OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# adreçaríveu
## Català

   * Pronúncia: alguerès /a.ra.saˈɾi.vu/

### Verb

adreçaríveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de adreçar.
    Forma algueresa per [vosaltres/vós] adreçaríeu.
# adreçassin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ðɾəˈsa.sin/
   * Rimes: -asin

### Verb

adreçassin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb adreçar.
    [Ells/elles/vostès] adrecessin, adrecessen, adreçassen, adreçassin o adreçaren.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dre·ças·sin (4)
* Anagrama: dissecaran
# adreçau
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: balear /ə.ðɾəˈsaw/, alguerès /a.raˈsaw/
   * Rimes: -aw

### Verb

adreçau
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de adreçar.
    [Vosaltres/vós] adreceu o adreçau.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb adreçar.
    Adreceu o adreçau [vosaltres/vós].

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dre·çau (3)
* Anagrames: creuada, educara
# adreçasses
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ðɾəˈsa.səs/, occidental /a.ðɾeˈsa.ses/
   * Rimes: -ases

### Verb

adreçasses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb adreçar.
    [Tu] adrecessis, adrecesses, adreçasses, adreçassis o adreçares.
# adreçats
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ðɾəˈsats/, occidental /a.ðɾeˈsats/
   * Rimes: -ats

### Verb

adreçats
* Participi masculí plural del verb adreçar.
    Adreçats [ells/aquells]...; [els he...] adreçat o adreçats.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dre·çats (3)
* Anagrames: cadastre, cartades, descarat, descarta, destacar, traçades, trescada
# afrenellava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.fɾə.nəˈʎa.βə/, balear /ə.fɾə.nəˈʎa.və/ Occidental: nord-occidental /a.fɾe.neˈʎa.βa/ valencià /a.fɾe.neˈʎa.va/, /a.fɾe.neˈʎa.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

afrenellava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de afrenellar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de afrenellar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fre·ne·lla·va (5)
* Anagrama: afal·leraven
# afrenelle
## Català
### Verb

afrenelle
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de afrenellar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb afrenellar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb afrenellar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb afrenellar.
# afrenellen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fɾəˈne.ʎən/, occidental /a.fɾeˈne.ʎen/
   * Rimes: -eʎen

### Verb

afrenellen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de afrenellar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb afrenellar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb afrenellar.
# afrenellaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.fɾə.nəˈʎa.βəs/, balear /ə.fɾə.nəˈʎa.vəs/ Occidental: nord-occidental /a.fɾe.neˈʎa.βes/ valencià /a.fɾe.neˈʎa.ves/, /a.fɾe.neˈʎa.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

afrenellaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de afrenellar.
# afrenellesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fɾə.nəˈʎe.səs/, occidental /a.fɾe.neˈʎe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

afrenellesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb afrenellar.
# afrenellessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fɾə.nəˈʎe.sən/, occidental /a.fɾe.neˈʎe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

afrenellessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb afrenellar.
# afrenelles
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fɾəˈne.ʎəs/, occidental /a.fɾeˈne.ʎes/
   * Rimes: -eʎes

### Verb

afrenelles
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de afrenellar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb afrenellar.
# afrenellessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fɾə.nəˈʎe.sin/, occidental /a.fɾe.neˈʎe.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

afrenellessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb afrenellar.
# afrenellaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.fɾə.nəˈʎa.βən/, balear /ə.fɾə.nəˈʎa.vən/ Occidental: nord-occidental /a.fɾe.neˈʎa.βen/ valencià /a.fɾe.neˈʎa.ven/, /a.fɾe.neˈʎa.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

afrenellaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de afrenellar.
# acorralaren
## Català
### Verb

acorralaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de acorralar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acorralar.
# acorralam
## Català
### Verb

acorralam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de acorralar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cor·ra·lam (4)
* Anagrames: malcorara, malcorarà
# acorralara
## Català
### Verb

acorralara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acorralar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acorralar.
# acorralares
## Català
### Verb

acorralares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de acorralar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acorralar.
# acorralaies
## Català
### Verb

acorralaies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de acorralar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cor·ra·la·ies (5)
* Anagrama: acaloraries
# acorralar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ku.rəˈɫa/ balear /ə.ko.rəˈɫa/, /ə.ku.rəˈɫa/ Occidental: nord-occidental /a.ko.raˈɫa/ valencià /a.ko.raˈɫaɾ/, /a.ko.raˈɫa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: acorralà
   * Etimologia: Del prefix a- i corral, segle XIX.

