan/
   * Rimes: -ant

### Verb

mangant
* Gerundi del verb mangar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: man·gant (2)

## Català antic
### Verb

mangant
* gerundi de mangar
# mangades
## Català

   * Pronúncia: oriental /məŋˈɡa.ðəs/, occidental /maŋˈɡa.ðes/
   * Rimes: -ades

### Verb

mangades
* Participi femení plural del verb mangar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: man·ga·des (3)
# mangaríeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /məŋ.ɡəˈɾi.əw/, occidental /maŋ.ɡaˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

mangaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de mangar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: man·ga·rí·eu (4)

## Català antic
### Verb

mangaríeu
* segona persona plural (vós, vosaltres) del condicional de mangar

#### Variants

* mangaríets
# mangui
## Català

   * Pronúncia: /ˈmaŋ.ɡi/

### Verb

mangui
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb mangar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb mangar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb mangar.

#### Variants

* [1] mangue
* [2] mangue
* [3] mangue

### Miscel·lània

* Síl·labes: man·gui (2)
* Heterograma de 6 lletres (agimnu)

## Caló català

   * Pronúncia: /ˈmaŋ.ɡi/
   * Etimologia: Del romaní manqe, datiu de me.

### Pronom

mangui ‎(mángi)
* jo

#### Variants

* manguis

#### Sinònims

* man, manses

### Vegeu també

* Escudero, Jean-Paul; Adiego, Ignasi-Xavier. «Vocabulari del kalò català», I Tchatchipen, 2001, núm. 33
# mangasses
## Català
### Verb

mangasses
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb mangar.

#### Variants

* manguessis, manguesses, mangares

### Miscel·lània

* Síl·labes: man·gas·ses (3)

## Català antic
### Verb

mangasses
* segona persona singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu de mangar

#### Variants

* mangares
# mangarien
## Català

   * Pronúncia: oriental /məŋ.ɡəˈɾi.ən/, occidental /maŋ.ɡaˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

mangarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de mangar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: man·ga·ri·en (4)

## Català antic
### Verb

mangarien
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) del condicional de mangar
# mangaren
## Català

   * Pronúncia: oriental /məŋˈɡa.ɾən/, occidental /maŋˈɡa.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

mangaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de mangar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb mangar.

#### Variants

* [2] manguessin, manguessen, mangassen

### Miscel·lània

* Síl·labes: man·ga·ren (3)

## Català antic
### Verb

mangaren
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) del passat de mangar
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) de l'imperfet de subjuntiu de mangar

#### Variants

* [2] mangassen
# mangaríem
## Català

   * Pronúncia: oriental /məŋ.ɡəˈɾi.əm/, occidental /maŋ.ɡaˈɾi.em/
   * Rimes: -iem

### Verb

mangaríem
* Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de mangar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: man·ga·rí·em (4)

## Català antic
### Verb

mangaríem
* primera persona plural (nós, nosaltres) del condicional de mangar
# manguéssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /məŋˈɡe.siw/, occidental /maŋˈɡe.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

manguéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb mangar.

#### Variants

* manguésseu, mangàsseu, mangàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: man·gués·siu (3)
# manguen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈmaŋ.ɡən/, occidental /ˈmaŋ.ɡen/

### Verb

manguen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de mangar.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb mangar.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb mangar.

#### Variants

* [2] manguin
* [3] manguin

### Miscel·lània

* Síl·labes: man·guen (2)

## Català antic
### Verb

manguen
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) del present d'indicatiu de mangar
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) del present de subjuntiu de mangar
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) de l'imperatiu de mangar
# mangarà
## Català

   * Pronúncia: oriental /məŋ.ɡəˈɾa/, occidental /maŋ.ɡaˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

mangarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de mangar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: man·ga·rà (3)

## Català antic
### Verb

mangarà
* tercera persona singular (él, eyl, ell) del futur de mangar
# manguessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /məŋˈɡe.sis/, occidental /maŋˈɡe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

manguessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb mangar.

#### Variants

* manguesses, mangasses, mangares

### Miscel·lània

* Síl·labes: man·gues·sis (3)
# mangaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /məŋˈɡa.βən/, balear /məŋˈɡa.vən/ Occidental: nord-occidental /maŋˈɡa.βen/ valencià /maŋˈɡa.ven/, /maŋˈɡa.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

mangaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de mangar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: man·ga·ven (3)

## Català antic
### Verb

mangaven
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) de l'imperfet d'indicatiu de mangar
# manguem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /məŋˈɡɛm/ balear /məŋˈɡəm/, /məŋˈɡɛm/ Occidental: /maŋˈɡem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

manguem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de mangar.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb mangar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb mangar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: man·guem (2)

## Català antic
### Verb

manguem
* primera persona plural (nós, nosaltres) del present de subjuntiu de mangar
* primera persona plural (nós, nosaltres) de l'imperatiu de mangar
# manguessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /məŋˈɡe.sən/, occidental /maŋˈɡe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

manguessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb mangar.

