OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# arranquésseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəŋˈke.səw/, occidental /a.raŋˈke.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

arranquésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrancar.
# arranquéssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəŋˈke.siw/, occidental /a.raŋˈke.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

arranquéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrancar.
# arranàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəˈna.ɾəw/, occidental /a.raˈna.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

arranàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de arranar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arranar.
# aprofiteguéssou
## Català
### Verb

aprofiteguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aprofitar.
# aprofiten
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pɾuˈfi.tən/ balear /ə.pɾoˈfi.tən/, /ə.pɾuˈfi.tən/ Occidental: /a.pɾoˈfi.ten/
   * Rimes: -iten

### Verb

aprofiten
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de aprofitar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb aprofitar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb aprofitar.
# aprofites
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pɾuˈfi.təs/ balear /ə.pɾoˈfi.təs/, /ə.pɾuˈfi.təs/ Occidental: /a.pɾoˈfi.tes/
   * Rimes: -ites

### Verb

aprofites
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de aprofitar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb aprofitar.
# aprofitessa
## Català
### Verb

aprofitessa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb aprofitar.
# aprofitessi
## Català
### Verb

aprofitessi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb aprofitar.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb aprofitar.
# aprofitessen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pɾu.fiˈte.sən/ balear /ə.pɾo.fiˈte.sən/, /ə.pɾu.fiˈte.sən/ Occidental: /a.pɾo.fiˈte.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

aprofitessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aprofitar.
# aprofitesses
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pɾu.fiˈte.səs/ balear /ə.pɾo.fiˈte.səs/, /ə.pɾu.fiˈte.səs/ Occidental: /a.pɾo.fiˈte.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

aprofitesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aprofitar.
# aprofitessin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pɾu.fiˈte.sin/ balear /ə.pɾo.fiˈte.sin/, /ə.pɾu.fiˈte.sin/ Occidental: /a.pɾo.fiˈte.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

aprofitessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aprofitar.
# aprofitessis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pɾu.fiˈte.sis/ balear /ə.pɾo.fiˈte.sis/, /ə.pɾu.fiˈte.sis/ Occidental: /a.pɾo.fiˈte.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

aprofitessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aprofitar.
# aprovar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pɾuˈβa/ balear /ə.pɾoˈva/, /ə.pɾuˈva/ Occidental: nord-occidental /a.pɾoˈβa/ valencià /a.pɾoˈvaɾ/, /a.pɾoˈβa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: aprovà
   * Etimologia: Del llatí approbare, segle XIII, format pel prefix ad- ‎(«en direcció a») i el verb probare ‎(«assajar, examinar, comprovar»).

### Verb

aprovar trans.
* Mostrar aprovació, considerar acceptable o bo.
* Rebre la qualificació d'aprovat en un examen, un curs, etc.
* autoritzar

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: aprovo, aprova, aprovem Vocal rizotònica: /ɔ/

#### Sinònims

* acceptar, jutjar bo
* aclamar, aplaudir (figurat), elogiar, encomiar, felicitar, lloar, ovacionar, victorejar
* assegurar, certificar, confirmar, garantir, ratificar
* sancionar

#### Derivats

* aprovació

#### Traduccions

* Anglès: approve $^{(en)}$
* Castellà: aprobar $^{(es)}$
* Francès: approuver $^{(fr)}$
* Italià: approvare $^{(it)}$
* Llengua de signes catalana: CONFORME $^{(csc)}$
* Anglès: pass $^{(en)}$, get a pass $^{(en)}$
* Castellà: aprobar $^{(es)}$
* Francès: réussir $^{(fr)}$, être reçu $^{(fr)}$
* Italià: superare $^{(it)}$
* Llengua de signes catalana

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pro·var (3)
* Anagrames: provara, provarà, vaporar