### Verb

acorralar trans.
* encorralar
* Assetjar per impedir la fuita.
* Pressionar a algú deixant-lo sense defensa.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: acorralo, acorrala, acorralem

#### Derivats

* acorralador
* acorralament

#### Traduccions

* Anglès: corner $^{(en)}$
* Castellà: acorralar $^{(es)}$
* Francès: acculer $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cor·ra·lar (4)

### Vegeu també

* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom I.
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /a.ko.raˈlaɾ/
       Americà: alt /a.k(o).raˈlaɾ/, baix /a.ko.raˈlaɾ/
   * Rimes: -aɾ

### Verb

acorralar trans. ‎(present acorralo, passat acorralé, futur acorralaré)
* encorralar
* acorralar

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·rra·lar (4)
# acorralaran
## Català
### Verb

acorralaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de acorralar.
# acorralareu
## Català
### Verb

acorralareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de acorralar.
# afeblissen
## Català
### Verb

afeblissen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb afeblir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fe·blis·sen (4)
* Anagrama: afiblessen
# afeblisses
## Català
### Verb

afeblisses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb afeblir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fe·blis·ses (4)
* Anagrama: afiblesses
# afeblisquem
## Català
### Verb

afeblisquem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb afeblir.
# afeblissi
## Català
### Verb

afeblissi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb afeblir.
# afeblisca
## Català
### Verb

afeblisca
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb afeblir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb afeblir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb afeblir.
# afeblisquen
## Català
### Verb

afeblisquen
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb afeblir.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb afeblir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fe·blis·quen (4)
* Anagrama: afeblesquin
# afeblisques
## Català
### Verb

afeblisques
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb afeblir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fe·blis·ques (4)
* Anagrama: afeblesquis
# afeblisc
## Català
### Verb

afeblisc
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de afeblir.
# afeblisqueu
## Català
### Verb

afeblisqueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb afeblir.
# afinar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.fiˈna/ Occidental: nord-occidental /a.fiˈna/ valencià /a.fiˈnaɾ/, /a.fiˈna/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: afinà
   * Etimologia: Del prefix a- i fi.

### Verb

afinar trans., pron. ‎(pronominal afinar-se)
* Donar a una cosa la perfecció de què és capaç.
* Posar les balances al fi.
* Trempar els instruments dels músics.
* Purificar els metalls en el gresol.
* Cantar, sonar amb afinació.
* (eivissenc) adonar-se

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: afino, afina, afinem

#### Derivats

* afinable
* afinació
* afinador
* afinament
* afinat
* desafinar

#### Sinònims

* afilar, aflaquir, afuar, agusar, aprimar, desengruixir, desgruixar, esgruixar, esmolar, rebaixar.

#### Traduccions

* Alemany: perfektionieren $^{(de)}$
* Anglès: refine $^{(en)}$, perfect $^{(en)}$
* Castellà: afinar $^{(es)}$
* Esperanto: agordi $^{(eo)}$
* Francès: perfectionner $^{(fr)}$, affiner $^{(fr)}$
* Italià: perfezionare $^{(it)}$, affinare $^{(it)}$
* Llatí: perficere $^{(la)}$
* Alemany: justieren $^{(de)}$, ausbalancieren $^{(de)}$
* Anglès: balance $^{(en)}$, fine-tune $^{(en)}$
* Castellà: abalanzar $^{(es)}$
* Francès: ajuster $^{(fr)}$
* Italià: bilanciare $^{(it)}$
* Llatí: lances æquare $^{(la)}$
* Alemany: stimmen $^{(de)}$
* Anglès: tune $^{(en)}$
* Castellà: afinar $^{(es)}$
* Francès: accorder $^{(fr)}$
* Italià: accordare $^{(it)}$
* Alemany: verfeinern $^{(de)}$
* Anglès: refine $^{(en)}$
* Castellà: afinar $^{(es)}$
* Francès: raffiner $^{(fr)}$
* Italià: affinare $^{(it)}$
* Alemany: modulieren $^{(de)}$
* Anglès: modulate $^{(en)}$
* Castellà: afinar $^{(es)}$
* Francès: accorder $^{(fr)}$
* Italià: consuonare $^{(it)}$
* Llatí: modulari $^{(la)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·nar (3)
* Anagrames: farina, fiaran

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB, Optimot
* Labernia y Esteller, Pere. Diccionari de la Llengua Catalana ab la correspondencia castellana y llatina., Tom I, Barcelona, 1864.
* Vegeu el Diccionari de sinònims de Softcatalà-OpenThesaurus: afinar

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /a.fiˈnaɾ/
       Americà: alt /a.f(i)ˈnaɾ/, baix /a.fiˈnaɾ/
   * Rimes: -aɾ
   * Etimologia: De fino.

