OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# despreciessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.pɾə.siˈe.sən/, occidental /des.pɾe.siˈe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

despreciessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb despreciar.
# desperdiciassin
## Català
### Verb

desperdiciassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb desperdiciar.

#### Variants

* desperdiciessin, desperdiciessen, desperdiciassen

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·per·di·ci·as·sin (6)
# desperdiciaríeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.pər.di.si.əˈɾi.əw/, occidental /des.peɾ.ði.si.aˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

desperdiciaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de desperdiciar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·per·di·ci·a·rí·eu (7)
# desperdiciat
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.pər.di.siˈat/, occidental /des.peɾ.ði.siˈat/
   * Rimes: -at

### Verb

desperdiciat
* Participi masculí singular del verb desperdiciar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·per·di·ci·at (5)
# desperdiciava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.pər.di.siˈa.βə/, balear /dəs.pəɾ.ði.siˈa.və/ Occidental: nord-occidental /des.per.ði.siˈa.βa/ valencià /des.peɾ.ði.siˈa.va/, /des.peɾ.ði.siˈa.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

desperdiciava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de desperdiciar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de desperdiciar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·per·di·ci·a·va (6)
# desperdiciassen
## Català
### Verb

desperdiciassen
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb desperdiciar.

#### Variants

* desperdiciessin, desperdiciessen, desperdiciassin

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·per·di·ci·as·sen (6)
# desperdiciasses
## Català
### Verb

desperdiciasses
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb desperdiciar.

#### Variants

* desperdiciessis, desperdiciesses, desperdiciassis

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·per·di·ci·as·ses (6)
# desperdiciassis
## Català
### Verb

desperdiciassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb desperdiciar.

#### Variants

* desperdiciessis, desperdiciesses, desperdiciasses

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·per·di·ci·as·sis (6)
# desperdiciats
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.pər.di.siˈats/, occidental /des.peɾ.ði.siˈats/
   * Rimes: -ats

### Verb

desperdiciats
* Participi masculí plural del verb desperdiciar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·per·di·ci·ats (5)
# desperdiciau
## Català
### Verb

desperdiciau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de desperdiciar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb desperdiciar.

#### Variants

* [1] desperdicieu
* [2] desperdicieu

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·per·di·ci·au (5)
# desperdiciaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.pər.di.siˈa.βən/, balear /dəs.pəɾ.ði.siˈa.vən/ Occidental: nord-occidental /des.per.ði.siˈa.βen/ valencià /des.peɾ.ði.siˈa.ven/, /des.peɾ.ði.siˈa.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

desperdiciaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de desperdiciar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·per·di·ci·a·ven (6)
# desgana
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəzˈɡa.nə/, occidental /dezˈɣa.na/
   * Rimes: -ana
   * Etimologia: Del prefix des- i gana.

### Nom

desgana f. ‎(plural desganes)
* Manca de desig.
    «Davant meu, dalt d'un pedestal, hi ha una estàtua de mida natural d'un Apol·lo musculós que toca la lira amb desgana.»
* Poques ganes de menjar.
    «Tot plegat tenia un aspecte interessant. ... Tot era molt bo, però la desgana era certa.»

#### Sinònims

* [1] apatia, desànim, languidesa

#### Antònims

* ànsia, desig
* gana, apetit

#### Derivats

* desganat

#### Traduccions

* Alemany: tegenzin $^{(de)}$
* Anglès: reluctance $^{(en)}$
* Castellà: desgana $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·ga·na (3)
* Anagrames: agnades, gandesà

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, DCVB
* ↑ Edmund de Waal, La llebre amb ulls d'ambre, 2012
* ↑ Josep Pla, Aigua de mar, 1982
# desganat
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəz.ɡəˈnat/, occidental /dez.ɣaˈnat/
   * Rimes: -at
   * Etimologia: De desgana.

### Adjectiu

desganat m. ‎(femení desganada, plural masculí desganats, plural femení desganades)
* Mancat d'apetit.
    «La nena, que era una desganada, no en va voler ; el pare es va negar a menjar-ne; en van menjar només la mare i en Jofre i, que són les coses !, els va fer un bon profit.»

#### Traduccions
### Miscel·lània

* Síl·labes: des·ga·nat (3)
* Anagrames: agendats, deganats

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, DCVB
* ↑ Maria Aurèlia Capmany, Obra completa, 1993
# desganes
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəzˈɡa.nəs/, occidental /dezˈɣa.nes/
   * Rimes: -anes

### Nom

desganes f. pl.
* Forma plural de desgana.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·ga·nes (3)
* Anagrama: dessagne
# desganar-se
## Català
### Verb

desganar-se
* Forma pronominal de desganar.

