OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# degotéssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.ɣuˈte.səm/ balear /də.ɣoˈte.səm/, /də.ɣuˈte.səm/ Occidental: /de.ɣoˈte.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

degotéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb degotar.

#### Variants

* degotéssim, degotàssim, degotàssem, degotàrem
# degotí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.ɣuˈti/ balear /də.ɣoˈti/, /də.ɣuˈti/ Occidental: /de.ɣoˈti/
   * Rimes: -i

### Verb

degotí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de degotar.
# degradación
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \de.ɣɾa.ðaˈθjon\, meridional \de.ɣɾa.ðaˈθjoŋ\
       Americà: alt /de.ɡɾa.d(a)ˈsjon/, baix \de.ɣɾa.ðaˈsjoŋ\, austral \de.ɣɾa.ðaˈsjon\
   * Rimes: -on

### Nom

degradación f. ‎(plural degradaciones)
* degradació

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·gra·da·ción (4)
# degotés
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.ɣuˈtes/ balear /də.ɣoˈtes/, /də.ɣuˈtes/ Occidental: /de.ɣoˈtes/
   * Rimes: -es

### Verb

degotés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb degotar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb degotar.

#### Variants

* [1] degotàs, degotara
* [2] degotàs, degotara
# degotésseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.ɣuˈte.səw/ balear /də.ɣoˈte.səw/, /də.ɣuˈte.səw/ Occidental: /de.ɣoˈte.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

degotésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb degotar.

#### Variants

* degotéssiu, degotàssiu, degotàsseu, degotàreu
# degotéssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.ɣuˈte.sim/ balear /də.ɣoˈte.sim/, /də.ɣuˈte.sim/ Occidental: /de.ɣoˈte.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

degotéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb degotar.

#### Variants

* degotéssem, degotàssim, degotàssem, degotàrem
# degotéssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.ɣuˈte.siw/ balear /də.ɣoˈte.siw/, /də.ɣuˈte.siw/ Occidental: /de.ɣoˈte.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

degotéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb degotar.

#### Variants

* degotésseu, degotàssiu, degotàsseu, degotàreu
# degradacion
## Occità

   * Pronúncia: /de.ɣɾa.ðaˈsju/

### Nom

degradacion f. ‎(plural degradacions)
* degradació
# degradaciones
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \de.ɣɾa.ðaˈθjo.nes\, meridional \de.ɣɾa.ðaˈθjo.neh\
       Americà: alt /de.ɡɾa.daˈsjo.n(e)s/, baix \de.ɣɾa.ðaˈsjo.neh\, austral \de.ɣɾa.ðaˈsjo.nes\
   * Rimes: -ones

### Nom

degradaciones f. pl.
* forma plural de degradación
# desconvendrà
## Català
### Verb

desconvendrà
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de desconvenir.

#### Variants

* desconvindrà

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·con·ven·drà (4)
# desconvendràs
## Català
### Verb

desconvendràs
* (balear) Segona persona del singular (tu) del futur de desconvenir.

#### Variants

* desconvindràs

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·con·ven·dràs (4)
# desconvendrem
## Català
### Verb

desconvendrem
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del futur de desconvenir.

#### Variants

* desconvindrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·con·ven·drem (4)
# desconvendries
## Català
### Verb

desconvendries
* (balear) Segona persona del singular (tu) del condicional de desconvenir.

#### Variants

* desconvindries

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·con·ven·dri·es (5)
# desconvenc
## Català
### Verb

desconvenc
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de desconvenir.

#### Variants

* desconvinc

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·con·venc (3)
# desconvendreu
## Català
### Verb

desconvendreu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de desconvenir.

#### Variants

* desconvindreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·con·ven·dreu (4)
# desconvendria
## Català
### Verb

desconvendria
* (balear) Primera persona del singular (jo) del condicional de desconvenir.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de desconvenir.

#### Variants

* [1] desconvindria
* [2] desconvindria

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·con·ven·dri·a (5)
# desconvendrien
## Català
### Verb

desconvendrien
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de desconvenir.

#### Variants

* desconvindrien

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·con·ven·dri·en (5)
# desconvendran
## Català
### Verb

desconvendran
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de desconvenir.

