OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# entossudí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.tu.suˈði/ balear /ən.to.suˈði/, /ən.tu.suˈði/ Occidental: /en.to.suˈði/
   * Rimes: -i

### Verb

entossudí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de entossudir-se.
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de entossudir-se.
# entossudís
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.tu.suˈðis/ balear /ən.to.suˈðis/, /ən.tu.suˈðis/ Occidental: /en.to.suˈðis/
   * Rimes: -is

### Verb

entossudís
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb entossudir-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb entossudir-se.
# entossudírem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.tu.suˈði.ɾəm/ balear /ən.to.suˈði.ɾəm/, /ən.tu.suˈði.ɾəm/ Occidental: /en.to.suˈði.ɾem/
   * Rimes: -iɾem

### Verb

entossudírem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de entossudir-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·tos·su·dí·rem (5)
* Anagrama: mordentéssiu
# entossudíssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.tu.suˈði.səm/ balear /ən.to.suˈði.səm/, /ən.tu.suˈði.səm/ Occidental: /en.to.suˈði.sem/
   * Rimes: -isem

### Verb

entossudíssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb entossudir-se.

#### Variants

* entossudíssim
# entossudísseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.tu.suˈði.səw/ balear /ən.to.suˈði.səw/, /ən.tu.suˈði.səw/ Occidental: /en.to.suˈði.sew/
   * Rimes: -isew

### Verb

entossudísseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb entossudir-se.

#### Variants

* entossudíssiu
# enxampurradament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɲ.ʃəm.puˌra.ðəˈmen/ balear /əɲ.ʃəm.puˌra.ðəˈment/, /əɲ.ʃəm.puˌra.ðəˈmen/ Occidental: nord-occidental /eɲ.t͡ʃam.puˌra.ðaˈmen/ valencià /eɲ.t͡ʃam.puˌra.ðaˈment/, /eɲ.t͡ʃam.puˌra.ðaˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De enxampurrat i el sufix -ment.

### Adverbi

enxampurradament
* D'una manera enxampurrada.

#### Traduccions

* Castellà: chapurreando $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·xam·pur·ra·da·ment (6)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, Optimot
# enxarnador
## Català

   * Pronúncia: central /əɲ.ʃər.nəˈðo/
   * Etimologia: Del català antic eixernedor, de eixernir ‎(«purgar»).

### Nom

enxarnador m. ‎(plural enxarnadors)
* comporta
    «Posats en renglera sobre’l pontot del enxarnador, semblavam granotes assoleyantnos.» (Anton Busquets i Punset, Recorts: D’estiu, Jocs Florals de Barcelona, 1904)

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·xar·na·dor (4)
# enxarxar-se
## Català
### Verb

enxarxar-se
* Forma pronominal de enxarxar.
# enxaneta
## Català

   * Pronúncia: oriental /əɲ.ʃəˈnɛ.tə/, occidental /eɲ.t͡ʃaˈne.ta/
   * Rimes: -ɛta
   * Etimologia: Incerta, segle XIX. S’ha proposat:
       1) De l’occità *enjaneta, diminutiu de engana ‎(«fletxa»).
       2) De genet, de l’àrab andalusí, pel fet que cavalca sobre l’aixecador.
       3) De angeleta, diminutiu de Àngela, pel seu origen en el ball de valencians representant figures religioses, en aquest cas l’Assumpció de la Mare de Déu.

### Nom

enxaneta m. f. ‎(plural enxanetes)
* (argot casteller) Casteller que corona un castell humà.

#### Notes

Originalment de gènere femení, actualment s’usa amb doble gènere.

