OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# esclategués
## Català
### Verb

esclategués
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb esclatar.
# esclateguéssom
## Català
### Verb

esclateguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb esclatar.
# esclaten
## Català

   * Pronúncia: oriental /əsˈkɫa.tən/, occidental /esˈkɫa.ten/
   * Rimes: -aten

### Verb

esclaten
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de esclatar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb esclatar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb esclatar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cla·ten (3)
* Anagrames: alentesc, calentes, enaltesc
# esclateguesses
## Català
### Verb

esclateguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb esclatar.
# esclateguéssou
## Català
### Verb

esclateguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb esclatar.
# esclategueu
## Català
### Verb

esclategueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb esclatar.
# esclates
## Català

   * Pronúncia: oriental /əsˈkɫa.təs/, occidental /esˈkɫa.tes/
   * Rimes: -ates

### Verb

esclates
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de esclatar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb esclatar.
# eslovenas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \ez.loˈβe.nas\, meridional \eh.loˈβe.nah\
       Americà: alt /ez.loˈbe.n(a)s/, baix \eh.loˈβe.nah\, austral \eh.loˈβe.nas\
   * Rimes: -enas

### Adjectiu

eslovenas f. pl.
* forma plural de eslovena

### Nom

eslovenas f. pl.
* forma plural de eslovena
# eslovens
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.ɫuˈβɛns/ balear /əz.ɫoˈvəns/, /əz.ɫuˈvɛns/ Occidental: nord-occidental /ez.ɫoˈβens/ valencià /ez.ɫoˈvens/, /ez.ɫoˈβens/
   * Rimes: -ɛns

### Adjectiu

eslovens m. pl.
* Forma plural de eslovè.

### Nom

eslovens m. pl.
* Forma plural de eslovè.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·lo·vens (3)
* Anagrama: volessen
# eslové
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.ɫuˈβe/ balear /əz.ɫoˈve/, /əz.ɫuˈve/ Occidental: nord-occidental /ez.ɫoˈβe/ valencià /ez.ɫoˈve/, /ez.ɫoˈβe/
   * Rimes: -e

### Adjectiu

eslové m. ‎(femení eslovena, plural masculí eslovens, plural femení eslovenes)
* (valencià) Forma alternativa de eslovè.

### Nom

eslové m. ‎(plural eslovens, femení eslovena)
* (valencià) Forma alternativa de eslovè.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·lo·vé (3)
* Anagrames: elevos, volees

### Vegeu també

* Obres de referència: DNV
# esmadeixar-se
## Català
### Verb

esmadeixar-se
* Forma pronominal de esmadeixar.

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# eslovenos
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \ez.loˈβe.nos\, meridional \eh.loˈβe.noh\
       Americà: alt /ez.loˈbe.n(o)s/, baix \eh.loˈβe.noh\, austral \eh.loˈβe.nos\
   * Rimes: -enos

### Adjectiu

eslovenos m. pl.
* forma plural de esloveno

### Nom

eslovenos m. pl.
* forma plural de esloveno
# esloveno
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \ez.loˈβe.no\, meridional \eh.loˈβe.no\
       Americà: alt /ez.loˈbe.no/, baix \eh.loˈβe.no\
   * Rimes: -eno

### Adjectiu

esloveno m. ‎(femení eslovena, plural masculí eslovenos, plural femení eslovenas)
* eslovè

### Nom

esloveno m. ‎(plural eslovenos, femení eslovena)
* eslovè

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·lo·ve·no (4)
# esma
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ˈɛz.mə/ balear /ˈəz.mə/, /ˈɛz.mə/ septentrional /ˈez.mə/ Occidental: /ˈez.ma/
   * Etimologia: Forma femenina de esme, segle XIII.

### Nom

esma f. ‎(plural esmes)
* Aptesa o traça per a fer instintivament alguna cosa.
    L'esma amb què tocava el piano va desaparèixer en sonar el meu mòbil.
* Coratge, força.
    Topant de cap en una i altra soca, / avançant d'esma pel camí de l'aigua, / se'n ve la vaca tota sola. És cega. (Joan Maragall, La vaca cega).
* Trellat, seny en el govern i la direcció d'un assumpte.
    Tenir bona esma per dirigir un projecte.

#### Variants

* esme (occidental)

#### Antònims

* desesma

#### Traduccions

* Alemany: Geschick $^{(de)}$ f.
* Anglès: aptness $^{(en)}$
* Castellà: tino $^{(es)}$ m.
* Castellà: coraje $^{(es)}$ m.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ma (2)
* Anagrames: ames, amés, mesa, mesà, same, sema

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, DCVB
# escavallessis
## Català
### Verb

escavallessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb escavallar.

