OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# typi
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈtʏ.piː/

### Nom

typī
* nominatiu plural de typus
* vocatiu plural de typus
* genitiu singular de typus
# typification
## Francès

   * Pronúncia: /ti.pi.fi.kaˈsjɔ̃/

### Nom

typification f. ‎(plural typifications)
* tipificació
# typhum
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈtʏ.fʊm/

### Nom

typhum
* acusatiu singular de typhus
# typical
## Anglès

   * Pronúncia: àudio (EUA)

### Adjectiu

typical ‎(comparatiu more typical, superlatiu most typical)
* típic

### Vegeu també

* Diccionari Anglès-Català de Codi Obert (DACCO)
# typified
## Anglès
### Verb

typified
* passat i participi de typify
# treballadors socials
## Català
### Nom

treballadors socials m. pl.
* Forma plural de treballador social.
# treballaies
## Català
### Verb

treballaies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de treballar.
# treballadora social
## Català
### Nom

treballadora social f. ‎(plural treballadores socials)
* Forma femenina de treballador social.
# treballaia
## Català
### Verb

treballaia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de treballar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de treballar.
# treballaien
## Català
### Verb

treballaien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de treballar.
# treballadores socials
## Català
### Nom

treballadores socials f. pl.
* Forma plural de treballadora social.
# treballam
## Català
### Verb

treballam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de treballar.
# traspuntaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /tɾəs.punˈta.βən/, balear /tɾəs.punˈta.vən/ Occidental: nord-occidental /tɾas.punˈta.βen/ valencià /tɾas.punˈta.ven/, /tɾas.punˈta.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

traspuntaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de traspuntar.
# traspunte
## Català
### Verb

traspunte
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de traspuntar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb traspuntar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb traspuntar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb traspuntar.
# traspuntava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /tɾəs.punˈta.βə/, balear /tɾəs.punˈta.və/ Occidental: nord-occidental /tɾas.punˈta.βa/ valencià /tɾas.punˈta.va/, /tɾas.punˈta.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

traspuntava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de traspuntar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de traspuntar.
# traspuntassin
## Català
### Verb

traspuntassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb traspuntar.
# traspuntassis
## Català
### Verb

traspuntassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb traspuntar.
# traspuntau
## Català
### Verb

traspuntau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de traspuntar.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb traspuntar.
# traspuntaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /tɾəs.punˈta.βəs/, balear /tɾəs.punˈta.vəs/ Occidental: nord-occidental /tɾas.punˈta.βes/ valencià /tɾas.punˈta.ves/, /tɾas.punˈta.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

traspuntaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de traspuntar.
# traspuntasses
## Català
### Verb

traspuntasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb traspuntar.
# trempolí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /tɾəm.puˈɫi/ balear /tɾəm.poˈɫi/, /tɾəm.puˈɫi/ Occidental: /tɾem.poˈɫi/
   * Rimes: -i
   * Homòfon: trampolí
   * Etimologia: D’origen preromà indoeuropeu, gentilici de *Trimplo.

### Adjectiu

trempolí m. ‎(femení trempolina, plural masculí trempolins, plural femení trempolines)
* Relatiu o pertanyent a Tremp.

### Nom

trempolí m. ‎(plural trempolins, femení trempolina)
* Persona que habita o és originària de Tremp.

### Miscel·lània

* Síl·labes: trem·po·lí (3)
* Heterograma de 8 lletres (eilmoprt)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, Optimot, ésAdir
# trempàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /tɾəmˈpa.ɾəw/, occidental /tɾemˈpa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

trempàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de trempar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb trempar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: trem·pà·reu (3)
* Anagrames: permutaré, temprareu, tempràreu
# trempàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /tɾəmˈpa.ɾəm/, occidental /tɾemˈpa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

trempàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de trempar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb trempar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: trem·pà·rem (3)
* Anagrames: empremtar, temprarem, tempràrem
# trempo
## Català
### Verb

trempo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de trempar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: trem·po (2)
* Heterograma de 6 lletres (emoprt)
* Anagrames: portem, promet, tempro, trompe
# trempà
## Català

