OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# escolassen
## Català
### Verb

escolassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb escolar.

#### Variants

* escolessin, escolessen, escolassin, escolaren

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·co·las·sen (4)
* Anagrama: solacessen
# escombreguéssom
## Català
### Verb

escombreguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb escombrar.
# escombreguessa
## Català
### Verb

escombreguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb escombrar.
# escombren
## Català

   * Pronúncia: oriental /əsˈkom.bɾən/, occidental /esˈkom.bɾen/

### Verb

escombren
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de escombrar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb escombrar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb escombrar.
# escombreguessen
## Català
### Verb

escombreguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb escombrar.
# escombreguéssou
## Català
### Verb

escombreguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb escombrar.
# escombres
## Català

   * Pronúncia: oriental /əsˈkom.bɾəs/, occidental /esˈkom.bɾes/
   * Rimes: -ombɾes

### Nom

escombres f. pl.
* Forma plural de escombra.

### Verb

escombres
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de escombrar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb escombrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·com·bres (3)
* Anagrama: cobréssem
# escombreguesses
## Català
### Verb

escombreguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb escombrar.
# escombregués
## Català
### Verb

escombregués
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb escombrar.
# escombregueu
## Català
### Verb

escombregueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb escombrar.
# espolsarem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.puɫ.səˈɾɛm/ balear /əs.poɫ.səˈɾəm/, /əs.puɫ.səˈɾɛm/ Occidental: /es.poɫ.saˈɾem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

espolsarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de espolsar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pol·sa·rem (4)
* Anagrames: empolsar-se, esplomares
# espolsareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.puɫ.səˈɾɛw/ balear /əs.poɫ.səˈɾəw/, /əs.puɫ.səˈɾɛw/ Occidental: /es.poɫ.saˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

espolsareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de espolsar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pol·sa·reu (4)
# espolsarien
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.puɫ.səˈɾi.ən/ balear /əs.poɫ.səˈɾi.ən/, /əs.puɫ.səˈɾi.ən/ Occidental: /es.poɫ.saˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

espolsarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de espolsar.

#### Variants

* espolsariven

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pol·sa·ri·en (5)
# espolsariven
## Català
### Verb

espolsariven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de espolsar.

#### Variants

* espolsarien

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pol·sa·ri·ven (5)
# espolsaran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.puɫ.səˈɾan/ balear /əs.poɫ.səˈɾan/, /əs.puɫ.səˈɾan/ Occidental: /es.poɫ.saˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

espolsaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de espolsar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pol·sa·ran (4)
# espolsares
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.puɫˈsa.ɾəs/ balear /əs.poɫˈsa.ɾəs/, /əs.puɫˈsa.ɾəs/ Occidental: /es.poɫˈsa.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

espolsares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de espolsar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb espolsar.

#### Variants

* [2] espolseguesses, espolsessis, espolsesses, espolsassis, espolsasses

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pol·sa·res (4)
* Anagrama: espolsar-se
# espolsariva
## Català
### Verb

espolsariva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de espolsar.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de espolsar.

#### Variants

* [1] espolsaria
* [2] espolsaria

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pol·sa·ri·va (5)
# espolsaria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.puɫ.səˈɾi.ə/ balear /əs.poɫ.səˈɾi.ə/, /əs.puɫ.səˈɾi.ə/ Occidental: /es.poɫ.saˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

espolsaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de espolsar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de espolsar.

#### Variants

* [1] espolsariva
* [2] espolsariva

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pol·sa·ri·a (5)
# espolsaries
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.puɫ.səˈɾi.əs/ balear /əs.poɫ.səˈɾi.əs/, /əs.puɫ.səˈɾi.əs/ Occidental: /es.poɫ.saˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

espolsaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de espolsar.

#### Variants

* espolsarives

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pol·sa·ri·es (5)
# espolsaren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.puɫˈsa.ɾən/ balear /əs.poɫˈsa.ɾən/, /əs.puɫˈsa.ɾən/ Occidental: /es.poɫˈsa.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

espolsaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de espolsar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb espolsar.

