OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# allotjaren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ʎuˈd͡ʒa.ɾən/ balear /ə.ʎoˈd͡ʒa.ɾən/, /ə.ʎuˈd͡ʒa.ɾən/ Occidental: /a.ʎoˈd͡ʒa.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

allotjaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de allotjar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb allotjar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·llot·ja·ren (4)
* Anagrama: llotejaran
# allotjareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ʎu.d͡ʒəˈɾɛw/ balear /ə.ʎo.d͡ʒəˈɾəw/, /ə.ʎu.d͡ʒəˈɾɛw/ Occidental: /a.ʎo.d͡ʒaˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

allotjareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de allotjar.
# allotjara
## Català
### Verb

allotjara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb allotjar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb allotjar.
# allotjares
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ʎuˈd͡ʒa.ɾəs/ balear /ə.ʎoˈd͡ʒa.ɾəs/, /ə.ʎuˈd͡ʒa.ɾəs/ Occidental: /a.ʎoˈd͡ʒa.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

allotjares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de allotjar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb allotjar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·llot·ja·res (4)
* Anagrama: allotjar-se
# desconvendré
## Català
### Verb

desconvendré
* (balear) Primera persona del singular (jo) del futur de desconvenir.

#### Variants

* desconvindré

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·con·ven·dré (4)
# desconvendríeu
## Català
### Verb

desconvendríeu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de desconvenir.

#### Variants

* desconvindríeu

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·con·ven·drí·eu (5)
# desconvenen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kumˈbe.nən/ balear /dəs.koɱˈve.nən/, /dəs.kuɱˈve.nən/ Occidental: nord-occidental /des.komˈbe.nen/ valencià /des.koɱˈve.nen/, /des.komˈbe.nen/
   * Rimes: -enen

### Verb

desconvenen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de desconvenir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·con·ve·nen (4)
# desconvenguda
## Català
### Verb

desconvenguda
* (balear) Participi femení singular del verb desconvenir.

#### Variants

* desconvinguda

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·con·ven·gu·da (5)
# desconvenguessin
## Català
### Verb

desconvenguessin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb desconvenir.

#### Variants

* desconvinguessin, desconvinguessen, desconvingueren

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·con·ven·gues·sin (5)
* Anagrama: desconvinguessen
# desconvenguem
## Català
### Verb

desconvenguem
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb desconvenir.
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb desconvenir.

#### Variants

* [1] desconvinguem
* [2] desconvinguem

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·con·ven·guem (4)
# desconvengueres
## Català
### Verb

desconvengueres
* (literari, balear) Segona persona del singular (tu) del passat simple de desconvenir.

#### Variants

* desconvingueres

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·con·ven·gue·res (5)
# desconvendríem
## Català
### Verb

desconvendríem
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de desconvenir.

#### Variants

* desconvindríem

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·con·ven·drí·em (5)
# desconvengueren
## Català
### Verb

desconvengueren
* (literari, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de desconvenir.

#### Variants

* desconvingueren

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·con·ven·gue·ren (5)
# desconvengudes
## Català
### Verb

desconvengudes
* (balear) Participi femení plural del verb desconvenir.

#### Variants

* desconvingudes

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·con·ven·gu·des (5)
# desnon
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: balear /dəzˈnon/, alguerès /dazˈnon/
   * Rimes: -on

### Verb

desnon
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de desnonar.
    Forma amb desinència zero baleàrica i algueresa: [jo] desnono, desnone, desnon o desnoni.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb desnonar.
    [Que jo] desnon, forma antiga per [que jo] desnoni o desnone.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb desnonar.
    [Que ell/ella/vostè] desnon, forma antiga per [que ell/ella/vostè] desnoni o desnone.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·non (2)
* Anagrama: sonden
# desnona
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəzˈno.nə/, occidental /dezˈno.na/
   * Rimes: -ona

### Verb

desnona
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de desnonar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb desnonar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·no·na (3)
* Anagrama: anedons
# desnonam
## Català