   * Pronúncia: oriental /tɾəmˈpa/, occidental /tɾemˈpa/
   * Rimes: -a

### Verb

trempà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de trempar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: trem·pà (2)
* Heterograma de 6 lletres (aemprt)
* Anagrames: emprat, reptam, tempra, temprà, trapem, trepam
# tusto
## Català
### Verb

tusto
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de tustar.
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb tustar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb tustar.
# tustàieu
## Català
### Verb

tustàieu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de tustar.
# tustin
## Català
### Verb

tustin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb tustar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb tustar.
# tustis
## Català
### Verb

tustis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb tustar.
# tustos
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ˈtus.tus/ balear /ˈtus.tos/, /ˈtus.tus/ Occidental: /ˈtus.tos/
   * Rimes: -ustos

### Nom

tustos m. pl. ‎(alternatiu tusts)
* Forma plural de tust.

### Verb

tustos
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb tustar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: tus·tos (2)
* Anagrama: tossut
# tustàrem
## Català
### Verb

tustàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de tustar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb tustar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: tus·tà·rem (3)
* Anagrama: mesturat
# tusts
## Català

   * Pronúncia: /ˈtusts/
   * Rimes: -usts

### Nom

tusts m. pl. ‎(alternatiu tustos)
* Forma plural de tust.

### Miscel·lània

* Síl·labes: 1
# tustà
## Català
### Verb

tustà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de tustar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: tus·tà (2)
* Anagrames: astut, tatús, taüts
# tustàreu
## Català
### Verb

tustàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de tustar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb tustar.
# treballar com un negre
## Català
### Verb

treballar com un negre intr.
* Treballar amb afany.
    «Cambó a Barcelona i a Madrid, treballava com un negre, ja amb la idea que l'única manera de salvar el país era destruir absolutament la comèdia dels partits.» (Josep M. de Sagarra, Memòries, 1954)
    «Això no és una crítica perquè se'ls va guanyar treballant com un negre i jo no puc criticar el papà Ton.» (Jaume Cabré, L'ombra de l'eunuc, 1996)

#### Variants

* fer feina com un negre

#### Sinònims

* treballar com un ase
* treballar com un ruc
* treballar com a ases
* treballar com a àsens
* treballar com a rucs

#### Notes

* Amb un ús abusiu té una connotació pejorativa.

#### Traduccions

* Castellà: trabajar como un negro $^{(es)}$
* Francès: travailler comme un nègre $^{(fr)}$
* Italià: lavorare come un negro $^{(it)}$

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, DCVB, DSFF
# treballar de valent
## Català
### Verb

treballar de valent intr.
* Treballar molt.
# treballaren
## Català
### Verb

treballaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de treballar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb treballar.
# treballaria
## Català
### Verb

treballaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de treballar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de treballar.
# treballar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /tɾə.βəˈʎa/ balear /tɾə.bəˈʎa/, /tɾə.bəˈja/ Occidental: nord-occidental /tɾe.βaˈʎa/ valencià /tɾe.baˈʎaɾ/, /tɾe.βaˈʎa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: treballà
   * Etimologia: Del llatí vulgar *tripāliāre ‎(«torturar»), del tardà tripālium ‎(«instrument de tortura», literalment «tres pals»), usat figuradament per l'esforç de laborar, que és un cultisme posterior, segle XII.