#### Sinònims

* aleta

#### Relacionats

* Castellers: baix, segon, terç, quart, quint, sisè, setè, dos, aixecador, enxaneta

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·xa·ne·ta (4)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* L’ala de l’àngel (a propòsit del mot enxaneta), Joan Brugués i Clariana, Revista Castells, 2014.
# envellida
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bəˈʎi.ðə/ balear /əɱ.vəˈʎi.ðə/, /əɱ.vəˈji.ðə/ Occidental: nord-occidental /em.beˈʎi.ða/ valencià /eɱ.veˈʎi.ða/, /em.beˈʎi.ða/
   * Rimes: -ida

### Verb

envellida
* Participi femení singular del verb envellir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ve·lli·da (4)
# envellesquen
## Català
### Verb

envellesquen
* (col·loquial balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb envellir.

#### Variants

* envelleixin, envellisquen, envellesquin, envellixen

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ve·lles·quen (4)

## Català antic
### Verb

envellesquen
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) del present de subjuntiu de envellir
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) de l'imperatiu de envellir
# envellia
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bəˈʎi.ə/ balear /əɱ.vəˈʎi.ə/, /əɱ.vəˈji.ə/ Occidental: nord-occidental /em.beˈʎi.a/ valencià /eɱ.veˈʎi.a/, /em.beˈʎi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

envellia
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de envellir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de envellir.

#### Variants

* [1] envelliva, envelligueva
* [2] envelliva, envelligueva

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ve·lli·a (4)
* Anagrames: anivelle, llevaien

## Català antic
### Verb

envellia
* primera persona singular (io, yo, jo) de l'imperfet d'indicatiu de envellir
* tercera persona singular (él, eyl, ell) de l'imperfet d'indicatiu de envellir
# envellien
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bəˈʎi.ən/ balear /əɱ.vəˈʎi.ən/, /əɱ.vəˈji.ən/ Occidental: nord-occidental /em.beˈʎi.en/ valencià /eɱ.veˈʎi.en/, /em.beˈʎi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

envellien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de envellir.

#### Variants

* envelliven, envelligueven

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ve·lli·en (4)

## Català antic
### Verb

envellien
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) de l'imperfet d'indicatiu de envellir
# envellesqui
## Català
### Verb

envellesqui
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb envellir.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb envellir.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb envellir.

#### Variants

* [1] envelleixi, envellisca, envellixa, envellesca
* [2] envelleixi, envellisca, envellixa, envellixo, envellesca
* [3] envelleixi, envellisca

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ve·lles·qui (4)
# envellesquin
## Català
### Verb

envellesquin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb envellir.
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb envellir.

#### Variants

* [1] envelleixin, envellisquen, envellixen, envellesquen
* [2] envelleixin, envellisquen

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ve·lles·quin (4)
* Anagrama: envellisquen
# envellesques
## Català
### Verb

envellesques
* (col·loquial balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb envellir.

#### Variants

* envelleixis, envellisques, envellesquis, envellixes, envellixos

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ve·lles·ques (4)

## Català antic
### Verb

envellesques
* segona persona singular (tu) del present de subjuntiu de envellir
# envellies
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bəˈʎi.əs/ balear /əɱ.vəˈʎi.əs/, /əɱ.vəˈji.əs/ Occidental: nord-occidental /em.beˈʎi.es/ valencià /eɱ.veˈʎi.es/, /em.beˈʎi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

envellies
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de envellir.

#### Variants

* envellives, envelligueves

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ve·lli·es (4)

## Català antic
### Verb

envellies
* segona persona singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de envellir
# envellesquis
## Català
### Verb

envellesquis
* (balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb envellir.

#### Variants

* envelleixis, envellisques, envellixes, envellixos, envellesques

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ve·lles·quis (4)
* Anagrama: envellisques
# envellides
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bəˈʎi.ðəs/ balear /əɱ.vəˈʎi.ðəs/, /əɱ.vəˈji.ðəs/ Occidental: nord-occidental /em.beˈʎi.ðes/ valencià /eɱ.veˈʎi.ðes/, /em.beˈʎi.ðes/
   * Rimes: -ides

### Verb

envellides
* Participi femení plural del verb envellir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ve·lli·des (4)
# erotica
## Italià

   * Pronúncia: /eˈrɔː.ti.ka/

### Adjectiu

erotica f. ‎(plural erotiche)
* forma femenina de erotico
# eroticamente
## Italià

   * Pronúncia: /eˌrɔ.ti.kaˈmen.te/
   * Etimologia: De erotico i el sufix -mente.

