OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# amistançaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.mis.tənˈsa.βəs/, balear /ə.mis.tənˈsa.vəs/ Occidental: nord-occidental /a.mis.tanˈsa.βes/ valencià /a.mis.tanˈsa.ves/, /a.mis.tanˈsa.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

amistançaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de amistançar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mis·tan·ça·ves (5)
# amistanço
## Català
### Verb

amistanço
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de amistançar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mis·tan·ço (4)
# amistançàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.mis.tənˈsa.ɾəw/, occidental /a.mis.tanˈsa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

amistançàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de amistançar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb amistançar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mis·tan·çà·reu (5)
# amistançàssiu
## Català
### Verb

amistançàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb amistançar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mis·tan·çàs·siu (5)
# amistançàs
## Català
### Verb

amistançàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb amistançar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb amistançar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mis·tan·çàs (4)
# amistançàssem
## Català
### Verb

amistançàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb amistançar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mis·tan·çàs·sem (5)
# amistançàsseu
## Català
### Verb

amistançàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb amistançar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mis·tan·çàs·seu (5)
# amistançàssim
## Català
### Verb

amistançàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb amistançar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mis·tan·çàs·sim (5)
# aliàs
## Català
### Verb

aliàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb aliar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb aliar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·li·às (3)
* Anagrames: asila, asilà
# aliàssem
## Català
### Verb

aliàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aliar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·li·às·sem (4)
* Anagrama: amilases
# aliàsseu
## Català
### Verb

aliàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aliar.
# aliàssim
## Català
### Verb

aliàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aliar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·li·às·sim (4)
* Anagrames: assimila, assimilà, malaisis
# aliàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɫiˈa.ɾəw/, occidental /a.ɫiˈa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

aliàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de aliar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aliar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·li·à·reu (4)
* Anagrames: alaríeu, Aurèlia
# aliàssiu
## Català
### Verb

aliàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aliar.
# aliàvem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɫiˈa.βəm/, balear /ə.ɫiˈa.vəm/ Occidental: nord-occidental /a.ɫiˈa.βem/ valencià /a.ɫiˈa.vem/, /a.ɫiˈa.βem/
   * Rimes: -avem

### Verb

aliàvem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de aliar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·li·à·vem (4)
* Anagrama: maleïva
# aliàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɫiˈa.βəw/, balear /ə.ɫiˈa.vəw/ Occidental: nord-occidental /a.ɫiˈa.βew/ valencià /a.ɫiˈa.vew/, /a.ɫiˈa.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

aliàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de aliar.
# aliàsing
## Català

   * Etimologia: Manlleu de l’anglès aliasing.

### Nom

aliàsing m. ‎(plural aliàsings)
* (videojocs) Distorsió perceptible de la qualitat del senyal que es produeix com a conseqüència del mostratge a una freqüència inferior a l'original.

#### Traduccions

* Alemany: Treppeneffekt $^{(de)}$
* Anglès: aliasing $^{(en)}$
* Castellà: aliasing $^{(es)}$, solapamiento $^{(es)}$
* Francès: crénelage $^{(fr)}$, repliement du spectre $^{(fr)}$
* Portuguès: serrilhamento $^{(pt)}$ m.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·li·à·sing (4)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* aliàsing. Terminologia dels videojocs. Informació cedida per TERMCAT.
# amitjanaríem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.mi.d͡ʒə.nəˈɾi.əm/, occidental /a.mi.d͡ʒa.naˈɾi.em/
   * Rimes: -iem

### Verb

amitjanaríem
* Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de amitjanar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mit·ja·na·rí·em (6)
# amitjanaríveu
## Català
### Verb

amitjanaríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de amitjanar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mit·ja·na·rí·veu (6)
# amitjanassen
## Català
### Verb

amitjanassen
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb amitjanar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mit·ja·nas·sen (5)
# amitjanats
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.mi.d͡ʒəˈnats/, occidental /a.mi.d͡ʒaˈnats/
   * Rimes: -ats