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* aprovar. Diccionari d'educació. Informació cedida per TERMCAT.
* Vegeu el Diccionari de sinònims de Softcatalà-OpenThesaurus: aprovar
# aprovació
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pɾu.βə.siˈo/ balear /ə.pɾo.və.siˈo/, /ə.pɾu.və.siˈo/ Occidental: nord-occidental /a.pɾo.βa.siˈo/ valencià /a.pɾo.va.siˈo/, /a.pɾo.βa.siˈo/
   * Rimes: -o
   * Etimologia: De aprovar i el sufix -ció

### Nom

aprovació f. ‎(plural aprovacions)
* Acció i efecte d'aprovar.
    L'aprovació del públic. L'aprovació d'una llei. L'aprovació de la seva supervisora.

#### Traduccions

* Anglès: approval $^{(en)}$
* Castellà: aprovación $^{(es)}$ f.
* Francès: approbation $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pro·va·ci·ó (5)
* Anagrama: provocaia

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# aprovada
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pɾuˈβa.ðə/ balear /ə.pɾoˈva.ðə/, /ə.pɾuˈva.ðə/ Occidental: nord-occidental /a.pɾoˈβa.ða/ valencià /a.pɾoˈva.ða/, /a.pɾoˈβa.ða/
   * Rimes: -ada

### Nom

aprovada f. ‎(plural aprovades)
* Forma femenina de aprovat.

### Verb

aprovada
* Participi femení singular del verb aprovar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pro·va·da (4)
* Anagrama: vaporada
# aprovaies
## Català
### Verb

aprovaies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de aprovar.
# aprovaien
## Català
### Verb

aprovaien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de aprovar.
# aprovación
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \a.pɾo.βaˈθjon\, meridional \a.pɾo.βaˈθjoŋ\
       Americà: alt /a.pɾo.b(a)ˈsjon/, baix \a.pɾo.βaˈsjoŋ\, austral \a.pɾo.βaˈsjon\
   * Rimes: -on

### Nom

aprovación f. ‎(plural aprovaciones)
* aprovació

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pro·va·ción (4)
# aprovaia
## Català
### Verb

aprovaia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de aprovar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de aprovar.
# aprovades
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pɾuˈβa.ðəs/ balear /ə.pɾoˈva.ðəs/, /ə.pɾuˈva.ðəs/ Occidental: nord-occidental /a.pɾoˈβa.ðes/ valencià /a.pɾoˈva.ðes/, /a.pɾoˈβa.ðes/
   * Rimes: -ades

### Nom

aprovades f. pl.
* Forma plural de aprovada.

### Verb

aprovades
* Participi femení plural del verb aprovar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pro·va·des (4)
* Anagrames: desparavo, vaporades
# apanyàssem
## Català
### Verb

apanyàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb apanyar.
# apanyàsseu
## Català
### Verb

apanyàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb apanyar.
# apanyàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pəˈɲa.ɾəw/, occidental /a.paˈɲa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

apanyàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de apanyar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb apanyar.
# apanyàssiu
## Català
### Verb

apanyàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb apanyar.
# apanyàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pəˈɲa.βəw/, balear /ə.pəˈɲa.vəw/ Occidental: nord-occidental /a.paˈɲa.βew/ valencià /a.paˈɲa.vew/, /a.paˈɲa.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

apanyàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de apanyar.
# apanyàs
## Català
### Verb

apanyàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb apanyar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb apanyar.
# apanyàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pəˈɲa.ɾəm/, occidental /a.paˈɲa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

apanyàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de apanyar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb apanyar.

