OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# abramarà
## Català
### Verb

abramarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de abramar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bra·ma·rà (4)
# abramaries
## Català
### Verb

abramaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de abramar.

#### Variants

* abramarives

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bra·ma·ri·es (5)
* Anagrames: abrasaríem, arrambaies
# abramariva
## Català
### Verb

abramariva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de abramar.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de abramar.

#### Variants

* [1] abramaria
* [2] abramaria

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bra·ma·ri·va (5)
# abramarives
## Català
### Verb

abramarives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de abramar.

#### Variants

* abramaries

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bra·ma·ri·ves (5)
# Thalpius
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈtʰaɫ.pɪ.ʊs/

### Nom propi

Thalpius m. ‎(genitiu Thalpiī)
* Un dels descendent d’Helena.

#### Declinació

2a declinació -us, -ī :
| Cas | Singular | Plural |
| Nominatiu | Thalpius | - |
| Vocatiu | Thalpī | - |
| Acusatiu | Thalpium | - |
| Genitiu | Thalpiī, Thalpī | - |
| Datiu | Thalpiō | - |
| Ablatiu | Thalpiō | - |

#### Relacionats

* Thalpus

### Vegeu també

* Gaffiot, Félix. «Thalpius». A: Dictionnaire Latin - Français, 1934. París: Hachette, 1934, p. 1566.
# Thalpio
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈtʰaɫ.pɪ.oː/

### Nom propi

Thalpiō
* datiu singular de Thalpius
* ablatiu singular de Thalpius
# Thalpium
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈtʰaɫ.pɪ.ʊm/

### Nom propi

Thalpium
* acusatiu singular de Thalpius
# Thalpo
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈtʰaɫ.poː/

### Nom propi

Thalpō
* datiu singular de Thalpus
* ablatiu singular de Thalpus
# Thalpum
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈtʰaɫ.pʊm/

### Nom propi

Thalpum
* acusatiu singular de Thalpus
# Thalpii
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈtʰaɫ.pɪ.iː/

### Nom propi

Thalpiī
* genitiu singular de Thalpius
# Thalpus
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈtʰaɫ.pʊs/

### Nom propi

Thalpus m. ‎(genitiu Thalpī)
* Prenom masculí

#### Declinació

2a declinació -us, -ī :
| Cas | Singular | Plural |
| Nominatiu | Thalpus | - |
| Vocatiu | Thalpe | - |
| Acusatiu | Thalpum | - |
| Genitiu | Thalpī | - |
| Datiu | Thalpō | - |
| Ablatiu | Thalpō | - |

#### Relacionats

* Thalpius

### Vegeu també

* Gaffiot, Félix. «Thalpus». A: Dictionnaire Latin - Français, 1934. París: Hachette, 1934, p. 1566.
# Thamira
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈtʰa.mɪ.raː/

### Nom propi

Thamirā
* vocatiu singular de Thamirās
* ablatiu singular de Thamirās
# Thamirae
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈtʰa.mɪ.raj/

### Nom propi

Thamirae
* genitiu singular de Thamirās
* datiu singular de Thamirās
# Thalpi
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈtʰaɫ.piː/

### Nom propi

Thalpī
* genitiu singular de Thalpus
* vocatiu singular de Thalpius
* genitiu singular de Thalpius
# abarretatik
## Basc
### Nom

abarretatik
* ablatiu definit plural de abar
* ablatiu indefinit de abar
# abarri
## Basc
### Nom

abarri
* datiu indefinit de abar
# abarrik
## Basc
### Nom

abarrik
* partitiu indefinit de abar
# abarretik
## Basc
### Nom

abarretik
* ablatiu definit singular de abar
# abarrocam
## Català
### Verb

abarrocam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de abarrocar.
# abarrez
## Basc
### Nom

abarrez
* instrumental definit plural de abar
* instrumental indefinit de abar
# abarroca
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.βəˈrɔ.kə/, occidental /a.βaˈrɔ.ka/
   * Rimes: -ɔka

