OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# arronsem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.runˈsɛm/ balear /ə.ronˈsəm/, /ə.runˈsɛm/ Occidental: /a.ronˈsem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

arronsem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de arronsar.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb arronsar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb arronsar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ron·sem (3)
* Anagrama: sermonar
# arronsegués
## Català
### Verb

arronsegués
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb arronsar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ron·se·gués (4)
* Anagrames: arroguessen, arrosseguen
# arronsaren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.runˈsa.ɾən/ balear /ə.ronˈsa.ɾən/, /ə.runˈsa.ɾən/ Occidental: /a.ronˈsa.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

arronsaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de arronsar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arronsar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ron·sa·ren (4)
* Anagrama: ensarronar
# arronsara
## Català
### Verb

arronsara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arronsar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb arronsar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ron·sa·ra (4)
* Anagrama: arrosaran
# arronsares
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.runˈsa.ɾəs/ balear /ə.ronˈsa.ɾəs/, /ə.runˈsa.ɾəs/ Occidental: /a.ronˈsa.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

arronsares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de arronsar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arronsar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ron·sa·res (4)
* Anagrames: arronsar-se, arrossaren
# arronsi
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈron.si/, occidental /aˈron.si/

### Verb

arronsi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de arronsar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb arronsar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb arronsar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb arronsar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ron·si (3)
* Anagrames: arrosin, rosinar
# arronses
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈron.səs/, occidental /aˈron.ses/
   * Rimes: -onses

### Verb

arronses
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de arronsar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb arronsar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ron·ses (3)
* Anagrames: arrossen, ressonar
# arronsaries
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.run.səˈɾi.əs/ balear /ə.ron.səˈɾi.əs/, /ə.run.səˈɾi.əs/ Occidental: /a.ron.saˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

arronsaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de arronsar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ron·sa·ri·es (5)
* Anagrames: arrossarien, arrossinaré
# arronsaies
## Català
### Verb

arronsaies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de arronsar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ron·sa·ies (4)
* Anagrama: ressonaria
# arrons
## Català
### Verb

arrons
* (balear, alguerès) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de arronsar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·rons (2)
* Anagrama: narros
# arronsí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.runˈsi/ balear /ə.ronˈsi/, /ə.runˈsi/ Occidental: /a.ronˈsi/
   * Rimes: -i

### Verb

arronsí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de arronsar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ron·sí (3)
* Anagrames: arrosin, rosinar
# arronsés
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.runˈses/ balear /ə.ronˈses/, /ə.runˈses/ Occidental: /a.ronˈses/
   * Rimes: -es

### Verb

arronsés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arronsar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb arronsar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ron·sés (3)
* Anagrames: arrossen, ressonar
# arronsarien
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.run.səˈɾi.ən/ balear /ə.ron.səˈɾi.ən/, /ə.run.səˈɾi.ən/ Occidental: /a.ron.saˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

arronsarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de arronsar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ron·sa·ri·en (5)
* Anagrama: ensarrionar
# arronsesses
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.runˈse.səs/ balear /ə.ronˈse.səs/, /ə.runˈse.səs/ Occidental: /a.ronˈse.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

arronsesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arronsar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ron·ses·ses (4)
* Anagrama: arrossessen
# arronsessi
## Català
### Verb

arronsessi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arronsar.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb arronsar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ron·ses·si (4)
* Anagrames: arrosessin, arrossines, arrossinés
# arronsàs
## Català
### Verb

arronsàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arronsar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb arronsar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ron·sàs (3)
* Anagrama: assarron
# arronsessa
## Català
### Verb

arronsessa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arronsar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ron·ses·sa (4)
* Anagrames: arrosassen, assarrones, assarronés
# arronseguem
## Català
### Verb

arronseguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb arronsar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ron·se·guem (4)
* Anagrama: romangueres
# arronsaràs
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.run.səˈɾas/ balear /ə.ron.səˈɾas/, /ə.run.səˈɾas/ Occidental: /a.ron.saˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

arronsaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de arronsar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ron·sa·ràs (4)
* Anagrames: arrossaran, assarronar
# arrunsaria
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.run.səˈɾi.ə/, occidental /a.run.saˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

arrunsaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de arrunsar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de arrunsar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·run·sa·ri·a (5)
* Anagrama: arruïnaràs
# arronsessis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.runˈse.sis/ balear /ə.ronˈse.sis/, /ə.runˈse.sis/ Occidental: /a.ronˈse.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

arronsessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arronsar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ron·ses·sis (4)
* Anagrama: arrossessin
# arroséssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ruˈze.sim/ balear /ə.roˈze.sim/, /ə.ruˈze.sim/ Occidental: /a.roˈze.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

arroséssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrosar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ro·sés·sim (4)
* Anagrama: amorressis
# arrosaríem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ru.zəˈɾi.əm/ balear /ə.ro.zəˈɾi.əm/, /ə.ru.zəˈɾi.əm/ Occidental: /a.ro.zaˈɾi.em/
   * Rimes: -iem