#### Variants

* manguessin, mangassen, mangaren

### Miscel·lània

* Síl·labes: man·gues·sen (3)
# mangaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /məŋˈɡa.βəs/, balear /məŋˈɡa.vəs/ Occidental: nord-occidental /maŋˈɡa.βes/ valencià /maŋˈɡa.ves/, /maŋˈɡa.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

mangaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de mangar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: man·ga·ves (3)

## Català antic
### Verb

mangaves
* segona persona singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de mangar
# mangàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /məŋˈɡa.ɾəm/, occidental /maŋˈɡa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

mangàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de mangar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb mangar.

#### Variants

* [2] manguéssim, manguéssem, mangàssem

### Miscel·lània

* Síl·labes: man·gà·rem (3)

## Català antic
### Verb

mangàrem
* primera persona plural (nós, nosaltres) del passat de mangar
* primera persona plural (nós, nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de mangar

#### Variants

* [1] mangam
* [2] mangàssem
# mangues
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈmaŋ.ɡəs/, occidental /ˈmaŋ.ɡes/
   * Rimes: -aŋɡes

### Nom

mangues m. pl.
* Forma plural de manga.

### Verb

mangues
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de mangar.
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb mangar.

#### Variants

* [2] manguis

### Miscel·lània

* Síl·labes: man·gues (2)
* Heterograma de 7 lletres (aegmnsu)

## Català antic
### Verb

mangues
* segona persona singular (tu) del present d'indicatiu de mangar
# manga
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈmaŋ.ɡə/, occidental /ˈmaŋ.ɡa/
   * Rimes: -aŋɡa
   * Etimologia: Del japonès 漫画 ‎(manga), de l'antic xinès 漫 ‎(«lliure») + 畫 ‎(«dibuix»), segle XX.

### Nom

manga m. ‎(plural mangues)
* Tipus de còmic japonès.

#### Traduccions

* Anglès: manga $^{(en)}$

### Verb

manga
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de mangar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb mangar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: man·ga (2)
* Anagrama: magna

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB

## Castellà

   * Pronúncia: \ˈmaŋ.ɡa\
   * Rimes: -anɡa
   * Etimologia: Del llatí manĭca [1].
   * Etimologia: Del portuguès manga [2].
   * Etimologia: Del japonès 漫画 ‎(manga) [3].

### Nom

manga f. ‎(plural mangas)
* mànega

### Nom

manga m. ‎(plural mangas)
* (Costa Rica, Veneçuela) mango

#### Sinònims

* mango

### Nom

manga m. ‎(plural mangas)
* manga

### Miscel·lània

* Síl·labes: man·ga (2)
* Anagrama: magna

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia en castellà
* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre manga
* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de americanismos sobre manga

## Català antic
### Verb

manga
* tercera persona singular (él, eyl, ell) del present d'indicatiu de mangar
* segona persona singular (tu) de l'imperatiu de mangar
# mango
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ˈmaŋ.ɡu/ balear /ˈmaŋ.ɡo/, /ˈmaŋ.ɡu/ Occidental: /ˈmaŋ.ɡo/
   * Etimologia: De l'anglès mango, del portuguès manga, del malai mangga, del malaiàlam മാങ്ങ ‎(māṅga), del tàmil மாங்காய் ‎(māṅkāy).

### Nom

mango m. ‎(plural mangos)
* Fruit del Mangifera indica.

#### Traduccions

* Anglès: mango $^{(en)}$
* Castellà: mango $^{(es)}$
* Hindi: आम $^{(hi)}$
* Italià: mangoo $^{(it)}$ m.

### Verb

mango
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de mangar.

#### Variants

* mangue

### Miscel·lània

* Síl·labes: man·go (2)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB

## Anglès
### Nom

mango ‎(plural mangoes o mangos)
* mango

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia en anglès

## Castellà

   * Pronúncia: \ˈmaŋ.ɡo\
   * Rimes: -anɡo

### Nom

mango m. ‎(plural mangos)
* mànec
* mango

### Verb

mango
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb mangar

### Miscel·lània

* Síl·labes: man·go (2)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia en castellà

## Italià

   * Pronúncia: /ˈmaŋ.ɡo/

### Nom

mango m. ‎(plural manghi)
* mango

### Miscel·lània

* Síl·labes: màn·go (2)
# cançoner
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kən.suˈne/ balear /kən.soˈne/, /kən.suˈne/ Occidental: nord-occidental /kan.soˈne/, valencià /kan.soˈneɾ/
   * Rimes: -e(ɾ)
   * Etimologia: De cançó i el sufix -er.

