OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# equilibrarien
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ki.ɫi.βɾəˈɾi.ən/, occidental /e.ki.ɫi.bɾaˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

equilibrarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de equilibrar.

#### Variants

* equilibrariven

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·qui·li·bra·ri·en (6)
# equilibrariva
## Català
### Verb

equilibrariva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de equilibrar.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de equilibrar.

#### Variants

* [1] equilibraria
* [2] equilibraria

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·qui·li·bra·ri·va (6)
# equilibrarives
## Català
### Verb

equilibrarives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de equilibrar.

#### Variants

* equilibraries

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·qui·li·bra·ri·ves (6)
# equilibrariven
## Català
### Verb

equilibrariven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de equilibrar.

#### Variants

* equilibrarien

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·qui·li·bra·ri·ven (6)
# equilibrarà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ki.ɫi.βɾəˈɾa/, occidental /e.ki.ɫi.bɾaˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

equilibrarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de equilibrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·qui·li·bra·rà (5)
# equilibraré
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ki.ɫi.βɾəˈɾe/, occidental /e.ki.ɫi.bɾaˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

equilibraré
* Primera persona del singular (jo) del futur de equilibrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·qui·li·bra·ré (5)
# esmentaran
## Català
### Verb

esmentaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de esmentar.
# esmentaren
## Català
### Verb

esmentaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de esmentar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb esmentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·men·ta·ren (4)
* Anagrames: ensementar, entràmenes, serenament
# esmentar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əz.mənˈta/ Occidental: nord-occidental /ez.menˈta/ valencià /ez.menˈtaɾ/, /ez.menˈta/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: esmentà
   * Etimologia: De esment, segle XV.

### Verb

esmentar trans.
* Fer esment de, referència a, recordar, anomenar un tema o una persona en un discurs, un text.
    «Dins qualsevol visió de conjunt de l'acció dels musulmans a la Península Ibèrica, així que hom hi parla dels actuals Països Catalans, els indrets que hi són esmentats al més sovint són Lleida, Tortosa, València.» (Antoni Maria Badia i Margarit, La formació de la llengua catalana, 1981)

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: esmento, esmenta, esmentem Vocal rizotònica: /e/

#### Sinònims

* anomenar, citar, consignar, evocar, mencionar, mentovar (alguerès), tocar

#### Relacionats

* citar

#### Traduccions

* Anglès: mention $^{(en)}$
* Castellà: mencionar $^{(es)}$, mentar $^{(es)}$
* Francès: mentionner $^{(fr)}$
* Italià: menzionare $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·men·tar (3)
* Anagrames: estrenam, maternes, remenats, tensarem, tensàrem, termenàs

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# esmentares
## Català
### Verb

esmentares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de esmentar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb esmentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·men·ta·res (4)
* Anagrama: enartéssem
# esmentareu
## Català
### Verb

esmentareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de esmentar.
# esmentara
## Català
### Verb

esmentara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb esmentar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb esmentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·men·ta·ra (4)
* Anagrama: atermenàs
# esmentaria
## Català
### Verb

esmentaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de esmentar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de esmentar.
# esmentam
## Català
### Verb

esmentam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de esmentar.
# esganyareu
## Català
### Verb

esganyareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de esganyar-se.
# esganyaria
## Català
### Verb

esganyaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de esganyar-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de esganyar-se.
# esganyara
## Català
### Verb

esganyara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb esganyar-se.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb esganyar-se.
# esganyar
## Català
### Verb

esganyar
# espernetegar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əs.pər.nə.təˈɣa/ Occidental: nord-occidental /es.per.ne.teˈɣa/ valencià /es.peɾ.ne.teˈɣaɾ/, /es.peɾ.ne.teˈɣa/ Informal: nord-occidental /as.per.ne.teˈɣa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: espernetegà
   * Etimologia: Variant emfàtica de espernegar, segle XX.

### Verb

espernetegar intr.
* Forma alternativa de espeternegar.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: espernetego, espernetega, esperneteguem Vocal rizotònica: /ɛ/, /ə/, /e/

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·per·ne·te·gar (5)
* Anagrama: espeternegar

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# espernegà
## Català
### Verb

espernegà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de espernegar.
# espernetega
## Català
### Verb

espernetega
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de espernetegar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb espernetegar.
# espernegàrem
## Català
### Verb

espernegàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de espernegar.
# espernegàveu
## Català
### Verb

espernegàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de espernegar.
# espernegàreu
## Català
### Verb

espernegàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de espernegar.
# espelleixes
## Català
### Verb

espelleixes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de espellir.
# espelleixis
## Català
### Verb

espelleixis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb espellir.
# espelleringar-se
## Català
### Verb

espelleringar-se
* Forma pronominal de espelleringar.
# espelleixo
## Català
### Verb

espelleixo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de espellir.
# espelleixen
## Català
### Verb

espelleixen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de espellir.
# espelleixi
## Català
### Verb

espelleixi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de espellir.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb espellir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb espellir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb espellir.
# espelleixin
## Català
### Verb

espelleixin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb espellir.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb espellir.
# escanviara
## Català
### Verb

escanviara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb escanviar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb escanviar.