#### Variants

* [2] espolseguessen, espolsessin, espolsessen, espolsassin, espolsassen

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pol·sa·ren (4)
# esemplare
## Italià

   * Pronúncia: /e.zemˈplaː.re/

### Nom

esemplare m. ‎(plural esemplari)
* exemplar

### Adjectiu

esemplare inv. ‎(plural esemplari)
* exemplar

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·sem·plà·re (4)
# esemplari
## Italià

   * Pronúncia: /e.zemˈplaː.ri/

### Nom

esemplari m. pl.
* forma plural de esemplare

### Adjectiu

esemplari inv. pl.
* forma plural de esemplare
# esemplarmente
## Italià

   * Pronúncia: /e.semˌplarˈmen.te/
   * Etimologia: De esemplare i el sufix -mente.

### Adverbi

esemplarmente
* exemplarment

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·sem·plar·mén·te (5)
# esercita
## Italià
### Verb

esercita
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del present d'indicatiu de esercitare
* segona persona singular (tu) de l'imperatiu de esercitare
# esercitandosi
## Italià
### Verb

esercitandosi
* gerundi de esercitarsi
# esercitano
## Italià
### Verb

esercitano
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del present d'indicatiu de esercitare
# esencialmente
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /e.senˌθjalˈmen.te/, meridional \e.seŋˌθjalˈmen.te\
       Americà: alt /e.senˌsjalˈmen.t(e)/, baix \e.seŋˌsjalˈmen.te\, austral /e.senˌsjalˈmen.te/
   * Rimes: -ente
   * Etimologia: De esencial i el sufix -mente.

### Adverbi

esencialmente
* essencialment

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·sen·cial·men·te (5)
# esercitando
## Italià
### Verb

esercitando
* gerundi de esercitare
# esercitai
## Italià
### Verb

esercitai
* primera persona singular (io) del passat de esercitare
# esercitammo
## Italià
### Verb

esercitammo
* primera persona plural (noi) del passat de esercitare
# esmenugava
## Català
### Verb

esmenugava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de esmenugar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de esmenugar.
# esmenugaven
## Català
### Verb

esmenugaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de esmenugar.
# esmenugassen
## Català
### Verb

esmenugassen
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb esmenugar.
# esmenugasses
## Català
### Verb

esmenugasses
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb esmenugar.
# esmenugaríeu
## Català
### Verb

esmenugaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de esmenugar.
# esgot
## Català
### Verb

esgot
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de esgotar.

#### Variants

* esgoto, esgote, esgoti

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·got (2)
* Anagrames: gesto, gotes
# esgotam
## Català
### Verb

esgotam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de esgotar.

#### Variants

* esgotem

### Miscel·lània

* Anagrames: agostem, mastego
# esgota
## Català

   * Pronúncia: oriental /əzˈɡo.tə/, occidental /ezˈɣo.ta/
   * Rimes: -ota

### Verb

esgota
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de esgotar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb esgotar.

### Miscel·lània

* Anagrama: agoste
# esgotaien
## Català
### Verb

esgotaien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de esgotar.

#### Variants

* esgotaven
# esgotaies
## Català
### Verb

esgotaies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de esgotar.

#### Variants

* esgotaves
# esgotaia
## Català
### Verb

esgotaia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de esgotar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de esgotar.

#### Variants

* [1] esgotavi, esgotava
* [2] esgotava
# esneren
## Basc
### Nom

esneren
* genitiu indefinit de esne
# esnerentzat
## Basc
### Nom

esnerentzat
* benefactiu indefinit de esne
# esneri
## Basc
### Nom

esneri
* datiu indefinit de esne
# esnetan
## Basc
### Nom

esnetan
* inessiu indefinit de esne
# esnetarantz
## Basc
### Nom

esnetarantz
* al·latiu direccional indefinit de esne
# esnerengatik
## Basc
### Nom

esnerengatik
* causal indefinit de esne
# esnetako
## Basc
### Nom

esnetako
* genitiu locatiu indefinit de esne
# esnetara
## Basc
### Nom

esnetara
* al·latiu indefinit de esne
# esnerik
## Basc
### Nom

esnerik
* partitiu indefinit de esne
# esnetaraino
## Basc
### Nom

esnetaraino
* terminatiu indefinit de esne
# esgremiries
## Català antic
### Verb

esgremiries
* segona persona singular (tu) del condicional de esgremir
# esgremiríets
## Català antic
### Verb

esgremiríets
* segona persona plural (vós, vosaltres) del condicional de esgremir