### Verb

arrosaríem
* Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de arrosar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ro·sa·rí·em (5)
* Anagrames: amorraries, amorriar-se, amorriares
# arrosassin
## Català
### Verb

arrosassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrosar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ro·sas·sin (4)
* Anagrama: assarronis
# arrosin
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈrɔ.zin/, occidental /aˈrɔ.zin/
   * Rimes: -ɔzin

### Verb

arrosin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb arrosar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb arrosar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ro·sin (3)
* Anagrames: arronsi, arronsí, rosinar
# arrosàvem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ruˈza.βəm/ balear /ə.roˈza.vəm/, /ə.ruˈza.vəm/ Occidental: nord-occidental /a.roˈza.βem/ valencià /a.roˈza.vem/, /a.roˈza.βem/
   * Rimes: -avem

### Verb

arrosàvem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de arrosar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ro·sà·vem (4)
* Anagrama: amorraves
# arrosada
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ruˈza.ðə/ balear /ə.roˈza.ðə/, /ə.ruˈza.ðə/ Occidental: /a.roˈza.ða/
   * Rimes: -ada

### Verb

arrosada
* Participi femení singular del verb arrosar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ro·sa·da (4)
* Anagrama: adoraràs
# arrosàrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ruˈza.ɾəm/ balear /ə.roˈza.ɾəm/, /ə.ruˈza.ɾəm/ Occidental: /a.roˈza.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

arrosàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de arrosar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrosar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ro·sà·rem (4)
* Anagrames: amorrar-se, amorrares, arremoràs
# arrosam
## Català
### Verb

arrosam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de arrosar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ro·sam (3)
* Anagrames: amorràs, samarró
# arrosares
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ruˈza.ɾəs/ balear /ə.roˈza.ɾəs/, /ə.ruˈza.ɾəs/ Occidental: /a.roˈza.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

arrosares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de arrosar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrosar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ro·sa·res (4)
* Anagrames: arrossaré, arrossera
# arroséssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ruˈze.səm/ balear /ə.roˈze.səm/, /ə.ruˈze.səm/ Occidental: /a.roˈze.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

arroséssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrosar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ro·sés·sem (4)
* Anagrama: amorresses
# arrosaran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ru.zəˈɾan/ balear /ə.ro.zəˈɾan/, /ə.ru.zəˈɾan/ Occidental: /a.ro.zaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

arrosaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de arrosar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ro·sa·ran (4)
* Anagrames: arronsara, arronsarà
# arrosarem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ru.zəˈɾɛm/ balear /ə.ro.zəˈɾəm/, /ə.ru.zəˈɾɛm/ Occidental: /a.ro.zaˈɾem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

arrosarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de arrosar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ro·sa·rem (4)
* Anagrames: amorrar-se, amorrares, arremoràs
# arrosaren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ruˈza.ɾən/ balear /ə.roˈza.ɾən/, /ə.ruˈza.ɾən/ Occidental: /a.roˈza.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

arrosaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de arrosar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrosar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ro·sa·ren (4)
* Anagrama: arronsaré
# arrosassen
## Català
### Verb

arrosassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrosar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ro·sas·sen (4)
* Anagrames: arronsessa, assarrones, assarronés
# arrosasses
## Català
### Verb

arrosasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrosar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ro·sas·ses (4)
* Anagrama: assessorar
# arrosessin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ruˈze.sin/ balear /ə.roˈze.sin/, /ə.ruˈze.sin/ Occidental: /a.roˈze.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

arrosessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrosar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ro·ses·sin (4)
* Anagrames: arronsessi, arrossines, arrossinés
# arrosàssim
## Català
### Verb

arrosàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrosar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ro·sàs·sim (4)
* Anagrama: amorrassis
# arrosaràs
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ru.zəˈɾas/ balear /ə.ro.zəˈɾas/, /ə.ru.zəˈɾas/ Occidental: /a.ro.zaˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

arrosaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de arrosar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ro·sa·ràs (4)
* Anagrama: arrossarà
# arrosàssem
## Català
### Verb

arrosàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrosar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ro·sàs·sem (4)
* Anagrama: amorrasses
# mimaré
## Català