### Adjectiu

cançoner m. ‎(femení cançonera, plural masculí cançoners, plural femení cançoneres)
* Que fa el ronso amb excuses per diferir l’execució d’alguna cosa.

#### Sinònims

* gansoner, maimó, romancer, ronsejaire

#### Derivats

* cançonerament
* cançoneria

#### Relacionats

* cançonejar

#### Traduccions

* Anglès: slack $^{(en)}$, dilatory $^{(en)}$
* Castellà: cachazudo $^{(es)}$
* Francès: temporisateur $^{(fr)}$

### Nom

cançoner m. ‎(plural cançoners)
* Recull, col·lecció o llibre de cançons o poesies.

#### Traduccions

* Castellà: cancionero $^{(es)}$ m.

### Miscel·lània

* Síl·labes: can·ço·ner (3)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC
# cançoners
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kən.suˈnes/ balear /kən.soˈnes/, /kən.suˈnes/ Occidental: nord-occidental /kan.soˈnes/, valencià /kan.soˈneɾs/
   * Rimes: -e(ɾ)s

### Adjectiu

cançoners m. pl.
* Forma plural de cançoner.

### Nom

cançoners m. pl.
* Forma plural de cançoner.

### Miscel·lània

* Síl·labes: can·ço·ners (3)
# cançoneres
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kən.suˈne.ɾəs/ balear /kən.soˈne.ɾəs/, /kən.suˈne.ɾəs/ Occidental: /kan.soˈne.ɾes/
   * Rimes: -eɾes

### Adjectiu

cançoneres f. pl.
* Forma plural de cançonera.

### Miscel·lània

* Síl·labes: can·ço·ne·res (4)
# cançonera
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kən.suˈne.ɾə/ balear /kən.soˈne.ɾə/, /kən.suˈne.ɾə/ Occidental: /kan.soˈne.ɾa/
   * Rimes: -eɾa

### Adjectiu

cançonera f. ‎(plural cançoneres)
* Forma femenina de cançoner.

### Miscel·lània

* Síl·labes: can·ço·ne·ra (4)
# apremiar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.pɾə.miˈa/ Occidental: nord-occidental /a.pɾe.miˈa/ valencià /a.pɾe.miˈaɾ/, /a.pɾe.miˈa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: apremià
   * Etimologia: Del llatí praemiārī ‎(«reservar-se el botí, estipular un guany»), segle XIII.

### Verb

apremiar trans.
* (obsolet) constrènyer, obligar
    «Els prohoms fusters havien apremiat alguns individus de la seva Confraria per tenir en llurs botigues cadires guarnides de boga per a vendre.» (Cèsar Martinell, L'antic gremi d'escultors de Barcelona, 1956)
* (castellanisme) apressar
    «El trànsit estava en l’hora punta. La gent tornava a casa a sopar. Blanca va apremiar el taxista.» (Fina Bellver i Guardiola, Gossos salvatges, 2009)

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: apremio, apremia, apremiem

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pre·mi·ar (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DNV, DCVB, DECat
# apremiam
## Català
### Verb

apremiam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de apremiar.

#### Variants

* apremiem

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pre·mi·am (4)
# apremiïs
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pɾəˈmi.is/, occidental /a.pɾeˈmi.is/
   * Rimes: -iis

### Verb

apremiïs
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb apremiar.

#### Variants

* apremies

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pre·mi·ïs (4)
# apremiem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pɾə.miˈɛm/ balear /ə.pɾə.miˈəm/, /ə.pɾə.miˈɛm/ Occidental: /a.pɾe.miˈem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

apremiem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de apremiar.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb apremiar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb apremiar.

#### Variants

* [1] apremiam

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pre·mi·em (4)
# apremie
## Català
### Verb

apremie
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de apremiar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb apremiar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb apremiar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb apremiar.

#### Variants

* [1] apremio, apremii
* [2] apremiï
* [3] apremiï
* [4] apremiï

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pre·mi·e (4)
# apremiares
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pɾə.miˈa.ɾəs/, occidental /a.pɾe.miˈa.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

apremiares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de apremiar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb apremiar.

#### Variants

* [2] apremiessis, apremiesses, apremiassis, apremiasses

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pre·mi·a·res (5)
# apremiau
## Català
### Verb

apremiau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de apremiar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb apremiar.

#### Variants

* [1] apremieu
* [2] apremieu

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pre·mi·au (4)
# apremiassen
## Català
### Verb

apremiassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb apremiar.

#### Variants

* apremiessin, apremiessen, apremiassin, apremiaren

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pre·mi·as·sen (5)
# apremiessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pɾə.miˈe.sin/, occidental /a.pɾe.miˈe.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

apremiessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb apremiar.

