OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# arrebossàreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rə.βuˈsa.ɾəw/ balear /ə.rə.boˈsa.ɾəw/, /ə.rə.buˈsa.ɾəw/ Occidental: /a.re.boˈsa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

arrebossàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de arrebossar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrebossar.
# arrebossàs
## Català
### Verb

arrebossàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrebossar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrebossar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·bos·sàs (4)
* Anagrames: arborasses, esbrossarà
# arrebossàssem
## Català
### Verb

arrebossàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrebossar.
# arrebossin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəˈβɔ.sin/, occidental /a.reˈbo.sin/
   * Rimes: -osin

### Verb

arrebossin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb arrebossar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb arrebossar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·bos·sin (4)
* Anagrames: arboressin, brossarien, ressobinar
# arrebossà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rə.βuˈsa/ balear /ə.rə.boˈsa/, /ə.rə.buˈsa/ Occidental: /a.re.boˈsa/
   * Rimes: -a

### Verb

arrebossà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de arrebossar.
# arrenglereu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rəŋ.ɡɫəˈɾɛw/ balear /ə.rəŋ.ɡɫəˈɾəw/, /ə.rəŋ.ɡɫəˈɾɛw/ Occidental: /a.reŋ.ɡɫeˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

arrenglereu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de arrenglerar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb arrenglerar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb arrenglerar.
# arrengleràreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəŋ.ɡɫəˈɾa.ɾəw/, occidental /a.reŋ.ɡɫeˈɾa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

arrengleràreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de arrenglerar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrenglerar.
# arrengleris
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəŋˈɡɫe.ɾis/, occidental /a.reŋˈɡɫe.ɾis/
   * Rimes: -eɾis

### Verb

arrengleris
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb arrenglerar.
# arrenglero
## Català

   * Pronúncia: central /ə.rəŋˈɡɫe.ɾu/, occidental /a.reŋˈɡɫe.ɾo/
   * Rimes: -eɾo

### Verb

arrenglero
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de arrenglerar.
# arrengleràrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəŋ.ɡɫəˈɾa.ɾəm/, occidental /a.reŋ.ɡɫeˈɾa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

arrengleràrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de arrenglerar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrenglerar.
# arrengleràssem
## Català
### Verb

arrengleràssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrenglerar.
# arrengleri
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəŋˈɡɫe.ɾi/, occidental /a.reŋˈɡɫe.ɾi/
   * Rimes: -eɾi

### Verb

arrengleri
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de arrenglerar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb arrenglerar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb arrenglerar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb arrenglerar.
# arrenglerin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəŋˈɡɫe.ɾin/, occidental /a.reŋˈɡɫe.ɾin/
   * Rimes: -eɾin

### Verb

arrenglerin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb arrenglerar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb arrenglerar.
# armairu
## Basc
### Nom

armairu inan.
* armari

#### Declinació

Nom comú inanimat en vocal
Cas
Indefinit
Singular
Plural
Absolutiu
armairu
armairua
armairuak
Ergatiu
armairuk
armairuak
armairuek
Datiu
armairuri
armairuari
armairuei
Genitiu
armairuren
armairuaren
armairuen
Comitatiu
armairurekin
armairuarekin
armairuekin
Benefactiu
armairurentzat
armairuarentzat
armairuentzat
Instrumental
armairuz
armairuaz
armairuez
Partitiu
armairurik
Prolatiu
armairutzat
Causal
armairurengatik
armairuarengatik
armairuengatik
Locatius
Inessiu
armairutan
armairuan
armairuetan
Ablatiu
armairutatik
armairutik
armairuetatik
Al·latiu
armairutara
armairura
armairuetara
Terminatiu
armairutaraino
armairuraino
armairuetaraino
Al·l. direcional
armairutarantz
armairurantz
armairuetarantz
Gen. locatiu
armairutako
armairuko
armairuetako :
# armairua
## Basc
### Nom

armairua
* absolutiu definit singular de armairu
# armairuan
## Basc
### Nom

armairuan
* inessiu definit singular de armairu
# armairuarengatik
## Basc
### Nom

armairuarengatik
* causal definit singular de armairu
# armairuak
## Basc
### Nom

armairuak
* absolutiu definit plural de armairu
* ergatiu definit singular de armairu
# armairuaren
## Basc
### Nom

armairuaren
* genitiu definit singular de armairu
# armairuarentzat
## Basc
### Nom

armairuarentzat
* benefactiu definit singular de armairu
# armairuarekin
## Basc
### Nom

armairuarekin
* comitatiu definit singular de armairu
# arremolina
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rə.muˈɫi.nə/ balear /ə.rə.moˈɫi.nə/, /ə.rə.muˈɫi.nə/ Occidental: /a.re.moˈɫi.na/
   * Rimes: -ina

