# honor
## Català

   * Pronúncia: (nom)
       Oriental: central /uˈnor/ balear /oˈno/, /uˈno/ Occidental: /oˈnoɾ/
   * Rimes: -oɾ
   * Pronúncia: (verb) balear /oˈnoɾ/, /uˈnor/
   * Etimologia: Del llatí honōre(m), acusatiu de honor, del preclàssic honos ‎(«conjunt de qualitats que havien de tenir les persones que exercien un càrrec públic: decència, rectitud, gràcia, fama, respecte»), segle XI.

### Nom

honor m. o f. ‎(plural honors)
* Activitat que reportarà la bona fama d'una persona.
    Treballar al servei del govern serà un honor per a mi.
* Qualitat moral que empeny algú a no fer res que perjudiqui la seva imatge social o la seva autoestima.
    Faré el que em diu l'honor.
* (golf) Dret de ser el primer a jugar des del lloc de sortida d'un forat, atorgat al jugador amb un resultat millor en el forat anterior o bé, en el cas del primer forat, al jugador guanyador d'un sorteig.

#### Sinònims

* benmereixença, respecte, consideració, distinció

#### Antònims

* deshonor, deshonra

#### Notes

* Normalment masculí, el femení és literari.

#### Derivats

* honorable, honorífic, honorari, honorar

#### Compostos i expressions

* Fer els honors: Atendre amablement un convidat.
* Tenir l'honor de: Acceptar una responsabilitat.

#### Traduccions

* Anglès: honor $^{(en)}$
* Basc: ohore $^{(eu)}$
* Castellà: honor $^{(es)}$
* Danès: ære $^{(da)}$
* Francès: honneur $^{(fr)}$
* Friülà: onôr $^{(fur)}$ m.
* Italià: onore $^{(it)}$
* Macedoni: чест $^{(mk)}$ f.
* Polonès: cześć $^{(pl)}$ f.
* Rus: честь $^{(ru)}$ f. ‎(txest)
* Anglès: honor $^{(en)}$
* Castellà: honor $^{(es)}$
* Francès: honneur $^{(fr)}$

### Verb

honor
* (balear, alguerès) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de honorar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ho·nor (2)
* Anagrama: honro

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* honor. Diccionari general de l'esport. Informació cedida per TERMCAT.

## Català antic

   * Etimologia: Del llatí honōre(m), acusatiu de honor.

### Nom

honor f. ‎(plural honors)
* honor
    «Senyer pare -dix Blaquerna-, gran es la honor que vos e Aloma volets fer al vostre fill.» (Ramon Llull, Romanç d'Evast e Blaquerna, 1283)
* Possessió, hisenda d’arrendament vitalici.
    «Collidors de peytes en Burriana, entraren forcívolment en la honor e en la heretat del Templle.» (Berenguer de Ripoll, Pergamins, processos i cartes reials, 1289)

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB, Faraudo, DTCA, CIVAL

## Anglès

   * Pronúncia: /ˈɒnə/ àudio (EUA)

### Nom

honor ‎(normalment incomptable, plural honors)
* honor

## Castellà

   * Pronúncia: /oˈnoɾ/
   * Rimes: -oɾ
   * Etimologia: Del llatí honor.

### Nom

honor m. ‎(plural honores)
* honor

#### Relacionats

* honorable
* honorífico
* honrado
* honrar

### Miscel·lània

* Síl·labes: ho·nor (2)
* Anagrames: honro, honró, horno, hornó

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre honor

## Polonès

   * Pronúncia: /ˈxɔ̃.nɔr/
   * Etimologia: Del llatí honor.

### Nom

honor m. inan.
* honor

#### Declinació

| | singular | plural |
| Nominatiu | honor | honory |
| Genitiu | honoru | honorów |
| Datiu | honorowi | honorom |
| Acusatiu | honor | honory |
| Instrumental | honorem | honorami |
| Locatiu | honorze | honorach |
| Vocatiu | honorze | honory |

#### Antònims

* dyshonor

#### Derivats

* honorować

### Miscel·lània

* Síl·labes: ho·nor (2)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Wielki słownik języka polskiego sobre honor
* Per a més informació vegeu l'entrada al Słownik Języka Polskiego sobre honor