### Verb

treballar intr., trans.
* Dur a terme un treball.
* Tenir una feina, un ofici o professió.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: treballo, treballa, treballem

#### Sinònims

* calquejar, feinejar, laborar, pencar, traüllar, trescar

#### Antònims

* desfeinar-se, desvagar-se, fer el dropo, folgar

#### Derivats

* treballador
* treballotejar, treballuscar

#### Compostos i expressions

* treballar com un negre
* treballar de valent

#### Traduccions

* Alemany: arbeiten $^{(de)}$
* Anglès: work $^{(en)}$
* Asturià: trabayar $^{(ast)}$
* Castellà: trabajar $^{(es)}$
* Danès: arbejde $^{(da)}$
* Eslovac: pracovať $^{(sk)}$
* Eslovè: delati $^{(sl)}$
* Esperanto: labori $^{(eo)}$
* Estonià: töötama $^{(et)}$
* Feroès: arbeiða $^{(fo)}$
* Francès: travailler $^{(fr)}$
* Friülà: lavorâ $^{(fur)}$
* Gallec: trabalhar $^{(gl)}$
* Gal·lès: gweithio $^{(cy)}$
* Georgià: მუშაობა $^{(ka)}$ ‎(muixàoba)
* Grec: εργάζομαι $^{(el)}$ ‎(ergàzome), δουλεύω $^{(el)}$ ‎(dulev́o)
* Grec antic: ἐργάζομαι $^{(grc)}$ ‎(ergázomai)
* Hebreu: עָבַד‎ $^{(he)}$
* Hindi: काम करना $^{(hi)}$
* Hongarès: dolgozik $^{(hu)}$
* Irlandès: oibrigh $^{(ga)}$
* Islandès: vinna $^{(is)}$
* Italià: lavorare $^{(it)}$
* Japonès: 働く $^{(ja)}$
* Llatí: laborare $^{(la)}$
* Llengua de signes catalana: TREBALLAR $^{(csc)}$
* Neerlandès: werken $^{(nl)}$
* Occità: trabalhar $^{(oc)}$
* Persa: کار کردن‎ $^{(fa)}$
* Polonès: pracować $^{(pl)}$
* Portuguès: trabalhar $^{(pt)}$
* Romanès: lucra $^{(ro)}$
* Rus: работать $^{(ru)}$ ‎(rabotat)
* Serbocroat: радити $^{(sh)}$, raditi $^{(sh)}$
* Sicilià: travagghiari $^{(scn)}$
* Suec: jobba $^{(sv)}$, arbeta $^{(sv)}$
* Txec: pracovat $^{(cs)}$
* Való: ovrer $^{(wa)}$
* Xinès: 工作 $^{(zh)}$ ‎(gōngzuò)

### Miscel·lània

* Síl·labes: tre·ba·llar (3)
* Anagrama: abartrell

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# treballareu
## Català
### Verb

treballareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de treballar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: tre·ba·lla·reu (4)
* Anagrama: barutellaré
# treballara
## Català
### Verb

treballara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb treballar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb treballar.
# treballares
## Català
### Verb

treballares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de treballar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb treballar.
# treballaran
## Català
### Verb

treballaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de treballar.
# trencats
## Català
### Verb

trencats
* Participi masculí plural del verb trencar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: tren·cats (2)
* Anagrama: trescant
# trencaven
## Català
### Verb

trencaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de trencar.
# trencaves
## Català
### Verb

trencaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de trencar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: tren·ca·ves (3)
* Anagrames: trescaven, ventresca
# trencavi
## Català
### Verb

trencavi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de trencar.
# trencat
## Català
### Verb

trencat
* Participi masculí singular del verb trencar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: tren·cat (2)
* Anagrama: tracten
# trencau
## Català
### Verb

trencau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de trencar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb trencar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: tren·cau (2)
* Heterograma de 7 lletres (acenrtu)
* Anagrames: acurten, creuant
# trencava
## Català
### Verb

trencava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de trencar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de trencar.
# trencavits
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /tɾəŋ.kəˈβits/, balear /tɾəŋ.kəˈvits/ Occidental: nord-occidental /tɾeŋ.kaˈβits/ valencià /tɾeŋ.kaˈvits/, /tɾeŋ.kaˈβits/
   * Rimes: -its

### Nom

trencavits m. ‎(plural invariable)
* sonso blau

### Miscel·lània

* Síl·labes: tren·ca·vits (3)

