OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# deu-cents
## Català

   * Pronúncia: /ˌdɛwˈsens/
   * Rimes: -ens
   * Etimologia: Compost de deu i cents per analogia amb les centenes.

### Numeral

deu-cents m. ‎(femení deu-centes)
* (popular, arcaisme) mil (1000)
    «Jo havía vistes cobrar deu centes unses, totes d'un pich.» (Marià Vayreda, La punyalada, 1904)
    «Per mil petons et cediré el cor meu, i un per un, si així et plau, podràs pagar-los. Què et seran deu cents cops d'un tacte lleu?» (Magí Morera i Galícia [trad.], William Shakespeare, Venus i Adonis, 1918)

#### Relacionats

* 1100, 1200, 1300, 1400, 1500, 1600, 1700, 1800, 1900
* 2000, 3000, 4000

### Miscel·lània

* Síl·labes: deu·cents (2)

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB
# deuce
## Anglès

   * Pronúncia: /djuːs/, /d͡ʒuːs/ àudio (EUA)

### Nom

deuce ‎(plural deuces)
* (tennis, pàdel) iguals

### Interjecció

deuce
* (tennis) iguals

### Vegeu també

* deuce. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 octubre 2014].
# eguinen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈɣi.nən/, occidental /eˈɣi.nen/
   * Rimes: -inen

### Verb

eguinen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de eguinar.
# eguineu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɣiˈnɛw/ balear /ə.ɣiˈnəw/, /ə.ɣiˈnɛw/ Occidental: /e.ɣiˈnew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

eguineu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb eguinar.
# eguinaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɣiˈna.βəs/, balear /ə.ɣiˈna.vəs/ Occidental: nord-occidental /e.ɣiˈna.βes/ valencià /e.ɣiˈna.ves/, /e.ɣiˈna.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

eguinaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de eguinar.
# eguini
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈɣi.ni/, occidental /eˈɣi.ni/
   * Rimes: -ini

### Verb

eguini
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb eguinar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb eguinar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb eguinar.
# eguinessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɣiˈne.sin/, occidental /e.ɣiˈne.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

eguinessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb eguinar.
# eguinessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɣiˈne.sis/, occidental /e.ɣiˈne.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

eguinessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb eguinar.
# eguinaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɣiˈna.βən/, balear /ə.ɣiˈna.vən/ Occidental: nord-occidental /e.ɣiˈna.βen/ valencià /e.ɣiˈna.ven/, /e.ɣiˈna.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

eguinaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de eguinar.
# eguinin
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈɣi.nin/, occidental /eˈɣi.nin/
   * Rimes: -inin

### Verb

eguinin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb eguinar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb eguinar.
# didàctica de la llengua
## Català
### Nom

didàctica de la llengua f. ‎(plural didàctiques de la llengua)
* Didàctica especial que s'ocupa dels processos d'ensenyament-aprenentatge de la llengua.

#### Traduccions

* Anglès: educational linguistics $^{(en)}$, language teaching $^{(en)}$
* Castellà: didáctica lingüística $^{(es)}$
* Francès: didactique des langues $^{(fr)}$

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* didàctica de la llengua. Diccionari d'educació. Informació cedida per TERMCAT.
# didàctica diferencial
## Català
### Nom

didàctica diferencial f. ‎(plural didàctiques diferencials)
* Didàctica que intervé en el procés d'ensenyament-aprenentatge segons l'evolució, les característiques i l'entorn dels alumnes.

#### Traduccions

* Anglès: differential didactics $^{(en)}$
* Castellà: didáctica diferencial $^{(es)}$
* Francès: didactique différenciée $^{(fr)}$

### Vegeu també

* didàctica diferencial. Diccionari d'educació. Informació cedida per TERMCAT.
# didàctica especial
## Català
### Nom

didàctica especial f. ‎(plural didàctiques especials)
* Didàctica que s'ocupa del contingut i objectius de cada matèria o assignatura.

#### Sinònims

* didàctica específica

#### Traduccions

* Anglès: special didactics $^{(en)}$
* Castellà: didáctica especial $^{(es)}$, didáctica específica $^{(es)}$
* Francès: didactique spéciale $^{(fr)}$

### Vegeu també

* didàctica especial. Diccionari d'educació. Informació cedida per TERMCAT.
# didàctica
## Català
### Nom

didàctica f. ‎(plural didàctiques)
* Ciència que orienta i dirigeix el procés d'ensenyament-aprenentatge tant des del punt de vista de l'estudi com de la intervenció.