   * Pronúncia: oriental /mi.məˈɾe/, occidental /mi.maˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

mimaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de mimar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: mi·ma·ré (3)
* Anagrama: raïmem

## Castellà

   * Pronúncia: /mi.maˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

mimaré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb mimar
# mimàssem
## Català
### Verb

mimàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb mimar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: mi·màs·sem (3)
* Anagrama: maméssim
# mimaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /miˈma.βən/, balear /miˈma.vən/ Occidental: nord-occidental /miˈma.βen/ valencià /miˈma.ven/, /miˈma.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

mimaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de mimar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: mi·ma·ven (3)
* Anagrama: minàvem
# mimen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈmi.mən/, occidental /ˈmi.men/
   * Rimes: -imen

### Verb

mimen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de mimar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb mimar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb mimar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: mi·men (2)
* Anagrama: minem
# mimarien
## Català

   * Pronúncia: oriental /mi.məˈɾi.ən/, occidental /mi.maˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

mimarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de mimar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: mi·ma·ri·en (4)
* Anagrames: minaríem, miniarem, miniàrem
# mimassen
## Català
### Verb

mimassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb mimar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: mi·mas·sen (3)
* Anagrames: mamessin, manéssim, menàssim, minàssem
# mimessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /miˈme.sən/, occidental /miˈme.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

mimessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb mimar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: mi·mes·sen (3)
* Anagrames: immenses, menéssim, minéssem
# mimada
## Català

   * Pronúncia: oriental /miˈma.ðə/, occidental /miˈma.ða/
   * Rimes: -ada

### Verb

mimada
* Participi femení singular del verb mimar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: mi·ma·da (3)
* Anagrama: amidam
# mimàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /miˈma.ɾəw/, occidental /miˈma.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

mimàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de mimar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb mimar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: mi·mà·reu (3)
* Anagrama: muràiem
# mimàs
## Català
### Verb

mimàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb mimar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb mimar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: mi·màs (2)
* Anagrama: mamis
# mimaren
## Català

   * Pronúncia: oriental /miˈma.ɾən/, occidental /miˈma.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

mimaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de mimar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb mimar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: mi·ma·ren (3)
* Anagrames: marinem, minarem, minàrem
# mimaran
## Català

   * Pronúncia: oriental /mi.məˈɾan/, occidental /mi.maˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

mimaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de mimar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: mi·ma·ran (3)
* Anagrama: marinam
# mima
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈmi.mə/, occidental /ˈmi.ma/
   * Rimes: -ima

### Verb

mima
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de mimar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb mimar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: mi·ma (2)
* Anagrames: mami, mamí
# mimà
## Català

   * Pronúncia: /miˈma/
   * Rimes: -a

### Verb

mimà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de mimar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: mi·mà (2)
* Anagrames: mami, mamí
# mimàsseu
## Català
### Verb

mimàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb mimar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: mi·màs·seu (3)
* Anagrames: assumíem, maméssiu
# mimareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /mi.məˈɾɛw/ balear /mi.məˈɾəw/, /mi.məˈɾɛw/ Occidental: /mi.maˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

mimareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de mimar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: mi·ma·reu (3)
* Anagrama: muràiem
# mimessin
## Català

   * Pronúncia: /miˈme.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

mimessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb mimar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: mi·mes·sin (3)
* Anagrama: minéssim
# mimava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /miˈma.βə/, balear /miˈma.və/ Occidental: nord-occidental /miˈma.βa/ valencià /miˈma.va/, /miˈma.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

mimava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de mimar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de mimar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: mi·ma·va (3)
* Anagrama: mamavi
# mimassin
## Català
### Verb

mimassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb mimar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: mi·mas·sin (3)
* Anagrama: minàssim
# mimin
## Català

