OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# implícitos
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /imˈpli.θi.tos/, meridional /imˈpli.θi.toh/
       Americà: alt /imˈpli.si.t(o)s/, baix /imˈpli.si.toh/, austral /imˈpli.si.tos/
   * Rimes: -iθitos

### Adjectiu

implícitos m. pl.
* forma plural de implícito
# implícitamente
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /imˌpli.θi.taˈmen.te/
       Americà: alt /imˌpli.s(i).taˈmen.te/, baix /imˌpli.si.taˈmen.te/
   * Rimes: -ente
   * Etimologia: De implícito i el sufix -mente.

### Adverbi

implícitamente
* implícitament

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·plí·ci·ta·men·te (6)
# impoliticly
## Anglès

   * Etimologia: De impolitic i el sufix -ly.

### Adverbi

impoliticly ‎(comparatiu more impoliticly, superlatiu most impoliticly)
* impolíticament
# impers.
## Castellà
### Abreviatura

impers.
* forma abreujada de impersonal
# impersonal
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.pər.suˈnaɫ/ balear /im.pəɾ.soˈnaɫ/, /im.pər.suˈnaɫ/ Occidental: /im.peɾ.soˈnaɫ/
   * Rimes: -al
   * Etimologia: Del llatí impersōnāle, acusatiu de impersōnālis.

### Adjectiu

impersonal inv. ‎(plural impersonals)
* Que no té un caràcter personal.
* (gramàtica) Que s’atribueix a un subjecte indefinit o genèric.

#### Traduccions

* Anglès: impersonal $^{(en)}$
* Castellà: impersonal $^{(es)}$
* Francès: impersonnel $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·per·so·nal (4)
* Heterograma de 10 lletres (aeilmnoprs)
* Anagrama: empolsinar

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# impersonalitzam
## Català
### Verb

impersonalitzam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de impersonalitzar.
# impersonalitz
## Català

   * Pronúncia: balear /im.pəɾ.so.nəˈɫis/, /im.pəɾ.su.nəˈɫis/
   * Rimes: -is

### Verb

impersonalitz
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de impersonalitzar.
# impersonalicé
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /im.peɾ.so.na.liˈθe/
       Americà: alt /im.peɾ.so.na.l(i)ˈse/, baix /im.peɾ.so.na.liˈse/
   * Rimes: -e

### Verb

impersonalicé
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb impersonalizar
# impersonalitza
## Català
### Verb

impersonalitza
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de impersonalitzar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb impersonalitzar.
# increïblement
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iŋ.kɾəˌib.bɫəˈmen/, /iŋ.kɾəˌi.βɫəˈmen/ balear /iŋ.kɾəˌib.bɫəˈment/, /iŋ.kɾəˌib.bɫəˈmen/ Occidental: nord-occidental /iŋ.kɾeˌib.bɫeˈmen/, /iŋ.kɾeˌi.βɫeˈmen/ valencià /iŋ.kɾeˌi.bɫeˈment/, /iŋ.kɾeˌi.βɫeˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De increïble i el sufix -ment.

### Adverbi

increïblement
* D’una manera increïble.

#### Traduccions

* Anglès: unbelievably $^{(en)}$, incredibly $^{(en)}$
* Castellà: increíblemente $^{(es)}$
* Francès: incroyablement $^{(fr)}$
* Italià: incredibilmente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cre·ï·ble·ment (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# incriminaien
## Català
### Verb

incriminaien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de incriminar.
# incriminaia
## Català
### Verb

incriminaia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de incriminar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de incriminar.
# increíblemente
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \iŋ.kɾeˌi.βleˈmen.te\
       Americà: alt \iŋ.kɾeˌi.bleˈmen.t(e)\, baix \iŋ.kɾeˌi.βleˈmen.te\
   * Rimes: -ente
   * Etimologia: De increíble i el sufix -mente.

### Adverbi

increíblemente
* increïblement

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cre·í·ble·men·te (6)
# increíbles
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \iŋ.kɾeˈi.βles\, meridional \iŋ.kɾeˈi.βleh\
       Americà: alt \iŋ.kɾeˈi.bl(e)s\, baix \iŋ.kɾeˈi.βleh\, austral \iŋ.kɾeˈi.βles\
   * Rimes: -ibles

### Adjectiu

increíbles inv. pl.
* forma plural de increíble: increïbles
# increïble
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iŋ.kɾəˈib.bɫə/, /iŋ.kɾəˈi.βɫə/ balear /iŋ.kɾəˈib.bɫə/ Occidental: nord-occidental /iŋ.kɾeˈib.bɫe/, /iŋ.kɾeˈi.βɫe/ valencià /iŋ.kɾeˈi.bɫe/
   * Rimes: -ible
   * Etimologia: Del llatí incrēdibĭlis ‎(«no creïble»).

