OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# allisats
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ʎiˈzats/, occidental /a.ʎiˈzats/
   * Rimes: -ats

### Verb

allisats
* Participi masculí plural del verb allisar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·lli·sats (3)
* Anagrama: allistàs
# allisau
## Català
### Verb

allisau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de allisar.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb allisar.
# allisaríeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ʎi.zəˈɾi.əw/, occidental /a.ʎi.zaˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

allisaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de allisar.
# allisaríveu
## Català
### Verb

allisaríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de allisar.
# allisasses
## Català
### Verb

allisasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb allisar.
# allisassin
## Català
### Verb

allisassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb allisar.
# alçapremessen
## Català
### Verb

alçapremessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb alçapremar.
# alçapremi
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˌaɫ.səˈpɾe.mi/, occidental /ˌaɫ.saˈpɾe.mi/
   * Rimes: -emi

### Verb

alçapremi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de alçapremar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb alçapremar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb alçapremar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb alçapremar.

### Miscel·lània

* Anagrama: plaçaríem
# alçapremesses
## Català
### Verb

alçapremesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb alçapremar.
# alçapremessin
## Català
### Verb

alçapremessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb alçapremar.
# alçapremessis
## Català
### Verb

alçapremessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb alçapremar.
# alçapremin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˌaɫ.səˈpɾe.min/, occidental /ˌaɫ.saˈpɾe.min/
   * Rimes: -emin

### Verb

alçapremin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb alçapremar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb alçapremar.
# altzairurentzat
## Basc
### Nom

altzairurentzat
* benefactiu indefinit de altzairu
# altzairutako
## Basc
### Nom

altzairutako
* genitiu locatiu indefinit de altzairu
# altzairutarantz
## Basc
### Nom

altzairutarantz
* al·latiu direccional indefinit de altzairu
# altzairurengatik
## Basc
### Nom

altzairurengatik
* causal indefinit de altzairu
# altzairuri
## Basc
### Nom

altzairuri
* datiu indefinit de altzairu
# altzairurik
## Basc
### Nom

altzairurik
* partitiu indefinit de altzairu
# altzairutara
## Basc
### Nom

altzairutara
* al·latiu indefinit de altzairu
# altzairutatik
## Basc
### Nom

altzairutatik
* ablatiu indefinit de altzairu
# altzairutan
## Basc
### Nom

altzairutan
* inessiu indefinit de altzairu
# altzairutaraino
## Basc
### Nom

altzairutaraino
* terminatiu indefinit de altzairu
# alegoriatatik
## Basc
### Nom

alegoriatatik
* ablatiu indefinit de alegoria
# alegoriatik
## Basc
### Nom

alegoriatik
* ablatiu definit singular de alegoria
# alegoriaz
## Basc
### Nom

alegoriaz
* instrumental indefinit de alegoria
* instrumental definit singular de alegoria
# alegoriatan
## Basc
### Nom

alegoriatan
* inessiu indefinit de alegoria
# alegoriataraino
## Basc
### Nom

alegoriataraino
* terminatiu indefinit de alegoria
# alegorie
## Esperanto

   * Pronúncia: /a.le.ɡoˈri.e/

### Adverbi

alegorie
* al·legòricament

## Romanès

   * Pronúncia: /a.le.ɡoˈri.e/
   * Etimologia: Del francès allégorie.

### Nom

alegorie f. ‎(plural alegorii)
* al·legoria

#### Declinació

| | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural | Plural |
| | Indefinit | Indefinit | Definit | Indefinit | Indefinit | Definit |
| Nominatiu-acusatiu | (o) | alegorie | alegoria | (niște) | alegorii | alegoriile |
| Genitiu-datiu | (unei) | alegorii | alegoriei | (unor) | alegorii | alegoriilor |
| Vocatiu | | alegorie | alegorie | | alegorii | alegorii |
# alegoriatzat
## Basc
### Nom

alegoriatzat
* prolatiu indefinit de alegoria
# alegoriatako
## Basc
### Nom

alegoriatako
* genitiu locatiu indefinit de alegoria
# alegoriatara
## Basc
### Nom

alegoriatara
* al·latiu indefinit de alegoria
# alegoriatarantz
## Basc
### Nom

alegoriatarantz
* al·latiu direccional indefinit de alegoria
# amarinassen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.mə.ɾiˈna.sən/, occidental /a.ma.ɾiˈna.sen/
   * Rimes: -asen

### Verb

amarinassen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb amarinar.
    [Ells/elles/vostès] amarinessin, amarinessen, amarinassen, amarinassin o amarinaren.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ma·ri·nas·sen (5)
* Anagrama: amanerassin
# amarinassin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.mə.ɾiˈna.sin/, occidental /a.ma.ɾiˈna.sin/
   * Rimes: -asin

### Verb

amarinassin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb amarinar.