### Verb

amitjanats
* Participi masculí plural del verb amitjanar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mit·ja·nats (4)
# amitjanarívem
## Català
### Verb

amitjanarívem
* (alguerès) Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de amitjanar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mit·ja·na·rí·vem (6)
# amitjanau
## Català
### Verb

amitjanau
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de amitjanar.
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb amitjanar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mit·ja·nau (4)
# amitjanasses
## Català
### Verb

amitjanasses
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb amitjanar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mit·ja·nas·ses (5)
# amitjanat
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.mi.d͡ʒəˈnat/, occidental /a.mi.d͡ʒaˈnat/
   * Rimes: -at

### Verb

amitjanat
* Participi masculí singular del verb amitjanar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mit·ja·nat (4)
# amitjanaríeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.mi.d͡ʒə.nəˈɾi.əw/, occidental /a.mi.d͡ʒa.naˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

amitjanaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de amitjanar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mit·ja·na·rí·eu (6)
# alternara
## Català
### Verb

alternara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb alternar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb alternar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: al·ter·na·ra (4)
* Anagrames: alertaran, alteraran
# alternança
## Català

   * Pronúncia: oriental /əɫ.tərˈnan.sə/, occidental /aɫ.teɾˈnan.sa/
   * Rimes: -ansa
   * Etimologia: De alternar i el sufix -ança, segle XX.

### Nom

alternança f. ‎(plural alternances)
* Acció o efecte d'alternar.

#### Traduccions
### Miscel·lània

* Síl·labes: al·ter·nan·ça (4)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, DCVB
# alternança de codi
## Català
### Nom

alternança de codi f. ‎(plural alternances de codi)
* (lingüística) Fenomen d’alternança entre dues llengües o dues varietats lingüístiques en una mateixa comunicació.

#### Traduccions

* Anglès: code-switching $^{(en)}$
* Castellà: alternancia de códigos $^{(es)}$
* Francès: alternance codique $^{(fr)}$

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: Termcat
# alternança de generacions
## Català
### Nom

alternança de generacions f. ‎(plural alternances de generacions)
* metagènesi

#### Traduccions

* Anglès: alternation of generations $^{(en)}$, metagenesis $^{(en)}$
* Castellà: alternancia de generaciones $^{(es)}$ f.

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
# alternar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əɫ.tərˈna/ Occidental: nord-occidental /aɫ.terˈna/ valencià /aɫ.teɾˈnaɾ/, /aɫ.teɾˈna/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: alternà
   * Etimologia: Del llatí alternāre, segle XVIII.

### Verb

alternar intr., trans.
* Dir o fer una persona després d'altra una mateixa cosa per ordre alternatiu o per torn.
* Variar-se les coses succeint-se unes a altres.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: alterno, alterna, alternem Vocal rizotònica: /ɛ/

#### Sinònims

* bescanviar, canviar, intercanviar

#### Derivats

* alternador

#### Relacionats

* altern, alternació, alternança, alternant, alternat, alternatiu, alternativament

#### Traduccions

* Anglès: alternate $^{(en)}$
* Castellà: alternar $^{(es)}$
* Francès: alterner $^{(fr)}$
* Italià: alternare $^{(it)}$
* Llatí: alternare $^{(la)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: al·ter·nar (3)
* Anagrama: arrelant

### Vegeu també

* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom I.
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Vegeu el Diccionari de sinònims de Softcatalà-OpenThesaurus: alternar
# alternamente
## Italià

   * Pronúncia: /alˌtɛr.naˈmen.te/
   * Etimologia: De alterno i el sufix -mente.

### Adverbi

alternamente
* alternativament

#### Sinònims

* alternativamente, alternatamente

### Miscel·lània

* Síl·labes: al·ter·na·mén·te (5)
# alternances de codi
## Català
### Nom

alternances de codi f. pl.
* Forma plural de alternança de codi.
# alternances de generacions
## Català
### Nom

alternances de generacions f. pl.
* Forma plural de alternança de generacions.
# amolliment
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.mu.ʎiˈmen/ balear /ə.mo.ʎiˈment/, /ə.mu.ʎiˈmen/ Occidental: nord-occidental /a.mo.ʎiˈmen/ valencià /a.mo.ʎiˈment/, /a.mo.ʎiˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De amollir i el sufix -ment.

### Nom

amolliment m. ‎(plural amolliments)
* Acció i efecte d'amollir.

