OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# governàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /gu.βərˈna.βəw/ balear /go.vəɾˈna.vəw/, /gu.vəɾˈna.vəw/ Occidental: nord-occidental /go.βerˈna.βɛw/, valencià /go.veɾˈna.vew/
   * Rimes: -avew

### Verb

governàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de governar.
# governàreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /gu.βərˈna.ɾəw/ balear /go.vəɾˈna.ɾəw/, /gu.vəɾˈna.ɾəw/ Occidental: /go.βerˈna.ɾew/, /go.veɾˈna.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

governàreu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de governar.
    [Vosaltres/vós] governàreu o vau/vàreu governar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb governar.
    Forma valenciana: [vosaltres/vós] governéssiu, governésseu, governàsseu, governàssiu o governàreu.
# governàssiu
## Català

   * Pronúncia: balear /go.vəɾˈna.siw/, /gu.vəɾˈna.siw/
   * Rimes: -asiw

### Verb

governàssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb governar.
    [Vosaltres/vós] governéssiu, governésseu, governàsseu, governàssiu o governàreu.
# governàieu
## Català
### Verb

governàieu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de governar.
# governàssim
## Català

   * Pronúncia: balear /go.vəɾˈna.sim/, /gu.vəɾˈna.sim/
   * Rimes: -asim

### Verb

governàssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb governar.
    [Nosaltres] governéssim, governéssem, governàssem, governàssim o governàrem.

### Miscel·lània

* Síl·labes: go·ver·nàs·sim (4)
* Anagrama: ingressàvom
# governàssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ɡu.βərˈna.səm/ balear /ɡo.vəɾˈna.səm/, /ɡu.vərˈna.səm/ Occidental: nord-occidental /ɡo.βerˈna.sem/ valencià /ɡo.veɾˈna.sem/, /ɡo.βeɾˈna.sem/
   * Rimes: -asem

### Verb

governàssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb governar.
    [Nosaltres] governéssim, governéssem, governàssem, governàssim o governàrem.
# governàsseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ɡu.βərˈna.səw/ balear /ɡo.vəɾˈna.səw/, /ɡu.vərˈna.səw/ Occidental: nord-occidental /ɡo.βerˈna.sew/ valencià /ɡo.veɾˈna.sew/, /ɡo.βeɾˈna.sew/
   * Rimes: -asew

### Verb

governàsseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb governar.
    [Vosaltres/vós] governéssiu, governésseu, governàsseu, governàssiu o governàreu.
# governàrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /gu.βərˈna.ɾəm/ balear /go.vəɾˈna.ɾəm/, /gu.vəɾˈna.ɾəm/ Occidental: /go.βerˈna.ɾem/, /go.veɾˈna.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

governàrem
* Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de governar.
    [Nosaltres] governàrem o vam/vàrem governar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb governar.
    Forma valenciana: [nosaltres] governéssim, governéssem, governàssem, governàssim o governàrem.
# governàs
## Català

   * Pronúncia: balear /go.vəɾˈnas/, /gu.vəɾˈnas/
   * Rimes: -as

### Verb

governàs
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb governar.
    [Jo] governés, governàs o governara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb governar.
    [Ell/ella/vostè] governés, governàs o governara.
# hereditar
## Català

   * Pronúncia: alguerès /a.ɾa.diˈta/

### Verb

hereditar trans.
* (alguerès) heretar

#### Conjugació
### Miscel·lània

* Síl·labes: he·re·di·tar (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DAlg
# hereditaren
## Català
### Verb

hereditaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de hereditar.
# hereditaran
## Català
### Verb

hereditaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de hereditar.
# hereditares
## Català
### Verb

hereditares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de hereditar.
# hereditareu
## Català
### Verb

hereditareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de hereditar.
# hereditaria
## Català
### Verb

hereditaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de hereditar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de hereditar.
# granell
## Català

   * Pronúncia: oriental /ɡɾəˈneʎ/, occidental /ɡɾaˈneʎ/
   * Rimes: -eʎ
   * Etimologia: De gra i el sufix -ell.

### Nom

granell m. ‎(plural granells)
* (tarragonès) graner

### Miscel·lània

* Síl·labes: gra·nell (2)
* Anagrama: grallen

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB

## Català antic

   * Etimologia: Diminutiu de gra.