#### Variants

* amarinessin, amarinessen, amarinassen, amarinaren
# amarinaríeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.mə.ɾi.nəˈɾi.əw/ Occidental: nord-occidental /a.ma.ɾi.naˈɾi.ɛw/, valencià /a.ma.ɾi.naˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Forma verbal

amarinaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de amarinar.
    [Vosaltres/vós] amarinaríeu.
# amarinau
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.mə.ɾiˈnaw/
   * Rimes: -aw

### Verb

amarinau
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de amarinar.
    [Vosaltres/vós] amarineu o amarinau.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb amarinar.
    Amarineu o amarinau [vosaltres/vós].
# amarinat
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.mə.ɾiˈnat/, occidental /a.ma.ɾiˈnat/
   * Rimes: -at

### Verb

amarinat
* Participi masculí singular del verb amarinar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ma·ri·nat (4)
* Anagrames: amarantí, amatinar, imantara, imantarà, matinara, matinarà
# amarinats
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.mə.ɾiˈnats/, occidental /a.ma.ɾiˈnats/
   * Rimes: -ats

### Verb

amarinats
* Participi masculí plural del verb amarinar.
    Amarinats [ells/aquells]...; [els he...] amarinat o amarinats.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ma·ri·nats (4)
* Anagrames: amistaran, imantaràs, matinaràs, matisaran, tamisaran
# amarinassis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.mə.ɾiˈna.sis/
   * Rimes: -asis

### Verb

amarinassis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb amarinar.
    [Tu] amarinessis, amarinesses, amarinasses, amarinassis o amarinares.
# amarinava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.mə.ɾiˈna.βə/, balear /ə.mə.ɾiˈna.və/ Occidental: /a.ma.ɾiˈna.βa/, /a.ma.ɾiˈna.va/
   * Rimes: -ava

### Verb

amarinava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de amarinar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de amarinar.
# amarinasses
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.mə.ɾiˈna.səs/, occidental /a.ma.ɾiˈna.ses/
   * Rimes: -ases

### Verb

amarinasses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb amarinar.
    [Tu] amarinessis, amarinesses, amarinasses, amarinassis o amarinares.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ma·ri·nas·ses (5)
* Anagrama: amanerassis
# altant
## Català antic
### Verb

altant
* gerundi de altar
# altar mayor
## Castellà
### Nom

altar mayor m.
* (arquitectura) altar major

### Vegeu també

* altar mayor. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 juliol 2014].
# altara
## Català antic
### Verb

altara
* primera persona singular (io, yo, jo) de l'imperfet de subjuntiu de altar
* tercera persona singular (él, eyl, ell) de l'imperfet de subjuntiu de altar

#### Variants

* [1] altàs
* [2] altàs

## Basc
### Nom

altara
* al·latiu definit singular de alta
# altarantz
## Basc
### Nom

altarantz
* al·latiu direccional definit singular de alta
# altarekin
## Basc
### Nom

altarekin
* comitatiu indefinit de alta
* comitatiu definit singular de alta
# altaraino
## Basc
### Nom

altaraino
* terminatiu definit singular de alta
# altaran
## Català antic
### Verb

altaran
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) del futur de altar
# altare
## Llatí

   * Pronúncia: /alˈtaː.rɛ/
   * Etimologia: Probablement derivat de adolere, influït per altus.

### Nom

altāre n. ‎(genitiu altāris)
* altar (cristià o jueu)
* (en plural) altar (de sacrifici)

#### Declinació

3a declinació -, -is (tema i) :
| Cas | Singular | Plural |
| Nominatiu | altāre | altāria |
| Vocatiu | altāre | altāria |
| Acusatiu | altāre | altāria |
| Genitiu | altāris | altārium |
| Datiu | altārī | altāribus |
| Ablatiu | altārī | altāribus |

#### Relacionats

* āra (religió romana)

## Italià

   * Pronúncia: /alˈtaː.re/
   * Etimologia: Del llatí altāre.