#### Traduccions

* Anglès: didactics $^{(en)}$
* Castellà: didáctica $^{(es)}$
* Francès: didactique $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: di·dàc·ti·ca (4)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* didàctica. Diccionari d'educació. Informació cedida per TERMCAT.
# didàctiques diferencials
## Català
### Nom

didàctiques diferencials f. pl.
* Forma plural de didàctica diferencial.
# didàctica específica
## Català
### Nom

didàctica específica f. ‎(plural didàctiques específiques)
* didàctica especial

### Vegeu també

* didàctica específica. Diccionari d'educació. Informació cedida per TERMCAT.
# didàctica general
## Català
### Nom

didàctica general f. ‎(plural didàctiques generals)
* Didàctica que s'ocupa del procés d'ensenyament-aprenentatge sense vincular-lo a cap matèria concreta.

#### Traduccions

* Anglès: general didactics $^{(en)}$
* Castellà: didáctica general $^{(es)}$
* Francès: didactique générale $^{(fr)}$

### Vegeu també

* didàctica general. Diccionari d'educació. Informació cedida per TERMCAT.
# didàcticament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /diˌðak.ti.kəˈmen/ balear /diˌðak.ti.kəˈment/, /diˌðak.ti.kəˈmen/ Occidental: nord-occidental /diˌðak.ti.kaˈmen/ valencià /diˌðak.ti.kaˈment/, /diˌðak.ti.kaˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De didàctic i el sufix -ment.

### Adverbi

didàcticament
* D'una manera didàctica.

#### Traduccions

* Anglès: didactically $^{(en)}$
* Castellà: didácticamente $^{(es)}$
* Francès: didactiquement $^{(fr)}$
* Italià: didatticamente $^{(it)}$
* Occità: didacticament $^{(oc)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: di·dàc·ti·ca·ment (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# didàctiques de la llengua
## Català
### Nom

didàctiques de la llengua f. pl.
* Forma plural de didàctica de la llengua.
# diquelàveu
## Català
### Verb

diquelàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de diquelar.
# diquelés
## Català

   * Pronúncia: oriental /di.kəˈɫes/, occidental /di.keˈɫes/
   * Rimes: -es

### Verb

diquelés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb diquelar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb diquelar.

## Caló català

   * Pronúncia: /di.kəˈles/

### Verb

diquelés ‎(dikəlés)
* primera persona singular de l'imperfet de subjuntiu de diquelar
* tercera persona singular de l'imperfet de subjuntiu de diquelar
# diqueléssem
## Català
### Verb

diqueléssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb diquelar.
# diquelàreu
## Català
### Verb

diquelàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de diquelar.
# diquelé
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /di.keˈle/
       Americà: alt /di.k(e)ˈle/, baix /di.keˈle/
   * Rimes: -e

### Verb

diquelé
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb diquelar
# diquelésseu
## Català
### Verb

diquelésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb diquelar.
# embadalírem
## Català

   * Pronúncia: oriental /əm.bə.ðəˈɫi.ɾəm/, occidental /em.ba.ðaˈɫi.ɾem/
   * Rimes: -iɾem

### Verb

embadalírem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de embadalir.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb embadalir.

#### Variants

* [2] embadalíssim, embadalíssem

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·ba·da·lí·rem (5)
# embadalís
## Català

   * Pronúncia: oriental /əm.bə.ðəˈɫis/, occidental /em.ba.ðaˈɫis/
   * Rimes: -is

### Verb

embadalís
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb embadalir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb embadalir.

#### Variants

* [1] embadalira
* [2] embadalira

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·ba·da·lís (4)
# embadalíreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əm.bə.ðəˈɫi.ɾəw/, occidental /em.ba.ðaˈɫi.ɾew/
   * Rimes: -iɾew

### Verb

embadalíreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de embadalir.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb embadalir.

#### Variants

* [2] embadalíssiu, embadalísseu

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·ba·da·lí·reu (5)
# embadalísseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əm.bə.ðəˈɫi.səw/, occidental /em.ba.ðaˈɫi.sew/
   * Rimes: -isew

### Verb

embadalísseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb embadalir.