### Adjectiu

increïble inv. ‎(plural increïbles)
* Impossible de creure.
* Extraordinari, sorprenent.

#### Antònims

* [1] convincent, creïble, plausible
* [2] normal, típic, vulgar

#### Derivats

* increïblement

#### Traduccions

* Afrikaans: ongelooflike $^{(af)}$
* Alemany: unglaublich $^{(de)}$
* Anglès: incredible $^{(en)}$, unbelievable $^{(en)}$
* Àrab: لا يصدق‎ $^{(ar)}$
* Basc: sinestezin $^{(eu)}$
* Castellà: increíble $^{(es)}$ inv.
* Danès: utrolig $^{(da)}$
* Esperanto: nekredebla $^{(eo)}$
* Finès: uskomaton $^{(fi)}$
* Francès: incroyable $^{(fr)}$
* Georgià: დაუჯერებელი $^{(ka)}$ ‎(daudjerèbeli)
* Grec: απίστευτος $^{(el)}$ ‎(apístevtos)
* Hongarès: hihetetlen $^{(hu)}$
* Irlandès: dochreidte $^{(ga)}$
* Islandès: ótrúlegur $^{(is)}$
* Italià: incredibile $^{(it)}$
* Japonès: 信じられない $^{(ja)}$
* Llatí: incredibilis $^{(la)}$
* Neerlandès: ongelofelijk $^{(nl)}$
* Noruec: utrolig $^{(no)}$
* Polonès: niewiarygodny $^{(pl)}$
* Portuguès: incrível $^{(pt)}$
* Romanès: incredibil $^{(ro)}$
* Rus: невероя́тный $^{(ru)}$ ‎(neveroiatni)
* Serbocroat: невjероjатан $^{(sh)}$, nevjerojatan $^{(sh)}$
* Suec: otrolig $^{(sv)}$
* Turc: inanılmaz $^{(tr)}$
* Txec: neuvěřitelný $^{(cs)}$
* Xinès: 不可思議 $^{(zh)}$ ‎(不可思议, bùkěsīyì)
* Alemany: erstaunlich $^{(de)}$
* Anglès: incredible $^{(en)}$
* Búlgar: поразителен $^{(bg)}$ ‎(porazitelen)
* Castellà: increíble $^{(es)}$ inv.
* Finès: uskomaton $^{(fi)}$
* Francès: incroyable $^{(fr)}$
* Grec: απίστευτος $^{(el)}$ ‎(apístevtos)
* Irlandès: dochreidte $^{(ga)}$
* Italià: incredibile $^{(it)}$
* Japonès: 驚異的な $^{(ja)}$
* Neerlandès: ongelofelijk $^{(nl)}$
* Noruec: utrolig $^{(no)}$
* Portuguès: incrível $^{(pt)}$
* Romanès: incredibil $^{(ro)}$
* Suec: otrolig $^{(sv)}$
* Turc: şaşırtıcı $^{(tr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cre·ï·ble (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# incrimina
## Català
### Verb

incrimina
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de incriminar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb incriminar.
# improperaré
## Català
### Verb

improperaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de improperar.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /im.pɾo.pe.ɾaˈɾe/
       Americà: alt /im.pɾo.p(e).ɾaˈɾe/, baix /im.pɾo.pe.ɾaˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

improperaré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb improperar
# improperaríeu
## Català
### Verb

improperaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de improperar.
# improperarien
## Català
### Verb

improperarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de improperar.
# improperaràs
## Català
### Verb

improperaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de improperar.
# improperassen
## Català
### Verb

improperassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb improperar.
# improperasses
## Català
### Verb

improperasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb improperar.
# improperaries
## Català
### Verb

improperaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de improperar.
# improperarà
## Català
### Verb

improperarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de improperar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pro·pe·ra·rà (5)
* Anagrama: emporpraria
# improperassin
## Català
### Verb

improperassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb improperar.
# immediat
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.mə.ðiˈat/, occidental /im.me.ðiˈat/
   * Rimes: -at
   * Etimologia: Del llatí immediātus, format pel terme mediātus ‎(«que el seu torn encara està per passar»), amb el prefix im- ‎(«negació»), és a dir, «que la seva acció està pròxima en el temps».