   * Pronúncia: balear /dəz.noˈnam/, /dəz.nuˈnam/
   * Rimes: -am

### Verb

desnonam
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de desnonar.
    Forma baleàrica: [nosaltres] desnonem o desnonam.
# desnonades
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəz.nuˈna.ðəs/, occidental /dez.noˈna.ðes/
   * Rimes: -ades

### Verb

desnonades
* Participi femení plural del verb desnonar.
    Desnonades [elles/aquelles]...; [les he...] desnonat o desnonades.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·no·na·des (4)
* Anagrama: adondessen
# desnonament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəz.nu.nəˈmen/ balear /dəz.no.nəˈment/, /dəz.nu.nəˈmen/ Occidental: nord-occidental /dez.no.naˈmen/ valencià /dez.no.naˈment/, /dez.no.naˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De desnonar i el sufix -ment.

### Nom

desnonament m. ‎(plural desnonaments)
* Ordre legal mitjançant la qual es fa fora la persona o persones que habiten una casa.

#### Traduccions

* Alemany: Vertreibung $^{(de)}$
* Anglès: eviction $^{(en)}$
* Castellà: desahucio $^{(es)}$
* Francès: expulsion $^{(fr)}$
* Italià: sfratto $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·no·na·ment (4)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, DCVB
# desnonara
## Català

   * Pronúncia: valencià /dez.noˈna.ɾa/
   * Rimes: -aɾa

### Verb

desnonara
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb desnonar.
    [Jo] desnonés, desnonàs o desnonara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb desnonar.
    [Ell/ella/vostè] desnonés, desnonàs o desnonara.
# al·ludiva
## Català
### Verb

al·ludiva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de al·ludir.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de al·ludir.
# al·ludixen
## Català
### Verb

al·ludixen
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de al·ludir.
# al·ludiven
## Català
### Verb

al·ludiven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de al·ludir.
# al·ludixo
## Català
### Verb

al·ludixo
* (nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de al·ludir.
# al·ludives
## Català
### Verb

al·ludives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de al·ludir.
# al·ludixes
## Català
### Verb

al·ludixes
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de al·ludir.
# al·ludix
## Català
### Verb

al·ludix
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de al·ludir.
* (occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb al·ludir.
# al·ludí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɫ.ɫuˈði/, /ə.ɫuˈði/ balear /əɫ.ɫuˈði/ Occidental: /aɫ.ɫuˈði/, /a.ɫuˈði/
   * Rimes: -i

### Verb

al·ludí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de al·ludir.
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de al·ludir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: al·lu·dí (3)
* Anagrama: lluïda
# al·ludíeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɫ.ɫuˈði.əw/, /ə.ɫuˈði.əw/ balear /əɫ.ɫuˈði.əw/ Occidental: /aɫ.ɫuˈði.ew/, /a.ɫuˈði.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

al·ludíeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de al·ludir.
# al·legam
## Català
### Verb

al·legam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de al·legar.
# al·legar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɫ.ɫəˈɣa/, /ə.ɫəˈɣa/ balear /əɫ.ɫəˈɣa/ Occidental: nord-occidental /aɫ.ɫeˈɣa/, /a.ɫeˈɣa/ valencià /aɫ.ɫeˈɣaɾ/, /a.ɫeˈɣa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: al·legà
   * Etimologia: Del llatí allegare ‎(literalment «exposar o citar la llei per a defensar-se»), format pel prefix ad- ‎(«en direcció a») i legis ‎(«llei»), segle XIV.