#### Variants

* embadalíssiu, embadalíreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·ba·da·lís·seu (5)
# embadalíssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əm.bə.ðəˈɫi.siw/, occidental /em.ba.ðaˈɫi.siw/
   * Rimes: -isiw

### Verb

embadalíssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb embadalir.

#### Variants

* embadalísseu, embadalíreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·ba·da·lís·siu (5)
# embadalíssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /əm.bə.ðəˈɫi.səm/, occidental /em.ba.ðaˈɫi.sem/
   * Rimes: -isem

### Verb

embadalíssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb embadalir.

#### Variants

* embadalíssim, embadalírem

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·ba·da·lís·sem (5)
# embadocar-se
## Català
### Verb

embadocar-se
* Forma pronominal de embadocar.

### Miscel·lània

* Anagrames: desembocara, desembocarà
# embadalíeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əm.bə.ðəˈɫi.əw/, occidental /em.ba.ðaˈɫi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

embadalíeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de embadalir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·ba·da·lí·eu (5)
# embadalíssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /əm.bə.ðəˈɫi.sim/, occidental /em.ba.ðaˈɫi.sim/
   * Rimes: -isim

### Verb

embadalíssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb embadalir.

#### Variants

* embadalíssem, embadalírem

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·ba·da·lís·sim (5)
# dolcejant
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /duɫ.səˈʒan/ balear /doɫ.səˈd͡ʒant/, /duɫ.səˈʒan/ Occidental: nord-occidental /doɫ.seˈʒan/ valencià /doɫ.seˈd͡ʒant/, /doɫ.seˈd͡ʒan/
   * Rimes: -ant

### Verb

dolcejant
* Gerundi del verb dolcejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: dol·ce·jant (3)
* Heterograma de 9 lletres (acdejlnot)
# dolcejar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /duɫ.səˈʒa/ balear /doɫ.səˈd͡ʒa/, /duɫ.səˈʒa/ Occidental: nord-occidental /doɫ.seˈʒa/ valencià /doɫ.seˈd͡ʒaɾ/, /doɫ.seˈd͡ʒa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: dolcejà
   * Etimologia: De dolç i el sufix -ejar.

### Verb

dolcejar intr.
* Tirar a dolç.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: dolcejo, dolceja, dolcegem Vocal rizotònica: /ɛ/, /ə/, /e/

#### Traduccions

* Castellà: tirar a dulce $^{(es)}$
* Francès: être trop doux $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: dol·ce·jar (3)
* Heterograma de 8 lletres (acdejlor)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# dolceig
## Català
### Verb

dolceig
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de dolcejar.

#### Variants

* dolcejo, dolcege, dolcegi

### Miscel·lània

* Síl·labes: dol·ceig (2)
* Heterograma de 7 lletres (cdegilo)
* Anagrames: dolcegi, dolcegí
# dolcejam
## Català
### Verb

dolcejam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de dolcejar.

#### Variants

* dolcegem

### Miscel·lània

* Síl·labes: dol·ce·jam (3)
* Heterograma de 8 lletres (acdejlmo)
# dolcegéssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /duɫ.səˈʒe.sim/ balear /doɫ.səˈʒe.sim/, /duɫ.səˈʒe.sim/ Occidental: nord-occidental /doɫ.seˈʒe.sim/, valencià /doɫ.seˈd͡ʒe.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

dolcegéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb dolcejar.

#### Variants

* dolcegéssem, dolcejàssim, dolcejàssem, dolcejàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: dol·ce·gés·sim (4)
# dolceja
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /duɫˈsɛ.ʒə/ balear /doɫˈsə.ʒə/, /duɫˈsɛ.ʒə/ Occidental: nord-occidental /doɫˈse.ʒa/, valencià /doɫˈse.d͡ʒa/
   * Rimes: -ɛʒa

### Verb

dolceja
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de dolcejar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb dolcejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: dol·ce·ja (3)
* Heterograma de 7 lletres (acdejlo)
* Anagrama: caldejo
# dolcegéssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /duɫ.səˈʒe.siw/ balear /doɫ.səˈʒe.siw/, /duɫ.səˈʒe.siw/ Occidental: nord-occidental /doɫ.seˈʒe.siw/, valencià /doɫ.seˈd͡ʒe.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

dolcegéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb dolcejar.

