OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# impugna
## Català

   * Pronúncia: oriental /imˈpuŋ.nə/, occidental /imˈpuŋ.na/

### Verb

impugna
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de impugnar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb impugnar.

## Italià
### Verb

impugna
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del present d'indicatiu de impugnare
* segona persona singular (tu) de l'imperatiu de impugnare
# impugnador
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /im.puŋ.nəˈðo/ Occidental: nord-occidental /im.puŋ.naˈðo/, valencià /im.puɡ.naˈðoɾ/
   * Rimes: -o(ɾ)
   * Etimologia: del llatí impugnator

### Nom

impugnador m. ‎(plural impugnadors, femení impugnadora)
* qui impugna

#### Traduccions

* Castellà: impugnador $^{(es)}$
* Francès: delui qui impugne $^{(fr)}$
* Italià: impugnatore $^{(it)}$
* Llatí: impugnator $^{(la)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pug·na·dor (4)
* Heterograma de 10 lletres (adgimnopru)

### Vegeu també

* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom II.
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# impossibilitaràs
## Català
### Verb

impossibilitaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de impossibilitar.
# impossibilitasses
## Català
### Verb

impossibilitasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb impossibilitar.
# impossibilitaríeu
## Català
### Verb

impossibilitaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de impossibilitar.
# impossibilitassin
## Català
### Verb

impossibilitassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb impossibilitar.
# impossibilitassis
## Català
### Verb

impossibilitassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb impossibilitar.
# impossibilitarà
## Català
### Verb

impossibilitarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de impossibilitar.
# impossibilitaré
## Català
### Verb

impossibilitaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de impossibilitar.
# impossibilitassen
## Català
### Verb

impossibilitassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb impossibilitar.
# impertinentment
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.pər.tiˌnemˈmen/ balear /im.pəɾ.tiˌnemˈment/, /im.pər.tiˌnemˈmen/ Occidental: nord-occidental /im.per.tiˌnemˈmen/ valencià /im.peɾ.tiˌnemˈment/, /im.peɾ.tiˌnemˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De impertinent i el sufix -ment.

### Adverbi

impertinentment
* D’una manera impertinent, amb impertinència.

#### Traduccions

* Anglès: impertinently $^{(en)}$
* Castellà: impertinentemente $^{(es)}$
* Francès: impertinemment $^{(fr)}$
* Italià: impertinentemente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·per·ti·nent·ment (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# imperturbablemente
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \im.peɾ.tuɾˌβa.βleˈmen.te\
       Americà: alt \im.peɾ.tuɾˌβa.bleˈmen.t(e)\, baix \im.peɾ.tuɾˌβa.βleˈmen.te\
   * Rimes: -ente
   * Etimologia: De imperturbable i el sufix -mente.

### Adverbi

imperturbablemente
* impertorbablement

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·per·tur·ba·ble·men·te (7)
# imperturbably
## Anglès

   * Etimologia: De imperturbable i el sufix -ly.

### Adverbi

imperturbably ‎(comparatiu more imperturbably, superlatiu most imperturbably)
* impertorbablement
# impertèrrit
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.pərˈtɛ.rit/, occidental /im.peɾˈtɛ.rit/
   * Etimologia: Del castellà impertérrito, del llatí imperterritus, segle XIX.

### Adjectiu

impertèrrit m. ‎(femení impertèrrita, plural masculí impertèrrits, plural femení impertèrrites)
* Que mai té por de res.

#### Derivats

* impertèrritament

#### Sinònims

* impàvid
* impassible

#### Traduccions

* Anglès: imperturbable $^{(en)}$
* Castellà: impertérrito $^{(es)}$
* Francès: imperturbable $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·per·tèr·rit (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# impertinently
## Anglès

   * Etimologia: De impertinent i el sufix -ly.

### Adverbi

impertinently ‎(comparatiu more impertinently, superlatiu most impertinently)
* impertinentment
# imperturbabilmente
## Italià

   * Pronúncia: /im.per.turˌba.bilˈmen.te/
   * Etimologia: De imperturbabile i el sufix -mente.