### Verb

al·legar trans.
* Confirmar alguna cosa citant algun fet, autoritat o testimoni.
* (dret) Portar l'advocat lleis, autoritat i raons en defensa del dret del seu client.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: al·lego, al·lega, al·leguem Vocal rizotònica: /ɛ/, /ə/, /e/

#### Sinònims

* afirmar, declarar

#### Derivats

* al·legable
* al·legador

#### Relacionats

* al·legació
* al·legat

#### Traduccions

* Anglès: allege $^{(en)}$
* Castellà: alegar $^{(es)}$
* Francès: alléguer $^{(fr)}$
* Italià: allegare $^{(it)}$
* Llatí: adducere $^{(la)}$ pro se testimonium
* Anglès: allege $^{(en)}$
* Castellà: alegar $^{(es)}$
* Francès: alléguer $^{(fr)}$
* Italià: allegare $^{(it)}$
* Llatí: allegare $^{(la)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: al·le·gar (3)
* Anagrames: agrella, Aregall, graella, llagaré, llegara, llegarà, regalla, regallà

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom I.
* Labernia y Esteller, Pere. Diccionari de la Llengua Catalana ab la correspondencia castellana y llatina., Tom I, Barcelona, 1864.
* Vegeu el Diccionari de sinònims de Softcatalà-OpenThesaurus: al·legar
# al·legara
## Català
### Verb

al·legara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb al·legar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb al·legar.
# al·legares
## Català
### Verb

al·legares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de al·legar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb al·legar.
# al·legant
## Català
### Verb

al·legant
* Gerundi del verb al·legar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: al·le·gant (3)
* Anagrama: gentalla
# al·legaren
## Català
### Verb

al·legaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de al·legar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb al·legar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: al·le·ga·ren (4)
* Anagrames: llenegara, llenegarà
# al·legaran
## Català
### Verb

al·legaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de al·legar.
# desinfeccion
## Occità

   * Pronúncia: /de.ziɱ.fetˈsju/

### Nom

desinfeccion f. ‎(plural desinfeccions)
* desinfecció
# desinfección
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \de.siɱ.fekˈθjon\, meridional \de.siɱ.fekˈθjoŋ\
       Americà: alt \d(e).siɱ.fekˈsjon\, baix \de.siŋ.fekˈsjoŋ\, austral \de.siɱ.fekˈsjon\
   * Rimes: -on
   * Etimologia: Del prefix des- i infección.

### Nom

desinfección f. ‎(plural desinfecciones)
* desinfecció

#### Relacionats

* desinfectar

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·sin·fec·ción (4)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre desinfección
# desinflaciones
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \de.siɱ.flaˈθjo.nes\, meridional \de.siɱ.flaˈθjo.neh\
       Americà: alt \de.siɱ.flaˈsjo.n(e)s\, baix \de.siŋ.flaˈsjo.neh\, austral \de.siɱ.flaˈsjo.nes\
   * Rimes: -ones

### Nom

desinflaciones f. pl.
* forma plural de desinflación
# desinfecciones
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \de.siɱ.fekˈθjo.nes\, meridional \de.siɱ.fekˈθjo.neh\
       Americà: alt \de.siɱ.fekˈsjo.n(e)s\, baix \de.siŋ.fekˈsjo.neh\, austral \de.siɱ.fekˈsjo.nes\
   * Rimes: -ones

### Nom

desinfecciones f. pl.
* forma plural de desinfección
# alarmessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɫərˈme.sin/, occidental /a.ɫaɾˈme.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

alarmessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb alarmar.
# alarmen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈɫar.mən/, occidental /aˈɫaɾ.men/

### Verb

alarmen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de alarmar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb alarmar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb alarmar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·lar·men (3)
* Anagrames: Almenar, Marlena

## Basc
### Nom

alarmen
* genitiu definit plural de alarma
# alarmessa
## Català
### Verb

alarmessa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb alarmar.

### Miscel·lània

* Anagrama: almàssera
# alarmessi
## Català
### Verb

alarmessi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb alarmar.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb alarmar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·lar·mes·si (4)
* Anagrames: arilàssem, lassaríem
# alarmentzat
## Basc
### Nom

alarmentzat
* benefactiu definit plural de alarma
# alarmessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɫərˈme.sən/, occidental /a.ɫaɾˈme.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

alarmessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb alarmar.
# alarmessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɫərˈme.sis/, occidental /a.ɫaɾˈme.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

alarmessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb alarmar.
# alarmengatik
## Basc
### Nom

alarmengatik
* causal definit plural de alarma
# alarmesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɫərˈme.səs/, occidental /a.ɫaɾˈme.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

alarmesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb alarmar.