### Nom

granell m. ‎(plural granells o granels)
* grànul
* píndola

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB, Faraudo
# graneo
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ɡɾəˈnɛ.u/ balear /ɡɾəˈnɛ.o/, /ɡɾəˈnɛ.u/ Occidental: /ɡɾaˈnɛ.o/
   * Rimes: -ɛo

### Nom

graneo m. ‎(plural graneos)
* garneu

### Miscel·lània

* Síl·labes: gra·ne·o (3)
* Heterograma de 6 lletres (aegnor)
* Anagrames: Agenor, arengo, onagre, orenga, rònega

### Vegeu també

* graneo. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia.
# granels
## Català antic
### Nom

granels
* forma plural de granell
# graneos
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ɡɾəˈnɛ.us/ balear /ɡɾəˈnɛ.os/, /ɡɾəˈnɛ.us/ Occidental: /ɡɾaˈnɛ.os/

### Nom

graneos m. pl.
* Forma plural de graneo.

### Miscel·lània

* Síl·labes: gra·ne·os (3)
* Heterograma de 7 lletres (aegnors)
* Anagrames: angores, gosaren, negrosa, onagres
# graneres
## Català

   * Pronúncia: oriental /ɡɾəˈne.ɾəs/, occidental /ɡɾaˈne.ɾes/
   * Rimes: -eɾes

### Nom

graneres f. pl.
* Forma plural de granera.

### Miscel·lània

* Síl·labes: gra·ne·res (3)
* Anagrames: angerres, arregnes, arregnés, esgarren, garneres
# granes
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈɡɾa.nəs/, occidental /ˈɡɾa.nes/
   * Rimes: -anes

### Nom

granes f. pl.
* Forma plural de grana.

### Miscel·lània

* Síl·labes: gra·nes (2)
* Heterograma de 6 lletres (aegnrs)
* Anagrames: arengs, engràs, garsen
# gubernare
## Llatí

   * Pronúncia: /ɡʊ.bɛrˈnaː.rɛ/

### Verb

gubernāre
* infinitiu del present actiu de gubernō
# guatémaltèque
## Francès

   * Etimologia: Del castellà guatemalteco ‎(«guatemalenc»)

### Adjectiu

guatémaltèque inv. ‎(plural guatémaltèques)
* (gentilici) guatemalenc

#### Variants

* guatemaltèque

#### Relacionats

* Guatemala
# gubernamental
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \ɡu.βeɾ.na.menˈtal\, meridional \ɡu.βeɾ.na.meŋˈtal\
       Americà: alt /ɡu.beɾ.na.menˈtal/, baix \ɡu.βeɾ.na.meŋˈtal\, austral \ɡu.βeɾ.na.menˈtal\
   * Rimes: -al
   * Etimologia: (pendent)

### Adjectiu

gubernamental inv. ‎(plural gubernamentales)
* governamental

#### Relacionats

* gobierno

### Miscel·lània

* Síl·labes: gu·ber·na·men·tal (5)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre gubernamental
# gubernamentales
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \ɡu.βeɾ.na.menˈta.les\, meridional \ɡu.βeɾ.na.meŋˈta.leh\
       Americà: alt /ɡu.beɾ.na.menˈta.l(e)s/, baix \ɡu.βeɾ.na.meŋˈta.leh\, austral \ɡu.βeɾ.na.menˈta.les\
   * Rimes: -ales

### Adjectiu

gubernamentales inv. pl.
* forma plural de gubernamental

### Miscel·lània

* Síl·labes: gu·ber·na·men·ta·les (6)
# gubernas
## Llatí

   * Pronúncia: /ɡʊˈbɛr.naːs/

### Verb

gubernās
* segona persona singular del present d'indicatiu actiu de gubernō
# guatlles
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ˈɡwaʎ.ʎəs/, balear /ˈɡwaɫ.ɫəs/ Occidental: nord-occidental /ˈɡwaʎ.ʎes/, valencià /ˈɡwaɫ.ɫes/
   * Rimes: -alles

### Nom

guatlles f. pl.
* Forma plural de guatlla.