#### Variants

* apremiessen, apremiassin, apremiassen, apremiaren

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pre·mi·es·sin (5)
# apremiaries
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pɾə.mi.əˈɾi.əs/, occidental /a.pɾe.mi.aˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

apremiaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de apremiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pre·mi·a·ri·es (6)
# apremiaríem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pɾə.mi.əˈɾi.əm/, occidental /a.pɾe.mi.aˈɾi.em/
   * Rimes: -iem

### Verb

apremiaríem
* Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de apremiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pre·mi·a·rí·em (6)
# apremiàsseu
## Català
### Verb

apremiàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb apremiar.

#### Variants

* apremiéssiu, apremiésseu, apremiàssiu, apremiàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pre·mi·às·seu (5)
# apremiàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pɾə.miˈa.ɾəw/, occidental /a.pɾe.miˈa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

apremiàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de apremiar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb apremiar.

#### Variants

* [2] apremiéssiu, apremiésseu, apremiàssiu, apremiàsseu

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pre·mi·à·reu (5)
# apremiant
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pɾə.miˈan/ balear /ə.pɾə.miˈant/, /ə.pɾə.miˈan/ Occidental: nord-occidental /a.pɾe.miˈan/ valencià /a.pɾe.miˈant/, /a.pɾe.miˈan/
   * Rimes: -ant

### Verb

apremiant
* Gerundi del verb apremiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pre·mi·ant (4)
# apremiaràs
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pɾə.mi.əˈɾas/, occidental /a.pɾe.mi.aˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

apremiaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de apremiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pre·mi·a·ràs (5)
# apremiara
## Català
### Verb

apremiara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb apremiar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb apremiar.

#### Variants

* [1] apremiés, apremiàs
* [2] apremiés, apremiàs

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pre·mi·a·ra (5)
# apremiésseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pɾə.miˈe.səw/, occidental /a.pɾe.miˈe.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

apremiésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb apremiar.

#### Variants

* apremiéssiu, apremiàssiu, apremiàsseu, apremiàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pre·mi·és·seu (5)
# apremiàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pɾə.miˈa.ɾəm/, occidental /a.pɾe.miˈa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

apremiàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de apremiar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb apremiar.

#### Variants

* [2] apremiéssim, apremiéssem, apremiàssim, apremiàssem

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pre·mi·à·rem (5)
# apremiava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pɾə.miˈa.βə/, balear /ə.pɾə.miˈa.və/ Occidental: nord-occidental /a.pɾe.miˈa.βa/ valencià /a.pɾe.miˈa.va/, /a.pɾe.miˈa.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

apremiava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de apremiar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de apremiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pre·mi·a·va (5)
# apremiesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pɾə.miˈe.səs/, occidental /a.pɾe.miˈe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

apremiesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb apremiar.

#### Variants

* apremiessis, apremiassis, apremiasses, apremiares

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pre·mi·es·ses (5)
# apremiaria
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pɾə.mi.əˈɾi.ə/, occidental /a.pɾe.mi.aˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

apremiaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de apremiar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de apremiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pre·mi·a·ri·a (6)
# apremiéssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pɾə.miˈe.sim/, occidental /a.pɾe.miˈe.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

apremiéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb apremiar.

#### Variants

* apremiéssem, apremiàssim, apremiàssem, apremiàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pre·mi·és·sim (5)
# apremiats
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pɾə.miˈats/, occidental /a.pɾe.miˈats/
   * Rimes: -ats

### Verb

apremiats
* Participi masculí plural del verb apremiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pre·mi·ats (4)
# apremio
## Català

   * Pronúncia: central /ə.pɾəˈmi.u/, occidental /a.pɾeˈmi.o/
   * Rimes: -io

### Verb

apremio
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de apremiar.

#### Variants

* apremie, apremii

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pre·mi·o (4)
* Heterograma de 7 lletres (aeimopr)
# apremiades
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pɾə.miˈa.ðəs/, occidental /a.pɾe.miˈa.ðes/
   * Rimes: -ades

### Verb

apremiades
* Participi femení plural del verb apremiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pre·mi·a·des (5)
# apremiaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pɾə.miˈa.βən/, balear /ə.pɾə.miˈa.vən/ Occidental: nord-occidental /a.pɾe.miˈa.βen/ valencià /a.pɾe.miˈa.ven/, /a.pɾe.miˈa.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

apremiaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de apremiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pre·mi·a·ven (5)
# apremiareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pɾə.mi.əˈɾɛw/ balear /ə.pɾə.mi.əˈɾəw/, /ə.pɾə.mi.əˈɾɛw/ Occidental: /a.pɾe.mi.aˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

apremiareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de apremiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pre·mi·a·reu (5)
# apremiés
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pɾə.miˈes/, occidental /a.pɾe.miˈes/
   * Rimes: -es

### Verb

apremiés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb apremiar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb apremiar.

#### Variants

* [1] apremiàs, apremiara
* [2] apremiàs, apremiara

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pre·mi·és (4)