#### Variants

* dolcegésseu, dolcejàssiu, dolcejàsseu, dolcejàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: dol·ce·gés·siu (4)
# dolcegí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /duɫ.səˈʒi/ balear /doɫ.səˈʒi/, /duɫ.səˈʒi/ Occidental: nord-occidental /doɫ.seˈʒi/, valencià /doɫ.seˈd͡ʒi/
   * Rimes: -i

### Verb

dolcegí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de dolcejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: dol·ce·gí (3)
* Heterograma de 7 lletres (cdegilo)
* Anagrama: dolceig
# dolcejada
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /duɫ.səˈʒa.ðə/ balear /doɫ.səˈd͡ʒa.ðə/, /duɫ.səˈʒa.ðə/ Occidental: nord-occidental /doɫ.seˈʒa.ða/, valencià /doɫ.seˈd͡ʒa.ða/
   * Rimes: -ada

### Verb

dolcejada
* Participi femení singular del verb dolcejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: dol·ce·ja·da (4)
# dolcejades
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /duɫ.səˈʒa.ðəs/ balear /doɫ.səˈd͡ʒa.ðəs/, /duɫ.səˈʒa.ðəs/ Occidental: nord-occidental /doɫ.seˈʒa.ðes/, valencià /doɫ.seˈd͡ʒa.ðes/
   * Rimes: -ades

### Verb

dolcejades
* Participi femení plural del verb dolcejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: dol·ce·ja·des (4)
# elidiré
## Català
### Verb

elidiré
* Primera persona del singular (jo) del futur de elidir.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \e.li.ðiˈɾe\
       Americà: alt /e.li.diˈɾe/, baix \e.li.ðiˈɾe\
   * Rimes: -e

### Verb

elidiré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb elidir
# elidisquen
## Català
### Verb

elidisquen
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb elidir.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb elidir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·li·dis·quen (4)
* Anagrama: elidesquin
# elidiries
## Català
### Verb

elidiries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de elidir.
# elidiràs
## Català
### Verb

elidiràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de elidir.

### Miscel·lània

* Anagrama: lidiares
# elidiríeu
## Català
### Verb

elidiríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de elidir.
# elidisc
## Català
### Verb

elidisc
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de elidir.
# elidisca
## Català
### Verb

elidisca
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb elidir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb elidir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb elidir.
# elidirà
## Català
### Verb

elidirà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de elidir.

### Miscel·lània

* Anagrama: lidiaré
# elidisques
## Català
### Verb

elidisques
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb elidir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·li·dis·ques (4)
* Anagrama: elidesquis
# disteniven
## Català
### Verb

disteniven
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de distendre.
# distenéssem
## Català
### Verb

distenéssem
* (col·loquial central) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb distendre.

### Miscel·lània

* Síl·labes: dis·te·nés·sem (4)
* Anagrames: destinéssem, esdentéssim
# distenives
## Català
### Verb

distenives
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de distendre.

### Miscel·lània

* Síl·labes: dis·te·ni·ves (4)
* Anagrama: investides
# distens
## Català
### Verb

distens
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de distendre.

### Miscel·lània

* Síl·labes: dis·tens (2)
* Anagrama: destins
# distenés
## Català
### Verb

distenés
* (col·loquial central) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb distendre.
* (col·loquial central) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb distendre.

### Miscel·lània

* Síl·labes: dis·te·nés (3)
* Anagrames: destines, destinés, esdentis, sentides
# distenien
## Català
### Verb

distenien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de distendre.
# distenies
## Català
### Verb

distenies
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de distendre.

### Miscel·lània

* Síl·labes: dis·te·ni·es (4)
* Anagrames: editessin, nitideses
# disteniva
## Català
### Verb

disteniva
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de distendre.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de distendre.

### Miscel·lània

* Síl·labes: dis·te·ni·va (4)
* Anagrames: destinavi, investida, invitades
# distenta
## Català

   * Pronúncia: oriental /disˈten.tə/, occidental /disˈten.ta/
   * Rimes: -enta
   * Etimologia: De l’antic destentar ‎(«destemptar, trasbalsar»).