### Verb

arremolina
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de arremolinar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb arremolinar.
# arremetésseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.məˈte.səw/, occidental /a.re.meˈte.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

arremetésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arremetre.
# arremetéssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.məˈte.sim/, occidental /a.re.meˈte.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

arremetéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arremetre.
# arremetéssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.məˈte.siw/, occidental /a.re.meˈte.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

arremetéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arremetre.
# arremetí
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.məˈti/, occidental /a.re.meˈti/
   * Rimes: -i

### Verb

arremetí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de arremetre.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·me·tí (4)
* Anagrames: aterríem, iterarem, iteràrem, meritaré, temerari, tremeria
# arremetíeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.məˈti.əw/, occidental /a.re.meˈti.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

arremetíeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de arremetre.
# apunteguesses
## Català
### Verb

apunteguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb apuntar.
# apunteguéssom
## Català
### Verb

apunteguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb apuntar.
# apuntavo
## Català
### Verb

apuntavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de apuntar.
# apunte
## Català
### Verb

apunte
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de apuntar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb apuntar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb apuntar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb apuntar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pun·te (3)
* Heterograma de 6 lletres (aenptu)
* Anagrames: atupen, pauten

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /aˈpun.te/, meridional \aˈpuŋ.te\
       Americà: alt /aˈpun.t(e)/, baix \aˈpuŋ.te\, austral /aˈpun.te/
   * Rimes: -unte
   * Etimologia: Deverbal de apuntar.

### Nom

apunte m. ‎(plural apuntes)
* apunt

#### Sinònims

* nota
* (pintura) bosquejo
* (petanca, botxes) arrime, punto

### Verb

apunte
* primera persona del singular (yo) del present de subjuntiu del verb apuntar
* tercera persona del singular (él, ella, usted) del present de subjuntiu del verb apuntar
* tercera persona del singular (él, ella, usted) de l'imperatiu del verb apuntar

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pun·te (3)
* Heterograma de 6 lletres (aenptu)
* Anagrames: entupa, pauten, puante, puntea, punteá, putean, upante

### Vegeu també

* apunte. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 juliol 2014].
* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre apunte
# apunteguem
## Català
### Verb

apunteguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb apuntar.
# apunteguessen
## Català
### Verb

apunteguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb apuntar.
# apuntegués
## Català
### Verb

apuntegués
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb apuntar.
# apuntavi
## Català
### Verb

apuntavi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de apuntar.
# apuntegueu
## Català
### Verb

apuntegueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb apuntar.
# apunteguessa
## Català
### Verb

apunteguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb apuntar.
# arregléssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rəɡˈɡɫe.sim/, /ə.rəˈɣɫe.sim/ balear /ə.rəɡˈɡɫe.sim/ Occidental: nord-occidental /a.reɡˈɡɫe.sim/, /a.reˈɣɫe.sim/ valencià /a.reˈɣɫe.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

arregléssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arreglar.
# arreglésseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rəɡˈɡɫe.səw/, /ə.rəˈɣɫe.səw/ balear /ə.rəɡˈɡɫe.səw/ Occidental: nord-occidental /a.reɡˈɡɫe.sew/, /a.reˈɣɫe.sew/ valencià /a.reˈɣɫe.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

arreglésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arreglar.
# arregléssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rəɡˈɡɫe.siw/, /ə.rəˈɣɫe.siw/ balear /ə.rəɡˈɡɫe.siw/ Occidental: nord-occidental /a.reɡˈɡɫe.siw/, /a.reˈɣɫe.siw/ valencià /a.reˈɣɫe.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

arregléssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arreglar.
# arreglí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rəɡˈɡɫi/, /ə.rəˈɣɫi/ balear /ə.rəɡˈɡɫi/ Occidental: nord-occidental /a.reɡˈɡɫi/, /a.reˈɣɫi/ valencià /a.reˈɣɫi/
   * Rimes: -i

### Verb

arreglí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de arreglar.
# arregléssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rəɡˈɡɫe.səm/, /ə.rəˈɣɫe.səm/ balear /ə.rəɡˈɡɫe.səm/ Occidental: nord-occidental /a.reɡˈɡɫe.sem/, /a.reˈɣɫe.sem/ valencià /a.reˈɣɫe.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

arregléssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arreglar.
# arribaries
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ri.βəˈɾi.əs/, occidental /a.ri.βaˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

arribaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de arribar.
# arribaràs
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈ/ə.ɾi.βəˈɾəs/, occidental /a.ri.βaˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

arribaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de arribar.
# arribaré
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ri.βəˈɾe/, occidental /a.ri.βaˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

arribaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de arribar.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \a.ri.βaˈɾe\
       Americà: alt /a.ri.baˈɾe/, baix \a.ri.βaˈɾe\
   * Rimes: -e