### Nom

altare f. ‎(plural altari)
* altar

### Miscel·lània

* Síl·labes: al·tà·re (3)

## Romanès
### Nom

altare
* forma plural de altar
* vocatiu singular de altar
# amasses
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈma.səs/, occidental /aˈma.ses/
   * Rimes: -ases
   * Homòfon: amaces

### Verb

amasses ‎(infinitiu amassar)
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de amassar.
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb amassar.
    [Que tu] amassis o amasses; [tu] no amassis o amasses.

### Verb

amasses ‎(infinitiu amar)
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb amar.
    [Tu] amasses, amessis, amesses, amassis o amares.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mas·ses (3)
* Anagrames: assamès, assamés

## Català antic
### Verb

amasses
* segona persona singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu de amar
# amassessa
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.məˈse.sə/, occidental /a.maˈse.sa/
       Informal: /a.maˈse.sɛ/
   * Rimes: -esa
   * Homòfon: amacessa

### Verb

amassessa
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb amassar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [jo] amassés, amassàs o amassara.
# amassessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.məˈse.sən/, occidental /a.maˈse.sen/
   * Rimes: -esen
   * Homòfon: amacessen

### Verb

amassessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb amassar.
    [Ells/elles/vostès] amassessin, amassessen, amassassen, amassassin o amassaren.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mas·ses·sen (4)
* Anagrama: amansesses
# amassesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.məˈse.səs/, occidental /a.maˈse.ses/
   * Rimes: -eses
   * Homòfon: amacesses

### Verb

amassesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb amassar.
    [Tu] amassessis, amassesses, amassasses, amassassis o amassares.
# amassi
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈma.si/, occidental /aˈma.si/
   * Rimes: -asi
   * Homòfon: amaci

### Verb

amassi
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de amassar.
    Forma septentrional: [jo] amasso, amasse, amàs o amassi.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb amassar.
    [Que jo] amassi o amasse.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb amassar.
    [Que ell/ella/vostè] amassi o amasse.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb amassar.
    Amassi o amasse [ell/ella/vostè].

## Italià
### Verb

amassi
* primera persona singular (io) de l'imperfet de subjuntiu de amare
* segona persona singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu de amare
# amassessi
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.məˈse.si/, balear /ə.məˈse.si/ alguerès /a.maˈse.si/
   * Rimes: -esi
   * Homòfon: amacessi

### Verb

amassessi
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb amassar.
    Forma septentrional i algueresa per [jo] amassés, amassàs o amassara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb amassar.
    Forma algueresa per [ell/ella/vostè] amassés, amassàs o amassara.
# amasseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.məˈsɛw/, occidental /a.maˈsew/
   * Rimes: -ɛw
   * Homòfon: amaceu

### Verb

amasseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de amassar.
    [Vosaltres/vós] amasseu o amassau.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb amassar.
    [Que vosaltres/vós] amasseu.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb amassar.
    Amasseu o amassau [vosaltres/vós].
# amassessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.məˈse.sin/, occidental /a.maˈse.sin/
   * Rimes: -esin
   * Homòfon: amacessin

### Verb

amassessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb amassar.
    [Ells/elles/vostès] amassessin, amassessen, amassassen, amassassin o amassaren.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mas·ses·sin (4)
* Anagrames: amansessis, amansisses, assassinem
# amassessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.məˈse.sis/, occidental /a.maˈse.sis/
   * Rimes: -esis
   * Homòfon: amacessis

### Verb

amassessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb amassar.
    [Tu] amassessis, amassesses, amassasses, amassassis o amassares.
# amassimo
## Italià
### Verb

amassimo
* primera persona plural (noi) de l'imperfet de subjuntiu de amare
# amarinara
## Català

   * Pronúncia: valencià /a.ma.ɾiˈna.ɾa/
   * Rimes: -aɾa

### Verb

amarinara
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb amarinar.
    [Jo] amarinés, amarinàs o amarinara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb amarinar.
    [Ell/ella/vostè] amarinés, amarinàs o amarinara.
# amarin
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈma.ɾin/, occidental /aˈma.ɾin/
   * Rimes: -aɾin