#### Variants

* desconvindran

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·con·ven·dran (4)
# desconvenguérem
## Català
### Verb

desconvenguérem
* (literari, balear) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de desconvenir.

#### Variants

* desconvinguérem

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·con·ven·gué·rem (5)
# desconvenguéreu
## Català
### Verb

desconvenguéreu
* (literari, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de desconvenir.

#### Variants

* desconvinguéreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·con·ven·gué·reu (5)
# desconvenguin
## Català
### Verb

desconvenguin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb desconvenir.
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb desconvenir.

#### Variants

* [1] desconvinguin, desconvinguen
* [2] desconvinguin, desconvinguen

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·con·ven·guin (4)
* Anagrama: desconvinguen
# desconvengueu
## Català
### Verb

desconvengueu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb desconvenir.

#### Variants

* desconvingueu

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·con·ven·gueu (4)
# desconvenguts
## Català
### Verb

desconvenguts
* (balear) Participi masculí plural del verb desconvenir.

#### Variants

* desconvinguts

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·con·ven·guts (4)
# desconvenguessis
## Català
### Verb

desconvenguessis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb desconvenir.

#### Variants

* desconvinguessis, desconvinguesses, desconvingueres

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·con·ven·gues·sis (5)
* Anagrama: desconvinguesses
# desconvengué
## Català
### Verb

desconvengué
* (literari, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de desconvenir.

#### Variants

* desconvingué

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·con·ven·gué (4)
# desconvenguis
## Català
### Verb

desconvenguis
* (balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb desconvenir.

#### Variants

* desconvinguis, desconvingues

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·con·ven·guis (4)
* Anagrames: desconvingues, desconvingués
# desconvengut
## Català
### Verb

desconvengut
* (balear) Participi masculí singular del verb desconvenir.

#### Variants

* desconvingut

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·con·ven·gut (4)
# desconvengui
## Català
### Verb

desconvengui
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb desconvenir.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb desconvenir.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb desconvenir.

#### Variants

* [1] desconvingui, desconvinga
* [2] desconvingui, desconvinga
* [3] desconvingui, desconvinga

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·con·ven·gui (4)
* Anagrama: desconvingué
# desorganizadamente
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \de.soɾ.ɣa.niˌθa.ðaˈmen.te\
       Americà: alt \de.soɾ.ɣa.n(i)ˌsa.daˈmen.te\, baix \de.soɾ.ɣa.niˌsa.ðaˈmen.te\
   * Rimes: -ente

### Adverbi

desorganizadamente
* desorganitzadament

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·sor·ga·ni·za·da·men·te (8)
# desorganitzar-se
## Català
### Verb

desorganitzar-se
* Forma pronominal de desorganitzar.
# desorientar-se
## Català
### Verb

desorientar-se
* Forma pronominal de desorientar.

### Miscel·lània

* Anagrama: deteriorassen
# desorganitzadament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.zur.ɡə.niˌd͡za.ðəˈmen/ balear /də.zoɾ.ɣə.niˌd͡za.ðəˈment/, /də.zur.ɣə.niˌd͡za.ðəˈmen/ Occidental: nord-occidental /de.zor.ɣa.niˌd͡za.ðaˈmen/ valencià /de.zoɾ.ɣa.niˌza.ðaˈment/, /de.zoɾ.ɣa.niˌza.ðaˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De desorganitzat i el sufix -ment.

### Adverbi

desorganitzadament
* D'una manera desorganitzada.

#### Traduccions

* Anglès: disorganizedly $^{(en)}$
* Castellà: desorganizadamente $^{(es)}$
* Italià: disorganizzatamente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·or·ga·nit·za·da·ment (7)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# destarifareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.tə.ɾi.fəˈɾɛw/ balear /dəs.tə.ɾi.fəˈɾəw/, /dəs.tə.ɾi.fəˈɾɛw/ Occidental: /des.ta.ɾi.faˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

destarifareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de destarifar-se.
# destarifarien
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.tə.ɾi.fəˈɾi.ən/, occidental /des.ta.ɾi.faˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

destarifarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de destarifar-se.
# destarifaríeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.tə.ɾi.fəˈɾi.əw/, occidental /des.ta.ɾi.faˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

destarifaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de destarifar-se.
# destarifaràs
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.tə.ɾi.fəˈɾas/, occidental /des.ta.ɾi.faˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

destarifaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de destarifar-se.
# destarifaré
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.tə.ɾi.fəˈɾe/, occidental /des.ta.ɾi.faˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

destarifaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de destarifar-se.
# destarifaria
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.tə.ɾi.fəˈɾi.ə/, occidental /des.ta.ɾi.faˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

destarifaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de destarifar-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de destarifar-se.
# destarifaries
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.tə.ɾi.fəˈɾi.əs/, occidental /des.ta.ɾi.faˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

destarifaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de destarifar-se.
# destarifarà
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.tə.ɾi.fəˈɾa/, occidental /des.ta.ɾi.faˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

destarifarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de destarifar-se.
# destarifassen
## Català
### Verb

destarifassen
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb destarifar-se.

#### Variants

* destarifaren
# deteníeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.təˈni.əw/, occidental /de.teˈni.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

deteníeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de detenir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·te·ní·eu (4)
# detergeo
## Llatí

   * Pronúncia: /deːˈtɛr.ɡɛ.oː/
   * Etimologia: Format pel prefix de- ‎(«fer fora») i el verb tergeō ‎(«polir, netejar»).

### Verb

dētergeō ‎(1a present$^?$), dētergēs ‎(2a present), dētergēre ‎(infinitiu), dētersī ‎(perfet), dētersum ‎(supí)
* netejar, eliminar impureses, jo netejo
* detergir
# detentas
## Llatí

   * Pronúncia: /deːˈtɛn.taːs/

### Verb

dētentās
* segona persona singular del present d'indicatiu actiu de dētentō
# deteníem
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.təˈni.əm/, occidental /de.teˈni.em/
   * Rimes: -iem

### Verb

deteníem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de detenir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·te·ní·em (4)
* Anagrama: demetien
# detergere
## Llatí

   * Pronúncia: /deː.tɛrˈɡeː.rɛ/

### Verb

detergere
* infinitiu del present actiu de dētergeō
# detenzioni
## Italià

   * Pronúncia: /de.tenˈt͡sjoː.ni/

### Nom

detenzioni f. pl.
* forma plural de detenzione

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·ten·zió·ni (4)
# detentaré
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /de.ten.taˈɾe/, meridional \de.teŋ.taˈɾe\
       Americà: alt /de.ten.t(a)ˈɾe/, baix \de.teŋ.taˈɾe\, austral /de.ten.taˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

detentaré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb detentar
# detenté
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /de.tenˈte/, meridional \de.teŋˈte\
       Americà: alt /de.t(e)nˈte/, baix \de.teŋˈte\, austral /de.tenˈte/
   * Rimes: -e

### Verb

detenté
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb detentar
# detento
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /deˈten.to/, meridional \deˈteŋ.to\
       Americà: alt /deˈten.t(o)/, baix \deˈteŋ.to\, austral /deˈten.to/
   * Rimes: -ento

### Verb

detento
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb detentar

## Llatí

   * Pronúncia: /deːˈtɛn.toː/
   * Etimologia: Del prefix de- i tentō.

### Verb

dētentō ‎(1a present$^?$), dētentās ‎(2a present), dētentāre ‎(infinitiu)
* mantenir, conservar, retenir, jo mantinc, jo conservo, jo retinc
    «...cum eadem diligentia observando, ut si ad alium quemquam a memorato principe dixerit habere affatus, portitore detento sacrae litterae cum omnibus chartis signatae ad meam clementiam transmittantur.» (Còdex Teodosià, VII, 2)amb la mateixa diligència que observà, que si digués que té una declaració jurada del príncep esmentat a qualsevol altra persona, que la carta sagrada, quan la conservi el portador, sigui remesa a la meva clemència amb tots els fulls signats.
# detenzione
## Italià

   * Pronúncia: /de.tenˈt͡sjoː.ne/

### Nom

detenzione f. ‎(plural detenzioni)
* detenció, arrest

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·ten·zió·ne (4)
# deslletem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəz.ʎəˈtɛm/ balear /dəz.ʎəˈtəm/, /dəz.ʎəˈtɛm/ Occidental: /dez.ʎeˈtem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

deslletem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de deslletar.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb deslletar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb deslletar.