#### Variants

* escavallesses

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ca·va·lles·sis (5)
# escavallem
## Català
### Verb

escavallem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de escavallar.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb escavallar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb escavallar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ca·va·llem (4)
# escavallen
## Català
### Verb

escavallen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de escavallar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ca·va·llen (4)
* Anagrames: Canavelles, encavalles, encavallés
# escavalles
## Català
### Verb

escavalles
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de escavallar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ca·va·lles (4)
# escavallessin
## Català
### Verb

escavallessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb escavallar.

#### Variants

* escavallessen

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ca·va·lles·sin (5)
* Anagrama: encavallessis
# escavallessen
## Català
### Verb

escavallessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb escavallar.

#### Variants

* escavallessin

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ca·va·lles·sen (5)
* Anagrama: encavallesses
# escavalli
## Català
### Verb

escavalli
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb escavallar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb escavallar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb escavallar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ca·va·lli (4)
# escavallin
## Català
### Verb

escavallin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb escavallar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb escavallar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ca·va·llin (4)
* Anagrama: encavallis
# escavallesses
## Català
### Verb

escavallesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb escavallar.

#### Variants

* escavallessis

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ca·va·lles·ses (5)
# escavalleu
## Català
### Verb

escavalleu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de escavallar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb escavallar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb escavallar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ca·va·lleu (4)
# escopinada
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.ku.piˈna.ðə/ balear /əs.ko.piˈna.ðə/, /əs.ku.piˈna.ðə/ Occidental: /es.ko.piˈna.ða/ Informal: nord-occidental /as.ko.piˈna.ðɛ/
   * Rimes: -ada
   * Etimologia: Del verb escopinar, segle XIV.

### Nom

escopinada f. ‎(plural escopinades)
* Saliva llançada de la boca.
* (septentrional, Aragó) gargall

#### Sinònims

* escopina
* escopinyada
* escopit (central)
* escopitada (mallorquí)
* salivall, salivada

#### Traduccions

* Anglès: spit $^{(en)}$
* Castellà: escupitajo $^{(es)}$, salivazo $^{(es)}$
* Francès: crachat $^{(fr)}$
* Italià: sputo $^{(it)}$

### Verb

escopinada
* Participi femení singular del verb escopinar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·co·pi·na·da (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, Optimot
# escopinyada
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.ku.piˈɲa.ðə/ balear /əs.ko.piˈɲa.ðə/, /əs.ku.piˈɲa.ðə/ Occidental: /es.ko.piˈɲa.ða/ Informal: tortosí /as.ko.piˈɲa.ða/, valencià /as.ko.piˈɲa/
   * Rimes: -ada
   * Etimologia: Del verb escopinyar.

### Nom

escopinyada f. ‎(plural escopinyades)
* (empordanès, tortosí, valencià) escopinada

### Verb

escopinyada
* Participi femení singular del verb escopinyar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·co·pi·nya·da (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DNV, DCVB
# escopinyar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.ku.piˈɲa/ Occidental: nord-occidental /es.ko.piˈɲa/ valencià /es.ko.piˈɲaɾ/, /es.ko.piˈɲa/ Informal: nord-occidental /as.ko.piˈɲa/, valencià /as.ko.piˈɲaɾ/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: escopinyà
   * Etimologia: Variant de escopinar.

### Verb

escopinyar intr.
* escopir

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: escopinyo, escopinya, escopinyem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·co·pi·nyar (4)
* Heterograma de 10 lletres (aceinoprsy)
* Anagrama: espinyocar

### Vegeu també

* Obres de referència: DNV, DCVB
# escopinyaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.ku.piˈɲa.βən/ balear /əs.ko.piˈɲa.vən/, /əs.ku.piˈɲa.vən/ Occidental: nord-occidental /es.ko.piˈɲa.βen/ valencià /es.ko.piˈɲa.ven/, /es.ko.piˈɲa.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

escopinyaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de escopinyar.
# escopinyaré
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.ku.pi.ɲəˈɾe/ balear /əs.ko.pi.ɲəˈɾe/, /əs.ku.pi.ɲəˈɾe/ Occidental: /es.ko.pi.ɲaˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

escopinyaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de escopinyar.
# escopinyaràs
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.ku.pi.ɲəˈɾas/ balear /əs.ko.pi.ɲəˈɾas/, /əs.ku.pi.ɲəˈɾas/ Occidental: /es.ko.pi.ɲaˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

escopinyaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de escopinyar.
# escopinyassen
## Català
### Verb

escopinyassen
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb escopinyar.
# escopinyasses
## Català
### Verb

escopinyasses
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb escopinyar.
# escopinyava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.ku.piˈɲa.βə/ balear /əs.ko.piˈɲa.və/, /əs.ku.piˈɲa.və/ Occidental: nord-occidental /es.ko.piˈɲa.βa/ valencià /es.ko.piˈɲa.va/, /es.ko.piˈɲa.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

escopinyava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de escopinyar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de escopinyar.
# escopinyaríeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.ku.pi.ɲəˈɾi.əw/ balear /əs.ko.pi.ɲəˈɾi.əw/, /əs.ku.pi.ɲəˈɾi.əw/ Occidental: /es.ko.pi.ɲaˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

escopinyaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de escopinyar.
# esmorteïts
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.mur.təˈits/ balear /əz.moɾ.təˈits/, /əz.mur.təˈits/ Occidental: /ez.moɾ.teˈits/
   * Rimes: -its

### Verb

esmorteïts
* Participi masculí plural del verb esmorteir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·mor·te·ïts (4)
* Anagrama: sotmetries
# esmorteïssin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.mur.təˈi.sin/ balear /əz.moɾ.təˈi.sin/, /əz.mur.təˈi.sin/ Occidental: /ez.moɾ.teˈi.sin/
   * Rimes: -isin

### Verb

esmorteïssin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb esmorteir.

#### Variants

* esmorteïssen

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·mor·te·ïs·sin (5)
* Anagrama: enriostéssim
# esmorteïssis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.mur.təˈi.sis/ balear /əz.moɾ.təˈi.sis/, /əz.mur.təˈi.sis/ Occidental: /ez.moɾ.teˈi.sis/
   * Rimes: -isis

### Verb

esmorteïssis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb esmorteir.

#### Variants

* esmorteïsses

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·mor·te·ïs·sis (5)
# esmorteït
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.mur.təˈit/ balear /əz.moɾ.təˈit/, /əz.mur.təˈit/ Occidental: /ez.moɾ.teˈit/
   * Rimes: -it

### Verb

esmorteït
* Participi masculí singular del verb esmorteir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·mor·te·ït (4)
* Anagrama: meteorits
# esmorteïu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.mur.təˈiw/ balear /əz.moɾ.təˈiw/, /əz.mur.təˈiw/ Occidental: /ez.moɾ.teˈiw/
   * Rimes: -iw

### Verb

esmorteïu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de esmorteir.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb esmorteir.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb esmorteir.

#### Variants

* [2] esmorteïgueu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·mor·te·ï·u (5)
* Anagrama: esmortíeu
# esmortia
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.murˈti.ə/ balear /əz.moɾˈti.ə/, /əz.murˈti.ə/ Occidental: /ez.moɾˈti.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

esmortia
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de esmortir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de esmortir.

### Miscel·lània

* Anagrames: amorties, atemorís, tomaries, tramoies

## Català antic
### Verb

esmortia
* primera persona singular (io, yo, jo) de l'imperfet d'indicatiu de esmortir
* tercera persona singular (él, eyl, ell) de l'imperfet d'indicatiu de esmortir
# esmortida
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.murˈti.ðə/ balear /əz.moɾˈti.ðə/, /əz.murˈti.ðə/ Occidental: /ez.moɾˈti.ða/
   * Rimes: -ida

### Verb

esmortida
* Participi femení singular del verb esmortir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·mor·ti·da (4)
* Heterograma de 9 lletres (adeimorst)
* Anagrames: amortides, domtaries, estamordí
# esmorteïssen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.mur.təˈi.sən/ balear /əz.moɾ.təˈi.sən/, /əz.mur.təˈi.sən/ Occidental: /ez.moɾ.teˈi.sen/
   * Rimes: -isen

### Verb

esmorteïssen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb esmorteir.

#### Variants

* esmorteïssin

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·mor·te·ïs·sen (5)
* Anagrama: enriostéssem
# esmorteïsses
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.mur.təˈi.səs/ balear /əz.moɾ.təˈi.səs/, /əz.mur.təˈi.səs/ Occidental: /ez.moɾ.teˈi.ses/
   * Rimes: -ises

### Verb

esmorteïsses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb esmorteir.

#### Variants

* esmorteïssis

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·mor·te·ïs·ses (5)
# escolaritzara
## Català
### Verb

escolaritzara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb escolaritzar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb escolaritzar.