### Vegeu també

* trencavits. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia.
# trencavo
## Català
### Verb

trencavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de trencar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: tren·ca·vo (3)
* Heterograma de 8 lletres (acenortv)
* Anagrames: contravé, revocant, torcaven
# uniforméssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.ni.furˈme.siw/ balear /u.ni.foɾˈme.siw/, /u.ni.furˈme.siw/ Occidental: /u.ni.foɾˈme.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

uniforméssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb uniformar.
# uniformés
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.ni.furˈmes/ balear /u.ni.foɾˈmes/, /u.ni.furˈmes/ Occidental: /u.ni.foɾˈmes/
   * Rimes: -es

### Verb

uniformés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb uniformar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb uniformar.
# uniforméssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.ni.furˈme.sim/ balear /u.ni.foɾˈme.sim/, /u.ni.furˈme.sim/ Occidental: /u.ni.foɾˈme.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

uniforméssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb uniformar.
# uniformí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.ni.furˈmi/ balear /u.ni.foɾˈmi/, /u.ni.furˈmi/ Occidental: /u.ni.foɾˈmi/
   * Rimes: -i

### Verb

uniformí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de uniformar.
# uniguem
## Català
### Verb

uniguem
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb unir.
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb unir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: u·ni·guem (3)
* Anagrama: muiguen
# uniformàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.ni.furˈma.βəw/ balear /u.ni.foɾˈma.vəw/, /u.ni.furˈma.vəw/ Occidental: nord-occidental /u.ni.forˈma.βew/ valencià /u.ni.foɾˈma.vew/, /u.ni.foɾˈma.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

uniformàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de uniformar.
# uniguera
## Català
### Verb

uniguera
* (col·loquial valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb unir.
* (col·loquial valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb unir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: u·ni·gue·ra (4)
* Anagrames: inaugure, nugaríeu
# uniforméssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.ni.furˈme.səm/ balear /u.ni.foɾˈme.səm/, /u.ni.furˈme.səm/ Occidental: /u.ni.foɾˈme.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

uniforméssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb uniformar.
# uniformésseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.ni.furˈme.səw/ balear /u.ni.foɾˈme.səw/, /u.ni.furˈme.səw/ Occidental: /u.ni.foɾˈme.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

uniformésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb uniformar.
# tripaliis
## Llatí

   * Pronúncia: /trɪˈpa.lɪ.iːs/

### Nom

tripaliīs
* datiu plural de tripalium
* ablatiu plural de tripalium
# tripalia
## Llatí

   * Pronúncia: /trɪˈpa.lɪ.a/

### Nom

tripalia
* nominatiu plural de tripalium
* vocatiu plural de tripalium
* acusatiu plural de tripalium
# tripaliorum
## Llatí

   * Pronúncia: /trɪ.pa.lɪˈoː.rʊm/

### Nom

tripaliōrum
* genitiu plural de tripalium
# tripalio
## Llatí

   * Pronúncia: /trɪˈpa.lɪ.oː/

### Nom

tripaliō
* datiu singular de tripalium
* ablatiu singular de tripalium
# tripa
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈtɾi.pə/, occidental /ˈtɾi.pa/
   * Rimes: -ipa
   * Etimologia: D'origen incert.

### Nom

tripa f. ‎(plural tripes)
* (sovint en plural) Menjar fet amb budells d'animal cuits amb salsa.
* ventre

#### Traduccions

* Anglès: guts $^{(en)}$
* Castellà: callos $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: tri·pa (2)
* Anagrames: apitr, parit, partí, patir, pirat, trapi, trapí

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC
# tripalii
## Llatí

   * Pronúncia: /trɪˈpa.lɪ.iː/

### Nom

tripaliī
* genitiu singular de tripalium
# tripalium
## Llatí

   * Pronúncia: /trɪˈpa.lɪ.ʊm/
   * Etimologia: De tripalis, format per tri i palus.