### Adverbi

eroticamente
* eròticament

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·ro·ti·ca·mén·te (6)
# erotici
## Italià

   * Pronúncia: /eˈrɔː.ti.t͡ʃi/

### Adjectiu

erotici m. pl.
* forma plural de erotico
# erosión
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /e.ɾoˈsjon/, meridional \e.ɾoˈsjoŋ\
       Americà: alt /e.(ɾo)ˈsjon/, baix \e.ɾoˈsjoŋ\, austral /e.ɾoˈsjon/
   * Rimes: -on
   * Etimologia: Del llatí erosio.

### Nom

erosión f. ‎(plural erosiones)
* erosió

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·ro·sión (3)

### Vegeu també

* erosión. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juny 2014].
* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre erosión
# erotic
## Anglès

   * Pronúncia: /ɪˈɹɒtɪk/

### Adjectiu

erotic ‎(comparatiu more erotic, superlatiu most erotic)
* eròtic

### Vegeu també

* Diccionari Anglès-Català de Codi Obert (DACCO)
# erotiche
## Italià

   * Pronúncia: /eˈrɔː.ti.ke/

### Adjectiu

erotiche f. pl.
* forma plural de erotica
# erot-
## Català

   * Etimologia: Del grec antic ἔρως ‎(érōs, «amor, desig»).

### Prefix

erot-
* Forma alternativa de eroto-.

#### Derivats
### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# erotically
## Anglès

   * Etimologia: De erotic i el sufix -ally.

### Adverbi

erotically ‎(comparatiu more erotically, superlatiu most erotically)
* eròticament
# erotico
## Italià

   * Pronúncia: /eˈrɔː.ti.ko/

### Adjectiu

erotico m. ‎(femení erotica, plural masculí erotici, plural femení erotiche)
* eròtic

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·rò·ti·co (4)
# erotika
## Esperanto

   * Pronúncia: /e.roˈti.ka/

### Adjectiu

erotika ‎(plural erotikaj, acusatiu erotikan, plural acusatiu erotikajn)
* eròtic -a
# eransketak
## Basc
### Nom

eransketak
* absolutiu definit plural de eransketa
* ergatiu definit singular de eransketa
* ergatiu indefinit de eransketa
# eradicavi
## Llatí

   * Pronúncia: /eː.raː.diːˈkaː.wiː/

### Verb

ērādīcāvī
* primera persona singular del pretèrit perfet d'indicatiu actiu de ērādīcō
# eradicatum
## Llatí

   * Pronúncia: /eː.raː.diːˈkaː.tʊm/

### Verb

ērādīcātum
* supí acusatiu de ērādīcō
# eransketa
## Basc
### Nom

eransketa inan.
* afegit, addició

#### Declinació

Nom comú inanimat -a orgànica
Cas
Indefinit
Singular
Plural
Absolutiu
eransketa
eransketa
eransketak
Ergatiu
eransketak
eransketak
eransketek
Datiu
eransketari
eransketari
eransketei
Genitiu
eransketaren
eransketaren
eransketen
Comitatiu
eransketarekin
eransketarekin
eransketekin
Benefactiu
eransketarentzat
eransketarentzat
eransketentzat
Instrumental
eransketaz
eransketaz
eransketez
Partitiu
eransketarik
Prolatiu
eransketatzat
Causal
eransketarengatik
eransketarengatik
eransketengatik
Locatius
Inessiu
eransketatan
eransketan
eransketetan
Ablatiu
eransketatatik
eransketatik
eransketetatik
Al·latiu
eransketatara
eransketara
eransketetara
Terminatiu
eransketataraino
eransketaraino
eransketetaraino
Al·l. direcional
eransketatarantz
eransketarantz
eransketetarantz
Gen. locatiu
eransketatako
eransketako
eransketetako :
# eransketako
## Basc
### Nom

eransketako
* genitiu locatiu definit singular de eransketa
# eradico
## Llatí

   * Pronúncia: /eː.raːˈdiː.koː/
   * Etimologia: Del prefix ex- i rādix.

