OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# espitreguis
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.piˈtɾɛ.ɣis/, occidental /es.piˈtɾe.ɣis/
   * Rimes: -ɛɡis

### Verb

espitreguis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb espitregar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pi·tre·guis (4)
* Anagrama: persistigué
# esgargamellis
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.ɡər.ɡəˈme.ʎis/, occidental /ez.ɣaɾ.ɣaˈme.ʎis/
   * Rimes: -eʎis

### Verb

esgargamellis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb esgargamellar-se.

#### Variants

* esgargamelles

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·gar·ga·me·llis (5)
* Anagrama: llagrimegessa
# esgargamellà
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.ɡər.ɡə.məˈʎa/, occidental /ez.ɣaɾ.ɣa.meˈʎa/
   * Rimes: -a

### Verb

esgargamellà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de esgargamellar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·gar·ga·me·llà (5)
# esgargamellessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.ɡər.ɡə.məˈʎe.sis/, occidental /ez.ɣaɾ.ɣa.meˈʎe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

esgargamellessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb esgargamellar-se.

#### Variants

* esgargamellesses, esgargamellassis, esgargamellasses

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·gar·ga·me·lles·sis (6)
# esgargamelli
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.ɡər.ɡəˈme.ʎi/, occidental /ez.ɣaɾ.ɣaˈme.ʎi/
   * Rimes: -eʎi

### Verb

esgargamelli
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de esgargamellar-se.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb esgargamellar-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb esgargamellar-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb esgargamellar-se.

#### Variants

* [1] esgargamello, esgargamell
* [2] esgargamelle
* [3] esgargamelle
* [4] esgargamelle

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·gar·ga·me·lli (5)
# esgargamellàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.ɡər.ɡə.məˈʎa.ɾəw/, occidental /ez.ɣaɾ.ɣa.meˈʎa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

esgargamellàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de esgargamellar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·gar·ga·me·llà·reu (6)
# esgargamelleu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.ɡər.ɡə.məˈʎɛw/ balear /əz.ɣəɾ.ɣə.məˈʎəw/, /əz.ɣər.ɣə.məˈʎɛw/ Occidental: /ez.ɣaɾ.ɣa.meˈʎew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

esgargamelleu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de esgargamellar-se.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb esgargamellar-se.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb esgargamellar-se.

#### Variants

* [1] esgargamellau
* [3] esgargamellau

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·gar·ga·me·lleu (5)
# esgargamello
## Català

   * Pronúncia: central /əz.ɡər.ɡəˈme.ʎu/, occidental /ez.ɣaɾ.ɣaˈme.ʎo/
   * Rimes: -eʎo

### Verb

esgargamello
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de esgargamellar-se.

#### Variants

* esgargamelli, esgargamell

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·gar·ga·me·llo (5)
# esgargamellàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.ɡər.ɡə.məˈʎa.ɾəm/, occidental /ez.ɣaɾ.ɣa.meˈʎa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

esgargamellàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de esgargamellar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·gar·ga·me·llà·rem (6)
# estamordíssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.tə.murˈdi.sim/ balear /əs.tə.moɾˈði.sim/, /əs.tə.murˈði.sim/ Occidental: /es.ta.moɾˈði.sim/
   * Rimes: -isim

### Verb

estamordíssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb estamordir.

#### Variants

* estamordíssem, estamordírem
# estamordíssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.tə.murˈdi.səm/ balear /əs.tə.moɾˈði.səm/, /əs.tə.murˈði.səm/ Occidental: /es.ta.moɾˈði.sem/
   * Rimes: -isem

### Verb

estamordíssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb estamordir.

#### Variants

* estamordíssim, estamordírem
# estampades
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.təmˈpa.ðəs/, occidental /es.tamˈpa.ðes/
   * Rimes: -ades

### Verb

estampades
* Participi femení plural del verb estampar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·tam·pa·des (4)
* Anagrama: adaptéssem
# estamp
## Català
### Verb

estamp
* (balear, alguerès) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de estampar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·tamp (2)
* Heterograma de 6 lletres (aempst)
* Anagrames: empast, empats, pastem
# estampa
## Català

