OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# esbiaixes
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əz.biˈa.ʃəs/ Occidental: nord-occidental /ez.βiˈaj.ʃes/ valencià /ez.biˈaj.ʃes/, /ez.βiˈa.ʃes/
   * Rimes: -ajʃes

### Verb

es·bi·ai·xes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de esbiaixar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb esbiaixar.
# esbiaixi
## Català
### Verb

es·bi·ai·xi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de esbiaixar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb esbiaixar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb esbiaixar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb esbiaixar.
# esbiaixessen
## Català
### Verb

es·bi·ai·xes·sen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbiaixar.
# esbiaixessis
## Català
### Verb

es·bi·ai·xes·sis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbiaixar.
# escampegués
## Català
### Verb

escampegués
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb escampar.

#### Variants

* escampessi, escampés, escampàs, escampara

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cam·pe·gués (4)
* Anagrama: campegésseu
# escampeguéssou
## Català
### Verb

escampeguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb escampar.

#### Variants

* escampéssiu, escampésseu, escampàssiu, escampàsseu, escampàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cam·pe·gués·sou (5)
# escampes
## Català

   * Pronúncia: oriental /əsˈkam.pəs/, occidental /esˈkam.pes/

### Nom

escampes f. pl.
* Forma plural de escampa.

### Nom

escampes m. pl.
* Forma plural de escampa.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cam·pes (3)
* Anagrames: capéssem, pecàssem

### Verb

escampes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de escampar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb escampar.

#### Variants

* [2] escampis, escampos

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cam·pes (3)
* Anagrames: capéssem, pecàssem
# escampessa
## Català
### Verb

escampessa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb escampar.

#### Variants

* escampessi, escampeguessa, escampés, escampàs, escampara

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cam·pes·sa (4)
* Anagrames: acampesses, empacasses
# escampessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kəmˈpe.sən/, occidental /es.kamˈpe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

escampessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb escampar.

#### Variants

* escampeguessen, escampessin, escampassin, escampassen, escamparen

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cam·pes·sen (4)
# escampegueu
## Català
### Verb

escampegueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb escampar.

#### Variants

* escampeu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cam·pe·gueu (4)
# escampem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kəmˈpɛm/ balear /əs.kəmˈpəm/, /əs.kəmˈpɛm/ Occidental: /es.kamˈpem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

escampem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de escampar.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb escampar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb escampar.

#### Variants

* [1] escampam
* [2] escampeguem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cam·pem (3)
# escampeguéssom
## Català
### Verb

escampeguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb escampar.

#### Variants

* escampéssim, escampéssem, escampàssim, escampàssem, escampàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cam·pe·gués·som (5)
# escampen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əsˈkam.pən/, occidental /esˈkam.pen/

### Verb

escampen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de escampar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb escampar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb escampar.

#### Variants

* [2] escampin
* [3] escampin

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cam·pen (3)
# escampesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kəmˈpe.səs/, occidental /es.kamˈpe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

escampesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb escampar.

#### Variants

* escampeguesses, escampessis, escampassis, escampasses, escampares

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cam·pes·ses (4)
# entrebadà
## Català
### Verb

entrebadà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de entrebadar-se.

### Miscel·lània

* Anagrames: debateran, rebentada
# entrebadàs
## Català
### Verb

entrebadàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb entrebadar-se.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb entrebadar-se.

#### Variants

* [1] entrebadés, entrebadara
* [2] entrebadés, entrebadara
# entrebadàssem
## Català
### Verb

entrebadàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb entrebadar-se.

#### Variants

* entrebadéssim, entrebadéssem, entrebadàssim, entrebadàrem
# entrebadàsseu
## Català
### Verb

entrebadàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb entrebadar-se.

#### Variants

* entrebadéssiu, entrebadésseu, entrebadàssiu, entrebadàreu
# entrebadis
## Català
### Verb

entrebadis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb entrebadar-se.

#### Variants

* entrebades
# entrebadi
## Català
### Verb

entrebadi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de entrebadar-se.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb entrebadar-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb entrebadar-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb entrebadar-se.

#### Variants

* [1] entrebado, entrebade, entrebad
* [2] entrebade
* [3] entrebade
* [4] entrebade

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·tre·ba·di (4)
* Anagrama: debatrien
# entrebadin
## Català
### Verb

entrebadin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb entrebadar-se.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb entrebadar-se.

#### Variants

* [1] entrebaden
* [2] entrebaden
# entrebado
## Català
### Verb

entrebado
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de entrebadar-se.