### Verb

abarroca
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de abarrocar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb abarrocar.
# absolgué
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əp.suɫˈɣe/ balear /əp.soɫˈɣe/, /əp.suɫˈɣe/ Occidental: /ap.soɫˈɣe/
   * Rimes: -e

### Verb

absolgué
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de absoldre.
    [Ell/ella/vostè] absolgué o va absoldre.
# absolgués
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əp.suɫˈɣes/, balear /ə.ts͡uɫˈɣes/ Occidental: /ap.soɫˈɣes/
   * Rimes: -es

### Verb

absolgués
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb absoldre.
    [Jo] absolgués o absolguera.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb absoldre.
    [Ell/ella/vostè] absolgués o absolguera.

#### Sinònims

* absolés, absolguessa, formes col·loquials
# absolguéreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əp.suɫˈɣe.ɾəw/ balear /əp.soɫˈɣe.ɾəw/, /əp.suɫˈɣe.ɾəw/ Occidental: /ap.soɫˈɣe.ɾew/
   * Rimes: -eɾew

### Verb

absolguéreu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de absoldre.
    [Vosaltres/vós] absolguéreu o vau/vàreu absoldre.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb absoldre.
    Forma valenciana: [vosaltres/vós] absolguéssiu, absolguésseu o absolguéreu.
# absolguéssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əp.suɫˈɣe.səm/, balear /ə.ts͡uɫˈɣe.səm/ Occidental: /ap.soɫˈɣe.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

absolguéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb absoldre.
    [Nosaltres] absolguéssim, absolguéssem o absolguérem.

#### Sinònims

* absoléssem, absolguéssom, formes col·loquials
# absolguis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əpˈsɔɫ.ɣis/, balear /əˈts͡ɔɫ.ɣis/ Occidental: /apˈsɔɫ.ɣis/
   * Rimes: -ɔlɡis

### Verb

absolguis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb absoldre.
    [Que tu] absolguis o absolgues; [tu] no absolguis o absolgues.

#### Sinònims

* absolis, forma col·loquial d'alguns parlars centrals.
* absolgos, forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals.
# absolguérem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əp.suɫˈɣe.ɾəm/ balear /əp.soɫˈɣe.ɾəm/, /əp.suɫˈɣe.ɾəm/ Occidental: /ap.soɫˈɣe.ɾem/
   * Rimes: -eɾem

### Verb

absolguérem
* Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de absoldre.
    [Nosaltres] absolguérem o vam/vàrem absoldre.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb absoldre.
    Forma valenciana: [nosaltres] absolguéssim, absolguéssem o absolguérem.
# absolguésseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əp.suɫˈɣe.səw/, balear /ə.ts͡uɫˈɣe.səw/ Occidental: /ap.soɫˈɣe.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

absolguésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb absoldre.
    [Vosaltres/vós] absolguéssiu, absolguésseu o absolguéreu.

#### Sinònims

* absolésseu, absolguéssou, formes col·loquials
# absolguéssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əp.suɫˈɣe.sim/, balear /ə.ts͡uɫˈɣe.sim/ Occidental: /ap.soɫˈɣe.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

absolguéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb absoldre.
    [Nosaltres] absolguéssim, absolguéssem o absolguérem.

#### Sinònims

* absoléssem, absolguéssom, formes col·loquials
# Ligurians
## Anglès
### Nom

Ligurians
* forma plural de Ligurian
# Lilaeam
## Llatí

   * Pronúncia: /lɪˈlaj.am/

### Nom propi

Lilaeam
* acusatiu singular de Lilaea
# Limanda limanda
## Multilingüe
### Nom

Limanda limanda
* limanda

### Vegeu també

* Article corresponent a Viquiespècies
* Limanda limanda. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia.
# Lilaeae
## Llatí

   * Pronúncia: /lɪˈlaj.aj/

### Nom propi

Lilaeae
* genitiu singular de Lilaea
* datiu singular de Lilaea
# Liechtenstein
## Català

   * Pronúncia: /ˈlih.tens.tajn/
   * Etimologia: (pendent)

### Nom propi

Liechtenstein m.
* Minúscul estat alpí situat entre Suïssa i Àustria. El nom complet és Principat de Liechtenstein.