### Verb

amarin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb amarar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb amarar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ma·rin (3)
* Anagrames: amanir, animar, arniam, marina, Marina, marinà, minara, minarà
# amarinant
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.mə.ɾiˈnan/, balear /ə.mə.ɾiˈnant/ Occidental: nord-occidental /a.ma.ɾiˈnan/, valencià /a.ma.ɾiˈnant/
   * Rimes: -ant

### Verb

amarinant
* Gerundi del verb amarinar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ma·ri·nant (4)
* Anagrames: imantaran, matinaran
# amarinaran
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.mə.ɾi.nəˈɾan/, occidental /a.ma.ɾi.naˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

amarinaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de amarinar.
# amarillos
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /a.maˈɾi.ʎos/, meridional /a.maˈɾi.ʝoh/
       Americà: alt /a.maˈɾi.ʝ(o)s/, baix /a.maˈɾi.ʝoh/, austral \a.maˈɾi.ʒos\
   * Rimes: -iʎos

### Adjectiu

amarillos m. pl.
* forma plural de amarillo
# amarinam
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.mə.ɾiˈnam/
   * Rimes: -am

### Verb

amarinam
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de amarinar.
    Forma baleàrica: [nosaltres] amarinem o amarinam.
# amarinar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.mə.ɾiˈna/ Occidental: nord-occidental /a.ma.ɾiˈna/ valencià /a.ma.ɾiˈnaɾ/, /a.ma.ɾiˈna/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: amarinà
   * Etimologia: Del prefix a- i marí.

### Verb

amarinar trans.
* Posar en una embarcació la gent de mar que necessita.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: amarino, amarina, amarinem

#### Derivats

* amarinament

#### Sinònims

* tripular

#### Traduccions

* Castellà: marinar $^{(es)}$
* Francès: équiper $^{(fr)}$ un vaiseau
* Italià: allistire $^{(it)}$, guarnire $^{(it)}$, attrazzare $^{(it)}$
* Llatí: navim armare $^{(la)}$
* Portuguès: marinhar $^{(pt)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ma·ri·nar (4)
* Anagrames: marinara, marinarà, raïmaran

### Vegeu també

* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom I.
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# amarina
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.məˈɾi.nə/, occidental /a.maˈɾi.na/
   * Rimes: -ina

### Verb

amarina
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de amarinar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb amarinar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ma·ri·na (4)
* Anagrames: amainar, amanira, amanirà, animara, animarà, manaria
# amarriràs
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.mə.riˈɾas/, occidental /a.ma.riˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

amarriràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de amarrir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mar·ri·ràs (4)
* Anagrama: arrimaràs
# amarris
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈma.ris/, occidental /aˈma.ris/
   * Rimes: -aris

### Verb

amarris
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb amarrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mar·ris (3)
* Anagrames: armaris, arrimàs, miraràs
# amarrisc
## Català
### Verb

amarrisc
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de amarrir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mar·risc (3)
* Anagrames: arriscam, marciràs
# amarrisques
## Català
### Verb

amarrisques
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb amarrir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mar·ris·ques (4)
* Anagrama: amarresquis
# amarriríeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.mə.riˈɾi.əw/, occidental /a.ma.riˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

amarriríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de amarrir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mar·ri·rí·eu (5)
* Anagrama: arrimaríeu
# amarriríem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.mə.riˈɾi.əm/, occidental /a.ma.riˈɾi.em/
   * Rimes: -iem

### Verb

amarriríem
* Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de amarrir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mar·ri·rí·em (5)
* Anagrama: arrimaríem
# amarrissen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.məˈri.sən/, occidental /a.maˈri.sen/
   * Rimes: -isen

### Verb

amarrissen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb amarrir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mar·ris·sen (4)
* Anagrames: amarressin, arranéssim, arrimassen
# amarriré
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.mə.riˈɾe/, occidental /a.ma.riˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

amarriré
* Primera persona del singular (jo) del futur de amarrir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mar·ri·ré (4)
* Anagrames: arriarem, arriàrem, arrimaré
# amarrisquen
## Català
### Verb

amarrisquen
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb amarrir.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb amarrir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mar·ris·quen (4)
* Anagrama: amarresquin
# amarrisca
## Català
### Verb

amarrisca
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb amarrir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb amarrir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb amarrir.
# algaliaren
## Català