### Adverbi

imperturbabilmente
* impertorbablement

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·per·tur·ba·bil·mén·te (7)
# impertinenti
## Italià

   * Pronúncia: /im.per.tiˈnɛn.ti/

### Adjectiu

impertinenti inv. pl.
* forma plural de impertinente

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·per·ti·nèn·ti (5)
# impertorbablement
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.pər.turˌbab.bɫəˈmen/, /im.pər.turˌba.βɫəˈmen/ balear /im.pəɾ.toɾˌbab.bɫəˈment/, /im.pər.turˌbab.bɫəˈmen/ Occidental: nord-occidental /im.per.torˌβab.bɫeˈmen/, /im.peɾ.toɾˌβa.βɫeˈmen/ valencià /im.peɾ.toɾˌba.bɫeˈment/, /im.peɾ.toɾˌβa.βɫeˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De impertorbable i el sufix -ment.

### Adverbi

impertorbablement
* D’una manera impertorbable.

#### Traduccions

* Anglès: imperturbably $^{(en)}$
* Castellà: imperturbablemente $^{(es)}$
* Francès: imperturbablement $^{(fr)}$
* Italià: imperturbabilmente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·per·tor·ba·ble·ment (6)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# imanteguesses
## Català
### Verb

imanteguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb imantar.
# imanteguessen
## Català
### Verb

imanteguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb imantar.
# imantavo
## Català
### Verb

imantavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de imantar.
# imanteguem
## Català
### Verb

imanteguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb imantar.
# imantaves
## Català
### Verb

imantaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de imantar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·man·ta·ves (4)
* Anagrames: amistaven, matinaves, matisaven, sàviament, tamisaven
# imanteguessa
## Català
### Verb

imanteguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb imantar.
# imantegués
## Català
### Verb

imantegués
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb imantar.
# imantavi
## Català
### Verb

imantavi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de imantar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·man·ta·vi (4)
* Anagrames: intimava, vitamina, vitaminà
# imantegueu
## Català
### Verb

imantegueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb imantar.
# inadaptations scolaires
## Francès
### Nom

inadaptations scolaires f. pl.
* forma plural de inadaptation scolaire
# inadaptations sociales
## Francès
### Nom

inadaptations sociales f. pl.
* forma plural de inadaptation sociale
# inadecuadamente
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \i.na.ðeˌkwa.ðaˈmen.te\
       Americà: alt /i.na.deˌkwa.daˈmen.t(e)/, baix \i.na.ðeˌkwa.ðaˈmen.te\
   * Rimes: -ente
   * Etimologia: De inadecuado i el sufix -mente.

### Adverbi

inadecuadamente
* inadequadament

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·na·de·cua·da·men·te (7)
# inadaptation scolaire
## Francès
### Nom

inadaptation scolaire f. ‎(plural inadaptations scolaires)
* inadaptació escolar

#### Sinònims

* mésadaptation scolaire

### Vegeu també

* inadaptation scolaire. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# inadeguatamente
## Italià

   * Pronúncia: /i.na.deˌɡwa.taˈmen.te/
   * Etimologia: De inadeguato i el sufix -mente.

### Adverbi

inadeguatamente
* inadequadament

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·na·de·gua·ta·mén·te (7)
# inadaptació escolar
## Català
### Nom

inadaptació escolar f. ‎(plural inadaptacions escolars)
* Situació en què un alumne no s'adapta a la vida escolar.

