OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# desbrosse
## Català
### Verb

desbrosse
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de desbrossar.
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb desbrossar.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb desbrossar.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb desbrossar.

#### Variants

* [1] desbrosso

### Miscel·lània

* Anagrames: bordesses, brodesses
# desbrosses
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəzˈbɾɔ.səs/, occidental /dezˈbɾɔ.ses/
   * Rimes: -ɔses

### Verb

desbrosses
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de desbrossar.
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb desbrossar.
# desbrossaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəz.bɾuˈsa.βəs/ balear /dəz.bɾoˈsa.vəs/, /dəz.bɾuˈsa.vəs/ Occidental: nord-occidental /dez.βɾoˈsa.βes/ valencià /dez.bɾoˈsa.ves/, /dez.βɾoˈsa.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

desbrossaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de desbrossar.
# denticle
## Anglès
### Nom

denticle ‎(plural denticles)
* denticle

### Vegeu també

* denticle. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 setembre 2014].
# dentellón
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /den.teˈʎon/, meridional \deŋ.teˈʝoŋ\
       Americà: alt /den.t(e)ˈʝon/, baix \deŋ.teˈʝoŋ\, austral \den.teˈʒon\
   * Rimes: -on
   * Etimologia: De dentellar i el sufix -ón.

### Nom

dentellón m. ‎(plural dentellones)
* (escultura) dentell, denticle

#### Sinònims

* dentículo

### Miscel·lània

* Síl·labes: den·te·llón (3)

### Vegeu també

* dentellón. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 juliol 2014].
# dentibus
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈdɛn.tɪ.bʊs/

### Nom

dentibus
* datiu plural de dēns
* ablatiu plural de dēns
# dentes
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈdɛn.teːs/
   * Etimologia: Declinació de dēns.

### Nom

dentēs
* nominatiu plural de dēns
* acusatiu plural de dēns
* vocatiu plural de dēns
* (Terminologia Anatomica) dent

### Vegeu també

* dentes. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# dentes decidui
## Llatí
### Nom

dentes decidui
* (Terminologia Anatomica) dent decídua, dent caduca, dent de llet

### Vegeu també

* dentes decidui. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# denteta
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dənˈtɛ.tə/ balear /dənˈtə.tə/, /dənˈtɛ.tə/ Occidental: /denˈte.ta/
   * Rimes: -ɛta
   * Etimologia: De dent, segle XIX.

### Nom

denteta f. ‎(plural dentetes)
* Forma diminutiva de dent.

#### Compostos i expressions

* fer denteta

### Miscel·lània

* Síl·labes: den·te·ta (3)
* Anagrama: netedat

### Vegeu també

* Obres de referència: GDLC
# dentetes
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dənˈtɛ.təs/ balear /dənˈtə.təs/, /dənˈtɛ.təs/ Occidental: /denˈte.tes/
   * Rimes: -ɛtes

### Nom

dentetes f. pl.
* Forma plural de denteta.

#### Compostos i expressions

* fer dentetes

### Miscel·lània

* Síl·labes: den·te·tes (3)
* Anagrames: desteten, detesten
# denti
## Francès

   * Pronúncia: /dɑ̃ˈti/

### Nom

denti m. ‎(plural dentis)
* déntol

## Italià

   * Pronúncia: /ˈdɛn.ti/

### Nom

denti m. pl.
* forma plural de dente

## Llatí

   * Pronúncia: /ˈdɛn.tiː/

### Nom

dentī
* datiu singular de dēns
# dentem
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈdɛn.tɛm/

### Nom

dentem
* acusatiu singular de dēns
# dentes permanentes
## Llatí
### Nom

dentes permanentes
* (Terminologia Anatomica) dent permanent

### Vegeu també

* dentes permanentes. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# descantellesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.kən.təˈʎe.səs/, occidental /des.kan.teˈʎe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

descantellesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb descantellar.

#### Variants

* descantellessis, descantellasses, descantellares
# descantellessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.kən.təˈʎe.sin/, occidental /des.kan.teˈʎe.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

descantellessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb descantellar.

#### Variants

* descantellessen, descantellassen, descantellaren
# descantellessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.kən.təˈʎe.sis/, occidental /des.kan.teˈʎe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

descantellessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb descantellar.