#### Variants

* esgremiríeu
# esgremiríeu
## Català antic
### Verb

esgremiríeu
* segona persona plural (vós, vosaltres) del condicional de esgremir

#### Variants

* esgremiríets
# esgremissen
## Català antic
### Verb

esgremissen
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) de l'imperfet de subjuntiu de esgremir

#### Variants

* esgremiren
# esgremirien
## Català antic
### Verb

esgremirien
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) del condicional de esgremir
# esgremiràs
## Català antic
### Verb

esgremiràs
* segona persona singular (tu) del futur de esgremir
# esgremiríem
## Català antic
### Verb

esgremiríem
* primera persona plural (nós, nosaltres) del condicional de esgremir
# esgremiré
## Català antic
### Verb

esgremiré
* primera persona singular (io, yo, jo) del futur de esgremir
# esgremirà
## Català antic
### Verb

esgremirà
* tercera persona singular (él, eyl, ell) del futur de esgremir
# esgremisses
## Català antic
### Verb

esgremisses
* segona persona singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu de esgremir

#### Variants

* esgremires
# esmenin
## Català

   * Pronúncia: oriental /əzˈmɛ.nin/, occidental /ezˈme.nin/
   * Rimes: -ɛnin

### Verb

esmenin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb esmenar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb esmenar.

#### Variants

* [1] esmenen
* [2] esmenen

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·me·nin (3)
# esment
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əzˈmen/ balear /əzˈment/, /əzˈmen/ Occidental: nord-occidental /ezˈmen/ valencià /ezˈment/, /ezˈmen/ Informal: nord-occidental /azˈmen/, valencià /azˈment/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: Derivat de ment.

### Nom

esment m. ‎(plural esments)
* Comunicació d'una notícia.
    No tenia esment que havia dimitit el president.
* Paraula que es diu per fer venir ala memòria un tema o una persona.
    Perquè m'entengueu faré esment del que va passar dissabte.
* Atenció en fer una cosa.
    Vaig fer el sopar sense posar-hi esment, tenia el cap a un altre lloc.

#### Traduccions

* Anglès: reference $^{(en)}$, mention $^{(en)}$
* Castellà: mención $^{(es)}$
* Francès: référence $^{(fr)}$
* Italià: riferimento $^{(it)}$
* Anglès: care $^{(en)}$
* Castellà: cuidado $^{(es)}$
* Francès: attention $^{(fr)}$
* Italià: attenzione $^{(it)}$

### Verb

esment
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de esmentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ment (2)
* Anagrames: entems, mentes, sement, tensem

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# esmenta
## Català

   * Pronúncia: oriental /əzˈmen.tə/, occidental /ezˈmen.ta/
   * Rimes: -enta

### Verb

esmenta
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de esmentar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb esmentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·men·ta (3)
* Anagrama: manetes
# esmentades
## Català
### Verb

esmentades
* Participi femení plural del verb esmentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·men·ta·des (4)
* Anagrames: admetessen, atendéssem
# esmentaies
## Català
### Verb

esmentaies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de esmentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·men·ta·ies (4)
* Anagrama: anestesiem
# esmentaien
## Català
### Verb

esmentaien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de esmentar.
# esmenis
## Català

   * Pronúncia: oriental /əzˈmɛ.nis/, occidental /ezˈme.nis/
   * Rimes: -ɛnis

### Verb

esmenis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb esmenar.

#### Variants

* esmenes

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·me·nis (3)
* Anagrames: menessi, niéssem
# esmentaia
## Català
### Verb

esmentaia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de esmentar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de esmentar.
# espolsàssiu
## Català
### Verb

espolsàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb espolsar.