#### Traduccions

* Castellà: ablandamiento $^{(es)}$
* Francès: amollissement $^{(fr)}$
* Italià: mollificamento $^{(it)}$, mollificazione $^{(it)}$
* Llatí: mollitudo $^{(la)}$, mollimentum $^{(la)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mo·lli·ment (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom I.
# amoruri
## Romanès
### Nom

amoruri
* forma plural de amor
# amorós
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.muˈɾos/ balear /ə.moˈɾos/, /ə.muˈɾos/ Occidental: /a.moˈɾos/
   * Rimes: -os
   * Etimologia: De amor i el sufix -ós.

### Adjectiu

amorós m. ‎(femení amorosa, plural masculí amorosos, plural femení amoroses)
* Dit de la persona que expressa afecte amb facilitat.
* Dit d'un fet o acte que té relació amb l'amor.
* Dit d'objectes de tacte suau, especialment parlant de teixits.
* Agradable al gust.

#### Sinònims

afectuós, amorívol, tendre

#### Traduccions

* Alemany: zärtlich $^{(de)}$
* Anglès: amorous $^{(en)}$, affectionate $^{(en)}$
* Castellà: amoroso $^{(es)}$
* Francès: affetueux $^{(fr)}$
* Italià: amorevole $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mo·rós (3)
* Anagrames: aromós, morosa

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB, Optimot
# amostes
## Català antic
### Nom

amostes
* forma plural de amosta
# amorum
## Llatí

   * Pronúncia: /aˈmoː.rʊm/

### Nom

amōrum
* genitiu plural de amor
# amorurilor
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -lor.

### Nom

amorurilor
* genitiu i datiu definit plural de amor
* vocatiu plural de amor
# amosta
## Català antic

   * Etimologia: De ambosta.

### Nom

amosta f. ‎(plural amostas o amostes)
* almosta

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB, Faraudo
# amostas
## Català antic
### Nom

amostas
* forma plural de amosta
# amorurile
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -le.

### Nom

amorurile
* nominatiu i acusatiu definit plural de amor
# amorus
## Esperanto

   * Pronúncia: /aˈmo.rus/

### Verb

amorus
* condicional de amori
# amos
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈa.mus/, occidental /ˈa.mos/

### Nom

amos m. pl.
* Forma plural de amo.

### Verb

amos
* (nord-occidental, col·loquial) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb amar.

#### Variants

* amis, ames

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mos (2)
* Anagrames: samo, soma $^{(revers)}$

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /ˈa.mos/, meridional /ˈa.moh/
       Americà: alt /ˈa.m(o)s/, baix /ˈa.moh/, austral /ˈa.mos/
   * Rimes: -amos

### Nom

amos m. pl.
* forma plural de amo

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mos (2)
* Anagrames: maso, masó, moas, soma $^{(revers)}$

## Esperanto

   * Pronúncia: /ˈa.mos/

### Verb

amos
* futur de ami

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mos (2)
# amorre
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈmo.rə/, occidental /aˈmo.re/
   * Rimes: -ore

### Verb

amorre
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de amorrar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb amorrar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb amorrar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb amorrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mor·re (3)
* Anagrames: morera, Morera, orarem, oràrem, remora, rèmora, rémora, romera
# amargotegí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.mər.ɡu.təˈʒi/ balear /ə.məɾ.ɣo.təˈʒi/, /ə.mər.ɣu.təˈʒi/ Occidental: nord-occidental /a.mar.ɣo.teˈʒi/, valencià /a.maɾ.ɣo.teˈd͡ʒi/
   * Rimes: -i

### Verb

amargotegí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de amargotejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mar·go·te·gí (5)
* Anagrama: amargoteig
# amargotejar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.mər.ɡu.təˈʒa/ balear /ə.məɾ.ɣo.təˈd͡ʒa/, /ə.mər.ɣu.təˈʒa/ Occidental: nord-occidental /a.mar.ɣo.teˈʒa/ valencià /a.maɾ.ɣo.teˈd͡ʒaɾ/, /a.maɾ.ɣo.teˈd͡ʒa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: amargotejà
   * Etimologia: De amarg, l'infix -ot- i el sufix -ejar.

