OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# apagueguessen
## Català
### Verb

apagueguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb apagar.
# apagueguem
## Català
### Verb

apagueguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb apagar.
# apagueguesses
## Català
### Verb

apagueguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb apagar.
# apaguegueu
## Català
### Verb

apaguegueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb apagar.
# apaguegués
## Català
### Verb

apaguegués
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb apagar.
# araser
## Francès

   * Pronúncia: /a.ʁaˈze/
   * Etimologia: Del prefix a- i raser

### Verb

araser
* anivellar
* rebaixar

#### Conjugació
### Miscel·lània

* Anagrama: rasera

### Vegeu també

* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom I.
# arapahos
## Català
### Nom

arapahos m. f. pl.
* Forma plural de arapaho.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ra·pa·hos (4)
# aranés
## Català
### Adjectiu

aranés m. ‎(femení aranesa, plural masculí aranesos, plural femení araneses)
* (valencià) Forma alternativa de aranès.

### Nom

aranés m. ‎(plural aranesos, femení aranesa)
* (valencià) Forma alternativa de aranès.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ra·nés (3)
* Anagrames: anares, ansaré, arenàs, sanaré

### Vegeu també

* Obres de referència: DNV

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /a.ɾaˈnes/, meridional /a.ɾaˈneh/
       Americà: alt /a.ɾaˈnes/, baix /a.ɾaˈneh/, austral /a.ɾaˈnes/
   * Rimes: -es
   * Etimologia: De Arán i el sufix -és.

### Adjectiu

aranés m. ‎(femení aranesa, plural masculí araneses, plural femení aranesas)
* aranès

### Nom

aranés m. ‎(plural araneses, femení aranesa)
* aranès
* (masculí singular) aranès (varietat de l'occità)

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ra·nés (3)
* Anagrames: arasen, arenas, arenás, asaren, enrasa, enrasá, rasean, resana, resaná, sanare, sanaré, sanear, senara $^{(revers)}$

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia en castellà
* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre aranés

## Occità

   * Pronúncia: /a.ɾaˈnes/
   * Àudio: Bearn

### Nom

aranés m. ‎(plural araneses o aranesi [aranès], femení aranesa)
* aranès
# arapaho
## Català
### Nom

arapaho m. f. ‎(plural arapahos)
* Individu d’una tribu ameríndia del grup dels algonquins que habitava en boscos al nord del Missouri, actualment en àrees d’Oklahoma i Wyoming.
* (masculí singular) Llengua de la família algonquina parlada en l’àrea tribal xeiene-arapaho d’Oklahoma i en la reserva Wind River de Wyoming.

#### Sinònims

* arp (codi ISO 639)

#### Traduccions

* Anglès: Arapaho $^{(en)}$
* Basc: arapahoera $^{(eu)}$
* Castellà: arapaho $^{(es)}$
* Francès: arapaho $^{(fr)}$ m.
* Portuguès: arapaho $^{(pt)}$ m.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ra·pa·ho (4)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: GDLC, Termcat
# arat
## Caló català

   * Pronúncia: /əˈɾat/
   * Etimologia: Del romaní rat amb pròtesi vocàlica per mantenir la erra bategant.

### Nom

arat ‎(ərát) f.
* sang

### Vegeu també

* Adiego Lajara, Ignasi-Xavier. «Casanova, Eugeni: Els gitanos catalans a França», Estudis Romànics, 2018
* Ackerley, Frederick. «The Romani Speech of Catalonia». A: Journal of the Gypsy Lore Society. Edimburg: The Society, 1914-1915, p. 136 (New Series vol. VIII part 1).
# araona
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɾəˈo.nə/, occidental /a.ɾaˈo.na/
   * Rimes: -ona
   * Etimologia: Endònim araona.

### Nom

araona m. ‎(només en singular)
* Llengua del grup tacana parlada a la regió amazònica del departament de La Paz de Bolívia.