### Verb

ērādīcō ‎(1a present$^?$), ērādīcās ‎(2a present), ērādīcāre ‎(infinitiu), ērādīcāvī ‎(perfet), ērādīcātum ‎(supí)
* arrencar
* eradicar
# erano
## Italià
### Verb

erano
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperfet d'indicatiu de essere
# engrillonarien
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.ɡɾi.ʎu.nəˈɾi.ən/ balear /əŋ.ɡɾi.ʎo.nəˈɾi.ən/, /əŋ.ɡɾi.ʎu.nəˈɾi.ən/ Occidental: /eŋ.ɡɾi.ʎo.naˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

engrillonarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de engrillonar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·gri·llo·na·ri·en (6)
# engrillonareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.ɡɾi.ʎu.nəˈɾɛw/ balear /əŋ.ɡɾi.ʎo.nəˈɾəw/, /əŋ.ɡɾi.ʎu.nəˈɾɛw/ Occidental: /eŋ.ɡɾi.ʎo.naˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

engrillonareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de engrillonar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·gri·llo·na·reu (5)
# engrillonaria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.ɡɾi.ʎu.nəˈɾi.ə/ balear /əŋ.ɡɾi.ʎo.nəˈɾi.ə/, /əŋ.ɡɾi.ʎu.nəˈɾi.ə/ Occidental: /eŋ.ɡɾi.ʎo.naˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

engrillonaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de engrillonar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de engrillonar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·gri·llo·na·ri·a (6)
# engrillonaran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.ɡɾi.ʎu.nəˈɾan/ balear /əŋ.ɡɾi.ʎo.nəˈɾan/, /əŋ.ɡɾi.ʎu.nəˈɾan/ Occidental: /eŋ.ɡɾi.ʎo.naˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

engrillonaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de engrillonar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·gri·llo·na·ran (5)
# engrillonaries
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.ɡɾi.ʎu.nəˈɾi.əs/ balear /əŋ.ɡɾi.ʎo.nəˈɾi.əs/, /əŋ.ɡɾi.ʎu.nəˈɾi.əs/ Occidental: /eŋ.ɡɾi.ʎo.naˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

engrillonaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de engrillonar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·gri·llo·na·ri·es (6)
# engrillonarem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.ɡɾi.ʎu.nəˈɾɛm/ balear /əŋ.ɡɾi.ʎo.nəˈɾəm/, /əŋ.ɡɾi.ʎu.nəˈɾɛm/ Occidental: /eŋ.ɡɾi.ʎo.naˈɾem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

engrillonarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de engrillonar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·gri·llo·na·rem (5)
# engrillonaren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.ɡɾi.ʎuˈna.ɾən/ balear /əŋ.ɡɾi.ʎoˈna.ɾən/, /əŋ.ɡɾi.ʎuˈna.ɾən/ Occidental: /eŋ.ɡɾi.ʎoˈna.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

engrillonaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de engrillonar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb engrillonar.

#### Variants

* [2] engrillonessin, engrillonessen, engrillonassin, engrillonassen

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·gri·llo·na·ren (5)
# engrillonares
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.ɡɾi.ʎuˈna.ɾəs/ balear /əŋ.ɡɾi.ʎoˈna.ɾəs/, /əŋ.ɡɾi.ʎuˈna.ɾəs/ Occidental: /eŋ.ɡɾi.ʎoˈna.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

engrillonares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de engrillonar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb engrillonar.