### Miscel·lània

* Anagrames: agradessen, dessagnaré
# desfíets
## Català antic
### Verb

desfíets
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de desfer

#### Variants

* desfasíets, desfahíets, desfàyets, desfehíets, desfèyets, desfasíeu, desfahíeu, desfàyeu, desfehíeu, desfèyeu, desfíeu
# desfíeu
## Català antic
### Verb

desfíeu
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de desfer

#### Variants

* desfasíets, desfahíets, desfàyets, desfehíets, desfèyets, desfíets, desfasíeu, desfahíeu, desfàyeu, desfehíeu, desfèyeu
# desbancaran
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəz.bəŋ.kəˈɾan/, occidental /dez.baŋ.kaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

desbancaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de desbancar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·ban·ca·ran (4)
# desbancaria
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəz.bəŋ.kəˈɾi.ə/, occidental /dez.baŋ.kaˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

desbancaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de desbancar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de desbancar.

#### Variants

* [1] desbancariva
* [2] desbancariva

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·ban·ca·ri·a (5)
# desbancar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /dəz.bəŋˈka/ Occidental: nord-occidental /dez.βaŋˈka/ valencià /dez.baŋˈkaɾ/, /dez.βaŋˈka/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: desbancà
   * Etimologia: Del prefix des-, banc i la desinència -ar, segle XIX.

### Verb

desbancar trans.
* Perdre una posició de supremacia i ser-ne substituït.
    «-En els oracles (vv. 128-130) hi ha una declaració terminant: el blanquer paflagoni serà desbancat per un altre artesà més mesquí.» (Aristófanes, Comèdies (vol. II): Els cavallers. Les bromes, Fundació Bernat Metge)
    «-Per tal de copsar el nou subjecte que pren forma un cop el cartesianisme ha estat desbancat, cal que hom s'acosti a les tesis del metge vienès Sigmund Freud.» (M.Perelló, L'home que morí bestiola: subjecte i estètica de Franz Kafka, Revista Taula, Universitat de les Balears, núm. 41, 2007-2008)

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: desbanco, desbanca, desbanquem

#### Sinònims

* enderrocar, substituir

#### Traduccions

* Anglès: overtake $^{(en)}$
* Castellà: desbancar $^{(es)}$
* Francès: supplanter $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·ban·car (3)
* Anagrama: brancades

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, DCVB, Optimot
# desbancares
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəz.bəŋˈka.ɾəs/, occidental /dez.baŋˈka.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

desbancares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de desbancar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb desbancar.

#### Variants

* [2] desbanquessis, desbanquesses, desbancassis, desbancasses

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·ban·ca·res (4)
# desbancaren
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəz.bəŋˈka.ɾən/, occidental /dez.baŋˈka.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

desbancaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de desbancar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb desbancar.

#### Variants

* [2] desbanquessin, desbanquessen, desbancassin, desbancassen

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·ban·ca·ren (4)
# desbancara
## Català
### Verb

desbancara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb desbancar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb desbancar.

#### Variants

* [1] desbanquessi, desbanqués, desbancàs
* [2] desbanquessi, desbanqués, desbancàs

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·ban·ca·ra (4)
* Anagrama: abrancades
# desbancarem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəz.bəŋ.kəˈɾɛm/ balear /dəz.bəŋ.kəˈɾəm/, /dəz.bəŋ.kəˈɾɛm/ Occidental: /dez.baŋ.kaˈɾem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

desbancarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de desbancar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·ban·ca·rem (4)
# desbancareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəz.bəŋ.kəˈɾɛw/ balear /dəz.bəŋ.kəˈɾəw/, /dəz.bəŋ.kəˈɾɛw/ Occidental: /dez.baŋ.kaˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

desbancareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de desbancar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·ban·ca·reu (4)
# desbancarien
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəz.bəŋ.kəˈɾi.ən/, occidental /dez.baŋ.kaˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

desbancarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de desbancar.

#### Variants

* desbancariven

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·ban·ca·ri·en (5)
# desbancaries
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəz.bəŋ.kəˈɾi.əs/, occidental /dez.baŋ.kaˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

desbancaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de desbancar.

#### Variants

* desbancarives

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·ban·ca·ri·es (5)
# detinguessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.tiŋˈɡe.sis/, occidental /de.tiŋˈɡe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

detinguessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb detenir.

#### Variants

* detinguesses, detingueres, detenguessis

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·tin·gues·sis (4)
* Anagrama: distenguessi
# detinguesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.tiŋˈɡe.səs/, occidental /de.tiŋˈɡe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

detinguesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb detenir.

#### Variants

* detinguessis, detingueres, detenguessis

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·tin·gues·ses (4)
* Anagrames: detenguessis, tendiguesses
# detinguessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.tiŋˈɡe.sin/, occidental /de.tiŋˈɡe.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

detinguessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb detenir.