#### Variants

* [1] escolaritzés, escolaritzàs
* [2] escolaritzés, escolaritzàs

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·co·la·rit·za·ra (6)
# escolaritzacions
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.ku.ɫə.ɾi.d͡zə.siˈons/ balear /əs.ko.ɫə.ɾi.d͡zə.siˈons/, /əs.ku.ɫə.ɾi.d͡zə.siˈons/ Occidental: nord-occidental /es.ko.ɫa.ɾi.d͡za.siˈons/, valencià /es.ko.ɫa.ɾi.za.siˈons/
   * Rimes: -ons

### Nom

escolaritzacions f. pl.
* Forma plural de escolarització.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·co·la·rit·za·ci·ons (7)
# escolaritzades
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.ku.ɫə.ɾiˈd͡za.ðəs/ balear /əs.ko.ɫə.ɾiˈd͡za.ðəs/, /əs.ku.ɫə.ɾiˈd͡za.ðəs/ Occidental: nord-occidental /es.ko.ɫa.ɾiˈd͡za.ðes/, valencià /es.ko.ɫa.ɾiˈza.ðes/
   * Rimes: -ades

### Verb

escolaritzades
* Participi femení plural del verb escolaritzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·co·la·rit·za·des (6)
# escolarització
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.ku.ɫə.ɾi.d͡zə.siˈo/ balear /əs.ko.ɫə.ɾi.d͡zə.siˈo/, /əs.ku.ɫə.ɾi.d͡zə.siˈo/ Occidental: nord-occidental /es.ko.ɫa.ɾi.d͡za.siˈo/, valencià /es.ko.ɫa.ɾi.za.siˈo/
   * Rimes: -o
   * Etimologia: De escolaritzar i el sufix -ció, segle XX.

### Nom

escolarització f. ‎(plural escolaritzacions)
* Acte o efecte d'escolaritzar.
* Assistència escolar sistemàtica.

#### Traduccions

* Anglès: schooling $^{(en)}$
* Castellà: escolarización $^{(es)}$ f.
* Francès: scolarisation $^{(fr)}$ f.
* Italià: scolarizzazione $^{(it)}$ f.
* Occità: escolarizacion $^{(oc)}$ f.
* Portuguès: escolarização $^{(pt)}$ f.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·co·la·rit·za·ci·ó (7)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC
* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionari Descriptiu de la Llengua Catalana sobre escolarització
* escolarització. Diccionari d'educació. Informació cedida per TERMCAT.
# escolarització obligatòria
## Català
### Nom

escolarització obligatòria f. ‎(plural escolaritzacions obligatòries)
* Escolarització que el govern ha d'oferir a tota la ciutadania, durant un període establert per les lleis d'un país.

#### Traduccions

* Anglès: compulsory schooling $^{(en)}$
* Castellà: escolarización obligatoria $^{(es)}$
* Francès: scolarisation obligatoire $^{(fr)}$

### Vegeu també

* escolarització obligatòria. Diccionari d'educació. Informació cedida per TERMCAT.
# escolaritzar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.ku.ɫə.ɾiˈd͡za/ balear /əs.ko.ɫə.ɾiˈd͡za/, /əs.ku.ɫə.ɾiˈd͡za/ Occidental: nord-occidental /es.ko.ɫa.ɾiˈd͡za/ valencià /es.ko.ɫa.ɾiˈzaɾ/, /es.ko.ɫa.ɾiˈza/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: escolaritzà
   * Etimologia: De escolar i el sufix -itzar, segle XX.

### Verb

escolaritzar trans.
* Proporcionar als infants educació en una escola.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: escolaritzo, escolaritza, escolaritzem

#### Derivats

* escolarització

#### Traduccions

* Anglès: send to school $^{(en)}$
* Castellà: escolarizar $^{(es)}$
* Francès: scolariser $^{(fr)}$
* Occità: escolarizar $^{(oc)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·co·la·rit·zar (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, Optimot
# escolaritzacions obligatòries
## Català
### Nom

escolaritzacions obligatòries f. pl.
* Forma plural de escolarització obligatòria.
# escolaritzada
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.ku.ɫə.ɾiˈd͡za.ðə/ balear /əs.ko.ɫə.ɾiˈd͡za.ðə/, /əs.ku.ɫə.ɾiˈd͡za.ðə/ Occidental: nord-occidental /es.ko.ɫa.ɾiˈd͡za.ða/, valencià /es.ko.ɫa.ɾiˈza.ða/
   * Rimes: -ada

### Verb

escolaritzada
* Participi femení singular del verb escolaritzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·co·la·rit·za·da (6)
# escolaritzam
## Català
### Verb

escolaritzam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de escolaritzar.