#### Traduccions

* Anglès: educational maladjustment $^{(en)}$, school maladjustment $^{(en)}$
* Castellà: inadaptación escolar $^{(es)}$
* Francès: inadaptation scolaire $^{(fr)}$, mésadaptation scolaire $^{(fr)}$

### Vegeu també

* inadaptació escolar. Diccionari d'educació. Informació cedida per TERMCAT.
# inadaptación escolar
## Castellà
### Nom

inadaptación escolar f. ‎(plural inadaptaciones escolares)
* inadaptació escolar

### Vegeu també

* inadaptación escolar. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# inadaptation sociale
## Francès
### Nom

inadaptation sociale f. ‎(plural inadaptations sociales)
* inadaptació social

#### Sinònims

* mésadaptation sociale

### Vegeu també

* inadaptation sociale. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# inadaptació social
## Català
### Nom

inadaptació social f. ‎(plural inadaptacions socials)
* Situació en què una persona o un grup es troba fora de la participació activa en la societat a la qual pertany, com a conseqüència d'un procés d'establiment de relacions distorsionades entre aquesta persona o grup i l'entorn.

#### Traduccions

* Anglès: social maladjustment $^{(en)}$
* Castellà: inadaptación social $^{(es)}$
* Francès: inadaptation sociale $^{(fr)}$, mésadaptation sociale $^{(fr)}$

### Vegeu també

* inadaptació social. Diccionari d'educació. Informació cedida per TERMCAT.
# inadaptación social
## Castellà
### Nom

inadaptación social f. ‎(plural inadaptaciones sociales)
* inadaptació social

### Vegeu també

* inadaptación social. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# inauguràssim
## Català
### Verb

inauguràssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb inaugurar.
# inauguràssiu
## Català
### Verb

inauguràssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb inaugurar.
# inauguràveu
## Català
### Verb

inauguràveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de inaugurar.
# inauguràrem
## Català
### Verb

inauguràrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de inaugurar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb inaugurar.
# inauguràreu
## Català
### Verb

inauguràreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de inaugurar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb inaugurar.
# inauguràs
## Català
### Verb

inauguràs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb inaugurar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb inaugurar.
# inauguràssem
## Català
### Verb

inauguràssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb inaugurar.
# inauguràsseu
## Català
### Verb

inauguràsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb inaugurar.
# imposes
## Català

   * Pronúncia: oriental /imˈpɔ.zəs/, occidental /imˈpɔ.zes/
   * Rimes: -ɔzes

### Verb

imposes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de imposar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb imposar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·po·ses (3)
* Anagrames: poéssim, posseïm

## Anglès
### Verb

imposes
* tercera persona del singular (he, she, it) del present de impose
# imposessen
## Català
### Verb

imposessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb imposar.
# imposesses
## Català
### Verb

imposesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb imposar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·po·ses·ses (4)
* Anagrames: esposéssim, posseíssem
# imposessin
## Català
### Verb

imposessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb imposar.
# imposeguéssou
## Català
### Verb

imposeguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb imposar.
# imposen
## Català

   * Pronúncia: oriental /imˈpɔ.zən/, occidental /imˈpɔ.zen/
   * Rimes: -ɔzen

### Verb

imposen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de imposar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb imposar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb imposar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·po·sen (3)
* Heterograma de 7 lletres (eimnops)
* Anagrama: epònims
# imposem
## Català
### Verb

imposem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de imposar.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb imposar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb imposar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·po·sem (3)
* Anagrama: empomis
# imposessa
## Català
### Verb

imposessa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb imposar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·po·ses·sa (4)
* Anagrames: apomessis, aposéssim
# imposessi
## Català
### Verb

imposessi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb imposar.
# imposessis
## Català
### Verb

imposessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb imposar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·po·ses·sis (4)
* Anagrama: posseíssim
# imborghesiranno
## Italià
### Verb

imborghesiranno
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del futur de imborghesire
# imborghesire
## Italià

   * Pronúncia: /im.bor.ɡeˈziː.re/, /im.bor.ɡeˈsiː.re/
   * Etimologia: Del prefix in-, borghese i la desinència -ire.