#### Variants

* detinguessen, detingueren, detenguessin

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·tin·gues·sin (4)
# detinguessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.tiŋˈɡe.sən/, occidental /de.tiŋˈɡe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

detinguessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb detenir.

#### Variants

* detinguessin, detingueren, detenguessin

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·tin·gues·sen (4)
* Anagrames: desentenguis, detenguessin, tendiguessen
# detingueu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.tiŋˈɡɛw/ balear /də.tiŋˈɡəw/, /də.tiŋˈɡɛw/ Occidental: /de.tiŋˈɡew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

detingueu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb detenir.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb detenir.

#### Variants

* [1] detengueu
* [2] deteniu, detengueu

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·tin·gueu (3)
* Anagrama: tendigueu
# detinguera
## Català
### Verb

detinguera
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb detenir.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb detenir.

#### Variants

* [1] detingués, detengués
* [2] detingués, detengués

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·tin·gue·ra (4)
* Anagrama: tendiguera
# detingueres
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.tiŋˈɡe.ɾəs/, occidental /de.tiŋˈɡe.ɾes/
   * Rimes: -eɾes

### Verb

detingueres
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de detenir.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb detenir.

#### Variants

* [1] detengueres
* [2] detinguessis, detinguesses, detenguessis

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·tin·gue·res (4)
* Anagrames: desintegreu, distengueré, tendigueres
# detingueren
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.tiŋˈɡe.ɾən/, occidental /de.tiŋˈɡe.ɾen/
   * Rimes: -eɾen

### Verb

detingueren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de detenir.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb detenir.

#### Variants

* [1] detengueren
* [2] detinguessin, detinguessen, detenguessin

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·tin·gue·ren (4)
* Anagrama: tendigueren
# detingues
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəˈtiŋ.ɡəs/, occidental /deˈtiŋ.ɡes/
   * Rimes: -iŋɡes

### Verb

detingues
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb detenir.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb detenir.

#### Variants

* [1] detinguis, detenguis
* [2] detén, detín, deté

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·tin·gues (3)
* Anagrames: desenutgi, desenutgí, detenguis, distengué, tendigués
# detingui
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəˈtiŋ.ɡi/, occidental /deˈtiŋ.ɡi/
   * Rimes: -iŋɡi

### Verb

detingui
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb detenir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb detenir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb detenir.

#### Variants

* [1] detinga, detengui
* [2] detinga, detengui
* [3] detinga, detengui

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·tin·gui (3)
# disseccionéssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /di.sək.si.uˈne.sim/ balear /di.sək.si.oˈne.sim/, /di.sək.si.uˈne.sim/ Occidental: /di.sek.si.oˈne.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

disseccionéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb disseccionar.
# disseccionéssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /di.sək.si.uˈne.siw/ balear /di.sək.si.oˈne.siw/, /di.sək.si.uˈne.siw/ Occidental: /di.sek.si.oˈne.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

disseccionéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb disseccionar.
# disseco
## Català
### Verb

disseco
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de dissecar.
# dissecà
## Català
### Verb

dissecà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de dissecar.
# dissecàrem
## Català
### Verb

dissecàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de dissecar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb dissecar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: dis·se·cà·rem (4)
* Anagrama: adrecéssim
# dissecàreu
## Català
### Verb

dissecàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de dissecar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb dissecar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: dis·se·cà·reu (4)
* Anagrama: adrecéssiu
# dissecàssem
## Català
### Verb

dissecàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb dissecar.
# disseccioní
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /di.sək.si.uˈni/ balear /di.sək.si.oˈni/, /di.sək.si.uˈni/ Occidental: /di.sek.si.oˈni/
   * Rimes: -i

### Verb

disseccioní
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de disseccionar.
# disseccionésseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /di.sək.si.uˈne.səw/ balear /di.sək.si.oˈne.səw/, /di.sək.si.uˈne.səw/ Occidental: /di.sek.si.oˈne.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

disseccionésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb disseccionar.
# dissecàs
## Català
### Verb

dissecàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb dissecar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb dissecar.
# desplaurem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.pɫəwˈɾɛm/ balear /dəs.pɫəwˈɾəm/, /dəs.pɫəwˈɾɛm/ Occidental: /des.pɫawˈɾem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

desplaurem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de desplaure.

#### Variants

* desplaguerem

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·plau·rem (3)
* Anagrama: pèl-mudares
# desplaureu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.pɫəwˈɾɛw/ balear /dəs.pɫəwˈɾəw/, /dəs.pɫəwˈɾɛw/ Occidental: /des.pɫawˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

desplaureu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de desplaure.

#### Variants

* desplaguereu

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·plau·reu (3)
# desplaurien
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.pɫəwˈɾi.ən/, occidental /des.pɫawˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

desplaurien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de desplaure.

