OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# addicionarien
## Català

   * Pronúncia: oriental /əd.di.si.u.nəˈɾi.ən/, occidental /ad.di.si.o.naˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

addicionarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de addicionar.
# admetos
## Català
### Verb

admetos
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb admetre.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·me·tos (3)
* Heterograma de 7 lletres (ademost)
* Anagrama: tomades
# admetre
## Català

   * Pronúncia: oriental /ədˈmɛ.tɾə/, occidental /adˈme.tɾe/
   * Rimes: -ɛtɾe
   * Etimologia: Del llatí admittere.

### Verb

admetre trans.
* Rebre, donar entrada o audiència.
* Acceptar.
* Permetre o sofrir.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: admeto, admet, admetem

#### Derivats

* readmetre

#### Sinònims

* acollir
* contractar
* incloure, integrar
* admitir, en alguerès

#### Traduccions

* Alemany: einlassen $^{(de)}$, zulassen $^{(de)}$
* Anglès: admit $^{(en)}$
* Castellà: admitir $^{(es)}$
* Eslovac: priznať $^{(sk)}$
* Esperanto: akcepti $^{(eo)}$
* Francès: admettre $^{(fr)}$
* Friülà: ameti $^{(fur)}$
* Gallec: admitir $^{(gl)}$
* Grec: παραδέχομαι $^{(el)}$ ‎(paradékhome)
* Hongarès: bebocsát $^{(hu)}$
* Italià: ammettere $^{(it)}$
* Japonès: 認める $^{(ja)}$
* Llatí: admittere $^{(la)}$
* Occità: admetre $^{(oc)}$, adméter $^{(oc)}$
* Polonès: wpuścić $^{(pl)}$
* Portuguès: admitir $^{(pt)}$
* Rus: допуска́ть $^{(ru)}$ ‎(dopuskat)
* Suec: släppa in $^{(sv)}$
* Ucraïnès: дозволя́ти $^{(uk)}$ ‎(dozvoliati)
* Xinès: 住進 $^{(zh)}$ ‎(住进, zhùjìn)
* Anglès: allow $^{(en)}$
* Castellà: admitir $^{(es)}$
* Francès: permettre $^{(fr)}$
* Italià: soffrire $^{(it)}$
* Llatí: pati $^{(la)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·me·tre (3)
* Anagrames: demetrà, detraem, readmet

### Vegeu també

* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom I.
* Labernia y Esteller, Pere. Diccionari de la Llengua Catalana ab la correspondencia castellana y llatina., Tom I, Barcelona, 1864.
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Vegeu el Diccionari de sinònims de Softcatalà-OpenThesaurus: admetre

## Occità

   * Pronúncia: /adˈme.tɾe/

### Verb

admetre
* admetre

#### Sinònims

* adméter, en aranès.
# admetiven
## Català
### Verb

admetiven
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de admetre.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·me·ti·ven (4)
* Anagrama: meditaven
# admeto
## Català

   * Pronúncia: oriental /ədˈmɛ.tu/, occidental /adˈme.to/
   * Rimes: -ɛto
   * Parònim: admet-ho

### Verb

admeto
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de admetre.
    [Jo] admeto, admet o admeti.
# admetis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ədˈmɛ.tis/, occidental /adˈme.tis/
   * Rimes: -ɛtis

### Verb

admetis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb admetre.
    [Que tu] admetis o admetes; [tu] no admetis o admetes.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·me·tis (3)
* Heterograma de 7 lletres (adeimst)
* Anagrames: admites, mediats, meditàs
# admetiva
## Català
### Verb

admetiva
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de admetre.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de admetre.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·me·ti·va (4)
* Anagrama: meditava
# admetives
## Català
### Verb

admetives
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de admetre.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·me·ti·ves (4)
* Anagrama: meditaves
# admetin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ədˈmɛ.tin/, occidental /adˈme.tin/
   * Rimes: -ɛtin