   * Pronúncia: oriental /əsˈtam.pə/, occidental /esˈtam.pa/
   * Rimes: -ampa

### Verb

estampa
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de estampar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb estampar.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /esˈtam.pa/, meridional /ehˈtam.pa/
       Americà: alt /esˈtam.p(a)/, baix /ehˈtam.pa/
   * Rimes: -ampa

### Nom

estampa f. ‎(plural estampas)
* (Gravat) gravat, estampa, il·lustració, làmina

#### Sinònims

* grabado
* ilustración
* lámina

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·tam·pa (3)

### Vegeu també

* estampa. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 juliol 2014].
# estampació
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.təm.pə.siˈo/, occidental /es.tam.pa.siˈo/
   * Rimes: -o
   * Etimologia: De estampar i el sufix -ció.

### Nom

estampació f. ‎(plural estampacions)
* Tècnica per copiar imatges a partir de la que hi ha sobre una planxa, que pot ser de: fusta (xilografia), coure o bronze (calcografia), pedra (litografia), linòleum (linogravat), seda o niló (serigrafia).

#### Compostos i expressions

estampació de xapa: mètode de fabricació de peces de metall.

#### Traduccions

* Anglès: printing $^{(en)}$
* Castellà: estampación $^{(es)}$
* Francès: estampe $^{(fr)}$
* Italià: stampa $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·tam·pa·ci·ó (5)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB, Optimot
# estamordísseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.tə.murˈdi.səw/ balear /əs.tə.moɾˈði.səw/, /əs.tə.murˈði.səw/ Occidental: /es.ta.moɾˈði.sew/
   * Rimes: -isew

### Verb

estamordísseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb estamordir.

#### Variants

* estamordíssiu, estamordíreu
# estamordíssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.tə.murˈdi.siw/ balear /əs.tə.moɾˈði.siw/, /əs.tə.murˈði.siw/ Occidental: /es.ta.moɾˈði.siw/
   * Rimes: -isiw

### Verb

estamordíssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb estamordir.

#### Variants

* estamordísseu, estamordíreu
# estabornint
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.tə.βurˈnin/ balear /əs.tə.boɾˈnint/, /əs.tə.burˈnin/ Occidental: nord-occidental /es.ta.βorˈnin/ valencià /es.ta.boɾˈnint/, /es.ta.βoɾˈnin/
   * Rimes: -int

### Verb

estabornint
* Gerundi del verb estabornir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ta·bor·nint (4)
# estabornir
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.tə.βurˈni/ balear /əs.tə.boɾˈni/, /əs.tə.burˈni/ Occidental: nord-occidental /es.ta.βorˈni/ valencià /es.ta.boɾˈniɾ/, /es.ta.βoɾˈni/ Informal: nord-occidental /as.ta.βorˈni/
   * Rimes: -i(ɾ)
   * Etimologia: De estamordir per metàtesi.

### Verb

estabornir trans.
* Deixar inconscient o no operatiu d'un cop.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: estaborneixo, estaborneix, estabornim

#### Sinònims

* atordir, entemonir, esbaltir, esmortir, estamordir, esterniar, estordir, estormeiar

#### Traduccions

* Anglès: stun $^{(en)}$, daze $^{(en)}$
* Castellà: aturdir $^{(es)}$
* Francès: étourdir $^{(fr)}$
* Italià: tramortire $^{(it)}$, stordire $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ta·bor·nir (4)
* Anagrama: brostarien

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB, Optimot
# estaborniguem
## Català
### Verb

estaborniguem
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb estabornir.
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb estabornir.

#### Variants

* [1] estabornim
* [2] estabornim

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ta·bor·ni·guem (5)
# estabornim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.tə.βurˈnim/ balear /əs.tə.boɾˈnim/, /əs.tə.burˈnim/ Occidental: /es.ta.boɾˈnim/
   * Rimes: -im

### Verb

estabornim
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de estabornir.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb estabornir.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb estabornir.

#### Variants

* [2] estaborniguem
* [3] estaborniguem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ta·bor·nim (4)
* Heterograma de 10 lletres (abeimnorst)
* Anagrames: obstinarem, obstinàrem, sòbriament, tamborines, tamborinés
# estaborniran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.tə.βur.niˈɾan/ balear /əs.tə.boɾ.niˈɾan/, /əs.tə.bur.niˈɾan/ Occidental: /es.ta.boɾ.niˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

estaborniran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de estabornir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ta·bor·ni·ran (5)
# estabornigueu
## Català
### Verb

estabornigueu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb estabornir.