#### Sinònims

* carina, cavina, aro (codi ISO 639)

#### Traduccions

* Alemany: Araona $^{(de)}$
* Anglès: Araona $^{(en)}$
* Basc: araonera $^{(eu)}$
* Castellà: araona $^{(es)}$
* Francès: araona $^{(fr)}$
* Gal·lès: Araona $^{(cy)}$
* Italià: araona $^{(it)}$
* Neerlandès: Araona $^{(ne)}$
* Portuguès: araona $^{(pt)}$
* Rus: Араона $^{(ru)}$ ‎(Araona)

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ra·o·na (4)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: Termcat
# ararum
## Llatí

   * Pronúncia: /aːˈraː.rʊm/

### Nom

ārārum
* genitiu plural de āra
# araré
## Castellà

   * Pronúncia: /a.ɾaˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

araré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb arar
# aras
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈaː.raːs/

### Nom

ārās
* acusatiu plural de āra

## Occità

   * Etimologia: De a + eras

### Contracció

aras f. pl. ‎(singular ara)
* (gascó pirinenc) a les

#### Variants

* as (aranès)
# aporugàveu
## Català
### Verb

aporugàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de aporugar.
# aporugàsseu
## Català
### Verb

aporugàsseu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aporugar.
# aporugàssiu
## Català
### Verb

aporugàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aporugar.
# aposa
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əˈpɔ.zə/ Occidental: nord-occidental /aˈpɔ.za/ valencià /aˈpɔ.za/, /aˈpɔ.zɔ/
   * Rimes: -ɔza

### Verb

aposa
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de aposar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb aposar.
# aporugàssim
## Català
### Verb

aporugàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aporugar.
# apuràreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.puˈɾa.ɾəw/, occidental /a.puˈɾa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

apuràreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de apurar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb apurar.
# apuros
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /aˈpu.ɾos/, meridional /aˈpu.ɾoh/
       Americà: alt /aˈpu.(ɾo)s/, baix /aˈpu.ɾoh/, austral /aˈpu.ɾos/
   * Rimes: -uɾos

### Nom

apuros m. pl.
* forma plural de apuro

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pu·ros (3)
* Heterograma de 6 lletres (aoprsu)
# apurin
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈpu.ɾin/, occidental /aˈpu.ɾin/
   * Rimes: -uɾin

### Verb

apurin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb apurar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb apurar.

### Miscel·lània

* Anagrames: punira, punirà
# apurimacstekelstaart
## Neerlandès

   * Pronúncia:
   * Etimologia: De l'hidrònim Apurímac (Perú) i stekelstaart ‎(«cuaespinós»).

### Nom

apurimacstekelstaart m. ‎(plural apurimacstekelstaarten)
* (ornitologia) cuaespinós d'Apurímac (Synallaxis courseni)

#### Variants

* apurímacstekelstaarten

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia en neerlandès.
* Article corresponent a Viquiespècies.
# apuràs
## Català
### Verb

apuràs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb apurar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb apurar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pu·ràs (3)
* Anagrames: asprau, pausar
# apuris
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈpu.ɾis/, occidental /aˈpu.ɾis/
   * Rimes: -uɾis

### Verb

apuris
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb apurar.
# arpellejàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ər.pə.ʎəˈʒa.βəw/ balear /əɾ.pə.ʎəˈd͡ʒa.vəw/, /ər.pə.ʎəˈʒa.vəw/ Occidental: nord-occidental /ar.pe.ʎeˈʒa.βew/ valencià /aɾ.pe.ʎeˈd͡ʒa.vew/, /aɾ.pe.ʎeˈd͡ʒa.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

arpellejàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de arpellejar.
# arpellem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ər.pəˈʎɛm/ balear /əɾ.pəˈʎəm/, /ər.pəˈʎɛm/ Occidental: /aɾ.peˈʎem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

arpellem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de arpellar.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb arpellar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb arpellar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·pe·llem (3)
* Anagrames: empellar, lleparem, llepàrem, pellarem, pellàrem, rellampe
# arpellen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ərˈpe.ʎən/, occidental /aɾˈpe.ʎen/
   * Rimes: -eʎen

### Verb

arpellen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de arpellar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb arpellar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb arpellar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·pe·llen (3)
* Anagrames: lleparen, pellaren
# arpellessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.pəˈʎe.sən/, occidental /aɾ.peˈʎe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

arpellessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arpellar.
# arpellessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.pəˈʎe.sis/, occidental /aɾ.peˈʎe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

arpellessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arpellar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·pe·lles·sis (4)
* Anagrames: espellissar, perillasses
# arpellessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.pəˈʎe.sin/, occidental /aɾ.peˈʎe.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

arpellessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arpellar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·pe·lles·sin (4)
* Anagrames: enllepissar, perillassen
# arpelleu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ər.pəˈʎɛw/ balear /əɾ.pəˈʎəw/, /ər.pəˈʎɛw/ Occidental: /aɾ.peˈʎew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

arpelleu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de arpellar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb arpellar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb arpellar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·pe·lleu (3)
* Anagrames: llepareu, llepàreu, pellareu, pellàreu, peüllaré
# arpelles
## Català

   * Pronúncia: oriental /ərˈpe.ʎəs/, occidental /aɾˈpe.ʎes/
   * Rimes: -eʎes

### Nom

arpelles f. pl.
* Forma plural de arpella.

