OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# armer
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ərˈme/ Occidental: nord-occidental /arˈme/, valencià /aɾˈmeɾ/
   * Rimes: -e(ɾ)
   * Etimologia: De arma i el sufix -er, segle XIV.

### Nom

armer m. ‎(plural armers, femení armera)
* Persona dedicada a les armes: fabricant, venedor, guardià, curador.

#### Traduccions

* Anglès: armourer $^{(en)}$, gunsmith $^{(en)}$
* Castellà: armero $^{(es)}$
* Francès: armurier $^{(fr)}$

### Nom

armer m. ‎(plural armers)
* Lloc on es guarden les armes.

#### Traduccions

* Castellà: armero $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·mer (2)
* Anagrames: ermar, erram, marre, remar

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC

## Alemany

   * Pronúncia: /aʁ.me/

### Adjectiu

armer
* forma declinada de arm

## Francès

   * Pronúncia: /aʁˈme/
   * Etimologia: Del llatí armare.

### Verb

armer
* armar
# armeres
## Català

   * Pronúncia: oriental /ərˈme.ɾəs/, occidental /aɾˈme.ɾes/
   * Rimes: -eɾes

### Nom

armeres f. pl.
* Forma plural de armera.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·me·res (3)
* Anagrames: arremès, arremés, resarem, resàrem
# armes blanches
## Francès
### Nom

armes blanches f. pl.
* forma plural de arme blanche
# armes blanques
## Català
### Nom

armes blanques f. pl.
* Forma plural de arma blanca.
# armers
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ərˈmes/ Occidental: nord-occidental /arˈmes/, valencià /aɾˈmeɾs/
   * Rimes: -e(ɾ)s

### Nom

armers m. pl.
* Forma plural de armer.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·mers (2)
* Anagrames: marres, marrés
# armes
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈar.məs/, occidental /ˈaɾ.mes/
   * Rimes: -aɾmes

### Nom

armes f. pl.
* Forma plural de arma.

### Verb

armes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de armar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb armar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·mes (2)
* Anagrames: ermàs, esmar, mares, marès, mesar, rames, resam, semar

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /ˈaɾ.mes/, meridional /ˈaɾ.meh/
       Americà: alt /ˈaɾ.m(e)s/, baix /ˈaɾ.meh/, austral /ˈaɾ.mes/
   * Rimes: -aɾmes

### Verb

armes
* segona persona del singular (tú, vos) del present de subjuntiu del verb armar

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·mes (2)
* Anagrames: mares, máser, meras, merás, mersa, mesar, remas, remás, resma

## Alemany

   * Pronúncia: /ˈaʁməs/

### Adjectiu

armes
* forma declinada de arm
# armentzat
## Basc
### Nom

armentzat
* benefactiu definit plural de arma
# aploméssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pɫuˈme.səm/ balear /ə.pɫoˈme.səm/, /ə.pɫuˈme.səm/ Occidental: /a.pɫoˈme.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

aploméssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aplomar.
# aploméssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pɫuˈme.siw/ balear /ə.pɫoˈme.siw/, /ə.pɫuˈme.siw/ Occidental: /a.pɫoˈme.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

aploméssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aplomar.
# apmt.
## Català
### Abreviatura

apmt.
* apartament

#### Traduccions

* Anglès: ap't $^{(en)}$, apt. $^{(en)}$

### Vegeu també

* Abreviacions, Criteris de la Universitat de Barcelona.
# apneas
## Anglès
### Nom

apneas
* forma plural de apnea
# aplomésseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pɫuˈme.səw/ balear /ə.pɫoˈme.səw/, /ə.pɫuˈme.səw/ Occidental: /a.pɫoˈme.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

aplomésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aplomar.
# aplomí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pɫuˈmi/ balear /ə.pɫoˈmi/, /ə.pɫuˈmi/ Occidental: /a.pɫoˈmi/
   * Rimes: -i

### Verb

aplomí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de aplomar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·plo·mí (3)
* Heterograma de 6 lletres (ailmop)
* Anagrames: amplio, lipoma, omplia, opilam
# apnea
## Anglès

   * Etimologia: Del prefix a- i el sufix -pnea.

### Nom

apnea ‎(comptable i incomptable, plural apneas)
* (medicina) apnea

### Vegeu també

* apnea. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 setembre 2014].
# apo
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈa.poː/
   * Etimologia: Del protoindoeuropeu eh₁p- ‎(«unir, encaixar»).