### Miscel·lània

* Anagrama: almàsseres
# amacin
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈma.sin/, occidental /aˈma.sin/
   * Rimes: -asin

### Verb

amacin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb amaçar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb amaçar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ma·cin (3)
* Anagrames: Caiman, camina, caminà, maníac
# amacésseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.məˈse.səw/, occidental /a.maˈse.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

amacésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb amaçar.
# amací
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.məˈsi/, occidental /a.maˈsi/
   * Rimes: -i

### Verb

amací
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de amaçar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ma·cí (3)
* Anagrames: acima, acimà, caïma, camia
# amacis
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈma.sis/, occidental /aˈma.sis/
   * Rimes: -asis

### Verb

amacis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb amaçar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ma·cis (3)
* Anagrames: acimàs, camisa, saciam
# amacés
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.məˈses/, occidental /a.maˈses/
   * Rimes: -es

### Verb

amacés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb amaçar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb amaçar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ma·cés (3)
* Anagrames: escama, escamà
# amades
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈma.ðəs/, occidental /aˈma.ðes/
   * Rimes: -ades

### Verb

amades
* Participi femení plural del verb amar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ma·des (3)
* Anagrames: adesam, admesa, mesada
# amacéssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.məˈse.siw/, occidental /a.maˈse.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

amacéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb amaçar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ma·cés·siu (4)
* Anagrama: acimàsseu
# amacéssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.məˈse.səm/, occidental /a.maˈse.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

amacéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb amaçar.
# amacéssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.məˈse.sim/, occidental /a.maˈse.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

amacéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb amaçar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ma·cés·sim (4)
* Anagrama: acimàssem
# allumaran
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ʎu.məˈɾan/, occidental /a.ʎu.maˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

allumaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de allumar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·llu·ma·ran (4)
# allumarem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ʎu.məˈɾɛm/ balear /ə.ʎu.məˈɾəm/, /ə.ʎu.məˈɾɛm/ Occidental: /a.ʎu.maˈɾem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

allumarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de allumar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·llu·ma·rem (4)
* Anagrames: amulleram, emmuralla, emmurallà
# allumades
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ʎuˈma.ðəs/, occidental /a.ʎuˈma.ðes/
   * Rimes: -ades

### Verb

allumades
* Participi femení plural del verb allumar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·llu·ma·des (4)
# allumada
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ʎuˈma.ðə/, occidental /a.ʎuˈma.ða/
   * Rimes: -ada

### Verb

allumada
* Participi femení singular del verb allumar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·llu·ma·da (4)
# allumant
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ʎuˈman/ balear /ə.ʎuˈmant/, /ə.ʎuˈman/ Occidental: nord-occidental /a.ʎuˈman/ valencià /a.ʎuˈmant/, /a.ʎuˈman/
   * Rimes: -ant

### Verb

allumant
* Gerundi del verb allumar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·llu·mant (3)
* Anagrama: antullam
# allum
## Català
### Verb

allum
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de allumar.

#### Variants

* allumo, allumi

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·llum (2)
* Anagrames: mulla $^{(revers)}$, mullà, ullam
# alluma
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈʎu.mə/, occidental /aˈʎu.ma/
   * Rimes: -uma

### Verb

alluma
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de allumar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb allumar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·llu·ma (3)
* Anagrama: mallau
# allumam
## Català
### Verb

allumam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de allumar.