### Nom

distenta f. ‎(plural distentes)
* (gironí) tos ferina

### Miscel·lània

* Síl·labes: dis·ten·ta (3)
* Anagrames: densitat, dentista, destinat, tintades

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DCVB
# dirigiríveu
## Català
### Verb

dirigiríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de dirigir.
# dirigisquen
## Català
### Verb

dirigisquen
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb dirigir.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb dirigir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: di·ri·gis·quen (4)
* Anagrama: dirigesquin
# dirigiré
## Català
### Verb

dirigiré
* Primera persona del singular (jo) del futur de dirigir.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /di.ɾi.xiˈɾe/, meridional /di.ɾi.hiˈɾe/
       Americà: alt /di.ɾi.x(i)ˈɾe/, baix /di.ɾi.hiˈɾe/, austral /di.ɾi.xiˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

dirigiré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb dirigir
# dirigis
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈdiː.rɪ.ɡɪs/

### Verb

dīrigis
* segona persona singular del present d'indicatiu actiu de dīrigō
# dirigisquem
## Català
### Verb

dirigisquem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb dirigir.
# dirigisca
## Català
### Verb

dirigisca
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb dirigir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb dirigir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb dirigir.
# dirigisc
## Català
### Verb

dirigisc
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de dirigir.
# dirigiríeu
## Català
### Verb

dirigiríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de dirigir.
# durassin
## Català
### Verb

durassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb durar.
# durativa
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /du.ɾəˈti.βə/, balear /du.ɾəˈti.və/ Occidental: nord-occidental /du.ɾaˈti.βa/ valencià /du.ɾaˈti.va/, /du.ɾaˈti.βa/
   * Rimes: -iva

### Adjectiu

durativa f. ‎(plural duratives)
* Forma femenina de duratiu.

### Miscel·lània

* Síl·labes: du·ra·ti·va (4)
* Anagrama: traduïva
# duratives
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /du.ɾəˈti.βəs/, balear /du.ɾəˈti.vəs/ Occidental: nord-occidental /du.ɾaˈti.βes/ valencià /du.ɾaˈti.ves/, /du.ɾaˈti.βes/
   * Rimes: -ives

### Adjectiu

duratives f. pl.
* Forma plural de durativa.

### Miscel·lània

* Síl·labes: du·ra·ti·ves (4)
* Heterograma de 9 lletres (adeirstuv)
* Anagrames: destruïva, traduïves, vestidura
# durau
## Català
### Verb

durau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de durar.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb durar.
# durassis
## Català
### Verb

durassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb durar.
# durat
## Català
### Verb

durat
* Participi masculí singular del verb durar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: du·rat (2)
* Anagrama: tudar
# duratiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /du.ɾəˈtiw/, occidental /du.ɾaˈtiw/
   * Rimes: -iw
   * Etimologia: De durar i el sufix -tiu, formació culta analògica del llatí dūrātus, participi de dūrō.

### Adjectiu

duratiu m. ‎(femení durativa, plural masculí duratius, plural femení duratives)
* Que dura.

#### Traduccions
### Miscel·lània

* Síl·labes: du·ra·tiu (3)
* Anagrama: traduïu

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# duraux
## Francès

   * Pronúncia: /dyˈʁo/

### Adjectiu

duraux m. pl.
* forma plural de dural
# emboirava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bujˈɾa.βə/ balear /əm.bojˈɾa.və/, /əm.bujˈɾa.və/ Occidental: nord-occidental /em.bojˈɾa.βa/ valencià /em.bojˈɾa.va/, /em.bojˈɾa.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

emboirava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de emboirar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de emboirar.

#### Variants

* [1] emboiravi, emboiraia
* [2] emboiraia

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·boi·ra·va (4)
* Anagrama: embovaria
# emboirassen
## Català
### Verb

emboirassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb emboirar.

#### Variants

* emboireguessen, emboiressin, emboiressen, emboirassin, emboiraren

### Miscel·lània

* Anagrama: embossarien
# emboirats
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bujˈɾats/ balear /əm.bojˈɾats/, /əm.bujˈɾats/ Occidental: /em.bojˈɾats/
   * Rimes: -ats

### Verb

emboirats
* Participi masculí plural del verb emboirar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·boi·rats (3)
* Heterograma de 9 lletres (abeimorst)
* Anagrames: obstaríem, tombaries
# emboirau
## Català
### Verb

emboirau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de emboirar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb emboirar.

#### Variants

* [1] emboireu
* [2] emboireu
# emboirasses
## Català
### Verb

emboirasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb emboirar.

#### Variants

* emboireguesses, emboiressis, emboiresses, emboirassis, emboirares

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·boi·ras·ses (4)
* Anagrames: embossaries, esbossaríem