### Miscel·lània

* Anagrames: empanyara, empanyarà
# apanyàssim
## Català
### Verb

apanyàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb apanyar.
# archcittern
## Anglès
### Nom

archcittern
* arxicistre

#### Sinònims

* bass cittern
* bijuga cittern

### Vegeu també

* archcittern. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 29 maig 2015].
# archbishop
## Anglès

   * Etimologia: Del grec αρχεπίσκοπος

### Nom

archbishop ‎(plural archbishops)
* Arquebisbe (prelat eclesiàstic principal d'una província o regne).
# archaic
## Anglès

   * Pronúncia: /ɑɹˈkejɪk/

### Adjectiu

archaic ‎(comparatiu more archaic, superlatiu most archaic)
* arcaic

### Vegeu també

* Diccionari Anglès-Català de Codi Obert (DACCO)
# archaeozoology
## Anglès
### Nom

archaeozoology ‎(incomptable)
* (arqueologia) arqueozoologia

#### Sinònims

* zooarchaeology

### Vegeu també

* archaeozoology. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juny 2014].
# arched
## Anglès

   * Pronúncia: àudio (EUA)

### Verb

arched
* passat i participi de arch
# archeologic
## Anglès
### Adjectiu

archeologic ‎(no comparable)
* arqueològic

#### Sinònims

* archaeologic
* archaeological
* archeological

### Vegeu també

* archeologic. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juny 2014].
# archduchess
## Anglès
### Nom

archduchess ‎(plural archduchesss)
* arxiduquessa
# archbishops
## Anglès
### Nom

archbishops
* forma plural de archbishop
# archduchesss
## Anglès
### Nom

archduchesss
* forma plural de archduchess
# archaïcum
## Neerlandès

   * Pronúncia: /ɑrˈxaikʏm/
   * Etimologia: Adaptació de l'anglès Archaean, basat en el grec ἀρχή ‎(arkhḗ, «origen, començament»). De la reforma ortogràfica del 2006 ençà archaïcum és la forma normativa llevat de l'àmbit especialitzat, en el qual encara s'admet la variant Archaïcum amb majúscula inicial.

### Nom

archaïcum n. ‎(sense plural)
* (geologia) Arqueà

#### Variants

* Archaïcum
* archeïcum

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia en neerlandès.
# arrambavo
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəmˈba.βu/, nord-occidental /a.ramˈba.βo/

### Verb

arrambavo
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de arrambar.
    Forma col·loquial per [vosaltres/vós] arrambàveu.
# arrambeguem
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.ram.beˈɣem/
   * Rimes: -em

### Verb

arrambeguem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb arrambar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [que nosaltres] arrambem.
# arrambava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rəmˈba.βə/, balear /ə.rəmˈba.və/ Occidental: /a.ramˈba.βa/, /a.ramˈba.va/
   * Rimes: -ava

### Verb

arrambava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de arrambar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de arrambar.

#### Sinònims

* arrambavi, arrambaia, formes col·loquials.
# arrambaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rəmˈba.βəs/, balear /ə.rəmˈba.vəs/ Occidental: nord-occidental /a.ramˈba.βes/, valencià /a.ramˈba.ves/
   * Rimes: -aves

### Verb

arrambaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de arrambar.

#### Sinònims

* arrambaies, forma col·loquial.
# arrambavi
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəmˈba.βi/

### Verb

arrambavi
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de arrambar.
    Forma septentrional per [jo] arrambava.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ram·ba·vi (4)
* Anagrama: bramariva
# arrambeguessen
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.ram.beˈɣe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

arrambeguessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrambar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [ells/elles/vostès] arrambessin, arrambessen, arrambassin, arrambassen o arrambaren.
# arrambeguesses
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.ram.beˈɣe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

arrambeguesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrambar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [tu] arrambessis, arrambesses, arrambassis, arrambasses o arrambares.
# arrambaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rəmˈba.βən/, balear /ə.rəmˈba.vən/ Occidental: nord-occidental /a.ramˈba.βen/, valencià /a.ramˈba.ven/
   * Rimes: -aven

### Verb

arrambaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de arrambar.

#### Sinònims

* arrambaien, forma col·loquial.
# arrambe
## Català

   * Pronúncia: occidental /aˈram.be/

### Verb

arrambe
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de arrambar.
    Forma valenciana: [jo] arrambo, arrambe, arramb o arrambi.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb arrambar.
    [Que jo] arrambi o arrambe.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb arrambar.
    [Que ell/ella/vostè] arrambi o arrambe.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb arrambar.
    Arrambi o arrambe [ell/ella/vostè].