### Verb

amargotejar intr.
* amarguejar

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: amargotejo, amargoteja, amargotegem

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mar·go·te·jar (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# amargoteig
## Català
### Verb

amargoteig
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de amargotejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mar·go·teig (4)
* Anagrames: amargotegi, amargotegí
# amargoteja
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.mər.ɡuˈtɛ.ʒə/ balear /ə.məɾ.ɣoˈtə.ʒə/, /ə.mər.ɣuˈtɛ.ʒə/ Occidental: nord-occidental /a.mar.ɣoˈte.ʒa/, valencià /a.maɾ.ɣoˈte.d͡ʒa/
   * Rimes: -ɛʒa

### Verb

amargoteja
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de amargotejar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb amargotejar.
# amargotejam
## Català
### Verb

amargotejam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de amargotejar.
# amargotejara
## Català
### Verb

amargotejara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb amargotejar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb amargotejar.
# amargotejaran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.mər.ɡu.tə.ʒəˈɾan/ balear /ə.məɾ.ɣo.tə.ʒəˈɾan/, /ə.mər.ɣu.tə.ʒəˈɾan/ Occidental: nord-occidental /a.mar.ɣo.te.ʒaˈɾan/, valencià /a.maɾ.ɣo.te.d͡ʒaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

amargotejaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de amargotejar.
# amarguéssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.mərˈɡe.səm/, occidental /a.maɾˈɣe.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

amarguéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb amargar.
# amargàieu
## Català
### Verb

amargàieu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de amargar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mar·gà·ieu (4)
* Anagrama: amagaríeu
# amarguis
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈmar.ɡis/, occidental /aˈmaɾ.ɣis/

### Verb

amarguis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb amargar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mar·guis (3)
* Anagrama: guisarma
# amarguésseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.mərˈɡe.səw/, occidental /a.maɾˈɣe.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

amarguésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb amargar.
# amarguéssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.mərˈɡe.sim/, occidental /a.maɾˈɣe.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

amarguéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb amargar.
# amarguéssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.mərˈɡe.siw/, occidental /a.maɾˈɣe.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

amarguéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb amargar.
# amarguí
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.mərˈɡi/, occidental /a.maɾˈɣi/
   * Rimes: -i

### Verb

amarguí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de amargar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mar·guí (3)
* Anagrames: agrimau, amagriu
# amargà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.mərˈɡa/, occidental /a.maɾˈɣa/
   * Rimes: -a

### Verb

amargà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de amargar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mar·gà (3)
* Anagrames: agrama $^{(revers)}$, agramà, amagar
# amargàiem
## Català
### Verb

amargàiem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de amargar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mar·gà·iem (4)
* Anagrama: amagaríem
# amargués
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.mərˈɡes/, occidental /a.maɾˈɣes/
   * Rimes: -es

### Verb

amargués
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb amargar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb amargar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mar·gués (3)
* Anagrames: agusarem, agusàrem
# anbibalentzietatik
## Basc
### Nom

anbibalentzietatik
* ablatiu definit plural de anbibalentzia
# anbrosia
## Basc
### Nom

anbrosia inan.
* ambrosia

#### Declinació

Nom comú inanimat -a orgànica
Cas
Indefinit
Singular
Plural
Absolutiu
anbrosia
anbrosia
anbrosiak
Ergatiu
anbrosiak
anbrosiak
anbrosiek
Datiu
anbrosiari
anbrosiari
anbrosiei
Genitiu
anbrosiaren
anbrosiaren
anbrosien
Comitatiu
anbrosiarekin
anbrosiarekin
anbrosiekin
Benefactiu
anbrosiarentzat
anbrosiarentzat
anbrosientzat
Instrumental
anbrosiaz
anbrosiaz
anbrosiez
Partitiu
anbrosiarik
Prolatiu
anbrosiatzat
Causal
anbrosiarengatik
anbrosiarengatik
anbrosiengatik
Locatius
Inessiu
anbrosiatan
anbrosian
anbrosietan
Ablatiu
anbrosiatatik
anbrosiatik
anbrosietatik
Al·latiu
anbrosiatara
anbrosiara
anbrosietara
Terminatiu
anbrosiataraino
anbrosiaraino
anbrosietaraino
Al·l. direcional
anbrosiatarantz
anbrosiarantz
anbrosietarantz
Gen. locatiu
anbrosiatako
anbrosiako
anbrosietako :
# anbibalentzietara
## Basc
### Nom