#### Variants

* [1] deslletam

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·lle·tem (3)
# deslletat
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəz.ʎəˈtat/, occidental /dez.ʎeˈtat/
   * Rimes: -at

### Verb

deslletat
* Participi masculí singular del verb deslletar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·lle·tat (3)
# deslletau
## Català
### Verb

deslletau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de deslletar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb deslletar.

#### Variants

* [1] deslleteu
* [2] deslleteu

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·lle·tau (3)
# deslletes
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəzˈʎe.təs/, occidental /dezˈʎe.tes/
   * Rimes: -etes

### Verb

deslletes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de deslletar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb deslletar.

#### Variants

* [2] deslletis

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·lle·tes (3)
# deslletats
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəz.ʎəˈtats/, occidental /dez.ʎeˈtats/
   * Rimes: -ats

### Verb

deslletats
* Participi masculí plural del verb deslletar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·lle·tats (3)
# deslleten
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəzˈʎe.tən/, occidental /dezˈʎe.ten/
   * Rimes: -eten

### Verb

deslleten
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de deslletar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb deslletar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb deslletar.

#### Variants

* [2] deslletin
* [3] deslletin

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·lle·ten (3)
# deslletaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəz.ʎəˈta.βən/, balear /dəz.ʎəˈta.vən/ Occidental: nord-occidental /dez.ʎeˈta.βen/ valencià /dez.ʎeˈta.ven/, /dez.ʎeˈta.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

deslletaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de deslletar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·lle·ta·ven (4)
# deslletaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəz.ʎəˈta.βəs/, balear /dəz.ʎəˈta.vəs/ Occidental: nord-occidental /dez.ʎeˈta.βes/ valencià /dez.ʎeˈta.ves/, /dez.ʎeˈta.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

deslletaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de deslletar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·lle·ta·ves (4)
# desllete
## Català
### Verb

desllete
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de deslletar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb deslletar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb deslletar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb deslletar.

#### Variants

* [1] deslleto, desllet
* [2] deslleti
* [3] deslleti
* [4] deslleti

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·lle·te (3)
# desobeïsc
## Català
### Verb

desobeïsc
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de desobeir.

#### Variants

* desobeeix, desobeeixo, desobeesc, desobeeixi, desobeïxo
# desobeïssen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.zu.βəˈi.sən/ balear /də.zo.bəˈi.sən/, /də.zu.bəˈi.sən/ Occidental: /de.zo.beˈi.sen/
   * Rimes: -isen

### Verb

desobeïssen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb desobeir.

#### Variants

* desobeiguessen, desobeigueren, desobeïssin, desobeïren
# desobeïssis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.zu.βəˈi.sis/ balear /də.zo.bəˈi.sis/, /də.zu.bəˈi.sis/ Occidental: /de.zo.beˈi.sis/
   * Rimes: -isis

### Verb

desobeïssis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb desobeir.

#### Variants

* desobeiguesses, desobeigueres, desobeïsses, desobeïres
# desobeïsca
## Català
### Verb

desobeïsca
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb desobeir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb desobeir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb desobeir.

#### Variants

* [1] desobeeixi, desobeesqui, desobeïxa, desobeesca
* [2] desobeeixi, desobeesqui, desobeïxa, desobeïxo, desobeesca
* [3] desobeeixi, desobeesqui
# desobeïsques
## Català
### Verb

desobeïsques
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb desobeir.

#### Variants

* desobeeixis, desobeesquis, desobeïxes, desobeïxos, desobeesques

### Miscel·lània

* Anagrama: desobeesquis
# desobeïssin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.zu.βəˈi.sin/ balear /də.zo.bəˈi.sin/, /də.zu.bəˈi.sin/ Occidental: /de.zo.beˈi.sin/
   * Rimes: -isin

### Verb

desobeïssin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb desobeir.

#### Variants

* desobeiguessen, desobeigueren, desobeïssen, desobeïren
# desobeïsquen
## Català
### Verb

desobeïsquen
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb desobeir.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb desobeir.