### Verb

arribaré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb arribar
# arribaríeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ri.βəˈɾi.əw/ Occidental: nord-occidental /a.ri.βaˈɾi.ɛw/, valencià /a.ri.βaˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

arribaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de arribar.
# arribarien
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ri.βəˈɾi.ən/, occidental /a.ri.βaˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

arribarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de arribar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ri·ba·ri·en (5)
* Anagrama: barrinaire
# arribariva
## Català

   * Pronúncia: alguerès /a.ri.βaˈɾi.va/

### Verb

arribariva
* Primera persona del singular (jo) del condicional de arribar.
    Forma algueresa per [jo] arribaria.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de arribar.
    Forma algueresa per [ell/ella/vostè] arribaria.
# arribarives
## Català

   * Pronúncia: alguerès /a.ri.βaˈɾi.vas/

### Verb

arribarives
* Segona persona del singular (tu) del condicional de arribar.
    Forma algueresa per [tu] arribaries.
# arribariven
## Català

   * Pronúncia: alguerès /a.ri.βaˈɾi.van/

### Verb

arribariven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de arribar.
    Forma algueresa per [ells/elles/vostès] arribarien.
# arribarà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈ/ə.ɾi.βəˈɾə/, occidental /a.ri.βaˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

arribarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de arribar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ri·ba·rà (4)
* Anagrames: arbraria, barraria
# arrodoniva
## Català
### Verb

arrodoniva
* (col·loquial nord-occidental, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de arrodonir.
* (col·loquial nord-occidental, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de arrodonir.
# arrodonives
## Català
### Verb

arrodonives
* (col·loquial nord-occidental, alguerès) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de arrodonir.
# arrodonixen
## Català
### Verb

arrodonixen
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de arrodonir.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb arrodonir.
# arrodonix
## Català
### Verb

arrodonix
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de arrodonir.
* (occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb arrodonir.
# arrodonixa
## Català
### Verb

arrodonixa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb arrodonir.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb arrodonir.
# arrodoniu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ru.ðuˈniw/ balear /ə.ro.ðoˈniw/, /ə.ru.ðuˈniw/ Occidental: /a.ro.ðoˈniw/
   * Rimes: -iw

### Verb

arrodoniu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de arrodonir.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb arrodonir.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb arrodonir.
# arrodoniven
## Català
### Verb

arrodoniven
* (col·loquial nord-occidental, alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de arrodonir.
# arrunsassen
## Català
### Verb

arrunsassen
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrunsar.
# arrunsava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.runˈsa.βə/, balear /ə.runˈsa.və/ Occidental: nord-occidental /a.runˈsa.βa/ valencià /a.runˈsa.va/, /a.runˈsa.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

arrunsava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de arrunsar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de arrunsar.
# arrunsaré
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.run.səˈɾe/, occidental /a.run.saˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

arrunsaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de arrunsar.
# arrunsaríeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.run.səˈɾi.əw/, occidental /a.run.saˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

arrunsaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de arrunsar.
# arrunsasses
## Català
### Verb

arrunsasses
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrunsar.
# arrunsarà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.run.səˈɾa/, occidental /a.run.saˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

arrunsarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de arrunsar.
# arrunsaràs
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.run.səˈɾas/, occidental /a.run.saˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

arrunsaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de arrunsar.
# aquinetes
## Català

   * Pronúncia: balear /ə.kiˈnə.təs/
   * Rimes: -ɛtes
   * Etimologia: De aquineta amb desinència adverbial, intensiu de aquina.

### Adverbi

aquinetes
* (eivissenc) Forma alternativa de aquí.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·qui·ne·tes (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB
# aquintanares
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kin.təˈna.ɾəs/, occidental /a.kin.taˈna.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

aquintanares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de aquintanar.
# aquintanaran
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kin.tə.nəˈɾan/, occidental /a.kin.ta.naˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

aquintanaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de aquintanar.
# aquintana
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kinˈta.nə/, occidental /a.kinˈta.na/
   * Rimes: -ana

### Verb

aquintana
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de aquintanar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb aquintanar.
# aquintanaren
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kin.təˈna.ɾən/, occidental /a.kin.taˈna.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

aquintanaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de aquintanar.
# arteria mesenterica superior
## Llatí
### Nom

arteria mesenterica superior
* (Terminologia Anatomica) artèria mesentèrica superior