### Adjectiu

immediat m. ‎(femení immediata, plural masculí immediats, plural femení immediates)
* Que no està distant ni separat en el temps.
* Que actua directament, sense intermediari.

#### Sinònims

* instantani, ràpid
* adjacent, veí

#### Traduccions

* Alemany: sofort $^{(de)}$
* Anglès: immediate $^{(en)}$
* Castellà: inmediato $^{(es)}$
* Francès: immédiat $^{(fr)}$
* Italià: immediato $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·me·di·at (4)
* Anagrama: admitíem

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# immaturité
## Francès

   * Pronúncia: /i.ma.ty.ʁiˈte/
   * Etimologia: Del prefix in- i maturité.

### Nom

immaturité f. ‎(plural immaturités)
* immaduresa
# immaturités
## Francès

   * Pronúncia: /i.ma.ty.ʁiˈte/

### Nom

immaturités f. pl.
* forma plural de immaturité
# immediatamente
## Italià

   * Pronúncia: /im.meˌdja.taˈmen.te/
   * Etimologia: De immediato i el sufix -mente.

### Adverbi

immediatamente
* immediatament

#### Sinònims

* subito

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·me·dia·ta·mén·te (6)
# immediate
## Anglès

   * Pronúncia: àudio (EUA)

### Adjectiu

immediate ‎(comparatiu more immediate, superlatiu most immediate)
* immediat
* pròxim, proper

## Italià

   * Pronúncia: /im.meˈdjaː.te/

### Adjectiu

immediate f. pl.
* forma plural de immediata
# immediately
## Anglès

   * Etimologia: De immediate i el sufix -ly.

### Adverbi

immediately ‎(no comparable)
* immediatament
* tot seguit

#### Sinònims

* straight away

### Vegeu també

* Diccionari Anglès-Català de Codi Obert (DACCO)
# immaturity
## Anglès

   * Pronúncia: /ɪməˈtʃʊɹɪti/

### Nom

immaturity ‎(comptable i incomptable, plural immaturities)
* immaduresa

### Vegeu també

* immaturity. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# immediatament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.mə.ðiˌa.təˈmen/ balear /im.mə.ðiˌa.təˈment/, /im.mə.ðiˌa.təˈmen/ Occidental: nord-occidental /im.me.ðiˌa.taˈmen/ valencià /im.me.ðiˌa.taˈment/, /im.me.ðiˌa.taˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De immediat i el sufix -ment en la forma femenina.

### Adverbi

immediatament
* D'una manera immediata.

#### Traduccions

* Anglès: immediately $^{(en)}$
* Castellà: inmediatamente $^{(es)}$
* Francès: immédiatement $^{(fr)}$
* Gallec: inmediatamente $^{(gl)}$
* Italià: immediatamente $^{(it)}$, subito $^{(it)}$
* Llengua de signes catalana: ARA $^{(csc)}$
* Portuguès: imediatamente $^{(pt)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·me·di·a·ta·ment (6)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# incendiàs
## Català
### Verb

incendiàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb incendiar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb incendiar.
# incendios
## Català
### Verb

incendios
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb incendiar.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /inˈθen.djos/, meridional \iŋˈθeŋ.djoh\
       Americà: alt /inˈsen.d(jo)s/, baix \iŋˈseŋ.djoh\, austral /inˈsen.djos/
   * Rimes: -endjos

### Nom

incendios m. pl.
* forma plural de incendio ‎(«incendis»)
# incendià
## Català
### Verb

incendià
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de incendiar.
# incendiàrem
## Català
### Verb

incendiàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de incendiar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incendiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cen·di·à·rem (5)
* Anagrama: mendicarien
# incendiària
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.sən.diˈa.ɾi.ə/, occidental /in.sen.diˈa.ɾi.a/
   * Rimes: -aɾia

### Nom

incendiària f. ‎(plural incendiàries)
* Forma femenina de incendiari.
* Ocell desconegut que els antics tenien per presagi d'un incendi.

### Adjectiu

incendiària f. ‎(plural incendiàries)
* Forma femenina de incendiari.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cen·di·à·ri·a (6)

### Vegeu també

* Labernia y Esteller, Pere. Diccionari de la Llengua Catalana ab la correspondencia castellana y llatina., Tom II, Barcelona, 1840.
# incendiàries
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.sən.diˈa.ɾi.əs/, occidental /in.sen.diˈa.ɾi.es/
   * Rimes: -aɾies

### Nom

incendiàries f. pl.
* Forma plural de incendiària.