anbibalentzietara
* al·latiu definit plural de anbibalentzia
# anbibalentzietaraino
## Basc
### Nom

anbibalentzietaraino
* terminatiu definit plural de anbibalentzia
# anbibalentziez
## Basc
### Nom

anbibalentziez
* instrumental definit plural de anbibalentzia
# anbibalentzietako
## Basc
### Nom

anbibalentzietako
* genitiu locatiu definit plural de anbibalentzia
# anbibalentzietan
## Basc
### Nom

anbibalentzietan
* inessiu definit plural de anbibalentzia
# anbibalentziengatik
## Basc
### Nom

anbibalentziengatik
* causal definit plural de anbibalentzia
# anbibalentzientzat
## Basc
### Nom

anbibalentzientzat
* benefactiu definit plural de anbibalentzia
# anbibalentzietarantz
## Basc
### Nom

anbibalentzietarantz
* al·latiu direccional definit plural de anbibalentzia
# amarinaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.mə.ɾiˈna.βəs/, balear /ə.mə.ɾiˈna.vəs/ Occidental: nord-occidental /a.ma.ɾiˈna.βes/, valencià /a.ma.ɾiˈna.ves/
   * Rimes: -aves

### Verb

amarinaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de amarinar.
# amarinen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.məˈɾi.nən/, occidental /a.maˈɾi.nen/
   * Rimes: -inen

### Verb

amarinen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de amarinar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb amarinar.
    [Que ells/elles/vostès] amarinin o amarinen.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb amarinar.
    Amarinin o amarinen [ells/elles/vostès].

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ma·ri·nen (4)
* Anagrames: amanerin, amaniren, animaren, manarien
# amarinessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.mə.ɾiˈne.sən/, occidental /a.ma.ɾiˈne.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

amarinessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb amarinar.
    [Ells/elles/vostès] amarinessin, amarinessen, amarinassen, amarinassin o amarinaren.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ma·ri·nes·sen (5)
* Anagrama: amaneressin
# amarinessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.mə.ɾiˈne.sin/, occidental /a.ma.ɾiˈne.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

amarinessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb amarinar.
    [Ells/elles/vostès] amarinessin, amarinessen, amarinassen, amarinassin o amarinaren.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ma·ri·nes·sin (5)
* Anagrama: inseminaràs
# amarinaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.mə.ɾiˈna.βən/, balear /ə.mə.ɾiˈna.vən/ Occidental: nord-occidental /a.ma.ɾiˈna.βen/, valencià /a.ma.ɾiˈna.ven/
   * Rimes: -aven

### Verb

amarinaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de amarinar.
# amarine
## Català

   * Pronúncia: occidental /a.maˈɾi.ne/
   * Rimes: -ine

### Verb

amarine
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de amarinar.
    Forma valenciana: [jo] amarino, amarine, amarín o amarini.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb amarinar.
    [Que jo] amarini o amarine.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb amarinar.
    [Que ell/ella/vostè] amarini o amarine.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb amarinar.
    Amarini o amarine [ell/ella/vostè].

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ma·ri·ne (4)
* Anagrames: aïnarem, aïnàrem, amaneri, amanerí, amaniré, amarien, anaríem, animaré, armaien, armènia, Armènia, menaria
# amarines
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.məˈɾi.nəs/, occidental /a.maˈɾi.nes/
   * Rimes: -ines

### Verb

amarines
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de amarinar.
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb amarinar.
    [Que tu] amarinis o amarines; [tu] no amarinis o amarines.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ma·ri·nes (4)
* Anagrames: amaneris, amanir-se, amanires, amansiré, animar-se, animares, anisarem, anisàrem, ansaríem, manaries, samarien, sanaríem
# amarinessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.mə.ɾiˈne.sis/, occidental /a.ma.ɾiˈne.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

amarinessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb amarinar.
    [Tu] amarinessis, amarinesses, amarinasses, amarinassis o amarinares.