### Verb

arpelles
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de arpellar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb arpellar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·pe·lles (3)
* Anagrames: espellar, llepares, palleres, parelles, pellar-se, pellares
# arpellesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.pəˈʎe.səs/, occidental /aɾ.peˈʎe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

arpellesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arpellar.
# apeçona
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pəˈso.nə/, occidental /a.peˈso.na/
   * Rimes: -ona

### Verb

apeçona
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de apeçonar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb apeçonar.
# apeçonaran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pə.su.nəˈɾan/ balear /ə.pə.so.nəˈɾan/, /ə.pə.su.nəˈɾan/ Occidental: /a.pe.so.naˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

apeçonaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de apeçonar.
# apeçonam
## Català
### Verb

apeçonam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de apeçonar.
# apeçonara
## Català
### Verb

apeçonara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb apeçonar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb apeçonar.
# apeçonaren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pə.suˈna.ɾən/ balear /ə.pə.soˈna.ɾən/, /ə.pə.suˈna.ɾən/ Occidental: /a.pe.soˈna.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

apeçonaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de apeçonar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb apeçonar.
# apeçonar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pə.suˈna/ balear /ə.pə.soˈna/, /ə.pə.suˈna/ Occidental: nord-occidental /a.pe.soˈna/ valencià /a.pe.soˈnaɾ/, /a.pe.soˈna/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: apeçonà
   * Etimologia: Del prefix a- i peçó ‎(«munt de peces»).

### Verb

apeçonar trans.
* amuntegar

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: apeçono, apeçona, apeçonem Vocal rizotònica: /o/

#### Traduccions
### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pe·ço·nar (4)
* Anagrames: acoparen, aparenço, apocaren, caponera

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# archidiáconos
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \aɾ.t͡ʃiˈðja.ko.nos\, meridional \aɾ.t͡ʃiˈðja.ko.noh\
       Americà: alt /aɾ.t͡ʃiˈdja.ko.n(o)s/, baix \aɾ.t͡ʃiˈðja.ko.noh\, austral \aɾ.t͡ʃiˈðja.ko.nos\
   * Rimes: -akonos

### Nom

archidiáconos m. pl.
* forma plural de archidiácono
# archidiócesis
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \aɾ.t͡ʃiˈðjo.θe.sis\, meridional \aɾ.t͡ʃiˈðjo.θe.sih\
       Americà: alt /aɾ.t͡ʃiˈdjo.se.s(i)s/, baix \aɾ.t͡ʃiˈðjo.se.sih\, austral \aɾ.t͡ʃiˈðjo.se.sis\
   * Rimes: -oθesis

### Nom

archidiócesis f. ‎(plural invariable)
* arxidiòcesi

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·chi·dió·ce·sis (5)
# archiduque
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \aɾ.t͡ʃiˈðu.ke\
       Americà: alt /aɾ.t͡ʃiˈdu.k(e)/, baix \aɾ.t͡ʃiˈðu.ke\
   * Rimes: -uke

### Nom

archiduque m. ‎(plural archiduques)
* arxiduc

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·chi·du·que (4)
# archiduques
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \aɾ.t͡ʃiˈðu.kes\, meridional \aɾ.t͡ʃiˈðu.keh\
       Americà: alt /aɾ.t͡ʃiˈdu.k(e)s/, baix \aɾ.t͡ʃiˈðu.keh\, austral \aɾ.t͡ʃiˈðu.kes\
   * Rimes: -ukes

### Nom

archiduques m. pl.
* forma plural de archiduque
# archiepiscope
## Llatí

   * Pronúncia: /ar.kɪ.ɛˈpɪs.kɔ.pɛ/

### Nom

archiepiscope
* vocatiu singular de archiepiscopus
# archiduchesses
## Francès

   * Pronúncia: /aʁ.ʃi.dyˈʃɛs/

### Nom

archiduchesses f. pl.
* forma plural de archiduchesse
# archiduc
## Francès
### Nom

archiduc m. ‎(plural archiducs, femení archiduchesse)
* arxiduc
# archidiácono
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \aɾ.t͡ʃiˈðja.ko.no\
       Americà: alt /aɾ.t͡ʃiˈdja.k(o).no/, baix \aɾ.t͡ʃiˈðja.ko.no\
   * Rimes: -akono