### Verb

imborghesire trans., intr., pron. ‎(pronominal imborghesirsi)
* aburgesar
* (pronominal) aburgesar-se

#### Derivats

* imborghesimento

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·bor·ghe·sì·re (5)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Treccani sobre imborghesire
* Per a més informació vegeu l'entrada al Dizionario Italiano Olivetti sobre imborghesire
# imborghesiremmo
## Italià
### Verb

imborghesiremmo
* primera persona plural (noi) del condicional de imborghesire
# imborghesiremo
## Italià
### Verb

imborghesiremo
* primera persona plural (noi) del futur de imborghesire
# imborghesirebbe
## Italià
### Verb

imborghesirebbe
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del condicional de imborghesire
# imborghesirebbero
## Italià
### Verb

imborghesirebbero
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del condicional de imborghesire
# imborghesirei
## Italià
### Verb

imborghesirei
* primera persona singular (io) del condicional de imborghesire
# imborghesireste
## Italià
### Verb

imborghesireste
* segona persona plural (voi) del condicional de imborghesire
# imborghesiresti
## Italià
### Verb

imborghesiresti
* segona persona singular (tu) del condicional de imborghesire
# imborghesirete
## Italià
### Verb

imborghesirete
* segona persona plural (voi) del futur de imborghesire
# incoàreu
## Català
### Verb

incoàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de incoar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb incoar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·co·à·reu (4)
* Heterograma de 8 lletres (aceinoru)
* Anagrames: caironeu, nocaríeu, roncàieu
# incoàssem
## Català
### Verb

incoàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incoar.
# incoàssim
## Català
### Verb

incoàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incoar.
# incoàs
## Català
### Verb

incoàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb incoar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb incoar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·co·às (3)
* Heterograma de 6 lletres (acinos)
* Anagrames: cosina, saconi, sanció
# incoàrem
## Català
### Verb

incoàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de incoar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incoar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·co·à·rem (4)
* Heterograma de 8 lletres (aceimnor)
* Anagrames: caironem, encomiar, mocarien, nocaríem, recomani, recomaní, roncàiem
# incoàsseu
## Català
### Verb

incoàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb incoar.
# incoàssiu
## Català
### Verb

incoàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb incoar.
# incoàveu
## Català
### Verb

incoàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de incoar.
# incoé
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \iŋ.koˈe\
       Americà: alt \iŋ.k(o)ˈe\, baix \iŋ.koˈe\
   * Rimes: -e

### Verb

incoé
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb incoar
# incompliu
## Català
### Verb

incompliu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de incomplir.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb incomplir.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb incomplir.
# incomplissen
## Català
### Verb

incomplissen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb incomplir.
# incomplissi
## Català
### Verb

incomplissi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb incomplir.
# incomplissis
## Català
### Verb

incomplissis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb incomplir.
# incomplisques
## Català
### Verb

incomplisques
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb incomplir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·com·plis·ques (4)
* Anagrama: incomplesquis
# incomplisqueu
## Català
### Verb

incomplisqueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb incomplir.
# incomplissin
## Català
### Verb

incomplissin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb incomplir.
# incomplisses
## Català
### Verb

incomplisses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb incomplir.
# impacientésseu
## Català
### Verb

impacientésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb impacientar.
# impacientéssim
## Català
### Verb

impacientéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb impacientar.
# impacientéssem
## Català
### Verb

impacientéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb impacientar.
# impacientí
## Català
### Verb

impacientí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de impacientar.
# impact
## Català
### Verb

impact
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de impactar.

### Miscel·lània

* Anagrama: campit

## Anglès

   * Pronúncia: /ˈɪmpækt/

### Nom

impact ‎(plural impacts)
* impacte

### Verb

impact ‎(3a persona singular present impacts, gerundi impacting, passat i participi impacted)
* impactar

## Francès

   * Pronúncia: /ɛ̃ˈpakt/

### Nom

impact m. ‎(plural impacts)
* impacte
# impacientéssiu
## Català
### Verb

impacientéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb impacientar.
# impaciència
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.pə.siˈɛn.si.ə/, occidental /im.pa.siˈɛn.si.a/
   * Rimes: -ɛnsia
   * Etimologia: (pendent)