#### Variants

* descantellesses, descantellasses, descantellares
# descantelleu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kən.təˈʎɛw/ balear /dəs.kən.təˈʎəw/, /dəs.kən.təˈʎɛw/ Occidental: /des.kan.teˈʎew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

descantelleu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de descantellar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb descantellar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb descantellar.
# descantellessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.kən.təˈʎe.sən/, occidental /des.kan.teˈʎe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

descantellessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb descantellar.

#### Variants

* descantellessin, descantellassen, descantellaren
# descantelle
## Català
### Verb

descantelle
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de descantellar.
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb descantellar.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb descantellar.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb descantellar.

#### Variants

* [1] descantello, descantelli
* [2] descantelli
* [3] descantelli
* [4] descantelli
# descantelles
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.kənˈte.ʎəs/, occidental /des.kanˈte.ʎes/
   * Rimes: -eʎes

### Verb

descantelles
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de descantellar.
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb descantellar.

#### Variants

* [2] descantellis
# descantellaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kən.təˈʎa.βəs/, balear /dəs.kən.təˈʎa.vəs/ Occidental: nord-occidental /des.kan.teˈʎa.βes/ valencià /des.kan.teˈʎa.ves/, /des.kan.teˈʎa.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

descantellaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de descantellar.
# descantellen
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.kənˈte.ʎən/, occidental /des.kanˈte.ʎen/
   * Rimes: -eʎen

### Verb

descantellen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de descantellar.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb descantellar.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb descantellar.

#### Variants

* [2] descantellin
* [3] descantellin
# desentranyar-se
## Català
### Verb

desentranyar-se
* Forma pronominal de desentranyar.
# desentortolligar-se
## Català
### Verb

desentortolligar-se
* Forma pronominal de desentortolligar.
# desentrampar-se
## Català
### Verb

desentrampar-se
* Forma pronominal de desentrampar.

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# depraedor
## Llatí

   * Pronúncia: /deːˈpraj.dɔr/
   * Etimologia: Del prefix de- i praedor.

### Verb

dēpraedor ‎(1a present$^?$), dēpraedāris ‎(2a present), dēpraedārī ‎(infinitiu), dēpraedātus sum ‎(perfet); deponent
* devastar, jo devasto
# depravar-se
## Català
### Verb

depravar-se
* Forma pronominal de depravar.
# depraedatus
## Llatí

   * Pronúncia: /deː.prajˈdaː.tʊs/

### Verb

dēpraedātus
* primera persona singular del pretèrit perfet d'indicatiu actiu de dēpraedor
# depravadament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.pɾəˌβa.ðəˈmen/ balear /də.pɾəˌva.ðəˈment/, /də.pɾəˌva.ðəˈmen/ Occidental: nord-occidental /de.pɾaˌβa.ðaˈmen/ valencià /de.pɾaˌva.ðaˈment/, /de.pɾaˌβa.ðaˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De depravat i el sufix -ment.

### Adverbi

depravadament
* D'una manera depravada.

#### Traduccions

* Anglès: depravedly $^{(en)}$
* Castellà: depravadamente $^{(es)}$
* Italià: viziosamente $^{(it)}$, dissolutamente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·pra·va·da·ment (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# depravació
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.pɾə.βə.siˈo/, balear /də.pɾə.və.siˈo/ Occidental: /de.pɾa.βa.siˈo/, /de.pɾa.va.siˈo/
   * Rimes: -o
   * Etimologia: Del llatí depravatio, format pel prefix de ‎(«decréixer») i el terme pravus ‎(«torçat, malformat»).

### Nom

depravació f. ‎(plural depravacions)
* Inclinació antinatural cap a conductes malvades.

#### Sinònims

perversió, corrupció, immoralitat, enviliment, llibertinatge

#### Traduccions

* Anglès: deprvity $^{(en)}$, depravation $^{(en)}$
* Castellà: depravación $^{(es)}$
* Francès: dépravation $^{(fr)}$
* Italià: depravazione $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·pra·va·ci·ó (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# depravadamente
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \de.pɾaˌβa.ðaˈmen.te\
       Americà: alt /de.pɾaˌba.daˈmen.t(e)/, baix \de.pɾaˌβa.ðaˈmen.te\
   * Rimes: -ente
   * Etimologia: De depravado i el sufix -mente.