#### Variants

* [1] escanviés, escanviàs
* [2] escanviés, escanviàs

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·can·vi·a·ra (5)
* Anagrama: acensariva
# escanviarem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kəm.bi.əˈɾɛm/ balear /əs.kəɱ.vi.əˈɾəm/, /əs.kəɱ.vi.əˈɾɛm/ Occidental: nord-occidental /es.kam.bi.aˈɾem/ valencià /es.kaɱ.vi.aˈɾem/, /es.kam.bi.aˈɾem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

escanviarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de escanviar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·can·vi·a·rem (5)
* Anagrames: acensarívem, escamariven
# escanviades
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kəm.biˈa.ðəs/, balear /əs.kəɱ.viˈa.ðəs/ Occidental: nord-occidental /es.kam.biˈa.ðes/ valencià /es.kaɱ.viˈa.ðes/, /es.kam.biˈa.ðes/
   * Rimes: -ades

### Verb

escanviades
* Participi femení plural del verb escanviar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·can·vi·a·des (5)
* Anagrama: acivadessen
# escanviaren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kəm.biˈa.ɾən/, balear /əs.kəɱ.viˈa.ɾən/ Occidental: nord-occidental /es.kam.biˈa.ɾen/ valencià /es.kaɱ.viˈa.ɾen/, /es.kam.biˈa.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

escanviaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de escanviar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb escanviar.

#### Variants

* [2] escanviessin, escanviessen, escanviassin, escanviassen

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·can·vi·a·ren (5)
* Anagrama: acensariven
# escanviam
## Català
### Verb

escanviam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de escanviar.

#### Variants

* escanviem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·can·vi·am (4)
* Anagrama: caminaves
# escanviaran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kəm.bi.əˈɾan/, balear /əs.kəɱ.vi.əˈɾan/ Occidental: nord-occidental /es.kam.bi.aˈɾan/ valencià /es.kaɱ.vi.aˈɾan/, /es.kam.bi.aˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

escanviaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de escanviar.
# escanviares
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kəm.biˈa.ɾəs/, balear /əs.kəɱ.viˈa.ɾəs/ Occidental: nord-occidental /es.kam.biˈa.ɾes/ valencià /es.kaɱ.viˈa.ɾes/, /es.kam.biˈa.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

escanviares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de escanviar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb escanviar.

#### Variants

* [2] escanviessis, escanviesses, escanviassis, escanviasses

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·can·vi·a·res (5)
* Anagrames: acensarives, assecariven
# espaventéssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.pə.βənˈte.sim/, balear /əs.pə.vənˈte.sim/ Occidental: nord-occidental /es.pa.βenˈte.sim/ valencià /es.pa.venˈte.sim/, /es.pa.βenˈte.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

espaventéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb espaventar.

#### Variants

* espaventéssem, espaventàssim, espaventàssem, espaventàrem

### Miscel·lània

* Anagrama: pavimentesses
# espavilat
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.pə.βiˈɫat/, balear /əs.pə.viˈɫat/ Occidental: nord-occidental /es.pa.βiˈɫat/ valencià /es.pa.viˈɫat/, /es.pa.βiˈɫat/ Informal: occidental /as.pa.βiˈɫat/
   * Rimes: -at
   * Etimologia: De espavilar, segle XVII.

### Adjectiu

espavilat m. ‎(femení espavilada, plural masculí espavilats, plural femení espavilades)
* deixondit

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pa·vi·lat (4)
* Anagrama: atiplaves

#### Traduccions

* Alemany: gewitzt $^{(de)}$, findig $^{(de)}$

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, DCVB
# español
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /es.paˈɲol/, meridional /eh.paˈɲol/
       Americà: alt /es.p(a)ˈɲol/, baix /eh.paˈɲol/
   * Rimes: -ol
   * Etimologia: De l'occità espaignol, del llatí medieval Hispaniolus, diminutiu de Hispānus.