#### Variants

* estaborniu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ta·bor·ni·gueu (5)
# estabornira
## Català
### Verb

estabornira
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb estabornir.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb estabornir.

#### Variants

* [1] estabornís
* [2] estabornís

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ta·bor·ni·ra (5)
* Anagrama: bestornaria
# estabornien
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.tə.βurˈni.ən/ balear /əs.tə.boɾˈni.ən/, /əs.tə.burˈni.ən/ Occidental: /es.ta.boɾˈni.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

estabornien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de estabornir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ta·bor·ni·en (5)
# estabornies
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.tə.βurˈni.əs/ balear /əs.tə.boɾˈni.əs/, /əs.tə.burˈni.əs/ Occidental: /es.ta.boɾˈni.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

estabornies
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de estabornir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ta·bor·ni·es (5)
# eskuinez
## Basc
### Nom

eskuinez
* instrumental definit plural de eskuin
* instrumental indefinit de eskuin
# eskuko
## Basc
### Nom

eskuko
* genitiu locatiu definit singular de esku
# eskuma
## Basc

   * Pronúncia: /es̺.ku.ma/
   * Àudio: Sant Sebastià
   * Etimologia: De esku ‎(«mà»), explicat com a reducció de esku emea ‎(literalment «mà femella») en oposició a esku arra ‎(literalment «mà mascle») reduït a ezker.

### Nom

eskuma inan.
* (biscaí) dreta

#### Declinació

Nom comú inanimat -a orgànica
Cas
Indefinit
Singular
Plural
Absolutiu
eskuma
eskuma
eskumak
Ergatiu
eskumak
eskumak
eskumek
Datiu
eskumari
eskumari
eskumei
Genitiu
eskumaren
eskumaren
eskumen
Comitatiu
eskumarekin
eskumarekin
eskumekin
Benefactiu
eskumarentzat
eskumarentzat
eskumentzat
Instrumental
eskumaz
eskumaz
eskumez
Partitiu
eskumarik
Prolatiu
eskumatzat
Causal
eskumarengatik
eskumarengatik
eskumengatik
Locatius
Inessiu
eskumatan
eskuman
eskumetan
Ablatiu
eskumatatik
eskumatik
eskumetatik
Al·latiu
eskumatara
eskumara
eskumetara
Terminatiu
eskumataraino
eskumaraino
eskumetaraino
Al·l. direcional
eskumatarantz
eskumarantz
eskumetarantz
Gen. locatiu
eskumatako
eskumako
eskumetako :

#### Sinònims

* eskuin

#### Antònims

* ezker
# eskuintzat
## Basc
### Nom

eskuintzat
* prolatiu indefinit de eskuin
# eskumak
## Basc
### Nom

eskumak
* absolutiu definit plural de eskuma
* ergatiu definit singular de eskuma
* ergatiu indefinit de eskuma
# eskumako
## Basc
### Nom

eskumako
* genitiu locatiu definit singular de eskuma
# eskuinetik
## Basc
### Nom

eskuinetik
* ablatiu definit singular de eskuin
# eskuini
## Basc
### Nom

eskuini
* datiu indefinit de eskuin
# eskuk
## Basc
### Nom

eskuk
* ergatiu indefinit de esku
# eskuinik
## Basc
### Nom

eskuinik
* partitiu indefinit de eskuin
# estalpeetaraino
## Basc
### Nom

estalpeetaraino
* terminatiu definit plural de estalpe
# estalpeez
## Basc
### Nom

estalpeez
* instrumental definit plural de estalpe
# estalpeko
## Basc
### Nom

estalpeko
* genitiu locatiu definit singular de estalpe
# estalpera
## Basc
### Nom

estalpera
* al·latiu definit singular de estalpe
# estalperantz
## Basc
### Nom

estalperantz
* al·latiu direccional definit singular de estalpe
# estalpeetara
## Basc
### Nom

estalpeetara
* al·latiu definit plural de estalpe
# estalpeetarantz
## Basc
### Nom

estalpeetarantz
* al·latiu direccional definit plural de estalpe
# estalpeetatik
## Basc
### Nom

estalpeetatik
* ablatiu definit plural de estalpe
# estalpek
## Basc
### Nom

estalpek
* ergatiu indefinit de estalpe
# estalperaino
## Basc
### Nom

estalperaino
* terminatiu definit singular de estalpe
# estança
## Català

   * Pronúncia: oriental /əsˈtan.sə/, occidental /esˈtan.sa/
   * Rimes: -ansa
   * Etimologia: De estar i el sufix -ança, segle XIX.