### Nom

impaciència f. ‎(plural impaciències)
* falta de paciència

#### Traduccions

* Anglès: impatience $^{(en)}$
* Castellà: impaciencia $^{(es)}$
* Francès: impatience $^{(fr)}$
* Italià: impacienzia $^{(it)}$, impazienzia $^{(it)}$
* Llatí: impatientia $^{(la)}$
* Llengua de signes catalana: NERVIÓS $^{(csc)}$
* Occità: despaciença $^{(oc)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pa·ci·èn·ci·a (6)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# impacienté
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /im.pa.θjenˈte/, meridional \im.pa.θjeŋˈte\
       Americà: alt /im.p(a).sjenˈte/, baix \im.pa.sjeŋˈte\, austral /im.pa.sjenˈte/
   * Rimes: -e

### Verb

impacienté
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb impacientar
# impacientés
## Català
### Verb

impacientés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb impacientar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb impacientar.
# incurriré
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \iŋ.ku.riˈɾe\
       Americà: alt \iŋ.k(u).riˈɾe\, baix \iŋ.ku.riˈɾe\
   * Rimes: -e

### Verb

incurriré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb incurrir
# incurs
## Anglès
### Verb

incurs
* tercera persona del singular (he, she, it) del present de incur
# incurro
## Castellà

   * Pronúncia: \iŋˈku.ro\
   * Rimes: -uro

### Verb

incurro
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb incurrir
# incurrí
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \iŋ.kuˈri\
       Americà: alt \iŋ.k(u)ˈri\, baix \iŋ.kuˈri\
   * Rimes: -i

### Verb

incurrí
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb incurrir
# incursió
## Català

   * Pronúncia: /iŋ.kur.siˈo/
   * Rimes: -o
   * Etimologia: Del llatí incursiōne(m), acusatiu de incursiō, segle XVII.

### Nom

incursió f. ‎(plural incursions)
* Accés a territori enemic per a dur a terme alguna activitat bèl·lica.
* Realització d'una actuació en un àmbit (social, professional, artístic, etc.) considerat aliè o desconegut.

#### Traduccions

* Castellà: incursión $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cur·si·ó (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# incurring
## Anglès
### Verb

incurring
* gerundi de incur
# incurrir
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \iŋ.kuˈriɾ\
       Americà: alt \iŋ.k(u)ˈriɾ\, baix \iŋ.kuˈriɾ\
   * Rimes: -iɾ
   * Etimologia: Del llatí incurrere.

### Verb

incurrir intr. ‎(present incurro, passat incurrí, futur incurriré)
* incórrer

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cu·rrir (3)
# incus
## Anglès

   * Pronúncia: /ˈiːŋ.kəs/

### Nom

incus ‎(plural incudes)
* (anatomia) enclusa

#### Sinònims

* anvil

### Vegeu també

* incus. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].

## Llatí

   * Pronúncia: /ˈɪŋ.kuːs/

### Nom

incūs f. ‎(genitiu incūdis)
* (Terminologia Anatomica) enclusa

#### Declinació

3a declinació -, -is (tema cons.) :
| Cas | Singular | Plural |
| Nominatiu | incūs | incūdēs |
| Vocatiu | incūs | incūdēs |
| Acusatiu | incūdem | incūdēs |
| Genitiu | incūdis | incūdum |
| Datiu | incūdī | incūdibus |
| Ablatiu | incūde | incūdibus |

### Vegeu també

* incus. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# incís
## Català

   * Pronúncia: /inˈsis/
   * Rimes: -is
   * Etimologia: Del llatí incisus.

### Nom

incís m. ‎(plural incisos)
* Proposició que introdueix una interrupció, generalment per afegir un aclariment.

#### Traduccions

* Anglès: aside $^{(en)}$
* Castellà: inciso $^{(es)}$
* Francès: incise $^{(fr)}$
* Italià: inciso $^{(it)}$

### Adjectiu

incís m. ‎(femení incisa, plural masculí incisos, plural femení incises)
* Que presenta incisions.

#### Traduccions

* Castellà: inciso $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cís (2)
* Anagrama: nicis

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# impediguésseu
## Català
### Verb

impediguésseu
* (col·loquial) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb impedir.