### Adjectiu

español m. ‎(femení española, plural masculí españoles, plural femení españolas)
* espanyol

### Nom

español m. ‎(plural españoles, femení española)
* espanyol
* (masculí singular) castellà (llengua)

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pa·ñol (3)
* Heterograma de 7 lletres (aelnops)
* Anagrames: pañoles, péñolas

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre español
# espaventí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.pə.βənˈti/, balear /əs.pə.vənˈti/ Occidental: nord-occidental /es.pa.βenˈti/ valencià /es.pa.venˈti/, /es.pa.βenˈti/
   * Rimes: -i

### Verb

espaventí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de espaventar.
# espaventéssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.pə.βənˈte.siw/, balear /əs.pə.vənˈte.siw/ Occidental: nord-occidental /es.pa.βenˈte.siw/ valencià /es.pa.venˈte.siw/, /es.pa.βenˈte.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

espaventéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb espaventar.

#### Variants

* espaventésseu, espaventàssiu, espaventàsseu, espaventàreu
# espavilar-se
## Català
### Verb

espavilar-se
* Forma pronominal de espavilar.
# espiàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.piˈa.ɾəm/, occidental /es.piˈa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

espiàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de espiar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb espiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pi·à·rem (4)
* Anagrames: parèmies, pesaríem, sapiérem
# espiàieu
## Català
### Verb

espiàieu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de espiar.
# escatisses
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kəˈti.səs/, occidental /es.kaˈti.ses/
   * Rimes: -ises

### Verb

escatisses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb escatir.

#### Variants

* escatissis, escatires

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ca·tis·ses (4)

## Català antic
### Verb

escatisses
* segona persona singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu de escatir

#### Variants

* escatires
# escatissin
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kəˈti.sin/, occidental /es.kaˈti.sin/
   * Rimes: -isin

### Verb

escatissin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb escatir.

#### Variants

* escatissen, escatiren

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ca·tis·sin (4)
* Anagrames: incitasses, insistesca
# escatissis
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kəˈti.sis/, occidental /es.kaˈti.sis/
   * Rimes: -isis

### Verb

escatissis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb escatir.

#### Variants

* escatisses, escatires

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ca·tis·sis (4)
# escatits
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kəˈtits/, occidental /es.kaˈtits/
   * Rimes: -its

### Verb

escatits
* Participi masculí plural del verb escatir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ca·tits (3)
* Anagrama: estàtics

## Català antic
### Verb

escatits
* segona persona plural (vós, vosaltres) del present d'indicatiu de escatir
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperatiu de escatir

#### Variants

* [1] escatiu
* [2] escatiu
# escatist
## Català antic
### Verb

escatist
* segona persona singular (tu) del passat de escatir
* segona persona plural (vós, vosaltres) del passat de escatir

#### Variants

* [1] escatires
* [2] escatíreu
# escatit
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kəˈtit/, occidental /es.kaˈtit/
   * Rimes: -it

### Verb

escatit
* Participi masculí singular del verb escatir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ca·tit (3)
* Anagrama: estàtic

## Català antic
### Verb

escatit
* participi masculí singular de escatir
# escatix
## Català
### Verb

escatix
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de escatir.
* (occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb escatir.

#### Variants

* [1] escateix
* [2] escateix

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ca·tix (3)
* Heterograma de 7 lletres (aceistx)
# escatisques
## Català
### Verb

escatisques
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb escatir.

#### Variants

* escateixis, escatesquis

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ca·tis·ques (4)
* Anagrama: escatesquis
# escatiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kəˈtiw/, occidental /es.kaˈtiw/
   * Rimes: -iw

### Verb

escatiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de escatir.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb escatir.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb escatir.

#### Variants

* [2] escatigueu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ca·tiu (3)
* Heterograma de 7 lletres (aceistu)
* Anagrames: acuites, acuités

## Català antic
### Verb

escatiu
* segona persona plural (vós, vosaltres) del present d'indicatiu de escatir
* segona persona plural (vós, vosaltres) del present de subjuntiu de escatir
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperatiu de escatir

#### Variants

* [1] escatits
* [2] escatats, escatau
* [3] escatits
# esper
## Català
### Verb

esper
* (balear, alguerès) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de esperar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·per (2)
* Anagrames: peres, Perés, prees, preés
# espenyírem
## Català
### Verb

espenyírem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de espenyir.
# espenyíveu
## Català
### Verb

espenyíveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de espenyir.

#### Variants

* espenyíeu
# espera
## Català

   * Pronúncia: oriental /əsˈpe.ɾə/, occidental /esˈpe.ɾa/
   * Rimes: -eɾa
   * Etimologia: De esperar.

### Nom

espera f. ‎(plural esperes)
* Acció d'esperar.

#### Traduccions

* Castellà: espera $^{(es)}$ f.

### Verb

espera
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de esperar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb esperar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pe·ra (3)
* Anagrames: paeres, peresa, pesaré, separe

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /esˈpe.ɾa/, meridional /ehˈpe.ɾa/
       Americà: alt /esˈpe.ɾa/, baix /ehˈpe.ɾa/
   * Rimes: -eɾa
   * Etimologia: Deverbal de esperar.