### Nom

estança f. ‎(plural estances)
* Habitació, cambra on s’està habitualment.
* Estrofa formada per versos amb rima en consonant de disposició variable i amb estructura que es repeteix.

#### Traduccions

* Anglès: room $^{(en)}$
* Castellà: estancia $^{(es)}$ f.
* Francès: séjour $^{(fr)}$ m.
* Italià: stanza $^{(it)}$ f.
* Suec: rum $^{(sv)}$ n.
* Anglès: stanza $^{(en)}$
* Castellà: estancia $^{(es)}$ f.
* Francès: stance $^{(fr)}$ f.
* Italià: stanza $^{(it)}$ f.
* Suec: strof $^{(sv)}$ c.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·tan·ça (3)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# estanyar-se
## Català
### Verb

estanyar-se
* Forma pronominal de estanyar.
# estantís
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.tənˈtis/, occidental /es.tanˈtis/
       Informal: occidental /as.tanˈtis/
   * Rimes: -is
   * Etimologia: Del llatí stantitiu, derivat de stante ‎(«que està, permanent»), segle XIV.

### Adjectiu

estantís m. ‎(femení estantissa, plural masculí estantissos, plural femení estantisses)
* Que no és fresc o es comença a corrompre.
* Corromput pel fet d'estar estancat.

#### Sinònims

* passat, ranci

#### Antònims

* fresc

#### Traduccions
### Miscel·lània

* Síl·labes: es·tan·tís (3)
* Anagrama: assentit

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# estanyol
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.təˈɲɔɫ/, occidental /es.taˈɲɔɫ/
   * Rimes: -ɔl
   * Etimologia: De estany i el sufix -ol, segle X.

### Nom

estanyol m. ‎(plural estanyols)
* estany petit.

#### Sinònims

* estany, bassiol

#### Traduccions
### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ta·nyol (3)
* Heterograma de 8 lletres (aelnosty)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# estaque
## Català
### Verb

estaque
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de estacar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb estacar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb estacar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb estacar.
# esmicolarien
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.mi.ku.ɫəˈɾi.ən/ balear /əz.mi.ko.ɫəˈɾi.ən/, /əz.mi.ku.ɫəˈɾi.ən/ Occidental: /ez.mi.ko.ɫaˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

esmicolarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de esmicolar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·mi·co·la·ri·en (6)
# esmicolareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.mi.ku.ɫəˈɾɛw/ balear /əz.mi.ko.ɫəˈɾəw/, /əz.mi.ku.ɫəˈɾɛw/ Occidental: /ez.mi.ko.ɫaˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

esmicolareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de esmicolar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·mi·co·la·reu (5)
# esmicolaríem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.mi.ku.ɫəˈɾi.əm/ balear /əz.mi.ko.ɫəˈɾi.əm/, /əz.mi.ku.ɫəˈɾi.əm/ Occidental: /ez.mi.ko.ɫaˈɾi.em/
   * Rimes: -iem

### Verb

esmicolaríem
* Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de esmicolar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·mi·co·la·rí·em (6)
# esmicolaria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.mi.ku.ɫəˈɾi.ə/ balear /əz.mi.ko.ɫəˈɾi.ə/, /əz.mi.ku.ɫəˈɾi.ə/ Occidental: /ez.mi.ko.ɫaˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

esmicolaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de esmicolar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de esmicolar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·mi·co·la·ri·a (6)
# esmicolarà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.mi.ku.ɫəˈɾa/ balear /əz.mi.ko.ɫəˈɾa/, /əz.mi.ku.ɫəˈɾa/ Occidental: /ez.mi.ko.ɫaˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

esmicolarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de esmicolar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·mi·co·la·rà (5)
# esmicolaries
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.mi.ku.ɫəˈɾi.əs/ balear /əz.mi.ko.ɫəˈɾi.əs/, /əz.mi.ku.ɫəˈɾi.əs/ Occidental: /ez.mi.ko.ɫaˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

esmicolaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de esmicolar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·mi·co·la·ri·es (6)
# espesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /əsˈpɛ.səs/, occidental /esˈpe.ses/
   * Rimes: -ɛses