#### Variants

* desplaguerien, desplagueriven

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·plau·ri·en (4)
* Anagrama: pendularies
# desplaurà
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.pɫəwˈɾa/, occidental /des.pɫawˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

desplaurà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de desplaure.

#### Variants

* desplaguerà

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·plau·rà (3)
# desplauré
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.pɫəwˈɾe/, occidental /des.pɫawˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

desplauré
* Primera persona del singular (jo) del futur de desplaure.

#### Variants

* desplagueré

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·plau·ré (3)
# desplauràs
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.pɫəwˈɾas/, occidental /des.pɫawˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

desplauràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de desplaure.

#### Variants

* desplagueràs

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·plau·ràs (3)
# desplauríeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.pɫəwˈɾi.əw/, occidental /des.pɫawˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

desplauríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de desplaure.

#### Variants

* desplagueríeu, desplagueríveu

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·plau·rí·eu (4)
# desplauria
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.pɫəwˈɾi.ə/, occidental /des.pɫawˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

desplauria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de desplaure.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de desplaure.

#### Variants

* [1] desplagueria, desplagueriva
* [2] desplagueria, desplagueriva

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·plau·ri·a (4)
* Anagrama: aplaudires
# desplauries
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.pɫəwˈɾi.əs/, occidental /des.pɫawˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

desplauries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de desplaure.

#### Variants

* desplagueries, desplaguerives

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·plau·ri·es (4)
# desplauríem
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.pɫəwˈɾi.əm/, occidental /des.pɫawˈɾi.em/
   * Rimes: -iem

### Verb

desplauríem
* Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de desplaure.

#### Variants

* desplagueríem, desplaguerívem

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·plau·rí·em (4)
* Anagrama: pèl-mudaries
# diftonguin
## Català

   * Pronúncia: /difˈtoŋ.ɡin/
   * Rimes: -oŋɡin

### Verb

diftonguin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb diftongar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb diftongar.
# diftonguessin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dif.tuŋˈɡe.sin/ balear /dif.toŋˈɡe.sin/, /dif.tuŋˈɡe.sin/ Occidental: /dif.toŋˈɡe.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

diftonguessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb diftongar.
# diftongui
## Català

   * Pronúncia: /difˈtoŋ.ɡi/
   * Rimes: -oŋɡi

### Verb

diftongui
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de diftongar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb diftongar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb diftongar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb diftongar.
# diftonguéssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dif.tuŋˈɡe.səm/ balear /dif.toŋˈɡe.səm/, /dif.tuŋˈɡe.səm/ Occidental: /dif.toŋˈɡe.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

diftonguéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb diftongar.
# diftonguis
## Català

   * Pronúncia: /difˈtoŋ.ɡis/
   * Rimes: -oŋɡis

### Verb

diftonguis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb diftongar.
# diftongués
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dif.tuŋˈɡes/ balear /dif.toŋˈɡes/, /dif.tuŋˈɡes/ Occidental: /dif.toŋˈɡes/
   * Rimes: -es

### Verb

diftongués
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb diftongar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb diftongar.
# diftonguessen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dif.tuŋˈɡe.sən/ balear /dif.toŋˈɡe.sən/, /dif.tuŋˈɡe.sən/ Occidental: /dif.toŋˈɡe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

diftonguessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb diftongar.
# diftonguesses
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dif.tuŋˈɡe.səs/ balear /dif.toŋˈɡe.səs/, /dif.tuŋˈɡe.səs/ Occidental: /dif.toŋˈɡe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

diftonguesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb diftongar.
# diftonguessis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dif.tuŋˈɡe.sis/ balear /dif.toŋˈɡe.sis/, /dif.tuŋˈɡe.sis/ Occidental: /dif.toŋˈɡe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

diftonguessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb diftongar.
# diftongueu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dif.tuŋˈɡɛw/ balear /dif.toŋˈɡəw/, /dif.tuŋˈɡɛw/ Occidental: /dif.toŋˈɡew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

diftongueu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de diftongar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb diftongar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb diftongar.
# donguessis
## Català
### Verb

donguessis
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb donar.
# dongueré
## Català
### Verb

dongueré
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del futur de donar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: don·gue·ré (3)
* Anagrama: nordegeu
# donguerívem
## Català
### Verb

donguerívem
* (alguerès) Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de donar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: don·gue·rí·vem (4)
* Anagrama: nodriguévem
# dongues
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈdoŋ.ɡəs/, occidental /ˈdoŋ.ɡes/
   * Rimes: -oŋɡes

### Verb

dongues
* (col·loquial nord-occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb donar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: don·gues (2)
* Heterograma de 7 lletres (degnosu)
* Anagrames: endugos, nogudes
# dongueríeu
## Català
### Verb

dongueríeu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de donar.
# dongueu
## Català
### Verb

dongueu
* (col·loquial central, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb donar.