#### Traduccions

* Alemany: Liechtenstein $^{(de)}$
* Anglès: Liechtenstein $^{(en)}$
* Basc: Liechtenstein $^{(eu)}$
* Castellà: Liechtenstein $^{(es)}$
* Francès: Liechtenstein $^{(fr)}$
* Gallec: Liechtenstein $^{(gl)}$
* Grec: Λιχτενστάιν $^{(el)}$ ‎(Likhtenstain)
* Occità: Liechtenstein $^{(oc)}$
* Portuguès: Liechtenstein $^{(pt)}$
* Suec: Liechtenstein $^{(sv)}$ n.
* Turc: Lihtenştayn $^{(tr)}$
* Vietnamita: Liechtenstein $^{(vi)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: Li·ech·tens·tein (4)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: GEC, ésAdir

## Occità
### Nom propi

Liechtenstein
* Liechtenstein
# Lilaea
## Llatí

   * Pronúncia: /lɪˈlaj.a/
   * Etimologia: Del grec antic Λίλαια ‎(Lílaia).

### Nom propi

Lilaea f. ‎(genitiu Lilaeae)
* (mitologia grega) Nàiada filla de Cefís.
* Vila grega de Fòcida prop de la font del Cefís.

#### Declinació

1a declinació -a, -ae :
| Cas | Singular | Plural |
| Nominatiu | Lilaea | - |
| Vocatiu | Lilaea | - |
| Acusatiu | Lilaeam | - |
| Genitiu | Lilaeae | - |
| Datiu | Lilaeae | - |
| Ablatiu | Lilaeā | - |

### Vegeu també

* Gaffiot, Félix. «Lilaea». A: Dictionnaire Latin - Français, 1934. París: Hachette, 1934.
# Liebhabers
## Alemany

   * Pronúncia: /ˈliːpˌhaːbɐs/

### Nom

Liebhabers
* genitiu singular de Liebhaber
# Lieja
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ɫiˈɛ.ʒə/ Occidental: nord-occidental /ɫiˈɛ.ʒa/ valencià /ɫiˈɛ.d͡ʒa/, /ɫiˈɛ.d͡ʒɛ/
   * Rimes: -ɛʒa
   * Etimologia: Del francès Liège, d’origen discutit, probablement germànic, del protogermànic *liudiz ‎(«gent»).

### Nom propi

Lieja f.
* Ciutat i província de Bèlgica.

#### Traduccions

* Alemany: Lüttich $^{(de)}$
* Castellà: Lieja $^{(es)}$
* Francès: Liège $^{(fr)}$
* Italià: Liegi $^{(it)}$
* Neerlandès: Luik $^{(nl)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: Li·e·ja (3)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: GEC, ésAdir
# Ligurian
## Anglès

   * Etimologia: De Liguria i el sufix -an.

### Nom

Ligurian ‎(plural Ligurians)
* lígur
# abronzàveu
## Català
### Verb

abronzàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de abronzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bron·zà·veu (4)
# abronzéssiu
## Català
### Verb

abronzéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb abronzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bron·zés·siu (4)
# abronzàvem
## Català
### Verb

abronzàvem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de abronzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bron·zà·vem (4)
# abronzàreu
## Català
### Verb

abronzàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de abronzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bron·zà·reu (4)
# abronzí
## Català
### Verb

abronzí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de abronzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bron·zí (3)
* Heterograma de 7 lletres (abinorz)
# abronzis
## Català
### Verb

abronzis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb abronzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bron·zis (3)
* Heterograma de 8 lletres (abinorsz)
# abronzéssim
## Català
### Verb

abronzéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb abronzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bron·zés·sim (4)
# abronzàrem
## Català
### Verb

abronzàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de abronzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bron·zà·rem (4)
# abroquelar
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \a.βɾo.keˈlaɾ\
       Americà: alt /a.bɾo.k(e)ˈlaɾ/, baix \a.βɾo.keˈlaɾ\
   * Rimes: -aɾ
   * Etimologia: De broquel