### Verb

admetin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb admetre.
    [Que ells/elles/vostès] admetin o admeten.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb admetre.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·me·tin (3)
* Heterograma de 7 lletres (adeimnt)
* Anagrames: admiten, mediant, mentida
# admetran
## Català

   * Pronúncia: oriental /əd.məˈtɾan/, occidental /ad.meˈtɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

admetran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de admetre.
# acidificaràs
## Català

   * Pronúncia: oriental //ə.si.ðiˈfi.kəˈɾəs/, occidental /a.si.ði.fi.kaˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

acidificaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de acidificar.
# acidificarono
## Italià
### Verb

acidificarono
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del passat de acidificare
# acidificasse
## Italià
### Verb

acidificasse
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperfet de subjuntiu de acidificare
# acidificarsi
## Italià

   * Pronúncia: /a.t͡ʃi.di.fiˈkar.si/

### Verb

acidificarsi intr., pron.
* forma pronominal de acidificare

#### Conjugació
### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ci·di·fi·càr·si (6)
# acidificarà
## Català

   * Pronúncia: oriental //ə.si.ðiˈfi.kəˈɾə/, occidental /a.si.ði.fi.kaˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

acidificarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de acidificar.
# acidificaré
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.si.ði.fi.kəˈɾe/, occidental /a.si.ði.fi.kaˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

acidificaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de acidificar.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \a.θi.ði.fi.kaˈɾe\
       Americà: alt /a.si.di.fi.k(a)ˈɾe/, baix \a.si.ði.fi.kaˈɾe\
   * Rimes: -e

### Verb

acidificaré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb acidificar
# acidificaríeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.si.ði.fi.kəˈɾi.əw/ Occidental: nord-occidental /a.si.ði.fi.kaˈɾi.ɛw/, valencià /a.si.ði.fi.kaˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

acidificaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de acidificar.
# acidificaríveu
## Català

   * Pronúncia: alguerès /a.si.ði.fi.kaˈɾi.vu/

### Verb

acidificaríveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de acidificar.
    Forma algueresa per [vosaltres/vós] acidificaríeu.
# addolciti
## Italià
### Verb

addolciti
* participi passat masculí plural de addolcire
# addolcitisi
## Italià
### Verb

addolcitisi
* participi passat masculí plural de addolcirsi
# addolcito
## Italià
### Verb

addolcito m. ‎(femení addolcita, plural masculí addolciti, plural femení addolcite)
* participi passat masculí singular de addolcire
# addolcivamo
## Italià
### Verb

addolcivamo
* primera persona plural (noi) de l'imperfet d'indicatiu de addolcire
# addolciva
## Italià
### Verb

addolciva
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperfet d'indicatiu de addolcire
# addolcivano
## Italià
### Verb

addolcivano
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperfet d'indicatiu de addolcire
# addolcitosi
## Italià
### Verb

addolcitosi m. ‎(femení addolcitasi, plural masculí addolcitisi, plural femení addolcitesi)
* participi passat masculí singular de addolcirsi
# addolcivi
## Italià
### Verb

addolcivi
* segona persona singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de addolcire
# addolcivate
## Italià
### Verb

addolcivate
* segona persona plural (voi) de l'imperfet d'indicatiu de addolcire
# addolcivo
## Italià
### Verb

addolcivo
* primera persona singular (io) de l'imperfet d'indicatiu de addolcire
# acontényer
## Català
### Verb

acontényer intr.
* (valencià) Forma alternativa de acontènyer.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·con·té·nyer (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DNV
# acontenyiment
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kun.tə.ɲiˈmen/ balear /ə.kon.tə.ɲiˈment/, /ə.kun.tə.ɲiˈmen/ Occidental: nord-occidental /a.kon.te.ɲiˈmen/ valencià /a.kon.te.ɲiˈment/, /a.kon.te.ɲiˈmen/
   * Rimes: -ent

### Nom

acontenyiment m. ‎(plural acontenyiments)
* (valencià) esdeveniment

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·con·te·nyi·ment (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DNV, DCVB
# acontènyer
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kunˈtɛ.ɲə/ balear /ə.konˈtə.ɲə/, /ə.kunˈtɛ.ɲə/ Occidental: nord-occidental /a.konˈte.ɲe/ valencià /a.konˈte.ɲeɾ/, /a.konˈte.ɲe/
   * Rimes: -ɛɲe(ɾ)
   * Etimologia: Del llatí contingere.