### Adverbi

depravadamente
* depravadament

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·pra·va·da·men·te (6)
# depraedari
## Llatí

   * Pronúncia: /deː.prajˈdaː.riː/

### Verb

dēpraedārī
* infinitiu del present actiu de dēpraedor
# depraedaris
## Llatí

   * Pronúncia: /deː.prajˈdaː.rɪs/

### Verb

dēpraedāris
* segona persona singular del present d'indicatiu actiu de dēpraedor
# descontextualitz
## Català
### Verb

descontextualitz
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de descontextualitzar.

#### Variants

* descontextualitzo, descontextualitze, descontextualitzi

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·con·tex·tu·a·litz (6)
# desconsideréssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kun.si.ðəˈɾe.siw/ balear /dəs.kon.si.ðəˈɾe.siw/, /dəs.kun.si.ðəˈɾe.siw/ Occidental: /des.kon.si.ðeˈɾe.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

desconsideréssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb desconsiderar.
# desconsoladamente
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \des.kon.soˌla.ðaˈmen.te\, meridional \deh.koŋ.soˌla.ðaˈmen.te\
       Americà: alt /d(e)s.kon.soˌla.daˈmen.te/, baix \deh.koŋ.soˌla.ðaˈmen.te\, austral \deh.kon.soˌla.ðaˈmen.te\
   * Rimes: -ente
   * Etimologia: De desconsolado i el sufix -mente.

### Adverbi

desconsoladamente
* desconsoladament

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·con·so·la·da·men·te (7)
# desconsolar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kun.suˈɫa/ balear /dəs.kon.soˈɫa/, /dəs.kun.suˈɫa/ Occidental: nord-occidental /des.kon.soˈɫa/ valencià /des.kon.soˈɫaɾ/, /des.kon.soˈɫa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Etimologia: Del prefix des- i consolar.

### Verb

desconsolar trans.
* Prohibir el consol.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: desconsolo, desconsola, desconsolem

#### Traduccions
### Miscel·lània

* Síl·labes: des·con·so·lar (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# desconsiderésseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kun.si.ðəˈɾe.səw/ balear /dəs.kon.si.ðəˈɾe.səw/, /dəs.kun.si.ðəˈɾe.səw/ Occidental: /des.kon.si.ðeˈɾe.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

desconsiderésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb desconsiderar.
# desconsideréssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kun.si.ðəˈɾe.sim/ balear /dəs.kon.si.ðəˈɾe.sim/, /dəs.kun.si.ðəˈɾe.sim/ Occidental: /des.kon.si.ðeˈɾe.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

desconsideréssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb desconsiderar.
# desconsiderí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kun.si.ðəˈɾi/ balear /dəs.kon.si.ðəˈɾi/, /dəs.kun.si.ðəˈɾi/ Occidental: /des.kon.si.ðeˈɾi/
   * Rimes: -i

### Verb

desconsiderí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de desconsiderar.
# desconsoladament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kun.suˌɫa.ðəˈmen/ balear /dəs.kon.soˌɫa.ðəˈment/, /dəs.kun.suˌɫa.ðəˈmen/ Occidental: nord-occidental /des.kon.soˌɫa.ðaˈmen/ valencià /des.kon.soˌɫa.ðaˈment/, /des.kon.soˌɫa.ðaˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De desconsolat i el sufix -ment.

### Adverbi

desconsoladament
* D'una manera desconsolada.

#### Traduccions

* Anglès: disconsolately $^{(en)}$
* Castellà: desconsoladamente $^{(es)}$
* Italià: sconsolatamente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·con·so·la·da·ment (6)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# desrecomanassis
## Català
### Verb

desrecomanassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb desrecomanar.

#### Variants

* desrecomanessis, desrecomanesses, desrecomanasses, desrecomanares

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·re·co·ma·nas·sis (6)
# desrecomanat
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəz.rə.ku.məˈnat/ balear /dəz.rə.ko.məˈnat/, /dəz.rə.ku.məˈnat/ Occidental: /dez.re.ko.maˈnat/
   * Rimes: -at

### Verb

desrecomanat
* Participi masculí singular del verb desrecomanar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·re·co·ma·nat (5)
# desrecomanau
## Català
### Verb

desrecomanau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de desrecomanar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb desrecomanar.