### Verb

abroquelar trans., pron. ‎(pronominal abroquelarse, present abroquelo, passat abroquelé, futur abroquelaré)
* abroquerar

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bro·que·lar (4)
# abronzà
## Català
### Verb

abronzà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de abronzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bron·zà (3)
# abrivarem
## Català
### Verb

abrivarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de abrivar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bri·va·rem (4)
* Anagrama: arribàvem
# abrivaren
## Català
### Verb

abrivaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de abrivar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrivar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bri·va·ren (4)
* Anagrama: arribaven
# abrivara
## Català
### Verb

abrivara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrivar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrivar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bri·va·ra (4)
* Anagrama: arribava
# abrivares
## Català
### Verb

abrivares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de abrivar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrivar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bri·va·res (4)
* Anagrames: abrivar-se, arribaves
# abrivaries
## Català
### Verb

abrivaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de abrivar.
# abrivareu
## Català
### Verb

abrivareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de abrivar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bri·va·reu (4)
* Anagrama: arribàveu
# abrivarien
## Català
### Verb

abrivarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de abrivar.
# abrivarà
## Català
### Verb

abrivarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de abrivar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bri·va·rà (4)
* Anagrama: arribava
# abrivaran
## Català
### Verb

abrivaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de abrivar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bri·va·ran (4)
* Anagrama: barrinava
# abrivaria
## Català
### Verb

abrivaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de abrivar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de abrivar.
# abstendria
## Català
### Verb

abstendria
* (balear) Primera persona del singular (jo) del condicional de abstenir-se.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de abstenir-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: abs·ten·dri·a (4)
* Anagrama: tribanades
# abstemis
## Català

   * Pronúncia: oriental /əpsˈtɛ.mis/, occidental /apsˈtɛ.mis/
   * Rimes: -ɛmis

### Nom

abstemis m. pl.
* Forma plural de abstemi.

### Miscel·lània

* Síl·labes: abs·te·mis (3)
* Anagrames: batéssim, bitàssem, tibàssem
# abstención
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \a(β)s.tenˈθjon\, meridional \a(β)h.teŋˈθjoŋ\
       Americà: alt /abs.t(e)nˈsjon/, baix \a(β)h.teŋˈsjoŋ\, austral \a(β)h.tenˈsjon\
   * Rimes: -on

### Nom

abstención f. ‎(plural abstenciones)
* abstenció

### Miscel·lània

* Síl·labes: abs·ten·ción (3)
# abstenciones
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \a(β)s.tenˈθjo.nes\, meridional \a(β)h.teŋˈθjo.neh\
       Americà: alt /abs.tenˈsjo.n(e)s/, baix \a(β)h.teŋˈsjo.neh\, austral \a(β)h.tenˈsjo.nes\
   * Rimes: -ones

### Nom

abstenciones f. pl.
* forma plural de abstención ‎(«abstencions»)
# abstendreu
## Català
### Verb

abstendreu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de abstenir-se.
# abstemioz
## Basc
### Nom

abstemioz
* instrumental indefinit de abstemio
# abstenc
## Català
### Verb

abstenc
* (balear, alguerès) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de abstenir-se.
# abstendran
## Català
### Verb

abstendran
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de abstenir-se.
# abstendrien
## Català
### Verb

abstendrien
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de abstenir-se.
# abordat
## Català
### Verb

abordat
* Participi masculí singular del verb abordar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bor·dat (3)
* Anagrames: brotada, torbada, trobada
# abordaven
## Català
### Verb

abordaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de abordar.
# abordavi
## Català
### Verb

abordavi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de abordar.
# aborde
## Català
### Verb

aborde
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de abordar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb abordar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb abordar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb abordar.
# abordau
## Català
### Verb

abordau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de abordar.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb abordar.
# abordaves
## Català
### Verb

abordaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de abordar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bor·da·ves (4)
* Anagrama: observada
# abordavo
## Català
### Verb

abordavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de abordar.
# abordava
## Català
### Verb

abordava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de abordar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de abordar.
# Rolle
## Alemany