### Verb

apō ‎(1a present$^?$), apis ‎(2a present), apere ‎(infinitiu), apī ‎(perfet), aptum ‎(supí)
* encaixar, jo encaixo
* lligar, jo lligo
* unir, jo uneixo

## Romanès
### Nom

apo
* vocatiu singular de apă
# aplomés
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pɫuˈmes/ balear /ə.pɫoˈmes/, /ə.pɫuˈmes/ Occidental: /a.pɫoˈmes/
   * Rimes: -es

### Verb

aplomés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb aplomar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb aplomar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·plo·més (3)
* Heterograma de 7 lletres (aelmops)
* Anagrames: esploma, esplomà, palomes
# aploméssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pɫuˈme.sim/ balear /ə.pɫoˈme.sim/, /ə.pɫuˈme.sim/ Occidental: /a.pɫoˈme.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

aploméssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aplomar.
# arranoarentzat
## Basc
### Nom

arranoarentzat
* benefactiu definit singular de arrano
# arranoarengan
## Basc
### Nom

arranoarengan
* inessiu definit singular de arrano
# arranoarenganako
## Basc
### Nom

arranoarenganako
* genitiu locatiu definit singular de arrano
# arranoarenganantz
## Basc
### Nom

arranoarenganantz
* al·latiu direccional definit singular de arrano
# arranoari
## Basc
### Nom

arranoari
* datiu definit singular de arrano
# arranoaz
## Basc
### Nom

arranoaz
* instrumental definit singular de arrano
# arranoarengana
## Basc
### Nom

arranoarengana
* al·latiu definit singular de arrano
# arranoarengandik
## Basc
### Nom

arranoarengandik
* ablatiu definit singular de arrano
# arranoarenganaino
## Basc
### Nom

arranoarenganaino
* terminatiu definit singular de arrano
# arranoarengatik
## Basc
### Nom

arranoarengatik
* causal definit singular de arrano
# assessoraries
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.sə.su.ɾəˈɾi.əs/ balear /ə.sə.so.ɾəˈɾi.əs/, /ə.sə.su.ɾəˈɾi.əs/ Occidental: /a.se.so.ɾaˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

assessoraries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de assessorar.
# assessoraríeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.sə.su.ɾəˈɾi.əw/ balear /ə.sə.so.ɾəˈɾi.əw/, /ə.sə.su.ɾəˈɾi.əw/ Occidental: /a.se.so.ɾaˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

assessoraríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de assessorar.
# assessorassen
## Català
### Verb

assessorassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb assessorar.
# assessorasses
## Català
### Verb

assessorasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb assessorar.
# assessorassis
## Català
### Verb

assessorassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb assessorar.
# assessorarà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.sə.su.ɾəˈɾa/ balear /ə.sə.so.ɾəˈɾa/, /ə.sə.su.ɾəˈɾa/ Occidental: /a.se.so.ɾaˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

assessorarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de assessorar.
# assessoraràs
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.sə.su.ɾəˈɾas/ balear /ə.sə.so.ɾəˈɾas/, /ə.sə.su.ɾəˈɾas/ Occidental: /a.se.so.ɾaˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

assessoraràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de assessorar.
# assessoraré
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.sə.su.ɾəˈɾe/ balear /ə.sə.so.ɾəˈɾe/, /ə.sə.su.ɾəˈɾe/ Occidental: /a.se.so.ɾaˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

assessoraré
* Primera persona del singular (jo) del futur de assessorar.
# assessorassin
## Català
### Verb

assessorassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb assessorar.
# arraulia
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəwˈɫi.ə/, occidental /a.rawˈɫi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

arraulia
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de arraulir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de arraulir.
# arraulien
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəwˈɫi.ən/, occidental /a.rawˈɫi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

arraulien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de arraulir.
# arraulir
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.rəwˈɫi/ Occidental: nord-occidental /a.rawˈɫi/ valencià /a.rawˈɫiɾ/, /a.rawˈɫi/
   * Rimes: -i(ɾ)
   * Homòfon: arraulí
   * Etimologia: D’un antic *arreorir per dissimilació, segle XIX, del llatí vulgar *adrigorire, de rigor ‎(«enrevenament»).

### Verb

arraulir trans., pron. ‎(pronominal arraulir-se)
* Abatre, acovardir.
* (pronominal) arrupir-se

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: arrauleixo, arrauleix, arraulim