### Miscel·lània

* Síl·labes: guat·lles (2)
* Anagrama: güellats
# guatllot
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ɡwəʎˈʎɔt/, balear /ɡwəɫˈɫɔt/ Occidental: nord-occidental /ɡwaʎˈʎɔt/, valencià /ɡwaɫˈɫɔt/
   * Rimes: -ɔt
   * Etimologia: De guatlla i el sufix -ot.

### Nom

guatllot m. ‎(plural guatllots)
* Guatlla mascle.

### Miscel·lània

* Síl·labes: guat·llot (2)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# guatémaltèques
## Francès

   * Pronúncia: /ɡwa.te.malˈtɛk/

### Adjectiu

guatémaltèques inv. pl.
* forma plural de guatémaltèque
# haver de
## Català
### Verb

haver de aux.
* (seguit d’infinitiu) Valor d’obligació o necessitat.
    No es trobava bé i el van haver d’ingressar.
* (seguit d’infinitiu) Valor de possibilitat o probabilitat.
    El llibre ha de ser a la prestatgeria.
* (seguit d’infinitiu) Valor de futur o prospecció.
    La setmana vinent s’ha de celebrar la festa i no tenim res preparat.

#### Conjugació

Utilitza les formes de haver com a verb auxiliar. La primera persona de singular del present d'indicatiu és he de o haig de.

#### Sinònims

* (obligació) caldre

#### Traduccions

* Alemany: müssen $^{(de)}$, sollen $^{(de)}$
* Anglès: have to $^{(en)}$
* Castellà: tener que $^{(es)}$
* Francès: devoir $^{(fr)}$
* Occità: aver de $^{(oc)}$
* Anglès: must $^{(en)}$
* Castellà: deber de $^{(es)}$
* Francès: devoir $^{(fr)}$
* Anglès: will $^{(en)}$
* Castellà: ir a $^{(es)}$

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, Optimot
# havessen
## Català
### Verb

havessen
* (col·loquial nord-occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb haver.
# haver-hi
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əˈβɛ.ɾi/ balear /əˈvə.ɾi/, /əˈvɛ.ɾi/ Occidental: nord-occidental /aˈβe.ɾi/ valencià /aˈve.ɾi/, /aˈβe.ɾi/ Informal: mallorquí /ə.vəˈɾi/
   * Rimes: -ɛɾi
   * Etimologia: De haver i el pronom hi sense valor sintàctic.

### Verb

haver-hi impers.
* Existir, donar-se, acomplir-se, esdevenir-se.
    A la muntanya encara hi ha neu.
    Hi havia ben bé dues llaminadures per a cada vailet.

#### Conjugació

Defectiu, només en la tercera persona del singular. En català central i en valencià, sovint també en plural per concordança, en registre informal.
Paradigmes de flexió: he, hi ha, hem

#### Traduccions

* Anglès: there be $^{(en)}$
* Aragonès: haber-bi $^{(an)}$, haber-ie $^{(an)}$
* Castellà: haber $^{(es)}$
* Francès: y avoir $^{(fr)}$
* Italià: esserci $^{(it)}$
* Llengua de signes catalana: HAVER-HI $^{(csc)}$
* Occità: i aver $^{(oc)}$, auer-i $^{(oc)}$ (aranès)

### Miscel·lània

* Síl·labes: ha·ver·hi (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# haver begut oli
## Català

   * Etimologia: Per la tortura utilitzada per la Inquisició introduint oli bullent per la gola.

### Verb

haver begut oli
* No tenir remei.
    «Si la notícia que s’ha donat després els altres la desmenteixen, llavors ja hem begut oli.»Joan Martí i Castell, Josep M. Mestres i Serra, Quin(s) model(s) de llengua escrita per als mitjans de comunicació?, 2004, Institut d'Estudis Catalans, p. 42, ISBN 9788472837379.

#### Traduccions

* Anglès: done for $^{(en)}$

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DSFF
# haveria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.βəˈri.ə/, balear /ə.vəˈri.ə/ Occidental: /a.βeˈri.a/, /a.veˈri.a/
   * Rimes: -ia
   * Homòfons: avaria, averia
   * Etimologia: De haver ‎(nom) i el sufix -ia.