#### Variants

* allumem

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·llu·mam (3)
# allumar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ʎuˈma/ Occidental: nord-occidental /a.ʎuˈma/ valencià /a.ʎuˈmaɾ/, /a.ʎuˈma/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Etimologia: Del prefix a-, llum i la desinència -ar, segle XIX. En l'ús septentrional és un calc semàntic del francès allumer.

### Verb

allumar trans., pron. ‎(pronominal allumar-se)
* (arcaisme) il·luminar
* (pronominal) Cremar amb emissió de llum.
* (figurat) instruir, il·lustrar
* (septentrional) encendre

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: allumo, alluma, allumem

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·llu·mar (3)
* Anagrames: llauram, mullara, mullarà, muralla, murallà

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB
* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionari Descriptiu de la Llengua Catalana sobre allumar
# alluentí
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ʎu.ənˈti/, occidental /a.ʎu.enˈti/
   * Rimes: -i

### Verb

alluentí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de alluentar.
# despedíssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.pəˈði.sim/, occidental /des.peˈði.sim/
   * Rimes: -isim

### Verb

despedíssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb despedir.

#### Variants

* despedíssem, despedírem

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pe·dís·sim (4)
# despedíveu
## Català
### Verb

despedíveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de despedir.

#### Variants

* despedíeu

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pe·dí·veu (4)
# despegaré
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \des.pe.ɣaˈɾe\, meridional \deh.pe.ɣaˈɾe\
       Americà: alt /d(e)s.pe.ɡaˈɾe/, baix \deh.pe.ɣaˈɾe\
   * Rimes: -e

### Verb

despegaré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb despegar
# despego
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \desˈpe.ɣo\, meridional \dehˈpe.ɣo\
       Americà: alt /d(e)sˈpe.ɡo/, baix \dehˈpe.ɣo\
   * Rimes: -eɡo

### Verb

despego
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb despegar
# despedívem
## Català
### Verb

despedívem
* (alguerès) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de despedir.

#### Variants

* despedíem

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pe·dí·vem (4)
# despedíssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.pəˈði.səm/, occidental /des.peˈði.sem/
   * Rimes: -isem

### Verb

despedíssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb despedir.

#### Variants

* despedíssim, despedírem

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pe·dís·sem (4)
# despedíssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.pəˈði.siw/, occidental /des.peˈði.siw/
   * Rimes: -isiw

### Verb

despedíssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb despedir.

#### Variants

* despedísseu, despedíreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pe·dís·siu (4)
# despegar
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \des.peˈɣaɾ\, meridional \deh.peˈɣaɾ\
       Americà: alt /d(e)s.peˈɡaɾ/, baix \deh.peˈɣaɾ\
   * Rimes: -aɾ
   * Etimologia: Del prefix d'inversió des- i pegar ‎(«adherir, enganxar»).

### Verb

despegar ‎(present despego, passat despegué, futur despegaré)
* desenganxar
* enlairar-se

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pe·gar (3)
# despedís
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.pəˈðis/, occidental /des.peˈðis/
   * Rimes: -is

### Verb

despedís
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb despedir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb despedir.

#### Variants

* [1] despedissi, despedira
* [2] despedissi, despedira

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pe·dís (3)
# despedísseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.pəˈði.səw/, occidental /des.peˈði.sew/
   * Rimes: -isew

### Verb

despedísseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb despedir.

#### Variants

* despedíssiu, despedíreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pe·dís·seu (4)
# desembagulessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.zəm.bə.ɣuˈɫe.sin/, occidental /de.zem.ba.ɣuˈɫe.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

desembagulessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb desembagular.
# desembaguli
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.zəm.bəˈɣu.ɫi/, occidental /de.zem.baˈɣu.ɫi/
   * Rimes: -uli

### Verb

desembaguli
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de desembagular.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb desembagular.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb desembagular.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb desembagular.
# desembagulo
## Català

   * Pronúncia: central /də.zəm.bəˈɣu.ɫu/, occidental /de.zem.baˈɣu.ɫo/
   * Rimes: -ulo

### Verb

desembagulo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de desembagular.