#### Traduccions

* Castellà: doblar $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·rau·lir (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB, Optimot
# arrauligueu
## Català
### Verb

arrauligueu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb arraulir.
# arraulies
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəwˈɫi.əs/, occidental /a.rawˈɫi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

arraulies
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de arraulir.
# aposentà
## Català
### Verb

aposentà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de aposentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·po·sen·tà (4)
* Anagrames: anteposa, anteposà
# aposento
## Català
### Verb

aposento
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de aposentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·po·sen·to (4)
* Anagrama: anteposo
# aposentàreu
## Català
### Verb

aposentàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de aposentar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aposentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·po·sen·tà·reu (5)
* Anagrames: anteposareu, anteposàreu
# aposentàsseu
## Català
### Verb

aposentàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aposentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·po·sen·tàs·seu (5)
* Anagrama: anteposàsseu
# aposentàrem
## Català
### Verb

aposentàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de aposentar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aposentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·po·sen·tà·rem (5)
* Anagrames: anteposarem, anteposàrem, apostemaren
# aposentàs
## Català
### Verb

aposentàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb aposentar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb aposentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·po·sen·tàs (4)
* Anagrames: anteposàs, espantosa
# aposentàssem
## Català
### Verb

aposentàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aposentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·po·sen·tàs·sem (5)
* Anagrames: anteposàssem, apostemassen
# aposentàssim
## Català
### Verb

aposentàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aposentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·po·sen·tàs·sim (5)
* Anagrames: anteposàssim, apostemassin
# aposentin
## Català
### Verb

aposentin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb aposentar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb aposentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·po·sen·tin (4)
* Anagrames: anteposin, espontani, pensionat
# aposentis
## Català
### Verb

aposentis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb aposentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·po·sen·tis (4)
* Anagrames: anteposis, entapisso
# arrissàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.riˈsa.βəw/, balear /ə.riˈsa.vəw/ Occidental: nord-occidental /a.riˈsa.βew/ valencià /a.riˈsa.vew/, /a.riˈsa.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

arrissàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de arrissar.
# arrisséssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.riˈse.səm/, occidental /a.riˈse.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

arrisséssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrissar.
# arrissésseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.riˈse.səw/, occidental /a.riˈse.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

arrissésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrissar.
# arrisséssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.riˈse.siw/, occidental /a.riˈse.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

arrisséssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrissar.
# arrissàssiu
## Català
### Verb

arrissàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrissar.
# arrissàssim
## Català
### Verb

arrissàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrissar.
# arrissés
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.riˈses/, occidental /a.riˈses/
   * Rimes: -es

### Verb

arrissés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrissar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrissar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ris·sés (3)
* Anagrames: errassis, rissares
# arrisséssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.riˈse.sim/, occidental /a.riˈse.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

arrisséssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrissar.
# asfaltares
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.fəɫˈta.ɾəs/, occidental /as.faɫˈta.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

asfaltares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de asfaltar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb asfaltar.
# asfaltara
## Català
### Verb

asfaltara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb asfaltar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb asfaltar.
# asfaltareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.fəɫ.təˈɾɛw/ balear /əs.fəɫ.təˈɾəw/, /əs.fəɫ.təˈɾɛw/ Occidental: /as.faɫ.taˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

asfaltareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de asfaltar.
# asfaltaria
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.fəɫ.təˈɾi.ə/, occidental /as.faɫ.taˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

asfaltaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de asfaltar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de asfaltar.
# asfaltaries
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.fəɫ.təˈɾi.əs/, occidental /as.faɫ.taˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

asfaltaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de asfaltar.
# asfaltariva
## Català
### Verb

asfaltariva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de asfaltar.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de asfaltar.
# asfaltaran
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.fəɫ.təˈɾan/, occidental /as.faɫ.taˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

asfaltaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de asfaltar.
# asfaltarien
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.fəɫ.təˈɾi.ən/, occidental /as.faɫ.taˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

asfaltarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de asfaltar.
# asfaltaren
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.fəɫˈta.ɾən/, occidental /as.faɫˈta.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

asfaltaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de asfaltar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb asfaltar.
# apreui
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈpɾɛ.wi/, occidental /aˈpɾɛ.wi/

### Verb

apreui
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de apreuar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb apreuar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb apreuar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb apreuar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pre·ui (3)
* Heterograma de 6 lletres (aeipru)
* Anagrames: aprieu, paireu, paíreu, paríeu, piuaré
# apreuàsseu
## Català
### Verb

apreuàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb apreuar.
# apreuàs
## Català
### Verb

apreuàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb apreuar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb apreuar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pre·uàs (3)
* Anagrames: pausaré, separau
# apreuis
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈpɾɛ.wis/, occidental /aˈpɾɛ.wis/

### Verb

apreuis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb apreuar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pre·uis (3)
* Heterograma de 7 lletres (aeiprsu)
* Anagrames: aspireu, espúria, pisareu, pisàreu, piuares
# apreuàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pɾəˈwa.ɾəw/, occidental /a.pɾeˈwa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

apreuàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de apreuar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb apreuar.
# apreuo
## Català
### Verb

apreuo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de apreuar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pre·uo (3)
* Heterograma de 6 lletres (aeopru)
* Anagrames: Europa, operau, poareu, poàreu, pouaré
# apreuà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pɾəˈwa/, occidental /a.pɾeˈwa/
   * Rimes: -a

### Verb

apreuà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de apreuar.
# artifikus
## Esperanto

   * Pronúncia: /ar.tiˈfi.kus/

### Verb

artifikus
* condicional de artifiki
# artiga
## Català

   * Pronúncia: oriental /ərˈti.ɣə/, occidental /aɾˈti.ɣa/
   * Rimes: -iɡa
   * Etimologia: D’un preromà incert, segle X. Cognat antic de l’occità artiga i de l’aragonès artica, se suposa una base *artika potser cèltica, però insegur.