### Adjectiu

espesses f. pl.
* Forma plural de espessa.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pes·ses (3)
* Anagrama: pesesses
# espesseiríeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.pə.səjˈɾi.əw/, occidental /es.pe.sejˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

espesseiríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de espesseir.
# exigien
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əɡ.ziˈʒi.ən/ Occidental: nord-occidental /eɡ.ziˈʒi.en/, valencià /eɡ.ziˈd͡ʒi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

exigien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de exigir.

## Català antic
### Verb

exigien
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) de l'imperfet d'indicatiu de exigir
# exigies
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əɡ.ziˈʒi.əs/ Occidental: nord-occidental /eɡ.ziˈʒi.es/, valencià /eɡ.ziˈd͡ʒi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

exigies
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de exigir.

## Català antic
### Verb

exigies
* segona persona singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de exigir
# exigia
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əɡ.ziˈʒi.ə/ Occidental: nord-occidental /eɡ.ziˈʒi.a/, valencià /eɡ.ziˈd͡ʒi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

exigia
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de exigir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de exigir.

### Miscel·lània

* Anagrames: xaiegi, xaiegí

## Català antic
### Verb

exigia
* primera persona singular (io, yo, jo) de l'imperfet d'indicatiu de exigir
* tercera persona singular (él, eyl, ell) de l'imperfet d'indicatiu de exigir
# exigigueu
## Català
### Verb

exigigueu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb exigir.

#### Variants

* exigiu
# exigesquis
## Català
### Verb

exigesquis
* (balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb exigir.

#### Variants

* exigeixis, exigisques

### Miscel·lània

* Anagrama: exigisques
# estudiàssiu
## Català
### Verb

estudiàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb estudiar.
# estudiàssem
## Català
### Verb

estudiàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb estudiar.
# estudié
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \es.tuˈðje\, meridional \eh.tuˈðje\
       Americà: alt /es.t(u)ˈdje/, baix \eh.tuˈðje\
   * Rimes: -e

### Verb

estudié
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb estudiar
# estudiàreu
## Català
### Verb

estudiàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de estudiar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb estudiar.
# estudiàveu
## Català
### Verb

estudiàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de estudiar.
# estudiàssim
## Català
### Verb

estudiàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb estudiar.
# estudiàsseu
## Català
### Verb

estudiàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb estudiar.
# estudiàs
## Català
### Verb

estudiàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb estudiar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb estudiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·tu·di·às (4)
* Anagrames: datéssiu, saudites, situades
# establesses
## Català
### Verb

establesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb establar.

#### Variants

* estableguesses, establessis, establassis, establasses
# establesqui
## Català
### Verb

establesqui
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb establir.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb establir.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb establir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ta·bles·qui (4)
* Anagrama: esbaltesqui
# establesquin
## Català
### Verb

establesquin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb establir.
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb establir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ta·bles·quin (4)
* Anagrames: esbaltesquin, esbaltisquen, establisquen
# establesquis
## Català
### Verb

establesquis
* (balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb establir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ta·bles·quis (4)
* Anagrames: esbaltesquis, esbaltisques, establisques
# establessa
## Català
### Verb

establessa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb establar.

#### Variants

* establessi, estableguessa, establés, establàs

### Miscel·lània

* Anagrama: atalbesses
# establessen
## Català
### Verb

establessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb establar.

#### Variants

* estableguessen, establessin, establassin, establassen
# establessi
## Català
### Verb

establessi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb establar.

#### Variants

* establessa, estableguessa, establés, establàs
# establessin
## Català
### Verb

establessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb establar.

#### Variants

* estableguessen, establessen, establassin, establassen

### Miscel·lània

* Anagrames: esbaltissen, establissen
# establessis
## Català
### Verb

establessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb establar.

#### Variants

* estableguesses, establesses, establassis, establasses

### Miscel·lània

* Anagrames: esbaltisses, establisses
# estableu
## Català
### Verb

estableu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de establar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb establar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb establar.

#### Variants

* [1] establau
* [2] establegueu
* [3] establau