#### Variants

* escolaritzem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·co·la·rit·zam (5)
# escolaritzant
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.ku.ɫə.ɾiˈd͡zan/ balear /əs.ko.ɫə.ɾiˈd͡zant/, /əs.ku.ɫə.ɾiˈd͡zan/ Occidental: nord-occidental /es.ko.ɫa.ɾiˈd͡zan/ valencià /es.ko.ɫa.ɾiˈzant/, /es.ko.ɫa.ɾiˈzan/
   * Rimes: -ant

### Verb

escolaritzant
* Gerundi del verb escolaritzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·co·la·rit·zant (5)
# esdentegues
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.dənˈtɛ.ɣəs/ balear /əz.ðənˈtə.ɣəs/, /əz.ðənˈtɛ.ɣəs/ Occidental: /ez.ðenˈte.ɣes/
   * Rimes: -ɛɡes

### Verb

esdentegues
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de esdentegar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb esdentegar.

#### Variants

* [2] esdenteguis
# esdenteguessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.dən.təˈɣe.sən/, occidental /ez.ðen.teˈɣe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

esdenteguessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb esdentegar.

#### Variants

* esdenteguessin, esdentegassin, esdentegassen, esdentegaren
# esdenteguessi
## Català
### Verb

esdenteguessi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb esdentegar.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb esdentegar.

#### Variants

* [1] esdentegués, esdentegàs, esdentegara
* [2] esdentegués, esdentegàs, esdentegara
# esdenteguin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.dənˈtɛ.ɣin/ balear /əz.ðənˈtə.ɣin/, /əz.ðənˈtɛ.ɣin/ Occidental: /ez.ðenˈte.ɣin/
   * Rimes: -ɛɡin

### Verb

esdenteguin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb esdentegar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb esdentegar.

#### Variants

* [1] esdenteguen
* [2] esdenteguen

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·den·te·guin (4)
* Anagrames: desentengui, desentenguí
# esdenteguesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.dən.təˈɣe.səs/, occidental /ez.ðen.teˈɣe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

esdenteguesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb esdentegar.

#### Variants

* esdenteguessis, esdentegassis, esdentegasses, esdentegares
# esdentegueu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.dən.təˈɣɛw/ balear /əz.ðən.təˈɣəw/, /əz.ðən.təˈɣɛw/ Occidental: /ez.ðen.teˈɣew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

esdentegueu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de esdentegar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb esdentegar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb esdentegar.

#### Variants

* [1] esdentegau
* [3] esdentegau
# esdentegui
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.dənˈtɛ.ɣi/ balear /əz.ðənˈtə.ɣi/, /əz.ðənˈtɛ.ɣi/ Occidental: /ez.ðenˈte.ɣi/
   * Rimes: -ɛɡi

### Verb

esdentegui
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de esdentegar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb esdentegar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb esdentegar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb esdentegar.

#### Variants

* [1] esdentego, esdentegue, esdenteg
* [2] esdentegue
* [3] esdentegue
* [4] esdentegue
# esdenteguis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.dənˈtɛ.ɣis/ balear /əz.ðənˈtə.ɣis/, /əz.ðənˈtɛ.ɣis/ Occidental: /ez.ðenˈte.ɣis/
   * Rimes: -ɛɡis

### Verb

esdenteguis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb esdentegar.

#### Variants

* esdentegues

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·den·te·guis (4)
* Anagrama: destinegués
# esdenteguessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.dən.təˈɣe.sis/, occidental /ez.ðen.teˈɣe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

esdenteguessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb esdentegar.

#### Variants

* esdenteguesses, esdentegassis, esdentegasses, esdentegares

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·den·te·gues·sis (5)
* Anagrama: destineguesses
# esdenteguessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.dən.təˈɣe.sin/, occidental /ez.ðen.teˈɣe.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

esdenteguessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb esdentegar.

#### Variants

* esdenteguessen, esdentegassin, esdentegassen, esdentegaren

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·den·te·gues·sin (5)
* Anagrama: destineguessen
# establigueres
## Català
### Verb

establigueres
* (col·loquial balear) Segona persona del singular (tu) del passat simple de establir.
* (col·loquial valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb establir.
# establiguessen
## Català
### Verb

establiguessen
* (col·loquial) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb establir.
# establigué
## Català
### Verb

establigué
* (col·loquial balear) Primera persona del singular (jo) del passat simple de establir.
* (col·loquial balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de establir.