   * Pronúncia: /ˈʀɔlə/ àudio

### Nom

Rolle f. ‎(genitiu Rolle, plural Rollen)
* rotlle
* paper, rol
    «Ich beschloß, mich aus der Gesellschaft zu stehlen, was bei der unbedeutenden Rolle, die ich darinnen spielte, mir ein leichtes schien.» ((von Chamisso, Adelbert; Llobet, Gustau (trad.). Peter Schlemihls wundersame Geschichte (La meravellosa història de Peter Schlèmihl). Project Gutenberg, La Magrana (trad.), 1813, 1983 (trad.). ISBN 84-7410-137-9.))vaig decidir d'anar-me'n d'aquella reunió, cosa que em semblava ésser facilíssima, vist el paper insignificant que hi feia.

#### Declinació

| Cas | Singular | Singular | Plural | Plural |
| Nominatiu | die | Rolle | die | Rollen |
| Genitiu | der | Rolle | der | Rollen |
| Datiu | der | Rolle | den | Rollen |
| Acusatiu | die | Rolle | die | Rollen |
# Rollen
## Alemany

   * Pronúncia: /ˈʀɔlən/ àudio

### Nom

Rollen
* forma plural de Rolle
# Rollenspielen
## Alemany

   * Pronúncia: /ˈʀɔlənˌʃpiːlən/

### Nom

Rollenspielen
* datiu plural de Rollenspiel
# Rollenspieles
## Alemany

   * Pronúncia: /ˈʀɔlənˌʃpiːləs/

### Nom

Rollenspieles
* genitiu singular de Rollenspiel
# Romae
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈroː.maj/

### Nom propi

Rōmae
* genitiu singular de Rōma
* datiu singular de Rōma
* locatiu singular de Rōma
# Rollenspiele
## Alemany

   * Pronúncia: /ˈʀɔlənˌʃpiːlə/

### Nom

Rollenspiele
* forma plural de Rollenspiel
# Rollenspiels
## Alemany

   * Pronúncia: /ˈʀɔlənˌʃpiːls/

### Nom

Rollenspiels
* genitiu singular de Rollenspiel
# Rom
## Alemany
### Nom propi

Rom n.
* Roma (capital d'Itàlia).

#### Relacionats

* Römer
* römisch

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia en alemany

## Anglès
### Nom propi

Rom
* Gitanos (poble)
    The Rom are known to western culture as nomads and travellers (peripatetics, in anthropological terminology), while to southeastern European society they are familiar as the lowest and most stigmatised social stratum.

#### Sinònims

* Gypsies

#### Relacionats

* Roma
* Romani

### Vegeu també

* ↑ Matras, Yaron. Romani: A Linguistic Introduction, 2002 (en anglès). Cambridge: Cambridge Univesity Press, 2002. ISBN 0-521-63165-3.
# Rollenspiel
## Alemany

   * Pronúncia: /ˈʀɔlənˌʃpiːl/

### Nom

Rollenspiel n. ‎(genitiu Rollenspiels o Rollenspieles, plural Rollenspiele)
* joc de rol

#### Declinació

| Cas | Singular | Singular | Plural | Plural |
| Nominatiu | das | Rollenspiel | die | Rollenspiele |
| Genitiu | des | Rollenspiels Rollenspieles | der | Rollenspiele |
| Datiu | dem | Rollenspiel Rollenspiele | den | Rollenspielen |
| Acusatiu | das | Rollenspiel | die | Rollenspiele |

### Vegeu també

* Rollenspiel. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# Roma
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈro.mə/, occidental /ˈro.ma/
   * Rimes: -oma
   * Homòfon: roma
   * Etimologia: Del llatí Rōma, d’origen incert, en la mitologia relacionat amb Rōmulus ‎(«Ròmul»).