#### Variants

* espolseguéssou, espolséssiu, espolsésseu, espolsàsseu, espolsàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pol·sàs·siu (4)
# espolsàssem
## Català
### Verb

espolsàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb espolsar.

#### Variants

* espolseguéssom, espolséssim, espolséssem, espolsàssim, espolsàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pol·sàs·sem (4)
# espolséssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.puɫˈse.səm/ balear /əs.poɫˈse.səm/, /əs.puɫˈse.səm/ Occidental: /es.poɫˈse.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

espolséssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb espolsar.

#### Variants

* espolseguéssom, espolséssim, espolsàssim, espolsàssem, espolsàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pol·sés·sem (4)
* Anagrama: esplomesses
# espolsàssim
## Català
### Verb

espolsàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb espolsar.

#### Variants

* espolseguéssom, espolséssim, espolséssem, espolsàssem, espolsàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pol·sàs·sim (4)
# espolsàvem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.puɫˈsa.βəm/ balear /əs.poɫˈsa.vəm/, /əs.puɫˈsa.vəm/ Occidental: nord-occidental /es.poɫˈsa.βem/ valencià /es.poɫˈsa.vem/, /es.poɫˈsa.βem/
   * Rimes: -avem

### Verb

espolsàvem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de espolsar.

#### Variants

* espolsàvom, espolsàiem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pol·sà·vem (4)
* Anagrama: esplomaves
# espolsàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.puɫˈsa.βəw/ balear /əs.poɫˈsa.vəw/, /əs.puɫˈsa.vəw/ Occidental: nord-occidental /es.poɫˈsa.βew/ valencià /es.poɫˈsa.vew/, /es.poɫˈsa.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

espolsàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de espolsar.

#### Variants

* espolsavo, espolsàieu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pol·sà·veu (4)
# espolsàvom
## Català
### Verb

espolsàvom
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de espolsar.

#### Variants

* espolsàiem, espolsàvem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pol·sà·vom (4)
# espolsàsseu
## Català
### Verb

espolsàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb espolsar.

#### Variants

* espolseguéssou, espolséssiu, espolsésseu, espolsàssiu, espolsàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pol·sàs·seu (4)
# espolsés
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.puɫˈses/ balear /əs.poɫˈses/, /əs.puɫˈses/ Occidental: /es.poɫˈses/
   * Rimes: -es

### Verb

espolsés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb espolsar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb espolsar.

#### Variants

* [1] espolsessi, espolsessa, espolseguessa, espolsàs, espolsara
* [2] espolsessi, espolsegués, espolsàs, espolsara

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pol·sés (3)
# espolsésseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.puɫˈse.səw/ balear /əs.poɫˈse.səw/, /əs.puɫˈse.səw/ Occidental: /es.poɫˈse.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

espolsésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb espolsar.

#### Variants

* espolseguéssou, espolséssiu, espolsàssiu, espolsàsseu, espolsàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pol·sés·seu (4)
# esses sonores
## Català
### Nom

esses sonores f. pl.
* Forma plural de essa sonora.
# essere
## Italià

   * Pronúncia: /ˈɛs.se.re/
   * Etimologia: Del llatí esse.

### Verb

essere ‎(pronominal esserci)
* ésser

#### Notes

S’usa com a verb auxiliar per a tots els temps passius, per als temps compostos de les formes reflexives, intransitives pronominals i impersonals, per als temps compostos de la majoria de verbs intransitius i per a alguns verbs transitius que regeixen amb l’auxiliar essere.

### Nom

essere m. ‎(plural esseri)
* ésser

### Miscel·lània

* Síl·labes: ès·se·re (3)
# esses dobles
## Català
### Nom

esses dobles f. pl.
* Forma plural de essa doble.
# esses sordes
## Català
### Nom

esses sordes f. pl.
* Forma plural de essa sorda.
# essi
## Italià

   * Pronúncia: /ˈes.si/
   * Etimologia: Del llatí ipsī ‎(«ells»), nominatiu plural masculí de ipse.