#### Variants

* [1] desrecomaneu
* [2] desrecomaneu

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·re·co·ma·nau (5)
# desrecomanava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəz.rə.ku.məˈna.βə/ balear /dəz.rə.ko.məˈna.və/, /dəz.rə.ku.məˈna.və/ Occidental: nord-occidental /dez.re.ko.maˈna.βa/ valencià /dez.re.ko.maˈna.va/, /dez.re.ko.maˈna.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

desrecomanava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de desrecomanar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de desrecomanar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·re·co·ma·na·va (6)
# desrecomanaríem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəz.rə.ku.mə.nəˈɾi.əm/ balear /dəz.rə.ko.mə.nəˈɾi.əm/, /dəz.rə.ku.mə.nəˈɾi.əm/ Occidental: /dez.re.ko.ma.naˈɾi.em/
   * Rimes: -iem

### Verb

desrecomanaríem
* Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de desrecomanar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·re·co·ma·na·rí·em (7)
# desrecomanassen
## Català
### Verb

desrecomanassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb desrecomanar.

#### Variants

* desrecomanessin, desrecomanessen, desrecomanassin, desrecomanaren

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·re·co·ma·nas·sen (6)
# desrecomanats
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəz.rə.ku.məˈnats/ balear /dəz.rə.ko.məˈnats/, /dəz.rə.ku.məˈnats/ Occidental: /dez.re.ko.maˈnats/
   * Rimes: -ats

### Verb

desrecomanats
* Participi masculí plural del verb desrecomanar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·re·co·ma·nats (5)
# desrecomanaríeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəz.rə.ku.mə.nəˈɾi.əw/ balear /dəz.rə.ko.mə.nəˈɾi.əw/, /dəz.rə.ku.mə.nəˈɾi.əw/ Occidental: /dez.re.ko.ma.naˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

desrecomanaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de desrecomanar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·re·co·ma·na·rí·eu (7)
# desrecomanassin
## Català
### Verb

desrecomanassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb desrecomanar.

#### Variants

* desrecomanessin, desrecomanessen, desrecomanassen, desrecomanaren

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·re·co·ma·nas·sin (6)
# desrecomanasses
## Català
### Verb

desrecomanasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb desrecomanar.

#### Variants

* desrecomanessis, desrecomanesses, desrecomanassis, desrecomanares

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·re·co·ma·nas·ses (6)
# destituïxos
## Català
### Verb

destituïxos
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb destituir.

#### Variants

* destitueixis, destituïsques, destituesquis, destituïxes, destituesques
# destità
## Català
### Verb

destità
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de destitar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·ti·tà (3)
# destituïves
## Català
### Verb

destituïves
* (col·loquial nord-occidental, alguerès) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de destituir.

#### Variants

* destituigueves, destituïes
# destituïxes
## Català
### Verb

destituïxes
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de destituir.
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb destituir.

#### Variants

* [1] destitueixes
* [2] destitueixis, destituïsques, destituesquis, destituïxos, destituesques
# destituïxo
## Català
### Verb

destituïxo
* (nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de destituir.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb destituir.

#### Variants

* [1] destitueix, destitueixo, destituesc, destitueixi, destituïsc
* [2] destitueixi, destituïsca, destituesqui, destituïxa, destituesca
# destituïva
## Català
### Verb

destituïva
* (col·loquial nord-occidental, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de destituir.
* (col·loquial nord-occidental, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de destituir.

#### Variants

* [1] destituigueva, destituïa
* [2] destituigueva, destituïa
# destituïven
## Català
### Verb

destituïven
* (col·loquial nord-occidental, alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de destituir.

#### Variants

* destituigueven, destituïen
# destituïxen
## Català
### Verb

destituïxen
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de destituir.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb destituir.

#### Variants

* [1] destitueixen
* [2] destitueixin, destituïsquen, destituesquin, destituesquen
# destituïx
## Català
### Verb

destituïx
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de destituir.
* (occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb destituir.

