OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# escotxeguí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.ku.t͡ʃəˈɣi/ balear /əs.ko.t͡ʃəˈɣi/, /əs.ku.t͡ʃəˈɣi/ Occidental: /es.ko.t͡ʃeˈɣi/
   * Rimes: -i

### Verb

escotxeguí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de escotxegar.
# escotxeguésseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.ku.t͡ʃəˈɣe.səw/ balear /əs.ko.t͡ʃəˈɣe.səw/, /əs.ku.t͡ʃəˈɣe.səw/ Occidental: /es.ko.t͡ʃeˈɣe.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

escotxeguésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb escotxegar.

#### Variants

* escotxeguéssiu, escotxegàsseu, escotxegàreu
# escotxegués
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.ku.t͡ʃəˈɣes/ balear /əs.ko.t͡ʃəˈɣes/, /əs.ku.t͡ʃəˈɣes/ Occidental: /es.ko.t͡ʃeˈɣes/
   * Rimes: -es

### Verb

escotxegués
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb escotxegar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb escotxegar.

#### Variants

* [1] escotxegara
* [2] escotxegara
# esbeleguessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.bə.ɫəˈɣe.sən/, occidental /ez.be.ɫeˈɣe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

esbeleguessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbelegar.

#### Variants

* esbeleguessin
# esbelegava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.bə.ɫəˈɣa.βə/, balear /əz.bə.ɫəˈɣa.və/ Occidental: nord-occidental /ez.βe.ɫeˈɣa.βa/ valencià /ez.be.ɫeˈɣa.va/, /ez.βe.ɫeˈɣa.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

esbelegava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de esbelegar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de esbelegar.
# esbeleguen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.bəˈɫɛ.ɣən/ balear /əz.bəˈɫə.ɣən/, /əz.bəˈɫɛ.ɣən/ Occidental: /ez.beˈɫe.ɣen/
   * Rimes: -ɛɡen

### Verb

esbeleguen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de esbelegar.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb esbelegar.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb esbelegar.

#### Variants

* [2] esbeleguin
* [3] esbeleguin
# esbelegaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.bə.ɫəˈɣa.βəs/, balear /əz.bə.ɫəˈɣa.vəs/ Occidental: nord-occidental /ez.βe.ɫeˈɣa.βes/ valencià /ez.be.ɫeˈɣa.ves/, /ez.βe.ɫeˈɣa.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

esbelegaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de esbelegar.
# esbelegues
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.bəˈɫɛ.ɣəs/ balear /əz.bəˈɫə.ɣəs/, /əz.bəˈɫɛ.ɣəs/ Occidental: /ez.beˈɫe.ɣes/
   * Rimes: -ɛɡes

### Verb

esbelegues
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de esbelegar.
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb esbelegar.

#### Variants

* [2] esbeleguis
# esbelegue
## Català
### Verb

esbelegue
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb esbelegar.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb esbelegar.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb esbelegar.

#### Variants

* [1] esbelegui
* [2] esbelegui
* [3] esbelegui
# esbeleguesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.bə.ɫəˈɣe.səs/, occidental /ez.be.ɫeˈɣe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

esbeleguesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbelegar.

#### Variants

* esbeleguessis
# esbelegaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.bə.ɫəˈɣa.βən/, balear /əz.bə.ɫəˈɣa.vən/ Occidental: nord-occidental /ez.βe.ɫeˈɣa.βen/ valencià /ez.be.ɫeˈɣa.ven/, /ez.βe.ɫeˈɣa.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

esbelegaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de esbelegar.
# esbelego
## Català
### Verb

esbelego
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de esbelegar.

#### Variants

* esbelegui
# esperneteguessis
## Català
### Verb

esperneteguessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb espernetegar.

#### Variants

* esperneteguesses
# esperneteguessen
## Català
### Verb

esperneteguessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb espernetegar.

#### Variants

* esperneteguessin
# espernetegueu
## Català
### Verb

espernetegueu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de espernetegar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb espernetegar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb espernetegar.
# esperneteguen
## Català
### Verb

esperneteguen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de espernetegar.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb espernetegar.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb espernetegar.

#### Variants

* [2] esperneteguin
* [3] esperneteguin
# espernetegues
## Català
### Verb

espernetegues
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de espernetegar.
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb espernetegar.