   * Pronúncia: /ˈmi.min/
   * Rimes: -imin

### Verb

mimin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb mimar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb mimar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: mi·min (2)
* Anagrama: mínim
# mineralitzàs
## Català
### Verb

mineralitzàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb mineralitzar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb mineralitzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: mi·ne·ra·lit·zàs (5)
* Anagrama: islamitzaren
# mineralitzava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /mi.nə.ɾə.ɫiˈd͡za.βə/, balear /mi.nə.ɾə.ɫiˈd͡za.və/ Occidental: nord-occidental /mi.ne.ɾa.ɫiˈd͡za.βa/ valencià /mi.ne.ɾa.ɫiˈza.va/, /mi.ne.ɾa.ɫiˈza.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

mineralitzava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de mineralitzar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de mineralitzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: mi·ne·ra·lit·za·va (6)
* Anagrama: analitzarívem
# mineralitzares
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /mi.nə.ɾə.ɫiˈd͡za.ɾəs/ Occidental: nord-occidental /mi.ne.ɾa.ɫiˈd͡za.ɾes/, valencià /mi.ne.ɾa.ɫiˈza.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

mineralitzares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de mineralitzar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb mineralitzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: mi·ne·ra·lit·za·res (6)
* Anagrama: mineralitzar-se
# ministràsseu
## Català
### Verb

ministràsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb ministrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: mi·nis·tràs·seu (4)
* Anagrama: instauréssim
# ministrés
## Català

   * Pronúncia: /mi.nisˈtɾes/
   * Rimes: -es

### Verb

ministrés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb ministrar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb ministrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: mi·nis·trés (3)
* Anagrames: nitréssim, tremissin, trinéssim
# ministrades
## Català

   * Pronúncia: oriental /mi.nisˈtɾa.ðəs/, occidental /mi.nisˈtɾa.ðes/
   * Rimes: -ades

### Verb

ministrades
* Participi femení plural del verb ministrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: mi·nis·tra·des (4)
* Anagrames: administres, administrés
# ministreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /mi.nisˈtɾɛw/ balear /mi.nisˈtɾəw/, /mi.nisˈtɾɛw/ Occidental: /mi.nisˈtɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

ministreu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de ministrar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb ministrar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb ministrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: mi·nis·treu (3)
* Anagrama: instruíem
# vetaràs
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /bə.təˈɾas/, balear /və.təˈɾas/ Occidental: nord-occidental /be.taˈɾas/ valencià /ve.taˈɾas/, /be.taˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

vetaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de vetar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ve·ta·ràs (3)
* Anagrames: averats, avetars, Estavar, esvarat, restava, taraves, tresava

## Català antic
### Verb

vetaràs
* segona persona singular (tu) del futur de vetar
# ministrada
## Català

   * Pronúncia: oriental /mi.nisˈtɾa.ðə/, occidental /mi.nisˈtɾa.ða/
   * Rimes: -ada

### Verb

ministrada
* Participi femení singular del verb ministrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: mi·nis·tra·da (4)
* Anagrames: administra, administrà
# vetassen
## Català
### Verb

vetassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb vetar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ve·tas·sen (3)
* Anagrames: tensaves, ventessa

## Català antic
### Verb

vetassen
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) de l'imperfet de subjuntiu de vetar
# vetaríem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /bə.təˈɾi.əm/, balear /və.təˈɾi.əm/ Occidental: nord-occidental /be.taˈɾi.em/ valencià /ve.taˈɾi.em/, /be.taˈɾi.em/
   * Rimes: -iem

### Verb

vetaríem
* Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de vetar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ve·ta·rí·em (4)
* Anagrames: atrevíem, evitarem, evitàrem, iteràvem, traiévem

## Català antic
### Verb

vetaríem
* primera persona plural (nós, nosaltres) del condicional de vetar
# vetant
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /bəˈtan/ balear /vəˈtant/, /vəˈtan/ Occidental: nord-occidental /beˈtan/ valencià /veˈtant/, /beˈtan/
   * Rimes: -ant

### Verb

vetant
* Gerundi del verb vetar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ve·tant (2)
* Anagrama: ventat

## Català antic
### Verb

vetant
* gerundi de vetar
# vetaries
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /bə.təˈɾi.əs/, balear /və.təˈɾi.əs/ Occidental: nord-occidental /be.taˈɾi.es/ valencià /ve.taˈɾi.es/, /be.taˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

vetaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de vetar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ve·ta·ri·es (4)
* Anagrames: atrevies, evitares, iteraves, traieves

## Català antic
### Verb

vetaries
* segona persona singular (tu) del condicional de vetar