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ram·be (3)
* Anagrames: aberram, bramaré
# arrambeguessa
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.ram.beˈɣe.sa/
   * Rimes: -esa

### Verb

arrambeguessa
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrambar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [jo] arrambés, arrambàs o arrambara.
# arrenglerar-se
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəŋ.gləˈɾar.sə/, occidental /a.reŋ.gleˈɾaɾ.se/
   * Rimes: -aɾse

### Verb

arrenglerar-se
* Forma pronominal de arrenglerar.

### Miscel·lània

* Anagrama: arrenglerares
# arrenglerara
## Català
### Verb

arrenglerara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrenglerar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrenglerar.
# arrenglerar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.rəŋ.ɡɫəˈɾa/ Occidental: nord-occidental /a.reŋ.ɡɫeˈɾa/ valencià /a.reŋ.ɡɫeˈɾaɾ/, /a.reŋ.ɡɫeˈɾa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: arrenglerà
   * Etimologia: Del prefix a- i renglera, segle XIX.

### Verb

arrenglerar trans., pron. ‎(pronominal arrenglerar-se)
* Posar les coses una al costat de l'altre en renglera.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: arrenglero, arrenglera, arrenglerem Vocal rizotònica: /e/

#### Sinònims

* arrengar, arrenglar

#### Traduccions

* Anglès: line up $^{(en)}$
* Castellà: alinear $^{(es)}$
* Esperanto: vicigi $^{(eo)}$
* Francès: aligner $^{(fr)}$, ranger $^{(fr)}$
* Occità: adobar $^{(oc)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ren·gle·rar (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# arrengler
## Català
### Verb

arrengler
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de arrenglerar.
# arrengleraran
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəŋ.ɡɫə.ɾəˈɾan/, occidental /a.reŋ.ɡɫe.ɾaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

arrengleraran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de arrenglerar.
# arilaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɾiˈɫa.βəs/, balear /ə.ɾiˈɫa.vəs/ Occidental: nord-occidental /a.ɾiˈɫa.βes/ valencià /a.ɾiˈɫa.ves/, /a.ɾiˈɫa.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

arilaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de arilar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ri·la·ves (4)
* Anagrames: avilares, salivera
# arilassen
## Català
### Verb

arilassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arilar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ri·las·sen (4)
* Anagrames: lassarien, salinar-se
# arilat
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɾiˈɫat/, occidental /a.ɾiˈɫat/
   * Rimes: -at

### Verb

arilat
* Participi masculí singular del verb arilar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ri·lat (3)
* Anagrama: latria
# arilau
## Català
### Verb

arilau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de arilar.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb arilar.
# arilaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɾiˈɫa.βən/, balear /ə.ɾiˈɫa.vən/ Occidental: nord-occidental /a.ɾiˈɫa.βen/ valencià /a.ɾiˈɫa.ven/, /a.ɾiˈɫa.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

arilaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de arilar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ri·la·ven (4)
* Anagrama: avilaren
# arilassin
## Català
### Verb

arilassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arilar.
# arilassis
## Català
### Verb

arilassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arilar.
# arilava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɾiˈɫa.βə/, balear /ə.ɾiˈɫa.və/ Occidental: nord-occidental /a.ɾiˈɫa.βa/ valencià /a.ɾiˈɫa.va/, /a.ɾiˈɫa.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

arilava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de arilar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de arilar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ri·la·va (4)
* Anagrames: avilara, avilarà
# arilasses
## Català
### Verb

arilasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arilar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ri·las·ses (4)
* Anagrama: lassaries
# apitris
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈpi.tɾis/, occidental /aˈpi.tɾis/

### Verb

apitris
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb apitrar.
# apitreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.piˈtɾɛw/ balear /ə.piˈtɾəw/, /ə.piˈtɾɛw/ Occidental: /a.piˈtɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

apitreu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de apitrar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb apitrar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb apitrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pi·treu (3)
* Heterograma de 7 lletres (aeiprtu)
* Anagrames: partíeu, patireu, patíreu, peritau
# apitrin
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈpi.tɾin/, occidental /aˈpi.tɾin/

### Verb

apitrin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb apitrar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb apitrar.
# apitressin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.piˈtɾe.sin/, occidental /a.piˈtɾe.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

apitressin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb apitrar.