### Verb

afinar ‎(present afino, passat afiné, futur afinaré)
* afinar

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·nar (3)
# afinarem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈ/ə.fi.nəˈrɛm/, occidental /a.fi.naˈɾem/
   * Rimes: -em

### Verb

afinarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de afinar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·na·rem (4)
* Anagrama: infamaré
# afinara
## Català

   * Pronúncia: valencià /a.fiˈna.ɾa/
   * Rimes: -aɾa

### Verb

afinara
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb afinar.
    [Jo] afinés, afinàs o afinara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb afinar.
    [Ell/ella/vostè] afinés, afinàs o afinara.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·na·ra (4)
* Anagrama: rafània
# afinaran
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fi.nəˈɾan/, occidental /a.fi.naˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

afinaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de afinar.
# afinareu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fi.nəˈɾɛw/, occidental /a.fi.naˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

afinareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de afinar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·na·reu (4)
* Anagrama: afuarien
# afinam
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fiˈnam/
   * Rimes: -am

### Verb

afinam
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de afinar.
    Forma baleàrica: [nosaltres] afinem o afinam.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·nam (3)
* Anagrames: afamin, infama, infamà
# afinant
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.fiˈnan/ Occidental: nord-occidental /a.fiˈnan/, valencià /a.fiˈnant/
   * Rimes: -ant

### Verb

afinant
* Gerundi del verb afinar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·nant (3)
* Anagrames: infanta, infantà
# afinaren
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fiˈna.ɾən/, occidental /a.fiˈna.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

afinaren
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de afinar.
    [Ells/elles/vostès] afinaren o van/varen afinar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb afinar.
    Forma valenciana: [ells/elles/vostès] afinessin, afinessen, afinassen, afinassin o afinaren.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·na·ren (4)
* Anagrama: enfarina
# advertirives
## Català
### Verb

advertirives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de advertir.
# advertiriva
## Català
### Verb

advertiriva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de advertir.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de advertir.
# advertirà
## Català
### Verb

advertirà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de advertir.
# advertiràs
## Català
### Verb

advertiràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de advertir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·ver·ti·ràs (4)
* Anagrama: tardarives
# advertiré
## Català
### Verb

advertiré
* Primera persona del singular (jo) del futur de advertir.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \að.βeɾ.tiˈɾe\
       Americà: alt \ad.βeɾ.t(i)ˈɾe\, baix \að.βeɾ.tiˈɾe\
   * Rimes: -e

### Verb

advertiré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb advertir
# advertiriven
## Català
### Verb

advertiriven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de advertir.
# advertiries
## Català
### Verb

advertiries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de advertir.
# advertirien
## Català
### Verb

advertirien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de advertir.
# advertiríeu
## Català
### Verb

advertiríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de advertir.
# agarberarà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɣər.bə.ɾəˈɾa/, occidental /a.ɣaɾ.be.ɾaˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

agarberarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de agarberar.
# agarberaràs
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɣər.bə.ɾəˈɾas/, occidental /a.ɣaɾ.be.ɾaˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

agarberaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de agarberar.
# agarberaran
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɣər.bə.ɾəˈɾan/, occidental /a.ɣaɾ.be.ɾaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

agarberaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de agarberar.
# agarberares
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɣər.bəˈɾa.ɾəs/, occidental /a.ɣaɾ.beˈɾa.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

agarberares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de agarberar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb agarberar.
# agarberaries
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɣər.bə.ɾəˈɾi.əs/, occidental /a.ɣaɾ.be.ɾaˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

agarberaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de agarberar.
# agarberareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɣər.bə.ɾəˈɾɛw/ balear /ə.ɣəɾ.bə.ɾəˈɾəw/, /ə.ɣər.bə.ɾəˈɾɛw/ Occidental: /a.ɣaɾ.be.ɾaˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

agarberareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de agarberar.
# agarberaria
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɣər.bə.ɾəˈɾi.ə/, occidental /a.ɣaɾ.be.ɾaˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

agarberaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de agarberar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de agarberar.
# agarberarien
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɣər.bə.ɾəˈɾi.ən/, occidental /a.ɣaɾ.be.ɾaˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

agarberarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de agarberar.
# agarberaren
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɣər.bəˈɾa.ɾən/, occidental /a.ɣaɾ.beˈɾa.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

agarberaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de agarberar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb agarberar.
# afixaríeu
## Català
### Verb

afixaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de afixar.
# afixarien
## Català
### Verb

afixarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de afixar.
# afixaràs
## Català
### Verb

afixaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de afixar.
# afixarà
## Català
### Verb

afixarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de afixar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·xa·rà (4)
* Anagrames: aixafar, xafaria
# afixassen
## Català
### Verb

afixassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb afixar.
# afixasses
## Català
### Verb

afixasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb afixar.
# afixassin
## Català
### Verb

afixassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb afixar.
# afixaries
## Català
### Verb

afixaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de afixar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·xa·ri·es (5)
* Anagrama: asfixiaré
# afixaré
## Català
### Verb

afixaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de afixar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·xa·ré (4)
* Anagrames: afeixar, feixara, feixarà
# aglutinaven
## Català
### Verb

aglutinaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de aglutinar.
# aglutinassin
## Català
### Verb

aglutinassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aglutinar.
# aglutinavi
## Català
### Verb

aglutinavi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de aglutinar.
# aglutinasses
## Català
### Verb

aglutinasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aglutinar.
# aglutinassis
## Català
### Verb

aglutinassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aglutinar.
# aglutinaves
## Català
### Verb

aglutinaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de aglutinar.
# aglutinau
## Català
### Verb

aglutinau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de aglutinar.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb aglutinar.
# aglutinava
## Català
### Verb

aglutinava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de aglutinar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de aglutinar.
# afegísseu
## Català
### Verb

afegísseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb afegir.
# afegíeu
## Català
### Verb

afegíeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de afegir.
# afegíreu
## Català
### Verb

afegíreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de afegir.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb afegir.
# afegíssem
## Català
### Verb

afegíssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb afegir.
# afegírem
## Català
### Verb

afegírem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de afegir.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb afegir.
# afegíssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.fəˈʒi.siw/ Occidental: nord-occidental /a.feˈʒi.siw/, valencià /a.feˈd͡ʒi.siw/
   * Rimes: -isiw

### Verb

afegíssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb afegir.
# afegís
## Català
### Verb

afegís
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb afegir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb afegir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fe·gís (3)
* Heterograma de 6 lletres (aefgis)
* Anagrama: afiges
# afegíssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.fəˈʒi.sim/ Occidental: nord-occidental /a.feˈʒi.sim/, valencià /a.feˈd͡ʒi.sim/
   * Rimes: -isim

### Verb

afegíssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb afegir.
# afegí
## Català
### Verb

afegí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de afegir.
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de afegir.
# acotiaria
## Català
### Verb

acotiaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de acotiar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de acotiar.
# acotiara
## Català
### Verb

acotiara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acotiar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acotiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·ti·a·ra (5)
* Anagrama: acotaria
# acotiarem
## Català
### Verb

acotiarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de acotiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·ti·a·rem (5)
* Anagrama: acotaríem
# acotiaren
## Català
### Verb

acotiaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de acotiar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acotiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·ti·a·ren (5)
* Anagrama: acotarien
# acotiareu
## Català
### Verb

acotiareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de acotiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·ti·a·reu (5)
* Anagrames: acotaríeu, eucariota
# acotiaries
## Català
### Verb

acotiaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de acotiar.
# acotiar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ku.tiˈa/ balear /ə.ko.tiˈa/, /ə.ku.tiˈa/ Occidental: nord-occidental /a.ko.tiˈa/ valencià /a.ko.tiˈaɾ/, /a.ko.tiˈa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Etimologia: D'origen incert, potser de acotar.

### Verb

acotiar trans.
* Acostar bé, per exemple, la roba al cos, la llenya al foc, etc.
* Cuidar de prop amb tendresa i afalacs.
    La mare acotiava el seu fillet.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: acotio, acotia, acotiem

#### Traduccions

* Anglès: take care of $^{(en)}$
* Castellà: mimar $^{(es)}$
* Francès: soigner $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·ti·ar (4)
* Anagrames: aòrtica, cairota, tocaria, torcaia

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# acotiaran
## Català
### Verb

acotiaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de acotiar.
# acotiares
## Català
### Verb

acotiares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de acotiar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acotiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·ti·a·res (5)
* Anagrames: acotaries, escotaria
# acotiarien
## Català
### Verb

acotiarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de acotiar.