### Nom

artiga f. ‎(plural artigues)
* Terra de conreu preparada cremant el sotabosc i la brossa.

#### Traduccions

* Castellà: swidden $^{(es)}$
* Castellà: artiga $^{(es)}$ f.
* Francès: défriche $^{(fr)}$ f.
* Occità: artiga $^{(oc)}$ f.

### Verb

artiga
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de artigar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb artigar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ti·ga (3)
* Anagrames: agitar, agraït, Agraït, gitara, gitarà, triaga

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DECat
# artigar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ər.tiˈɣa/ Occidental: nord-occidental /ar.tiˈɣa/ valencià /aɾ.tiˈɣaɾ/, /aɾ.tiˈɣa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: artigà
   * Etimologia: De artiga.

### Verb

artigar trans.
* Preparar la terra per poder-la conrear per primera vegada.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: artigo, artiga, artiguem

#### Sinònims

* eixermar

#### Traduccions

* Anglès: clear $^{(en)}$, stub $^{(en)}$
* Castellà: artigar $^{(es)}$
* Francès: défricher $^{(fr)}$
* Occità: artigar $^{(oc)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ti·gar (3)
* Anagrames: targarí, tragira, tragirà, trigara, trigarà

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom I.
# artifikis
## Esperanto

   * Pronúncia: /ar.tiˈfi.kis/

### Verb

artifikis
* passat de artifiki
# artigant
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ər.tiˈɣan/ balear /əɾ.tiˈɣant/, /ər.tiˈɣan/ Occidental: nord-occidental /ar.tiˈɣan/ valencià /aɾ.tiˈɣant/, /aɾ.tiˈɣan/
   * Rimes: -ant

### Verb

artigant
* Gerundi del verb artigar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ti·gant (3)
* Anagrames: garantit, traginat
# artifikos
## Esperanto

   * Pronúncia: /ar.tiˈfi.kos/

### Verb

artifikos
* futur de artifiki
# artifiku
## Esperanto

   * Pronúncia: /ar.tiˈfi.ku/

### Verb

artifiku
* volitiu de artifiki
# arili
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈɾi.ɫi/, occidental /aˈɾi.ɫi/
   * Rimes: -ili

### Verb

arili
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de arilar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb arilar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb arilar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb arilar.
# arilàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɾiˈɫa.ɾəw/, occidental /a.ɾiˈɫa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

arilàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de arilar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arilar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ri·là·reu (4)
* Anagrama: arraïleu
# arilin
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈɾi.ɫin/, occidental /aˈɾi.ɫin/
   * Rimes: -ilin

### Verb

arilin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb arilar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb arilar.
# arilàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɾiˈɫa.ɾəm/, occidental /a.ɾiˈɫa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

arilàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de arilar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arilar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ri·là·rem (4)
* Anagrama: arraïlem
# arilàs
## Català
### Verb

arilàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arilar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb arilar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ri·làs (3)
* Anagrames: asilar, salari
# arilàsseu
## Català
### Verb

arilàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arilar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ri·làs·seu (4)
* Anagrama: lassaríeu
# arilo
## Català
### Verb

arilo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de arilar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ri·lo (3)
* Anagrama: oliar
# arilà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɾiˈɫa/, occidental /a.ɾiˈɫa/
   * Rimes: -a

### Verb

arilà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de arilar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ri·là (3)
* Anagrama: aliar
# arilis
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈɾi.ɫis/, occidental /aˈɾi.ɫis/
   * Rimes: -ilis

### Verb

arilis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb arilar.
# arilàssem
## Català
### Verb

arilàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arilar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ri·làs·sem (4)
* Anagrames: alarmessi, lassaríem
# arruïnava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ru.iˈna.βə/, balear /ə.ru.iˈna.və/ Occidental: /a.ru.iˈna.βa/, /a.ru.iˈna.va/
   * Rimes: -ava

### Verb

arruïnava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de arruïnar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de arruïnar.

#### Sinònims

* arruïnavi, arruïnaia, formes col·loquials.
# arruïnassis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ru.iˈna.sis/
   * Rimes: -asis

### Verb

arruïnassis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arruïnar.
    [Tu] arruïnessis, arruïnesses, arruïnasses, arruïnassis o arruïnares.