### Nom

archidiácono m. ‎(plural archidiáconos)
* ardiaca

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·chi·diá·co·no (5)
# archiduchesse
## Francès

   * Pronúncia: /aʁ.ʃi.dyˈʃɛs/

### Nom

archiduchesse f. ‎(plural archiduchesses)
* forma femenina de archiduc
# archiducs
## Francès

   * Pronúncia: /aʁ.ʃiˈdyk/

### Nom

archiducs m. pl.
* forma plural de archiduc
# armar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ərˈma/ Occidental: nord-occidental /arˈma/ valencià /aɾˈmaɾ/, /aɾˈma/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfons: armà, ermà, ermar
   * Etimologia: Del llatí armare, segle XIV.

### Verb

armar trans., pron. ‎(pronominal armar-se)
* Proveir d'armes ofensives o defensives.
* Compondre diferents peces de manera que el conjunt s'aguanti dret i es pugui usar.
* (nàutica) Proveir un vaixell de tot el necessari per tenir-lo a punt.
* (figuradament) tramar, forjar, disposar
* (handbol, pilota basca) Disposar el braç en la postura adequada per fer un llançament.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: armo, arma, armem

#### Sinònims

* (compondre) acoblar, ajuntar, muntar

#### Derivats

* armadura

#### Traduccions

* Anglès: arm $^{(en)}$
* Castellà: armar $^{(es)}$
* Francès: armer $^{(fr)}$
* Italià: armare $^{(it)}$
* Castellà: armar $^{(es)}$
* Francès: monter $^{(fr)}$
* Castellà: armar $^{(es)}$
* Francès: équiper $^{(fr)}$
* Italià: armare $^{(it)}$
* Anglès: wind up $^{(en)}$
* Castellà: armar $^{(es)}$
* Francès: armer $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·mar (2)
* Anagrames: amarr, marra, marrà, ramar

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom I.
* armar. Diccionari general de l'esport. Informació cedida per TERMCAT.

## Castellà

   * Pronúncia: /aɾˈmaɾ/
   * Rimes: -aɾ
   * Etimologia: Del llatí armare.

### Verb

armar trans. ‎(present armo, passat armé, futur armaré)
* armar

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·mar (2)
# armaraino
## Basc
### Nom

armaraino
* terminatiu definit singular de arma
# armanyagueses
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ər.mə.ɲəˈɣɛ.zəs/ balear /əɾ.mə.ɲəˈɣə.zəs/, /ər.mə.ɲəˈɣɛ.zəs/ Occidental: /aɾ.ma.ɲaˈɣe.zes/
   * Rimes: -ɛzes

### Nom

armanyagueses f. pl.
* Forma plural de armanyaguesa.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ma·nya·gue·ses (5)
# armarantz
## Basc
### Nom

armarantz
* al·latiu direccional definit singular de arma
# armanyaguès
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ər.mə.ɲəˈɣɛs/ balear /əɾ.mə.ɲəˈɣəs/, /ər.mə.ɲəˈɣɛs/ Occidental: /aɾ.ma.ɲaˈɣes/
   * Rimes: -ɛs

### Nom

armanyaguès m. ‎(plural armanyaguesos, femení armanyaguesa)
* (històric) Aquell que amb d'altres de semblants s'oposava als borgonyons durant la guerra civil francesa del primer terç del segle XV.
* D'Armanyac, a la Gascunya, França.

#### Traduccions

* Francès: armagnac $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ma·nya·guès (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# armara
## Català
### Verb

armara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb armar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb armar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ma·ra (3)
* Anagrames: amarar, amarra, amarrà

## Basc
### Nom

armara
* al·latiu definit singular de arma
# armare
## Llatí

   * Pronúncia: /arˈmaː.rɛ/

### Verb

armāre
* infinitiu del present actiu de armō
# aprenguéssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pɾəŋˈɡe.siw/, occidental /a.pɾeŋˈɡe.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

aprenguéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aprendre.
# aprenguéreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pɾəŋˈɡe.ɾəw/, occidental /a.pɾeŋˈɡe.ɾew/
   * Rimes: -eɾew

### Verb

aprenguéreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de aprendre.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aprendre.
# aprengués
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pɾəŋˈɡes/, occidental /a.pɾeŋˈɡes/
   * Rimes: -es