### Nom

haveria f. ‎(plural haveries)
* Bèstia de càrrega, animals que acostumaven a haver a les cases de pagès.

#### Traduccions

* Castellà: acémila $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: ha·ve·ri·a (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# haver de menester
## Català

   * Etimologia: vegeu menester.

### Verb

haver de menester
* Caldre, a algú, quelcom o algú altre; no poder prescindir-ne.
    Hauràs de menester llibres bons per a fer aquest treball a la perfecció.
    He donat la paleta al manobre perquè l'ha de menester.

#### Relacionats

* Altres formes: haver menester (forma tradicional) i tenir menester.
* En lloc de menester, hom pot usar mester, però en un registre col·loquial.

#### Sinònims

* tenir necessitat, caldre, freturar, demanar, exigir

#### Traduccions
### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, DSFF
# haver menester
## Català
### Verb

haver menester
* haver de menester
* fer menester

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB
# guarderai
## Italià
### Verb

guarderai
* segona persona singular (tu) del futur de guardare
# guardavano
## Italià

   * Pronúncia: /ɡwar.daˈvaː.no/

### Verb

guardavano
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperatiu d'indicatiu de guardare

### Miscel·lània

* Síl·labes: guar·da·và·no (4)
* Anagrama: graduavano
# guardavi
## Italià

   * Pronúncia: /ɡwarˈdaː.vi/

### Verb

guardavi
* segona persona singular (tu) de l'imperatiu d'indicatiu de guardare

### Miscel·lània

* Síl·labes: guar·dà·vi (3)
* Anagrama: graduavi
# guarded
## Anglès

   * Pronúncia: àudio (EUA)

### Verb

guarded
* passat i participi de guard
# guarderebbe
## Italià

   * Pronúncia: /ɡwar.deˈrɛb.be/

### Verb

guarderebbe
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del condicional de guardare

### Miscel·lània

* Síl·labes: guar·de·rèb·be (4)
* Anagrama: graduerebbe
# guardavate
## Italià

   * Pronúncia: /ɡwar.daˈvaː.te/

### Verb

guardavate
* segona persona plural (voi) de l'imperatiu d'indicatiu de guardare

### Miscel·lània

* Síl·labes: guar·da·và·te (4)
* Anagrama: graduavate
# guardavo
## Italià

   * Pronúncia: /ɡwarˈdaː.vo/

### Verb

guardavo
* primera persona singular (io) de l'imperfet d'indicatiu de guardare

### Miscel·lània

* Síl·labes: guar·dà·vo (3)
* Anagrama: graduavo
# guarderebbero
## Italià

   * Pronúncia: /ɡwar.de.rebˈbɛː.ro/

### Verb

guarderebbero
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del condicional de guardare

### Miscel·lània

* Síl·labes: guar·de·reb·bè·ro (5)
* Anagrama: graduerebbero
# guardavamo
## Italià

   * Pronúncia: /ɡwar.daˈvaː.mo/

### Verb

guardavamo
* primera persona plural (noi) de l'imperatiu d'indicatiu de guardare

### Miscel·lània

* Síl·labes: guar·da·và·mo (4)
* Anagrama: graduavamo
# guarderanno
## Italià

   * Pronúncia: /ɡwar.deˈran.no/

### Verb

guarderanno
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del futur de guardare

### Miscel·lània

* Síl·labes: guar·de·ràn·no (4)
* Anagrama: gradueranno
# hipotecos
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /i.poˈte.kos/

### Verb

hipotecos
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb hipotecar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [que tu] hipotequis o hipoteques.
# hipotecàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /i.pu.təˈka.ɾəw/, occidental /i.po.teˈka.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

hipotecàreu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de hipotecar.
    [Vosaltres/vós] hipotecàreu o vau/vàreu hipotecar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb hipotecar.
    Forma valenciana: [vosaltres/vós] hipotequéssiu, hipotequésseu, hipotecàsseu, hipotecàssiu o hipotecàreu.
# hipoteco
## Català