### Adjectiu

incendiàries f. pl.
* Forma plural de incendiària.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cen·di·à·ri·es (6)
# incendiàieu
## Català
### Verb

incendiàieu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de incendiar.
# incendiàreu
## Català
### Verb

incendiàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de incendiar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb incendiar.
# impositius
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.pu.ziˈtiws/ balear /im.po.ziˈtiws/, /im.pu.ziˈtiws/ Occidental: /im.po.ziˈtiws/
   * Rimes: -iws

### Adjectiu

impositius m. pl.
* Forma plural de impositiu.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·po·si·tius (4)
# imposing
## Anglès

   * Pronúncia: àudio (EUA)

### Verb

imposing
* gerundi de impose
# imposingly
## Anglès

   * Etimologia: De imposing i el sufix -ly.

### Adverbi

imposingly ‎(comparatiu more imposingly, superlatiu most imposingly)
* imponentment
# impositions
## Francès

   * Pronúncia: /ɛ̃.pɔ.ziˈsjɔ̃/

### Nom

impositions f. pl.
* forma plural de imposition
# impositiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.pu.ziˈtiw/ balear /im.po.ziˈtiw/, /im.pu.ziˈtiw/ Occidental: /im.po.ziˈtiw/
   * Rimes: -iw
   * Etimologia: De imposició i el sufix -tiu, segle XX.

### Adjectiu

impositiu m. ‎(femení impositiva, plural masculí impositius, plural femení impositives)
* Corresponent o pertanyent als impostos.

#### Compostos i expressions

* efecte impositiu
* tipus impositiu
* període impositiu

#### Traduccions

* Castellà: impositivo $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·po·si·tiu (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, Optimot
* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionari Descriptiu de la Llengua Catalana sobre impositiu
# impositiva
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.pu.ziˈti.βə/ balear /im.po.ziˈti.və/, /im.pu.ziˈti.və/ Occidental: nord-occidental /im.po.ziˈti.βa/ valencià /im.po.ziˈti.va/, /im.po.ziˈti.βa/
   * Rimes: -iva

### Adjectiu

impositiva f. ‎(plural impositives)
* Forma femenina de impositiu.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·po·si·ti·va (5)
# imposición
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /im.po.siˈθjon/, meridional \im.po.siˈθjoŋ\
       Americà: alt /im.po.s(i)ˈsjon/, baix \im.po.siˈsjoŋ\, austral /im.po.siˈsjon/
   * Rimes: -on

### Nom

imposición f. ‎(plural imposiciones)
* imposició

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·po·si·ción (4)
# imposin
## Català

   * Pronúncia: /imˈpɔ.zin/
   * Rimes: -ɔzin

### Verb

imposin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb imposar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb imposar.
# imposition
## Francès

   * Pronúncia: /ɛ̃.po.ziˈsjɔ̃/

### Nom

imposition f. ‎(plural impositions)
* imposició
# imposis
## Català

   * Pronúncia: /imˈpɔ.zis/
   * Rimes: -ɔzis

### Verb

imposis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb imposar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·po·sis (3)
* Anagrama: simposi
# inclineguéssou
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /iŋ.kɫi.neˈɣe.sow/

### Verb

inclineguéssou
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb inclinar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [vosaltres/vós] inclinéssiu, inclinésseu, inclinàsseu, inclinàssiu o inclinàreu.
# inclinegueu
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /iŋ.kɫi.neˈɣew/
   * Rimes: -ew

### Verb

inclinegueu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb inclinar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [que vosaltres/vós] inclineu.
# inclineguéssom
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /iŋ.kɫi.neˈɣe.som/

### Verb

inclineguéssom
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb inclinar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [nosaltres] inclinéssim, inclinéssem, inclinàssem, inclinàssim o inclinàrem.
# inclinen
## Català

   * Pronúncia: oriental /iŋˈkɫi.nən/, occidental /iŋˈkɫi.nen/
   * Rimes: -inen

### Verb

inclinen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de inclinar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb inclinar.
    [Que ells/elles/vostès] inclinin o inclinen.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb inclinar.
    Inclinin o inclinen [ells/elles/vostès].
# inclineguesses
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /iŋ.kɫi.neˈɣe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

inclineguesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb inclinar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [tu] inclinessis, inclinesses, inclinassis, inclinasses o inclinares.
# inclinegués
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /iŋ.kɫi.neˈɣes/
   * Rimes: -es

### Verb

inclinegués
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb inclinar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [ell/ella/vostè] inclinés, inclinàs o inclinara.
# inclinessa
## Català