### Miscel·lània

* Anagrama: peritassin
# apitrà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.piˈtɾa/, occidental /a.piˈtɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

apitrà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de apitrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pi·trà (3)
* Anagrames: aparti, apartí, apriat, atipar, atrapi, atrapí, pairat, partia, patira, patirà, pàtria, pirata, tapiar
# apitresses
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.piˈtɾe.səs/, occidental /a.piˈtɾe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

apitresses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb apitrar.

### Miscel·lània

* Anagrama: peritasses
# apitressis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.piˈtɾe.sis/, occidental /a.piˈtɾe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

apitressis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb apitrar.

### Miscel·lània

* Anagrama: peritassis
# apitri
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈpi.tɾi/, occidental /aˈpi.tɾi/

### Verb

apitri
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de apitrar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb apitrar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb apitrar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb apitrar.
# arrengléssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəŋˈɡɫe.siw/, occidental /a.reŋˈɡɫe.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

arrengléssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrenglar.
# arrenguen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈrɛŋ.ɡən/, occidental /aˈreŋ.ɡen/

### Verb

arrenguen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de arrengar.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb arrengar.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb arrengar.
# arrengléssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəŋˈɡɫe.sim/, occidental /a.reŋˈɡɫe.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

arrengléssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrenglar.
# arrenglésseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəŋˈɡɫe.səw/, occidental /a.reŋˈɡɫe.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

arrenglésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrenglar.
# arguiate
## Italià
### Verb

arguiate
* segona persona plural (voi) del present de subjuntiu de arguire
# arguii
## Italià
### Verb

arguii
* primera persona singular (io) del passat de arguire
# arguimmo
## Italià
### Verb

arguimmo
* primera persona plural (noi) del passat de arguire
# arguiranno
## Italià
### Verb

arguiranno
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del futur de arguire
# arguire
## Italià

   * Pronúncia: /ar.ɡuˈiː.re/
   * Etimologia: Del llatí arguere.

### Verb

arguire
* argüir

#### Conjugació
### Miscel·lània

* Síl·labes: argu·ire (2)
# arguiamo
## Italià
### Verb

arguiamo
* primera persona plural (noi) del present d'indicatiu de arguire
* primera persona plural (noi) del present de subjuntiu de arguire
* primera persona plural (noi) de l'imperatiu de arguire
# arguirai
## Italià
### Verb

arguirai
* segona persona singular (tu) del futur de arguire
# arguirebbero
## Italià
### Verb

arguirebbero
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del condicional de arguire
# arguirebbe
## Italià
### Verb

arguirebbe
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del condicional de arguire
# arguirei
## Italià
### Verb

arguirei
* primera persona singular (io) del condicional de arguire
# arrestéssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəsˈte.sim/, occidental /a.resˈte.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

arrestéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrestar.
# arrestéssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəsˈte.siw/, occidental /a.resˈte.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

arrestéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrestar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·res·tés·siu (4)
* Anagrama: restauressi
# arrestí
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəsˈti/, occidental /a.resˈti/
   * Rimes: -i

### Verb

arrestí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de arrestar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·res·tí (3)
* Anagrames: aterris, aterrís, estirar, estriar, retiràs, tirar-se, tirares, traires, trairés, traïres, triar-se, triares
# arretarantz
## Basc
### Nom

arretarantz
* al·latiu direccional definit plural de arra
# arretako
## Basc
### Nom

arretako
* genitiu locatiu definit plural de arra