#### Variants

* entrebade, entrebadi, entrebad
# entrebadàrem
## Català
### Verb

entrebadàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de entrebadar-se.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb entrebadar-se.

#### Variants

* [2] entrebadéssim, entrebadéssem, entrebadàssim, entrebadàssem
# entrebadàreu
## Català
### Verb

entrebadàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de entrebadar-se.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb entrebadar-se.

#### Variants

* [2] entrebadéssiu, entrebadésseu, entrebadàssiu, entrebadàsseu
# esbagotis
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.bəˈɣɔ.tis/, occidental /ez.baˈɣɔ.tis/
   * Rimes: -ɔtis

### Verb

esbagotis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb esbagotar.

#### Variants

* esbagotes

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ba·go·tis (4)
* Anagrama: sabotegis
# esbagotà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.bə.ɣuˈta/ balear /əz.bə.ɣoˈta/, /əz.bə.ɣuˈta/ Occidental: /ez.ba.ɣoˈta/
   * Rimes: -a

### Verb

esbagotà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de esbagotar.
# esbagotàrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.bə.ɣuˈta.ɾəm/ balear /əz.bə.ɣoˈta.ɾəm/, /əz.bə.ɣuˈta.ɾəm/ Occidental: /ez.ba.ɣoˈta.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

esbagotàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de esbagotar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbagotar.

#### Variants

* [2] esbagotéssim, esbagotéssem, esbagotàssem
# esbagoto
## Català
### Verb

esbagoto
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de esbagotar.

#### Variants

* esbagote
# esbagotàreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.bə.ɣuˈta.ɾəw/ balear /əz.bə.ɣoˈta.ɾəw/, /əz.bə.ɣuˈta.ɾəw/ Occidental: /ez.ba.ɣoˈta.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

esbagotàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de esbagotar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbagotar.

#### Variants

* [2] esbagotéssiu, esbagotésseu, esbagotàsseu
# esbagotàssem
## Català
### Verb

esbagotàssem
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbagotar.

#### Variants

* esbagotéssim, esbagotéssem, esbagotàrem
# esbagotàsseu
## Català
### Verb

esbagotàsseu
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbagotar.

#### Variants

* esbagotéssiu, esbagotésseu, esbagotàreu
# esbagotàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.bə.ɣuˈta.βəw/ balear /əz.bə.ɣoˈta.vəw/, /əz.bə.ɣuˈta.vəw/ Occidental: nord-occidental /ez.βa.ɣoˈta.βew/ valencià /ez.ba.ɣoˈta.vew/, /ez.βa.ɣoˈta.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

esbagotàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de esbagotar.
# esbagotés
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.bə.ɣuˈtes/ balear /əz.bə.ɣoˈtes/, /əz.bə.ɣuˈtes/ Occidental: /ez.ba.ɣoˈtes/
   * Rimes: -es

### Verb

esbagotés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbagotar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbagotar.

#### Variants

* [1] esbagotara
* [2] esbagotara

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ba·go·tés (4)
* Anagrames: saboteges, sabotegés
# esbronqueguem
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /ez.bɾoŋ.keˈɣem/
   * Rimes: -em

### Verb

esbronqueguem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb esbroncar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [que nosaltres] esbronquem.
# esbronquegués
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /ez.bɾoŋ.keˈɣes/
   * Rimes: -es

### Verb

esbronquegués
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbroncar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [ell/ella/vostè] esbronqués, esbroncàs o esbroncara.
# esbronqueguessa
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /ez.bɾoŋ.keˈɣe.sa/
   * Rimes: -esa

### Verb

esbronqueguessa
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbroncar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [jo] esbronqués, esbroncàs o esbroncara.
# esbronqueguesses
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /ez.bɾoŋ.keˈɣe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

esbronqueguesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbroncar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [tu] esbronquessis, esbronquesses, esbroncassis, esbroncasses o esbroncares.
# esbronquegueu
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /ez.bɾoŋ.keˈɣew/
   * Rimes: -ew

### Verb

esbronquegueu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb esbroncar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [que vosaltres/vós] esbronqueu.
# esbronqueguéssom
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /ez.bɾoŋ.keˈɣe.som/

### Verb

esbronqueguéssom
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbroncar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [nosaltres] esbronquéssim, esbronquéssem, esbroncàssem, esbroncàssim o esbroncàrem.
# esbronqueguéssou
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /ez.bɾoŋ.keˈɣe.sow/