### Verb

acontènyer intr.
* (valencià, eivissenc) esdevenir

#### Variants

* acontényer (valencià)

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·con·tè·nyer (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DNV, DCVB
# acomiadeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ku.mi.əˈðɛw/, occidental /a.ko.mi.aˈðew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

acomiadeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de acomiadar.
    [Vosaltres/vós] acomiadeu o acomiadau.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb acomiadar.
    [Que vosaltres/vós] acomiadeu.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb acomiadar.
    Acomiadeu o acomiadau [vosaltres/vós].
# acomiadin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ku.miˈa.ðin/, occidental /a.ko.miˈa.ðin/
   * Rimes: -adin

### Verb

acomiadin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb acomiadar.
    [Que ells/elles/vostès] acomiadin o acomiaden.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb acomiadar.
    Acomiadin o acomiaden [ells/elles/vostès].

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·mi·a·din (5)
* Anagrames: aminoàcid, dimanació
# acomiadessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ku.mi.əˈðe.sis/, occidental /a.ko.mi.aˈðe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

acomiadessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acomiadar.
    [Tu] acomiadessis, acomiadesses, acomiadasses, acomiadassis o acomiadares.
# acomiado
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ku.miˈa.ðu/, occidental /a.ko.miˈa.ðo/
   * Rimes: -ado

### Verb

acomiado
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acomiadar.
    [Jo] acomiado, acomiade, acomiad o acomiadi.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb acomiadar.
    [Que jo] acomiado, forma d'alguns parlars nord-occidentals per [que jo] acomiadi o acomiade.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb acomiadar.
    [Que ell/ella/vostè] acomiado, forma d'alguns parlars nord-occidentals per [que ell/ella/vostè] acomiadi o acomiade.
# acomiados
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.ko.miˈa.ðos/

### Verb

acomiados
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb acomiadar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [que tu] acomiadis o acomiades.
# acomiadi
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ku.miˈa.ði/, occidental /a.ko.miˈa.ði/
   * Rimes: -adi

### Verb

acomiadi
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acomiadar.
    Forma septentrional: [jo] acomiado, acomiade, acomiad o acomiadi.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb acomiadar.
    [Que jo] acomiadi o acomiade.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb acomiadar.
    [Que ell/ella/vostè] acomiadi o acomiade.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb acomiadar.
    Acomiadi o acomiade [ell/ella/vostè].
# acomiadis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ku.miˈa.ðis/, occidental /a.ko.miˈa.ðis/
   * Rimes: -adis
   * Homòfon: acomiadi's

### Verb

acomiadis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb acomiadar.
    [Que tu] acomiadis o acomiades; [tu] no acomiadis o acomiades.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·mi·a·dis (5)
* Anagrama: docimàsia
# acomiadà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ku.mi.əˈða/, occidental /a.ko.mi.aˈða/
   * Rimes: -a
   * Homòfon: acomiadar

### Verb

acomiadà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de acomiadar.
    [Ell/ella/vostè] acomiadà o va acomiadar.
# acomiadàieu
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.ko.mi.aˈða.jew/

### Verb

acomiadàieu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de acomiadar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [vosaltres/vós] acomiadàveu.
# adduïssis
## Català
### Verb

adduïssis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb adduir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·du·ïs·sis (4)
* Anagrama: dissuadís
# adduïsses
## Català
### Verb

adduïsses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb adduir.
# adduïsquen
## Català
### Verb

adduïsquen
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb adduir.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb adduir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·du·ïs·quen (4)
* Anagrama: adduesquin
# adduïsques
## Català
### Verb

adduïsques
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb adduir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·du·ïs·ques (4)
* Anagrama: adduesquis
# adduïssi
## Català
### Verb

adduïssi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb adduir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·du·ïs·si (4)
* Anagrama: dissuadí
# adduïssin
## Català
### Verb

adduïssin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb adduir.
# adduïsca
## Català
### Verb

adduïsca
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb adduir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb adduir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb adduir.
# adduïssen
## Català
### Verb

adduïssen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb adduir.
# acordonaries
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kur.du.nəˈɾi.əs/, occidental /a.koɾ.ðo.naˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

acordonaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de acordonar.