### Verb

aprengués
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb aprendre.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb aprendre.
# aprenguéssom
## Català
### Verb

aprenguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aprendre.
# aprenguí
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pɾəŋˈɡi/, occidental /a.pɾeŋˈɡi/
   * Rimes: -i

### Verb

aprenguí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de aprendre.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pren·guí (3)
* Heterograma de 8 lletres (aeginpru)
* Anagrames: guiparen, pareguin
# aprenguésseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pɾəŋˈɡe.səw/, occidental /a.pɾeŋˈɡe.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

aprenguésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aprendre.
# aprenguéssou
## Català
### Verb

aprenguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aprendre.
# arrenglaria
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəŋ.ɡɫəˈɾi.ə/, occidental /a.reŋ.ɡɫaˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

arrenglaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de arrenglar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de arrenglar.
# arrenglaríeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəŋ.ɡɫəˈɾi.əw/, occidental /a.reŋ.ɡɫaˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

arrenglaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de arrenglar.
# arrenglaràs
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəŋ.ɡɫəˈɾas/, occidental /a.reŋ.ɡɫaˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

arrenglaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de arrenglar.
# arrenglarien
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəŋ.ɡɫəˈɾi.ən/, occidental /a.reŋ.ɡɫaˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

arrenglarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de arrenglar.
# arrenglaries
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəŋ.ɡɫəˈɾi.əs/, occidental /a.reŋ.ɡɫaˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

arrenglaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de arrenglar.
# apunta
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈpun.tə/, occidental /aˈpun.ta/
   * Rimes: -unta

### Verb

apunta
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de apuntar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb apuntar.
# apujàs
## Català
### Verb

apujàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb apujar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb apujar.
# apujàssim
## Català
### Verb

apujàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb apujar.
# apujàssem
## Català
### Verb

apujàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb apujar.
# apunt
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əˈpun/ balear /əˈpunt/, /əˈpun/ Occidental: nord-occidental /aˈpun/ valencià /aˈpunt/, /aˈpun/
   * Rimes: -unt
   * Etimologia: De apuntar amb desinència zero.

### Nom

apunt m. ‎(plural apunts)
* (petanca, botxes) Acció i efecte de llançar una bola tan a prop com sigui possible d'una altra bola o del bolig sense provocar-ne el desplaçament.

#### Hipònims

Són apunts el biberó i, en petanca, també el davant de bola, la mitja portada i la portada.

#### Sinònims

* arrimada

#### Traduccions

* Anglès: pointing $^{(en)}$
* Castellà: apunte $^{(es)}$, arrime $^{(es)}$, punto $^{(es)}$
* Francès: pointage $^{(fr)}$

### Verb

apunt
* (balear, alguerès) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de apuntar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·punt (2)
* Anagrama: punta

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC
* apunt. Diccionari general de l'esport. Informació cedida per TERMCAT.
# apujàsseu
## Català
### Verb

apujàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb apujar.
# apujàssiu
## Català
### Verb

apujàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb apujar.
# argelinas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /aɾ.xeˈli.nas/, meridional /aɾ.heˈli.nah/
       Americà: alt /aɾ.xeˈli.n(a)s/, baix /aɾ.heˈli.nah/, austral /aɾ.xeˈli.nas/
   * Rimes: -inas

### Adjectiu

argelinas f. pl.
* forma plural de argelina

### Nom

argelinas f. pl.
* forma plural de argelina
# arganells
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ər.ɡəˈneʎs/ Occidental: nord-occidental /ar.ɣaˈneʎs/ valencià /aɾ.ɣaˈneʎs/, /aɾ.ɣaˈneʎʃ/
   * Rimes: -eʎs
   * Homòfon: arguenells

### Nom

arganells m. pl.
* Forma plural de arganell.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ga·nells (3)
* Anagrama: granalles
# argelino
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /aɾ.xeˈli.no/, meridional /aɾ.heˈli.no/
       Americà: alt /aɾ.x(e)ˈli.no/, baix /aɾ.heˈli.no/, austral /aɾ.xeˈli.no/
   * Rimes: -ino

### Adjectiu

argelino m. ‎(femení argelina, plural masculí argelinos, plural femení argelinas)
* algerià
* algerí

### Nom

argelino m. ‎(plural argelinos, femení argelina)
* algerià
* algerí

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ge·li·no (4)
* Heterograma de 8 lletres (aegilnor)