### Verb

esbronqueguéssou
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbroncar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [vosaltres/vós] esbronquéssiu, esbronquésseu, esbroncàsseu, esbroncàssiu o esbroncàreu.
# esbronqueguessen
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /ez.bɾoŋ.keˈɣe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

esbronqueguessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbroncar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [ells/elles/vostès] esbronquessin, esbronquessen, esbroncassin, esbroncassen o esbroncaren.
# esbronquen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əzˈbɾoŋ.kən/, occidental /ezˈbɾoŋ.ken/

### Verb

esbronquen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de esbroncar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb esbroncar.
    [Que ells/elles/vostès] esbronquin o esbronquen.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb esbroncar.
    Esbronquin o esbronquen [ells/elles/vostès].
# escrostats
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kɾusˈtats/ balear /əs.kɾosˈtats/, /əs.kɾusˈtats/ Occidental: /es.kɾosˈtats/
   * Rimes: -ats

### Verb

escrostats
* Participi masculí plural del verb escrostar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cros·tats (3)
# escrostaríveu
## Català
### Verb

escrostaríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de escrostar.

#### Variants

* escrostaríeu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cros·ta·rí·veu (5)
# escrostasses
## Català
### Verb

escrostasses
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb escrostar.

#### Variants

* escrostessis, escrostesses, escrostassis

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cros·tas·ses (4)
# escrostassis
## Català
### Verb

escrostassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb escrostar.

#### Variants

* escrostessis, escrostesses, escrostasses

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cros·tas·sis (4)
# escrostarívem
## Català
### Verb

escrostarívem
* (alguerès) Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de escrostar.

#### Variants

* escrostaríem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cros·ta·rí·vem (5)
# escrostava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kɾusˈta.βə/ balear /əs.kɾosˈta.və/, /əs.kɾusˈta.və/ Occidental: nord-occidental /es.kɾosˈta.βa/ valencià /es.kɾosˈta.va/, /es.kɾosˈta.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

escrostava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de escrostar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de escrostar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cros·ta·va (4)
# envejarien
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bə.ʒəˈɾi.ən/, balear /əɱ.və.ʒəˈɾi.ən/ Occidental: nord-occidental /em.be.ʒaˈɾi.en/ valencià /eɱ.ve.d͡ʒaˈɾi.en/, /em.be.d͡ʒaˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

envejarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de envejar.
# envejaria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bə.ʒəˈɾi.ə/, balear /əɱ.və.ʒəˈɾi.ə/ Occidental: nord-occidental /em.be.ʒaˈɾi.a/ valencià /eɱ.ve.d͡ʒaˈɾi.a/, /em.be.d͡ʒaˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

envejaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de envejar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de envejar.

### Miscel·lània

* Anagrama: airejaven
# envejaries
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bə.ʒəˈɾi.əs/, balear /əɱ.və.ʒəˈɾi.əs/ Occidental: nord-occidental /em.be.ʒaˈɾi.es/ valencià /eɱ.ve.d͡ʒaˈɾi.es/, /em.be.d͡ʒaˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

envejaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de envejar.
# envejaré
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bə.ʒəˈɾe/, balear /əɱ.və.ʒəˈɾe/ Occidental: nord-occidental /em.be.ʒaˈɾe/ valencià /eɱ.ve.d͡ʒaˈɾe/, /em.be.d͡ʒaˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

envejaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de envejar.
# envejaren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bəˈʒa.ɾən/ balear /əɱ.vəˈd͡ʒa.ɾən/, /əɱ.vəˈʒa.ɾən/ Occidental: nord-occidental /em.beˈʒa.ɾen/ valencià /eɱ.veˈd͡ʒa.ɾen/, /em.beˈd͡ʒa.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

envejaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de envejar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb envejar.

#### Variants

* [2] envegeguessen, envegessin, envegessen, envejassin, envejassen
# envejares
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bəˈʒa.ɾəs/ balear /əɱ.vəˈd͡ʒa.ɾəs/, /əɱ.vəˈʒa.ɾəs/ Occidental: nord-occidental /em.beˈʒa.ɾes/ valencià /eɱ.veˈd͡ʒa.ɾes/, /em.beˈd͡ʒa.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

envejares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de envejar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb envejar.

#### Variants

* [2] envegeguesses, envegessis, envegesses, envejassis, envejasses
# envejaràs
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bə.ʒəˈɾas/, balear /əɱ.və.ʒəˈɾas/ Occidental: nord-occidental /em.be.ʒaˈɾas/ valencià /eɱ.ve.d͡ʒaˈɾas/, /em.be.d͡ʒaˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

envejaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de envejar.