### Nom

tripalium m. ‎(genitiu tripaliī)
* serjant per a ferrar cavalls
* fuet

#### Declinació

2a declinació -um, -ī :
| Cas | Singular | Plural |
| Nominatiu | tripalium | tripalia |
| Vocatiu | tripalium | tripalia |
| Acusatiu | tripalium | tripalia |
| Genitiu | tripaliī | tripaliōrum |
| Datiu | tripaliō | tripaliīs |
| Ablatiu | tripaliō | tripaliīs |
# trumfavo
## Català
### Verb

trumfavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de trumfar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: trum·fa·vo (3)
* Heterograma de 8 lletres (afmortuv)
* Anagrames: furtàvom, trufàvom
# trumfeguessa
## Català
### Verb

trumfeguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb trumfar.
# trumfeguéssou
## Català
### Verb

trumfeguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb trumfar.
# trumfeguesses
## Català
### Verb

trumfeguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb trumfar.
# trumfegueu
## Català
### Verb

trumfegueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb trumfar.
# trumfegués
## Català
### Verb

trumfegués
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb trumfar.
# trumfeguéssom
## Català
### Verb

trumfeguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb trumfar.
# trumfe
## Català
### Verb

trumfe
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de trumfar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb trumfar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb trumfar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb trumfar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: trum·fe (2)
* Heterograma de 6 lletres (efmrtu)
* Anagrames: furtem, trufem
# trumfeguem
## Català
### Verb

trumfeguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb trumfar.
# trumfeguessen
## Català
### Verb

trumfeguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb trumfar.
# tripliqueguem
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /tɾi.pɫi.keˈɣem/
   * Rimes: -em

### Verb

tripliqueguem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb triplicar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [que nosaltres] tripliquem.
# tripliqueguessen
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /tɾi.pɫi.keˈɣe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

tripliqueguessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb triplicar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [ells/elles/vostès] tripliquessin, tripliquessen, triplicassin, triplicassen o triplicaren.
# tripliquegueu
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /tɾi.pɫi.keˈɣew/
   * Rimes: -ew

### Verb

tripliquegueu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb triplicar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [que vosaltres/vós] tripliqueu.
# tripliquegués
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /tɾi.pɫi.keˈɣes/
   * Rimes: -es

### Verb

tripliquegués
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb triplicar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [ell/ella/vostè] tripliqués, triplicàs o triplicara.
# triplicò
## Italià
### Verb

triplicò
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del passat de triplicare
# tripliqueguessa
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /tɾi.pɫi.keˈɣe.sa/
   * Rimes: -esa

### Verb

tripliqueguessa
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb triplicar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [jo] tripliqués, triplicàs o triplicara.
# tripliqueguesses
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /tɾi.pɫi.keˈɣe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

tripliqueguesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb triplicar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [tu] tripliquessis, tripliquesses, triplicassis, triplicasses o triplicares.
# triplicàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /tɾi.pɫiˈka.βəw/, /tɾi.pɫiˈka.vəw/ Occidental: nord-occidental /tɾi.pɫiˈka.βɛw/, /tɾi.pɫiˈka.ɛw/ valencià /tɾi.pɫiˈka.vew/, /tɾi.pɫiˈka.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

triplicàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de triplicar.
# triplique
## Català

   * Pronúncia: occidental /tɾiˈpɫi.ke/
   * Rimes: -ike

### Verb

triplique
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de triplicar.
    Forma valenciana: [jo] triplico, triplique, triplic o tripliqui.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb triplicar.
    [Que jo] tripliqui o triplique.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb triplicar.
    [Que ell/ella/vostè] tripliqui o triplique.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb triplicar.
    Tripliqui o triplique [ell/ella/vostè].
# urrietetarantz
## Basc
### Nom

urrietetarantz
* al·latiu direccional definit plural de urrieta
# urriez
## Basc
### Nom

urriez
* instrumental definit plural de urri
# urriko
## Basc
### Nom

urriko
* genitiu locatiu definit singular de urri
# urrietetatik
## Basc
### Nom

urrietetatik
* ablatiu definit plural de urrieta
# urrietez
## Basc
### Nom

urrietez
* instrumental definit plural de urrieta
# urrik
## Basc
### Nom

urrik
* ergatiu indefinit de urri