#### Sinònims

* acordonarives, forma algueresa.
# acordonariven
## Català

   * Pronúncia: alguerès /a.kuɾ.du.naˈɾi.van/
   * Homòfon: acordonarívem

### Verb

acordonariven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de acordonar.
    [Ellos/elles] acordonariven, forma algueresa per [ells/elles] acordonarien.
# acordonarà
## Català

   * Pronúncia: oriental //ə.kurˈdu.nəˈɾə/, occidental /a.koɾ.ðo.naˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

acordonarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de acordonar.
# acordonaràs
## Català

   * Pronúncia: oriental //ə.kurˈdu.nəˈɾəs/, occidental /a.koɾ.ðo.naˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

acordonaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de acordonar.
# acordonariva
## Català

   * Pronúncia: alguerès /a.kuɾ.du.naˈɾi.va/

### Verb

acordonariva
* Primera persona del singular (jo) del condicional de acordonar.
    Forma algueresa per [jo] acordonaria.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de acordonar.
    Forma algueresa per [ell/ella/vostè] acordonaria.
# acordonaríeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.kur.du.nəˈɾi.əw/ Occidental: nord-occidental /a.kor.ðo.naˈɾi.ɛw/, valencià /a.koɾ.ðo.naˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

acordonaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de acordonar.

#### Sinònims

* acordonaríveu, forma algueresa.
# acordonarives
## Català

   * Pronúncia: alguerès /a.kuɾ.du.naˈɾi.vas/

### Verb

acordonarives
* Segona persona del singular (tu) del condicional de acordonar.
    Forma algueresa per [tu] acordonaries.
# acordonaré
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kur.du.nəˈɾe/, occidental /a.koɾ.ðo.naˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

acordonaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de acordonar.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \a.koɾ.ðo.naˈɾe\
       Americà: alt \a.k(o)ɾ.ðo.naˈɾe\, baix \a.koɾ.ðo.naˈɾe\
   * Rimes: -e

### Verb

acordonaré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb acordonar
# adunessen
## Català
### Verb

adunessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb adunar.
# adunessi
## Català
### Verb

adunessi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb adunar.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb adunar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·du·nes·si (4)
* Anagrames: dinàsseu, nedàssiu
# adunessin
## Català
### Verb

adunessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb adunar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·du·nes·sin (4)
* Anagrama: inundessa
# adunessis
## Català
### Verb

adunessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb adunar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·du·nes·sis (4)
* Anagrama: danséssiu
# adunes
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈðu.nəs/, occidental /aˈðu.nes/
   * Rimes: -unes

### Verb

adunes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de adunar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb adunar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·du·nes (3)
* Heterograma de 6 lletres (adensu)
* Anagrames: danseu, duanes, nuades
# adunesses
## Català
### Verb

adunesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb adunar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·du·nes·ses (4)
* Anagrames: dansésseu, sudaneses
# adunem
## Català
### Verb

adunem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de adunar.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb adunar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb adunar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·du·nem (3)
* Heterograma de 6 lletres (ademnu)
* Anagrama: menuda $^{(revers)}$
# adune
## Català
### Verb

adune
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de adunar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb adunar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb adunar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb adunar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·du·ne (3)
* Anagrames: nadeu, nedau
# adunen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈðu.nən/, occidental /aˈðu.nen/
   * Rimes: -unen

### Verb

adunen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de adunar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb adunar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb adunar.
# aduneu
## Català
### Verb

aduneu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de adunar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb adunar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb adunar.
# adobarien
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ðu.βəˈɾi.ən/, occidental /a.ðo.βaˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

adobarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de adobar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·do·ba·ri·en (5)
* Anagrama: abordaien
# adobarives
## Català