#### Variants

* [2] engrillonessis, engrillonesses, engrillonassis, engrillonasses

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·gri·llo·na·res (5)
# ereticule
## Romanès
### Nom

ereticule
* vocatiu singular de eretic
# eretică
## Romanès

   * Pronúncia: /eˈre.ti.kə/

### Nom

eretică f. ‎(plural eretice)
* forma femenina de eretic

#### Declinació

| | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural | Plural |
| | Indefinit | Indefinit | Definit | Indefinit | Indefinit | Definit |
| Nominatiu-acusatiu | (o) | eretică | eretica | (niște) | eretice | ereticele |
| Genitiu-datiu | (unei) | eretice | ereticei | (unor) | eretice | ereticelor |
| Vocatiu | | eretică, eretico | eretică, eretico | | ereticelor | ereticelor |
# erexi
## Llatí

   * Pronúncia: /eːˈrɛks.iː/

### Verb

ērexī
* primera persona singular del pretèrit perfet d'indicatiu actiu de ērigō
# ergatius
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.gəˈtiws/, occidental /eɾ.ɣaˈtiws/
   * Rimes: -iws

### Adjectiu

ergatius m. pl.
* Forma plural de ergatiu.

### Miscel·lània

* Síl·labes: er·ga·tius (3)
* Heterograma de 8 lletres (aegirstu)
* Anagrames: artigues, Artigues, artigués, atreguis, esguitar, traigués, triagues
# erga
## Italià
### Verb

erga
* primera persona singular (io) del present de subjuntiu de ergere
* segona persona singular (tu) del present de subjuntiu de ergere
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del present de subjuntiu de ergere
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperatiu de ergere
# ergano
## Italià
### Verb

ergano
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del present de subjuntiu de ergere
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperatiu de ergere
# ergatiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.ɡəˈtiw/, occidental /eɾ.ɣaˈtiw/
   * Rimes: -iw
   * Etimologia: Del grec antic ἐργᾰ́της ‎(ergátēs) i el sufix -tiu, formació culta analògica a partir de ἔργον ‎(érgon, «obra»).

### Adjectiu

ergatiu m. ‎(femení ergativa, plural masculí ergatius, plural femení ergatives)
* Relatiu a l'ergativitat, o amb ella.

#### Compostos i expressions

* Cas ergatiu: cas gramatical que diferencia el subjecte d'un verb transitiu respecte de l'objecte, propi de determinades llengües com el basc o l'hindi.

#### Traduccions

* Anglès: ergative $^{(en)}$
* Castellà: ergativo $^{(es)}$
* Francès: ergatif $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: er·ga·tiu (3)
* Heterograma de 7 lletres (aegirtu)
* Anagrames: artigue, atregui, gitareu, gitàreu, regitau, teúrgia, traigué

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# ergativa
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ər.gəˈti.βə/, balear /əɾ.ɣəˈti.və/ Occidental: /eɾ.ɣaˈti.βa/, /eɾ.ɣaˈti.va/
   * Rimes: -iva

### Adjectiu

ergativa f. ‎(plural ergatives)
* Forma femenina de ergatiu.

### Miscel·lània

* Síl·labes: er·ga·ti·va (4)
* Anagrames: gatvaire, gravetià, regitava, variegat, viatgera
# ergatives
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ər.gəˈti.βəs/, balear /əɾ.ɣəˈti.vəs/ Occidental: /eɾ.ɣaˈti.βes/, /eɾ.ɣaˈti.ves/
   * Rimes: -ives

### Adjectiu

ergatives f. pl.
* Forma plural de ergativa.

### Miscel·lània

* Síl·labes: er·ga·ti·ves (4)
* Anagrames: regitaves, viatgeres
# ereticului
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -ului.