### Nom propi

Roma
* Ciutat a la riba del Tíber, capital d’Itàlia.
* L'antic Imperi romà.
* Seu de l'Església catòlica.
* Cognom d’origen toponímic

#### Sinònims

* (ciutat) Ciutat Eterna
* (seu) Santa Seu, Vaticà

#### Relacionats

| romà romana romanç arromançar romança romàntic (via francès romantique) romanx romanès romanesc Romania Romània Romanya Romanyà Romanyac romànic romanista romanitzar | romaic (via grec antic Ῥωμαϊκός ‎(Rhōmaïkós)) romeu (via grec antic Ῥωμαῖος ‎(Rhōmaîos)) Romeu romer (peregrí) romera Romuald RòmulLa semblança amb romaní i amb romandre és fortuïta. |

#### Compostos i expressions

* tots els camins van a Roma

#### Traduccions

* Anglès: Rome $^{(en)}$
* Àrab: رومية $^{(ar)}$
* Castellà: Roma $^{(es)}$
* Grec: Ρώμη $^{(el)}$ ‎(Romi)
* Grec antic: Ῥώμη $^{(grc)}$ ‎(Rhṓmē)
* Italià: Roma $^{(it)}$
* Polonès: Rzym $^{(pl)}$ m. inan.

### Miscel·lània

* Síl·labes: Ro·ma (2)
* Anagrames: amor $^{(alfagrama)}$, Amor $^{(revers)}$, armo, armó, arom, mora, Mora, Morà, mòra, móra, Móra, oram

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DCVB, GEC
* Cognoms de la població, Idescat

## Anglès

   * Etimologia: Del romaní rroma, plural de rrom.

### Nom

Roma ‎(plural Romas)
* gitano, romaní

#### Sinònims

* Rom, Gypsy

### Adjectiu

Roma ‎(no comparable)
* gitano, romaní

## Castellà

   * Pronúncia: /ˈro.ma/
   * Rimes: -oma
   * Etimologia: Del llatí Rōma.

### Nom propi

Roma
* Roma

#### Compostos i expressions

* Roma no se construyó en un día: Fa falta temps i perseverança per a fer coses importants.
* Todos los caminos llevan a Roma: tots els camins van a Roma (Hi ha diverses formes d'arribar a un mateix fi)

#### Relacionats

* romano

### Miscel·lània

* Síl·labes: Ro·ma (2)
* Anagrames: amor $^{(alfagrama)}$, armo, armó, maro, mora, morá, ramo

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia en castellà

## Llatí

   * Pronúncia: /ˈroː.ma/
   * Etimologia: D’origen incert, en la mitologia relacionat amb Rōmulus ‎(«Ròmul»).

### Nom propi

Rōma f. ‎(genitiu Rōmae)
* Roma

#### Declinació

1a declinació -a, -ae :
| Cas | Singular | Plural |
| Nominatiu | Rōma | - |
| Vocatiu | Rōma | - |
| Acusatiu | Rōmam | - |
| Genitiu | Rōmae | - |
| Datiu | Rōmae | - |
| Ablatiu | Rōmā | - |
| Locatiu | Rōmae | - |
# abstraguen
## Català

   * Pronúncia: occidental /apsˈtɾa.ɣen/
   * Rimes: -aɡen

### Verb

abstraguen
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb abstraure.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb abstraure.

### Miscel·lània

* Síl·labes: abs·tra·guen (3)
* Anagrames: aburgesant, benastruga
# abstragueren
## Català
### Verb

abstragueren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de abstreure.
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de abstraure.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb abstraure.
# abstragueres
## Català
### Verb

abstragueres
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de abstreure.
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de abstraure.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb abstraure.
# abstraguera
## Català
### Verb

abstraguera
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb abstraure.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb abstraure.
# abstragues
## Català
### Verb

abstragues
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb abstraure.

### Miscel·lània

* Síl·labes: abs·tra·gues (3)
* Anagrama: aburgesats
# abstragos
## Català
### Verb

abstragos
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb abstraure.
# abréviations
## Francès

   * Pronúncia: /a.bʁe.vjaˈsjɔ̃/

### Nom

abréviations f. pl.
* forma plural de abréviation