   * Pronúncia: alguerès /a.ðu.baˈɾi.vas/

### Verb

adobarives
* Segona persona del singular (tu) del condicional de adobar.
    Forma algueresa per [tu] adobaries.
# adobaries
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ðu.βəˈɾi.əs/, occidental /a.ðo.βaˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

adobaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de adobar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·do·ba·ri·es (5)
* Anagrames: abordaies, adobaires, esboirada
# adobariva
## Català

   * Pronúncia: alguerès /a.ðu.baˈɾi.va/

### Verb

adobariva
* Primera persona del singular (jo) del condicional de adobar.
    Forma algueresa per [jo] adobaria.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de adobar.
    Forma algueresa per [ell/ella/vostè] adobaria.
# adobares
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ðuˈβa.ɾəs/, occidental /a.ðoˈβa.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

adobares
* Segona persona del singular (tu) del passat simple de adobar.
    [Tu] adobares o vas/vares adobar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb adobar.
    Forma valenciana: [tu] adobessis, adobesses, adobasses, adobassis o adobares.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·do·ba·res (4)
* Anagrames: adobar-se, besadora, sabedora
# adobariven
## Català

   * Pronúncia: alguerès /a.ðu.baˈɾi.van/

### Verb

adobariven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de adobar.
    Forma algueresa per [ells/elles/vostès] adobarien.
# adobaren
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ðuˈβa.ɾən/, occidental /a.ðoˈβa.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

adobaren
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de adobar.
    [Ells/elles/vostès] adobaren o van/varen adobar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb adobar.
    Forma valenciana: [ells/elles/vostès] adobessin, adobessen, adobassen, adobassin o adobaren.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·do·ba·ren (4)
* Anagrames: abaderno, abandero
# adobareu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ðu.βəˈɾɛw/, occidental /a.ðo.βaˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

adobareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de adobar.
# adobaria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ðu.βəˈɾi.ə/ Occidental: nord-occidental /a.ðo.βaˈɾi.ɛ/, /a.ðo.βaˈɾi.e/ valencià /a.ðo.βaˈɾi.a/
   * Rimes: -ia
   * Homòfon: adoberia

### Verb

adobaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de adobar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de adobar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·do·ba·ri·a (5)
* Anagrama: abordaia
# acreditàs
## Català
### Verb

acreditàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acreditar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acreditar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cre·di·tàs (4)
* Anagrama: trisecada
# acreditàsseu
## Català
### Verb

acreditàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acreditar.
# acreditàssiu
## Català
### Verb

acreditàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acreditar.
# acredité
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \a.kɾe.ðiˈte\
       Americà: alt /a.k(ɾe).diˈte/, baix \a.kɾe.ðiˈte\
   * Rimes: -e

### Verb

acredité
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb acreditar
# acreditàssem
## Català
### Verb

acreditàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acreditar.
# acreditàssim
## Català
### Verb

acreditàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acreditar.
# acreditàveu
## Català
### Verb

acreditàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de acreditar.
# acreditàreu
## Català
### Verb

acreditàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de acreditar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acreditar.
# aerófona
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /a.eˈɾo.fo.na/
       Americà: alt /a.eˈɾo.f(o).na/, baix /a.eˈɾo.fo.na/
   * Rimes: -ofona

### Nom

aerófona f. ‎(plural aerófonas)
* forma femenina de aerófono
# aerófono
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /a.eˈɾo.fo.no/
       Americà: alt /a.eˈɾo.f(o).no/, baix /a.eˈɾo.fo.no/
   * Rimes: -ofono

### Nom

aerófono m. ‎(femení aerófona, plural masculí aerófonos, plural femení aerófonas)
* aeròfon

### Nom

aerófono m. ‎(plural aerófonos)
* instrument aeròfon

#### Sinònims

* instrumento aerófono
* instrumento de viento

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·e·ró·fo·no (5)

### Vegeu també

* aerófono. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 29 maig 2015].