### Pronom

essi
* ells, pronom tònic de tercera persona del plural.
    «Beati i perseguitati per la giustizia, perché di essi è il regno dei cieli.» (Mateu 5, 10; Bíblia)Feliços els perseguits pel fet de ser justos: d'ells és el Regne del cel!

### Notes

En el llenguatge formal es prefereix essi, però informalment predomina loro. Tots dos són pronoms epicens, és a dir, no tenen forma femenina.

### Miscel·lània

* Síl·labes: és·si (2)
# esserci
## Italià

   * Pronúncia: /ˈɛs.ser.t͡ʃi/
   * Etimologia: De essere i ci.

### Verb

esserci
* haver-hi, existir
    C'è una bottiglia d'acqua nel frigo. — Hi ha una ampolla d'aigua a la nevera.
    Ci sono dieci monete sul tavolo. — Damunt la taula hi ha deu monedes.
    C'era una volta un Re che aveva tre figlie. — Hi havia una vegada un rei que tenia tres filles.
* (figurat, col·loquial) ésser-hi, ésser amb algú
    Ci siamo! — Ja hi som!, ja falta poc!
    Ci siamo? — Ja estem tots?, ja ho tenim?
    So che tu c'eri — Sé que hi eres.

#### Sinònims

* starci, esservi

### Conjugació

Habitualment és defectiu usat només en tercera persona; les formes del singular i del plural depenen de si hi ha una o més coses. En sentit figurat es poden usar les altres formes personals.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ès·ser·ci (3)
# esseri
## Italià

   * Pronúncia: /ˈɛs.se.ri/

### Nom

esseri m. pl.
* forma plural de essere

### Miscel·lània

* Síl·labes: ès·se·ri (3)
# essiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈsiw/, occidental /eˈsiw/
   * Rimes: -iw
   * Etimologia: Del neollatí essīvus, de esse ‎(«ser, estar»).

### Nom

essiu m. ‎(plural essius)
* Cas gramatical que expressa un estat temporal.
    olit hyvä lapsenaen finès, vas ser bo de nen (lapsena és l'essiu de lapsi ‎(«nen»))

#### Traduccions

* Anglès: essive $^{(en)}$
* Castellà: esivo $^{(es)}$ m.
* Francès: essif $^{(fr)}$ m.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·siu (2)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, Termcat
# espernetegaria
## Català
### Verb

espernetegaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de espernetegar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de espernetegar.
# espernetegaràs
## Català
### Verb

espernetegaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de espernetegar.

### Miscel·lània

* Anagrama: entrepassegaré
# espernetegares
## Català
### Verb

espernetegares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de espernetegar.
# espernetegarien
## Català
### Verb

espernetegarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de espernetegar.
# espernetegaries
## Català
### Verb

espernetegaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de espernetegar.
# espernetegaran
## Català
### Verb

espernetegaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de espernetegar.
# espernetegareu
## Català
### Verb

espernetegareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de espernetegar.
# espernetegarà
## Català
### Verb

espernetegarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de espernetegar.
# espernetegaren
## Català
### Verb

espernetegaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de espernetegar.
# espessigàsseu
## Català
### Verb

espessigàsseu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb espessigar.

#### Variants

* espessiguéssiu, espessiguésseu, espessigàssiu
# espessigàs
## Català
### Verb

espessigàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb espessigar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb espessigar.

#### Variants

* [1] espessigués
* [2] espessigués

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pes·si·gàs (4)
* Anagrama: passegessi
# espessigàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.pə.siˈɣa.ɾəm/, occidental /es.pe.siˈɣa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

espessigàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de espessigar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pes·si·gà·rem (5)
* Anagrama: esgaripéssem
# espessigàssiu
## Català
### Verb

espessigàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb espessigar.

#### Variants

* espessiguéssiu, espessiguésseu, espessigàsseu
# espessigàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.pə.siˈɣa.βəw/, balear /əs.pə.siˈɣa.vəw/ Occidental: nord-occidental /es.pe.siˈɣa.βew/ valencià /es.pe.siˈɣa.vew/, /es.pe.siˈɣa.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

espessigàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de espessigar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pes·si·gà·veu (5)
* Anagrama: espessigueva