#### Variants

* [1] destitueix
* [2] destitueix
# destituïxa
## Català
### Verb

destituïxa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb destituir.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb destituir.

#### Variants

* [1] destitueixi, destituïsca, destituesqui, destituesca
* [2] destitueixi, destituïsca, destituesqui, destituïxo, destituesca
# desbromes
## Català
### Verb

desbromes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de desbromar.
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb desbromar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·bro·mes (3)
* Anagrames: bordéssem, brodéssem
# desbromà
## Català
### Verb

desbromà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de desbromar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·bro·mà (3)
* Heterograma de 8 lletres (abdemors)
* Anagrames: bromades, ombrades
# desbromàreu
## Català
### Verb

desbromàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de desbromar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb desbromar.
# desbromàveu
## Català
### Verb

desbromàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de desbromar.
# desbromeu
## Català
### Verb

desbromeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de desbromar.
* (occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb desbromar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb desbromar.
# desbromàsseu
## Català
### Verb

desbromàsseu
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb desbromar.
# desbromàssem
## Català
### Verb

desbromàssem
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb desbromar.
# desbromí
## Català
### Verb

desbromí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de desbromar.
# descriminalizacions
## Occità

   * Pronúncia: /des.kɾi.mi.na.li.zaˈsjus/

### Nom

descriminalizacions f. pl.
* forma plural de descriminalizacion
# descriguésseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.kɾiˈɣe.səw/, occidental /des.kɾiˈɣe.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

descriguésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb descriure.
# descriminalizaciones
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /des.kɾi.mi.na.li.θaˈθjo.nes/, meridional /deh.kɾi.mi.na.li.θaˈθjo.neh/
       Americà: alt /des.kɾi.mi.na.li.s(a)ˈsjo.nes/, baix /deh.kɾi.mi.na.li.saˈsjo.neh/, austral /deh.kɾi.mi.na.li.saˈsjo.nes/
   * Rimes: -ones

### Nom

descriminalizaciones f. pl.
* forma plural de descriminalización
# descrigués
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.kɾiˈɣes/, occidental /des.kɾiˈɣes/
   * Rimes: -es

### Verb

descrigués
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb descriure.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb descriure.
# descriguéssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.kɾiˈɣe.siw/, occidental /des.kɾiˈɣe.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

descriguéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb descriure.
# descriguí
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.kɾiˈɣi/, occidental /des.kɾiˈɣi/
   * Rimes: -i

### Verb

descriguí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de descriure.
# descriminalizacion
## Occità

   * Pronúncia: /des.kɾi.mi.na.li.zaˈsju/

### Nom

descriminalizacion f. ‎(plural descriminalizacions)
* descriminalització
# descriminalización
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /des.kɾi.mi.na.li.θaˈθjon/, meridional \deh.kɾi.mi.na.li.θaˈθjoŋ\
       Americà: alt /des.kɾi.mi.na.li.s(a)ˈsjon/, baix \deh.kɾi.mi.na.li.saˈsjoŋ\, austral /deh.kɾi.mi.na.li.saˈsjon/
   * Rimes: -on

### Nom

descriminalización f. ‎(plural descriminalizaciones)
* descriminalització

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·cri·mi·na·li·za·ción (7)
# descriguéssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.kɾiˈɣe.səm/, occidental /des.kɾiˈɣe.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

descriguéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb descriure.
# descriguéssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.kɾiˈɣe.sim/, occidental /des.kɾiˈɣe.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

descriguéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb descriure.
# desunt
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈdeː.sʊnt/

### Verb

dēsunt
* tercera persona plural del present d'indicatiu actiu de dēsum
# desum
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈdeː.sʊm/
   * Etimologia: Del prefix dē- i sum

### Verb

dēsum ‎(1a present$^?$), dēes ‎(2a present), deesse ‎(infinitiu), dēfuī ‎(perfet), dēfutūrus ‎(supí)
* ometre, jo ometo, deixar de banda, deixar passar
    deesse occasionideixar passar una oportunitat
* absentar-se, jo m'absento, mancar
    deesse oficiomancar als deures
# desumanizacion
## Occità

   * Pronúncia: /de.zy.ma.ni.zaˈsju/

### Nom

desumanizacion f. ‎(plural desumanizacions)
* deshumanització