#### Variants

* [1] desobeeixin, desobeesquin, desobeïxen, desobeesquen
* [2] desobeeixin, desobeesquin

### Miscel·lània

* Anagrama: desobeesquin
# desobeïsses
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.zu.βəˈi.səs/ balear /də.zo.bəˈi.səs/, /də.zu.bəˈi.səs/ Occidental: /de.zo.beˈi.ses/
   * Rimes: -ises

### Verb

desobeïsses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb desobeir.

#### Variants

* desobeiguesses, desobeigueres, desobeïssis, desobeïres
# desobeïssi
## Català
### Verb

desobeïssi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb desobeir.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb desobeir.

#### Variants

* [1] desobeigués, desobeiguera, desobeís, desobeïra
* [2] desobeigués, desobeiguera, desobeís, desobeïra
# devaníssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.βəˈni.sim/, balear /də.vəˈni.sim/ Occidental: nord-occidental /de.βaˈni.sim/ valencià /de.vaˈni.sim/, /de.βaˈni.sim/
   * Rimes: -isim

### Verb

devaníssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb devanir-se.

#### Variants

* devaníssem, devanírem

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·va·nís·sim (4)
# devaníssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.βəˈni.siw/, balear /də.vəˈni.siw/ Occidental: nord-occidental /de.βaˈni.siw/ valencià /de.vaˈni.siw/, /de.βaˈni.siw/
   * Rimes: -isiw

### Verb

devaníssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb devanir-se.

#### Variants

* devanísseu, devaníreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·va·nís·siu (4)
# devastacions
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.βəs.tə.siˈons/, balear /də.vəs.tə.siˈons/ Occidental: nord-occidental /de.βas.ta.siˈons/ valencià /de.vas.ta.siˈons/, /de.βas.ta.siˈons/
   * Rimes: -ons

### Nom

devastacions f. pl.
* Forma plural de devastació.

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·vas·ta·ci·ons (5)
# devastacións
## Gallec
### Nom

devastacións f. pl.
* forma plural de devastación
# devastación
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \de.βas.taˈθjon\, meridional \de.βah.taˈθjoŋ\
       Americà: alt /de.bas.t(a)ˈsjon/, baix \de.βah.taˈsjoŋ\, austral \de.βah.taˈsjon\
   * Rimes: -on
   * Etimologia: Del llatí devastatio.

### Nom

devastación f. ‎(plural devastaciones)
* devastació

#### Relacionats

* devastar

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·vas·ta·ción (4)
* Anagrama: activándose

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre devastación

## Gallec

   * Pronúncia: /deβastaˈθjoŋ/
   * Etimologia: Del llatí devastatio.

### Nom

devastación f. ‎(plural devastacións)
* devastació

#### Variants

* (reintegracionisme) devastaçom

#### Relacionats

* devastar

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·vas·ta·ción (4)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario da Real Academia Galega sobre devastación
# devastador
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.βəs.təˈðo/, balear /də.vəs.təˈðo/ Occidental: nord-occidental /de.βas.taˈðo/ valencià /de.vas.taˈðoɾ/, /de.βas.taˈðoɾ/
   * Rimes: -o(ɾ)
   * Etimologia: Del llatí devastator.

### Adjectiu

devastador m. ‎(femení devastadora, plural masculí devastadors, plural femení devastadores)
* Que causa força danys.
    Als capvespres, l'arribada del senyoret Arturo posava la casa cap per avall, era com un terratrèmol devastador que ho capgirava tot.

#### Sinònims

* destructiu, catastròfic

#### Traduccions

* Anglès: devastating $^{(en)}$
* Castellà: devastador $^{(es)}$
* Francès: dévastateur $^{(fr)}$
* Italià: devastante $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·vas·ta·dor (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC
* ↑ Carme Osan Tort, Un pont de silenci, 2015
# devastaciones
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \de.βas.taˈθjo.nes\, meridional \de.βah.taˈθjo.neh\
       Americà: alt /de.bas.t(a)ˈsjo.nes/, baix \de.βah.taˈsjo.neh\, austral \de.βah.taˈsjo.nes\
   * Rimes: -ones

### Nom

devastaciones f. pl.
* forma plural de devastación

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·vas·ta·cio·nes (5)