### Nom

espera f. ‎(plural esperas)
* espera

### Verb

espera
* tercera persona del singular (él, ella, usted) del present d’indicatiu del verb esperar
* segona persona del singular (tú) de l'imperatiu del verb esperar

#### Variants

* [2]: (voseo) esperá

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pe·ra (3)
* Anagrames: aperes, aperés, aprese, apresé, parees, pareés, párese, peerás, pesare, pesaré, pesera, presea, rápese, raspee, raspeé, repase, repasé, repesa, repesá, resepa, separe, separé, serpea, serpeá

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre espera}
# espenyíeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.pəˈɲi.əw/, occidental /es.peˈɲi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

espenyíeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de espènyer.
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de espenyir.
# espenyíreu
## Català
### Verb

espenyíreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de espenyir.
# espenyíssiu
## Català
### Verb

espenyíssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb espenyir.
# espenyíssim
## Català
### Verb

espenyíssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb espenyir.

### Miscel·lània

* Anagrama: empinyessis
# esquirlas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /esˈkiɾ.las/, meridional /ehˈkiɾ.lah/
       Americà: alt /esˈkiɾ.l(a)s/, baix /ehˈkiɾ.lah/, austral /ehˈkiɾ.las/
   * Rimes: -iɾlas

### Nom

esquirlas f. pl.
* forma plural de esquirla
# esquirla
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /esˈkiɾ.la/, meridional /ehˈkiɾ.la/
       Americà: alt /esˈkiɾ.la/, baix /ehˈkiɾ.la/
   * Rimes: -iɾla

### Nom

esquirla f. ‎(plural esquirlas)
* (arqueologia) resquill

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·quir·la (3)
* Heterograma de 8 lletres (aeilqrsu)

### Vegeu també

* esquirla. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juny 2014].
# esquirola
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /es.kiˈɾo.la/, meridional /eh.kiˈɾo.la/
       Americà: alt /es.k(i)ˈɾo.la/, baix /eh.kiˈɾo.la/
   * Rimes: -ola

### Nom

esquirola f. ‎(plural esquirolas)
* forma femenina de esquirol
# esquirolas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /es.kiˈɾo.las/, meridional /eh.kiˈɾo.lah/
       Americà: alt /es.kiˈɾo.l(a)s/, baix /eh.kiˈɾo.lah/, austral /eh.kiˈɾo.las/
   * Rimes: -olas

### Nom

esquirolas f. pl.
* forma plural de esquirola
# esquiroles
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /es.kiˈɾo.les/, meridional /eh.kiˈɾo.leh/
       Americà: alt /es.kiˈɾo.l(e)s/, baix /eh.kiˈɾo.leh/, austral /eh.kiˈɾo.les/
   * Rimes: -oles

### Nom

esquiroles m. f. pl.
* forma plural de esquirol
# esquirria
## Català
### Verb

esquirria
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de esquirriar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb esquirriar.
# estormeiàveu
## Català
### Verb

estormeiàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de estormeiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·tor·me·ià·veu (5)
# estormeiàreu
## Català
### Verb

estormeiàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de estormeiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·tor·me·ià·reu (5)
# estormeiàsseu
## Català
### Verb

estormeiàsseu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb estormeiar.

#### Variants

* estormeiéssiu, estormeiàssiu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·tor·me·iàs·seu (5)
# estormeià
## Català
### Verb

estormeià
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de estormeiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·tor·me·ià (4)
* Anagrames: atemories, esmorteïa
# estormeiàssim
## Català
### Verb

estormeiàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb estormeiar.

#### Variants

* estormeiéssim, estormeiàssem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·tor·me·iàs·sim (5)
# estormeiàvem
## Català
### Verb

estormeiàvem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de estormeiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·tor·me·ià·vem (5)
# estormeiàssem
## Català
### Verb

estormeiàssem
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb estormeiar.

#### Variants

* estormeiéssim, estormeiàssim

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·tor·me·iàs·sem (5)
# estormeiàssiu
## Català
### Verb

estormeiàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb estormeiar.

#### Variants

* estormeiéssiu, estormeiàsseu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·tor·me·iàs·siu (5)
# estormeiàrem
## Català
### Verb

estormeiàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de estormeiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·tor·me·ià·rem (5)
# estormeiàs
## Català
### Verb

estormeiàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb estormeiar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb estormeiar.

#### Variants

* [1] estormeiés
* [2] estormeiés

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·tor·me·iàs (4)
# estranyaies
## Català
### Verb

estranyaies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de estranyar.

#### Variants

* estranyaves

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·tra·nya·ies (4)