   * Pronúncia: central /i.puˈtɛ.ku/, occidental /i.poˈte.ko/
   * Rimes: -ɛko

### Verb

hipoteco
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de hipotecar.
    [Jo] hipoteco, hipoteque, hipotec o hipotequi.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb hipotecar.
    [Que jo] hipoteco, forma d'alguns parlars nord-occidentals per [que jo] hipotequi o hipoteque.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb hipotecar.
    [Que ell/ella/vostè] hipoteco, forma d'alguns parlars nord-occidentals per [que ell/ella/vostè] hipotequi o hipoteque.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /i.poˈte.ko/
       Americà: alt /i.poˈte.k(o)/, baix /i.poˈte.ko/
   * Rimes: -eko

### Verb

hipoteco
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb hipotecar
# hipotecàieu
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /i.po.teˈka.jew/

### Verb

hipotecàieu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de hipotecar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [vosaltres/vós] hipotecàveu.
# hipotecavi
## Català

   * Pronúncia: /i.pu.təˈka.βi/

### Verb

hipotecavi
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de hipotecar.
    Forma septentrional per [jo] hipotecava.
# hipotecavo
## Català

   * Pronúncia: oriental /i.pu.təˈka.βu/, nord-occidental /i.po.teˈka.βo/

### Verb

hipotecavo
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de hipotecar.
    Forma col·loquial per [vosaltres/vós] hipotecàveu.
# hipotecà
## Català

   * Pronúncia: oriental /i.pu.təˈka/, occidental /i.po.teˈka/
   * Rimes: -a
   * Homòfon: hipotecar

### Verb

hipotecà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de hipotecar.
    [Ell/ella/vostè] hipotecà o va hipotecar.
# hipotecàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /i.pu.təˈka.ɾəm/, occidental /i.po.teˈka.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

hipotecàrem
* Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de hipotecar.
    [Nosaltres] hipotecàrem o vam/vàrem hipotecar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb hipotecar.
    Forma valenciana: [nosaltres] hipotequéssim, hipotequéssem, hipotecàssem, hipotecàssim o hipotecàrem.
# guisquis
## Català

   * Pronúncia: /ˈɡis.kis/
   * Rimes: -iskis

### Verb

guisquis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb guiscar.
# guisquessen
## Català
### Verb

guisquessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb guiscar.

### Miscel·lània

* Anagrama: suquegessin
# guisqueu
## Català
### Verb

guisqueu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de guiscar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb guiscar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb guiscar.
# guisqui
## Català

   * Pronúncia: /ˈɡis.ki/
   * Rimes: -iski

### Verb

guisqui
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de guiscar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb guiscar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb guiscar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb guiscar.
# guisquin
## Català

   * Pronúncia: /ˈɡis.kin/
   * Rimes: -iskin

### Verb

guisquin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb guiscar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb guiscar.
# guisqués
## Català
### Verb

guisqués
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb guiscar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb guiscar.

### Miscel·lània

* Anagrama: suquegis
# guisquesses
## Català
### Verb

guisquesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb guiscar.

### Miscel·lània

* Anagrama: suquegessis
# guisquessi
## Català
### Verb

guisquessi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb guiscar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: guis·ques·si (3)
* Anagrama: gisquéssiu
# guisquessin
## Català
### Verb

guisquessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb guiscar.
# guisquessis
## Català
### Verb

guisquessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb guiscar.
# guiaries
## Català

   * Pronúncia: oriental /ɡi.əˈɾi.əs/, occidental /ɡi.aˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

guiaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de guiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: gui·a·ri·es (4)
* Anagrames: seguiria, sigueria
# guiarives
## Català
### Verb

guiarives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de guiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: gui·a·ri·ves (4)
* Anagrames: averigüis, seguiriva
# guiaria
## Català

   * Pronúncia: oriental /ɡi.əˈɾi.ə/, occidental /ɡi.aˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

guiaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de guiar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de guiar.
# guiariva
## Català
### Verb

guiariva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de guiar.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de guiar.
# guiariven
## Català
### Verb

guiariven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de guiar.