### Vegeu també

* arteria mesenterica superior. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# arteria nutriens
## Llatí
### Nom

arteria nutriens
* (Terminologia Anatomica) artèria nutrícia

#### Sinònims

* arteria nutricia

### Vegeu també

* arteria nutriens. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# arteria obturatoria
## Llatí
### Nom

arteria obturatoria
* (Terminologia Anatomica) artèria obturadora

### Vegeu també

* arteria obturatoria. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# arteria ophthalmica
## Llatí
### Nom

arteria ophthalmica
* (Terminologia Anatomica) artèria oftàlmica

### Vegeu també

* arteria ophthalmica. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# arteria ovarica
## Llatí
### Nom

arteria ovarica
* (Terminologia Anatomica) artèria ovàrica

### Vegeu també

* arteria ovarica. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# arteria mesenterica inferior
## Llatí
### Nom

arteria mesenterica inferior
* (Terminologia Anatomica) artèria mesentèrica inferior

### Vegeu també

* arteria mesenterica inferior. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# arteria nutricia
## Llatí
### Nom

arteria nutricia
* (Terminologia Anatomica) artèria nutrícia

#### Sinònims

* arteria nutriens

### Vegeu també

* arteria nutricia. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# arteria meningea media
## Llatí
### Nom

arteria meningea media
* (Terminologia Anatomica) artèria meníngia mitjana

### Vegeu també

* arteria meningea media. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# arteria meningea posterior
## Llatí
### Nom

arteria meningea posterior
* (Terminologia Anatomica) artèria meníngia posterior

### Vegeu també

* arteria meningea posterior. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# arteria occipitalis
## Llatí
### Nom

arteria occipitalis
* (Terminologia Anatomica) artèria occipital

### Vegeu també

* arteria occipitalis. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# arrusquerar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.rus.kəˈɾa/ Occidental: nord-occidental /a.rus.keˈɾa/ valencià /a.rus.keˈɾaɾ/, /a.rus.keˈɾa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: arrusquerà
   * Etimologia: Del prefix a- i rusquer.

### Verb

arrusquerar trans.
* Apilar el suro en rusquers.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: arrusquero, arrusquera, arrusquerem Vocal rizotònica: /e/

#### Traduccions

* Anglès: pile cork $^{(en)}$
* Castellà: alinear $^{(es)}$
* Francès: aligner $^{(fr)}$ (le liège)

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·rus·que·rar (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# arruolante
## Italià
### Verb

arruolante
* participi present de arruolare
# arruolantesi
## Italià
### Verb

arruolantesi
* participi present de arruolarsi
# arruolassi
## Italià
### Verb

arruolassi
* primera persona singular (io) de l'imperfet de subjuntiu de arruolare
* segona persona singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu de arruolare
# arruolaste
## Italià
### Verb

arruolaste
* segona persona plural (voi) del passat de arruolare
* segona persona plural (voi) de l'imperfet de subjuntiu de arruolare
# arruolare
## Italià

   * Pronúncia: /ar.rwoˈlaː.re/

### Verb

arruolare trans. ‎(pronominal arruolarsi)
* enrolar, allistar

#### Variants

* arrolare

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ruo·là·re (4)
# arruolarono
## Italià
### Verb

arruolarono
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del passat de arruolare
# arruolarsi
## Italià

   * Pronúncia: /ar.rwoˈlar.si/

### Verb

arruolarsi pron.
* forma pronominal de arruolare

#### Variants

* arrolarsi

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ruo·làr·si (4)
# arruolasse
## Italià
### Verb

arruolasse
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperfet de subjuntiu de arruolare
# arruolassero
## Italià
### Verb

arruolassero
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperfet de subjuntiu de arruolare
# arruolassimo
## Italià
### Verb

arruolassimo
* primera persona plural (noi) de l'imperfet de subjuntiu de arruolare
# arcs d'Iris
## Català
### Nom

arcs d'Iris m. pl.
* Forma plural de arc d'Iris.

## Francès
### Nom

arcs d'Iris m. pl.
* forma plural de arc d'Iris
# arcs de Sant Martí
## Català
### Nom

arcs de Sant Martí m. pl.
* Forma plural de arc de Sant Martí.
# arcoíris
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /aɾ.koˈi.ɾis/, meridional /aɾ.koˈi.ɾih/
       Americà: alt /aɾ.koˈi.(ɾi)s/, baix /aɾ.koˈi.ɾih/, austral /aɾ.koˈi.ɾis/
   * Rimes: -iɾis
   * Etimologia: De arco i iris.

### Nom

arcoíris m. ‎(plural invariable)
* arc de Sant Martí

#### Variants

* arco iris

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·co·í·ris (4)
* Anagrama: corríais

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre arcoíris
# arcs de cercle
## Francès
### Nom

arcs de cercle m. pl.
* forma plural de arc de cercle
# arcs du coup de pied de réparation
## Francès
### Nom

arcs du coup de pied de réparation m. pl.
* forma plural de arc du coup de pied de réparation
# arcs de penal
## Català
### Nom

arcs de penal m. pl.
* Forma plural de arc de penal.
# arcs des 9,15 m
## Francès
### Nom

arcs des 9,15 m m. pl.
* forma plural de arc des 9,15 m