   * Pronúncia: oriental /əɫ.ɣə.ɫiˈa.ɾən/, occidental /aɫ.ɣa.ɫiˈa.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

algaliaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de algaliar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb algaliar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: al·ga·li·a·ren (5)
* Anagrames: agallinaré, allargaien
# algaliares
## Català

   * Pronúncia: oriental /əɫ.ɣə.ɫiˈa.ɾəs/, occidental /aɫ.ɣa.ɫiˈa.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

algaliares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de algaliar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb algaliar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: al·ga·li·a·res (5)
* Anagrama: allargaies
# algaliareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɫ.ɣə.ɫi.əˈɾɛw/ balear /əɫ.ɣə.ɫi.əˈɾəw/, /əɫ.ɣə.ɫi.əˈɾɛw/ Occidental: /aɫ.ɣa.ɫi.aˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

algaliareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de algaliar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: al·ga·li·a·reu (5)
* Anagrama: allargàieu
# algaliaria
## Català

   * Pronúncia: oriental /əɫ.ɣə.ɫi.əˈɾi.ə/, occidental /aɫ.ɣa.ɫi.aˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

algaliaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de algaliar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de algaliar.
# algaliaries
## Català

   * Pronúncia: oriental /əɫ.ɣə.ɫi.əˈɾi.əs/, occidental /aɫ.ɣa.ɫi.aˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

algaliaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de algaliar.
# algaliarà
## Català

   * Pronúncia: oriental /əɫ.ɣə.ɫi.əˈɾa/, occidental /aɫ.ɣa.ɫi.aˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

algaliarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de algaliar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: al·ga·li·a·rà (5)
* Anagrama: allargaia
# algaliaràs
## Català

   * Pronúncia: oriental /əɫ.ɣə.ɫi.əˈɾas/, occidental /aɫ.ɣa.ɫi.aˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

algaliaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de algaliar.
# algaliaran
## Català

   * Pronúncia: oriental /əɫ.ɣə.ɫi.əˈɾan/, occidental /aɫ.ɣa.ɫi.aˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

algaliaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de algaliar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: al·ga·li·a·ran (5)
* Anagrames: agallinara, agallinarà
# algaliarem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɫ.ɣə.ɫi.əˈɾɛm/ balear /əɫ.ɣə.ɫi.əˈɾəm/, /əɫ.ɣə.ɫi.əˈɾɛm/ Occidental: /aɫ.ɣa.ɫi.aˈɾem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

algaliarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de algaliar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: al·ga·li·a·rem (5)
* Anagrama: allargàiem
# algaliarien
## Català

   * Pronúncia: oriental /əɫ.ɣə.ɫi.əˈɾi.ən/, occidental /aɫ.ɣa.ɫi.aˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

algaliarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de algaliar.
# ambientasses
## Català
### Verb

ambientasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb ambientar.

### Miscel·lània

* Anagrama: esbatanéssim
# ambientarà
## Català

   * Pronúncia: oriental /əm.bi.ən.təˈɾa/, occidental /am.bi.en.taˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

ambientarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de ambientar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: am·bi·en·ta·rà (5)
* Anagrama: batanaríem
# ambientaríeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əm.bi.ən.təˈɾi.əw/, occidental /am.bi.en.taˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

ambientaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de ambientar.
# ambientassen
## Català
### Verb

ambientassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb ambientar.
# ambientaries
## Català

   * Pronúncia: oriental /əm.bi.ən.təˈɾi.əs/, occidental /am.bi.en.taˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

ambientaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de ambientar.
# ambientaré
## Català

   * Pronúncia: oriental /əm.bi.ən.təˈɾe/, occidental /am.bi.en.taˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

ambientaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de ambientar.
# ambientassin
## Català
### Verb

ambientassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb ambientar.
# ambientarien
## Català

   * Pronúncia: oriental /əm.bi.ən.təˈɾi.ən/, occidental /am.bi.en.taˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

ambientarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de ambientar.
# ambientaràs
## Català

   * Pronúncia: oriental /əm.bi.ən.təˈɾas/, occidental /am.bi.en.taˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

ambientaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de ambientar.