### Miscel·lània

* Anagrama: averigüin
# guiarà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ɡi.əˈɾa/, occidental /ɡi.aˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

guiarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de guiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: gui·a·rà (3)
* Anagrames: agraïu, arguïa, argüia, guaria
# guiaràs
## Català

   * Pronúncia: oriental /ɡi.əˈɾas/, occidental /ɡi.aˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

guiaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de guiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: gui·a·ràs (3)
* Anagrames: agrisau, aguisar
# guiaré
## Català

   * Pronúncia: oriental /ɡi.əˈɾe/, occidental /ɡi.aˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

guiaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de guiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: gui·a·ré (3)
* Heterograma de 6 lletres (aegiru)
* Anagrames: agríeu, aigüer, aregui, areguí
# guiarien
## Català

   * Pronúncia: oriental /ɡi.əˈɾi.ən/, occidental /ɡi.aˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

guiarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de guiar.
# guiaríem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ɡi.əˈɾi.əm/, occidental /ɡi.aˈɾi.em/
   * Rimes: -iem

### Verb

guiaríem
* Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de guiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: gui·a·rí·em (4)
* Anagrama: migràieu
# gurdorum
## Llatí

   * Pronúncia: /ɡʊrˈdoː.rʊm/

### Adjectiu

gurdōrum
* genitiu masculí plural de gurdus
* genitiu neutre plural de gurdus
# gurdus
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈɡʊr.dʊs/
   * Etimologia: Del protoidoeuropeu *ghrēu- («friccionar, polimentar»), d'on va prendre la idea subjacent de «[mal] polimentat» i d'«imbècil» a Hispània.

### Adjectiu

gurdus m., gurda f., gurdum n.
* groller, rúsric, bast

#### Declinació

Primera i segona declinació, -us, -a, -um.
| Cas | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural | Plural |
| Cas | Masculí | Femení | Neutre | Masculí | Femení | Neutre |
| Nominatiu | gurdus | gurda | gurdum | gurdī | gurdae | gurda |
| Vocatiu | gurde | gurda | gurdum | gurdī | gurdae | gurda |
| Acusatiu | gurdum | gurdam | gurdum | gurdōs | gurdās | gurda |
| Genitiu | gurdī | gurdae | gurdī | gurdōrum | gurdārum | gurdōrum |
| Datiu | gurdō | gurdae | gurdō | gurdīs | gurdīs | gurdīs |
| Ablatiu | gurdō | gurdā | gurdō | gurdīs | gurdīs | gurdīs |

### Nom

gurdus m. ‎(genitiu gurdī)
* imbècil, babau
    Ex.: Hic est [inquit] ille gurdus, quem ego me abhinc menses duos ex Africa venientem excepisse tibi narravi.—(traducció:«Aquí està aquell imbècil el qual, quan fa dos mesos vaig arribar d'Àfrica, em va venir a veure, com ja us he dit.»)
    Ex.: Et gurdos, quos pro stolidis accipit vulgus, ex Hispania duxisse originem audivi. —(traducció:«Gurdos, amb el significat vulgarment emprat d'imbècil, és una accepció que ve d'Hispània.»)

#### Declinació

2a declinació -us, -ī :
| Cas | Singular | Plural |
| Nominatiu | gurdus | gurdī |
| Vocatiu | gurde | gurdī |
| Acusatiu | gurdum | gurdōs |
| Genitiu | gurdī | gurdōrum |
| Datiu | gurdō | gurdīs |
| Ablatiu | gurdō | gurdīs |

### Vegeu també

* ↑ Aule Gel·li, Noctes Atticae XVI.7.8
* ↑ Quintilià, Institutio Oratoria I.5.57
# gurges
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈɡʊr.ɡɛs/
   * Etimologia: Del protoindoeuropeu *gʷerh₃- («devorar, engolir»).

### Nom

gurges m. ‎(genitiu gurgitis)
* golf, cala
* remolí d'aigua

#### Declinació

3a declinació -, -is (tema cons.) :
| Cas | Singular | Plural |
| Nominatiu | gurges | gurgitēs |
| Vocatiu | gurges | gurgitēs |
| Acusatiu | gurgitem | gurgitēs |
| Genitiu | gurgitis | gurgitum |
| Datiu | gurgitī | gurgitibus |
| Ablatiu | gurgite | gurgitibus |
# gurgites
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈɡʊr.ɡɪ.teːs/

### Nom

gurgitēs
* nominatiu plural de gurges
* vocatiu plural de gurges
* acusatiu plural de gurges