   * Pronúncia: oriental /iŋ.kɫiˈne.sə/, occidental /iŋ.kɫiˈne.sa/
       Informal: /iŋ.kɫiˈne.sɛ/
   * Rimes: -esa

### Verb

inclinessa
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb inclinar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [jo] inclinés, inclinàs o inclinara.
# inclineguessen
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /iŋ.kɫi.neˈɣe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

inclineguessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb inclinar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [ells/elles/vostès] inclinessin, inclinessen, inclinassin, inclinassen o inclinaren.
# inclines
## Català

   * Pronúncia: oriental /iŋˈkɫi.nəs/, occidental /iŋˈkɫi.nes/
   * Rimes: -ines

### Verb

inclines
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de inclinar.
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb inclinar.
    [Que tu] inclinis o inclines; [tu] no inclinis o inclines.

## Anglès
### Verb

inclines
* tercera persona del singular (he, she, it) del present de incline
# incoaran
## Català
### Verb

incoaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de incoar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·co·a·ran (4)
* Anagrama: acaronin
# incoaren
## Català
### Verb

incoaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de incoar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb incoar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·co·a·ren (4)
* Anagrames: caironen, nocarien, roncaien
# incoara
## Català
### Verb

incoara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb incoar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb incoar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·co·a·ra (4)
* Anagrames: acaroni, acaroní, cairona, caironà, nocaria, ocarina, roncaia
# incoareu
## Català
### Verb

incoareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de incoar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·co·a·reu (4)
* Heterograma de 8 lletres (aceinoru)
* Anagrames: caironeu, nocaríeu, roncàieu
# incoarien
## Català
### Verb

incoarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de incoar.

### Miscel·lània

* Anagrames: encaironi, encaironí
# incoarem
## Català
### Verb

incoarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de incoar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·co·a·rem (4)
* Heterograma de 8 lletres (aceimnor)
* Anagrames: caironem, encomiar, mocarien, nocaríem, recomani, recomaní, roncàiem
# incoaria
## Català
### Verb

incoaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de incoar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de incoar.
# improvesses
## Català
### Verb

improvesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb improvar.
# improvi
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /imˈpɾɔ.βi/, balear /imˈpɾɔ.vi/ Occidental: nord-occidental /imˈpɾɔ.βi/ valencià /imˈpɾɔ.vi/, /imˈpɾɔ.βi/
   * Rimes: -ɔvi

### Verb

improvi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de improvar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb improvar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb improvar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb improvar.
# improvis
## Català
### Verb

improvis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb improvar.
# improvessin
## Català
### Verb

improvessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb improvar.
# improving
## Anglès
### Verb

improving
* gerundi de improve
# improvessis
## Català
### Verb

improvessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb improvar.
# improvin
## Català
### Verb

improvin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb improvar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb improvar.
# improvisa
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.pɾuˈβi.zə/ balear /im.pɾoˈvi.zə/, /im.pɾuˈvi.zə/ Occidental: nord-occidental /im.pɾoˈβi.za/ valencià /im.pɾoˈvi.za/, /im.pɾoˈβi.za/
   * Rimes: -iza

### Verb

improvisa
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de improvisar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb improvisar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pro·vi·sa (4)

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \im.pɾoˈβi.sa\
       Americà: alt /im.pɾoˈbi.s(a)/, baix \im.pɾoˈβi.sa\
   * Rimes: -isa

### Adjectiu

improvisa f. ‎(plural improvisas)
* forma femenina de improviso

### Verb

improvisa
* tercera persona del singular (él, ella, usted) del present d’indicatiu del verb improvisar
* segona persona del singular (tú) de l'imperatiu del verb improvisar

#### Variants

* [2]: (voseo) improvisá

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pro·vi·sa (4)
# incoassen
## Català
### Verb

incoassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb incoar.

### Miscel·lània

* Anagrama: canonessi
# incoarà
## Català
### Verb

incoarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de incoar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·co·a·rà (4)
* Anagrames: acaroni, acaroní, cairona, caironà, nocaria, ocarina, roncaia
# incoaràs
## Català
### Verb

incoaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de incoar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·co·a·ràs (4)
* Anagrama: acaronis
# incoasses
## Català
### Verb

incoasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb incoar.
# incoassis
## Català
### Verb

incoassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb incoar.
# incoaríem
## Català
### Verb

incoaríem
* Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de incoar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·co·a·rí·em (5)
* Anagrama: cerimònia
# incoaríeu
## Català
### Verb

incoaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de incoar.
# incoassin
## Català
### Verb

incoassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb incoar.