### Miscel·lània

* Anagrames: ranejaves, vanejares, veranejàs
# envejareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bə.ʒəˈɾɛw/ balear /əɱ.və.ʒəˈɾəw/, /əɱ.və.ʒəˈɾɛw/ Occidental: nord-occidental /em.be.ʒaˈɾew/ valencià /eɱ.ve.d͡ʒaˈɾew/, /em.be.d͡ʒaˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

envejareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de envejar.
# envejarà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bə.ʒəˈɾa/, balear /əɱ.və.ʒəˈɾa/ Occidental: nord-occidental /em.be.ʒaˈɾa/ valencià /eɱ.ve.d͡ʒaˈɾa/, /em.be.d͡ʒaˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

envejarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de envejar.

### Miscel·lània

* Anagrames: vanejaré, veraneja, veranejà
# escatainaries
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kə.təj.nəˈɾi.əs/, occidental /es.ka.taj.naˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

escatainaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de escatainar.
# escatainaràs
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kə.təj.nəˈɾas/, occidental /es.ka.taj.naˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

escatainaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de escatainar.
# escatainareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kə.təj.nəˈɾɛw/ balear /əs.kə.təj.nəˈɾəw/, /əs.kə.təj.nəˈɾɛw/ Occidental: /es.ka.taj.naˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

escatainareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de escatainar.
# escatainaria
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kə.təj.nəˈɾi.ə/, occidental /es.ka.taj.naˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

escatainaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de escatainar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de escatainar.
# escatainarà
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kə.təj.nəˈɾa/, occidental /es.ka.taj.naˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

escatainarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de escatainar.
# escatainaré
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kə.təj.nəˈɾe/, occidental /es.ka.taj.naˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

escatainaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de escatainar.
# escatainaríeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kə.təj.nəˈɾi.əw/, occidental /es.ka.taj.naˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

escatainaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de escatainar.
# escatainarien
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kə.təj.nəˈɾi.ən/, occidental /es.ka.taj.naˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

escatainarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de escatainar.
# escudís
## Català
### Verb

escudís
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb escudir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb escudir.

#### Variants

* [1] escudissi
* [2] escudissi

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cu·dís (3)
# escudíssem
## Català
### Verb

escudíssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb escudir.

#### Variants

* escudíssim

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cu·dís·sem (4)
# escudísseu
## Català
### Verb

escudísseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb escudir.

#### Variants

* escudíssiu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cu·dís·seu (4)
# escudíssiu
## Català
### Verb

escudíssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb escudir.

#### Variants

* escudísseu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cu·dís·siu (4)
# escudívem
## Català
### Verb

escudívem
* (alguerès) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de escudir.

#### Variants

* escudíem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cu·dí·vem (4)
# escudírem
## Català
### Verb

escudírem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de escudir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cu·dí·rem (4)
# escudíreu
## Català
### Verb

escudíreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de escudir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cu·dí·reu (4)
# escudíssim
## Català
### Verb

escudíssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb escudir.

#### Variants

* escudíssem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cu·dís·sim (4)
# escudíveu
## Català
### Verb

escudíveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de escudir.

#### Variants

* escudíeu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cu·dí·veu (4)
# escuela
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /esˈkwe.la/, meridional /ehˈkwe.la/
       Americà: alt /esˈkwe.la/, baix /ehˈkwe.la/
   * Rimes: -ela

### Nom

escuela f. ‎(plural escuelas)
* escola

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cue·la (3)
# escaiolaran
## Català
### Verb

escaiolaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de escaiolar.
# escaiolareu
## Català
### Verb

escaiolareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de escaiolar.
# escaiolar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kə.juˈɫa/ balear /əs.kə.joˈɫa/, /əs.kə.juˈɫa/ Occidental: nord-occidental /es.ka.joˈɫa/ valencià /es.ka.joˈɫaɾ/, /es.ka.joˈɫa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Etimologia: Del castellà escayolar.

### Verb

escaiolar trans.
* (castellanisme) enguixar

#### Conjugació

Vocal rizotònica: /ɔ/

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ca·io·lar (4)
* Anagrama: escolaria

### Vegeu també

* Obres de referència: DNV
# escaiolaren
## Català
### Verb

escaiolaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de escaiolar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb escaiolar.
# escaiolares
## Català
### Verb

escaiolares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de escaiolar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb escaiolar.
# escaiolaria
## Català
### Verb

escaiolaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de escaiolar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de escaiolar.
# esclateguessa
## Català
### Verb

esclateguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb esclatar.
# esclateguessen
## Català
### Verb

esclateguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb esclatar.