### Nom

ereticului
* genitiu i datiu definit singular de eretic
# esborronaràs
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.bu.ru.nəˈɾas/ balear /əz.bo.ro.nəˈɾas/, /əz.bu.ru.nəˈɾas/ Occidental: /ez.bo.ro.naˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

esborronaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de esborronar.
# esborronassen
## Català
### Verb

esborronassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb esborronar.
# esborronaries
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.bu.ru.nəˈɾi.əs/ balear /əz.bo.ro.nəˈɾi.əs/, /əz.bu.ru.nəˈɾi.əs/ Occidental: /ez.bo.ro.naˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

esborronaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de esborronar.
# esborronaré
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.bu.ru.nəˈɾe/ balear /əz.bo.ro.nəˈɾe/, /əz.bu.ru.nəˈɾe/ Occidental: /ez.bo.ro.naˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

esborronaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de esborronar.
# esborronarien
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.bu.ru.nəˈɾi.ən/ balear /əz.bo.ro.nəˈɾi.ən/, /əz.bu.ru.nəˈɾi.ən/ Occidental: /ez.bo.ro.naˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

esborronarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de esborronar.
# esborronaríeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.bu.ru.nəˈɾi.əw/ balear /əz.bo.ro.nəˈɾi.əw/, /əz.bu.ru.nəˈɾi.əw/ Occidental: /ez.bo.ro.naˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

esborronaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de esborronar.
# esborronareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.bu.ru.nəˈɾɛw/ balear /əz.bo.ro.nəˈɾəw/, /əz.bu.ru.nəˈɾɛw/ Occidental: /ez.bo.ro.naˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

esborronareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de esborronar.
# escamparíeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kəm.pəˈɾi.əw/, occidental /es.kam.paˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

escamparíeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de escampar.

#### Variants

* escamparíveu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cam·pa·rí·eu (5)
# escampat
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kəmˈpat/, occidental /es.kamˈpat/
   * Rimes: -at

### Verb

escampat
* Participi masculí singular del verb escampar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cam·pat (3)
* Anagrama: empacats
# escampats
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kəmˈpats/, occidental /es.kamˈpats/
   * Rimes: -ats

### Verb

escampats
* Participi masculí plural del verb escampar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cam·pats (3)
* Anagrames: captàssem, pactàssem
# escamparívem
## Català
### Verb

escamparívem
* (alguerès) Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de escampar.

#### Variants

* escamparíem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cam·pa·rí·vem (5)
# escamparíveu
## Català
### Verb

escamparíveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de escampar.

#### Variants

* escamparíeu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cam·pa·rí·veu (5)
# escampassen
## Català
### Verb

escampassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb escampar.

#### Variants

* escampeguessen, escampessin, escampessen, escampassin, escamparen

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cam·pas·sen (4)
# escampasses
## Català
### Verb

escampasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb escampar.

#### Variants

* escampeguesses, escampessis, escampesses, escampassis, escampares

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cam·pas·ses (4)
# escampassin
## Català
### Verb

escampassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb escampar.

#### Variants

* escampeguessen, escampessin, escampessen, escampassen, escamparen

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cam·pas·sin (4)
# escampassis
## Català
### Verb

escampassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb escampar.

#### Variants

* escampeguesses, escampessis, escampesses, escampasses, escampares

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cam·pas·sis (4)
* Anagrama: capissàssem
# escampau
## Català
### Verb

escampau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de escampar.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb escampar.

#### Variants

* [1] escampeu
* [2] escampeu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cam·pau (3)
# erradicaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rə.ðiˈka.βəs/, balear /ə.rə.ðiˈka.vəs/ Occidental: nord-occidental /e.ra.ðiˈka.βes/ valencià /e.ra.ðiˈka.ves/, /e.ra.ðiˈka.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

erradicaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de erradicar.
# erradicàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.ðiˈka.ɾəw/, occidental /e.ra.ðiˈka.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

erradicàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de erradicar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb erradicar.
# erradicaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rə.ðiˈka.βən/, balear /ə.rə.ðiˈka.vən/ Occidental: nord-occidental /e.ra.ðiˈka.βen/ valencià /e.ra.ðiˈka.ven/, /e.ra.ðiˈka.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

erradicaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de erradicar.
# erradicàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.ðiˈka.ɾəm/, occidental /e.ra.ðiˈka.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

erradicàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de erradicar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb erradicar.