#### Variants

* [2] esperneteguis
# espernetegui
## Català
### Verb

espernetegui
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de espernetegar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb espernetegar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb espernetegar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb espernetegar.

#### Variants

* [1] espernetego
* [2] espernetegue
* [3] espernetegue
* [4] espernetegue
# esperneteguin
## Català
### Verb

esperneteguin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb espernetegar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb espernetegar.

#### Variants

* [1] esperneteguen
* [2] esperneteguen
# esperneteguesses
## Català
### Verb

esperneteguesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb espernetegar.

#### Variants

* esperneteguessis
# esperneteguessin
## Català
### Verb

esperneteguessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb espernetegar.

#### Variants

* esperneteguessen
# esparraco
## Català

   * Pronúncia: central /əs.pəˈra.ku/, occidental /es.paˈra.ko/
   * Rimes: -ako

### Verb

esparraco
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de esparracar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·par·ra·co (4)
* Anagrama: escórpara
# escudellarives
## Català
### Verb

escudellarives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de escudellar.
# escudellaré
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.ku.ðə.ʎəˈɾe/, occidental /es.ku.ðe.ʎaˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

escudellaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de escudellar.

### Miscel·lània

* Anagrama: escudellera
# escudellaríeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.ku.ðə.ʎəˈɾi.əw/, occidental /es.ku.ðe.ʎaˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

escudellaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de escudellar.
# escudellas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \es.kuˈðe.ʎas\, meridional \eh.kuˈðe.ʝah\
       Americà: alt /es.kuˈde.ʝ(a)s/, baix \eh.kuˈðe.ʝah\, austral \eh.kuˈðe.ʒas\
   * Rimes: -eʎas

### Nom

escudellas f. pl.
* forma plural de escudella
# escudellariven
## Català
### Verb

escudellariven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de escudellar.
# escudellarà
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.ku.ðə.ʎəˈɾa/, occidental /es.ku.ðe.ʎaˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

escudellarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de escudellar.
# escudellaríveu
## Català
### Verb

escudellaríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de escudellar.
# escudellaràs
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.ku.ðə.ʎəˈɾas/, occidental /es.ku.ðe.ʎaˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

escudellaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de escudellar.
# esplomissàrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.pɫu.miˈsa.ɾəm/ balear /əs.pɫo.miˈsa.ɾəm/, /əs.pɫu.miˈsa.ɾəm/ Occidental: /es.pɫo.miˈsa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

esplomissàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de esplomissar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·plo·mis·sà·rem (5)
* Anagrama: emplomissar-se
# esplomissàvem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.pɫu.miˈsa.βəm/ balear /əs.pɫo.miˈsa.vəm/, /əs.pɫu.miˈsa.vəm/ Occidental: nord-occidental /es.pɫo.miˈsa.βem/ valencià /es.pɫo.miˈsa.vem/, /es.pɫo.miˈsa.βem/
   * Rimes: -avem

### Verb

esplomissàvem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de esplomissar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·plo·mis·sà·vem (5)
# esplomissés
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.pɫu.miˈses/ balear /əs.pɫo.miˈses/, /əs.pɫu.miˈses/ Occidental: /es.pɫo.miˈses/
   * Rimes: -es

### Verb

esplomissés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb esplomissar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb esplomissar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·plo·mis·sés (4)
* Anagrames: esplomessis, espolséssim
# esplomisséssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.pɫu.miˈse.səm/ balear /əs.pɫo.miˈse.səm/, /əs.pɫu.miˈse.səm/ Occidental: /es.pɫo.miˈse.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

esplomisséssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb esplomissar.

#### Variants

* esplomisséssim

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·plo·mis·sés·sem (5)
# esplomissésseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.pɫu.miˈse.səw/ balear /əs.pɫo.miˈse.səw/, /əs.pɫu.miˈse.səw/ Occidental: /es.pɫo.miˈse.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

esplomissésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb esplomissar.

#### Variants

* esplomisséssiu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·plo·mis·sés·seu (5)
# esplomisséssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.pɫu.miˈse.sim/ balear /əs.pɫo.miˈse.sim/, /əs.pɫu.miˈse.sim/ Occidental: /es.pɫo.miˈse.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

esplomisséssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb esplomissar.

#### Variants

* esplomisséssem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·plo·mis·sés·sim (5)
# esplomissí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.pɫu.miˈsi/ balear /əs.pɫo.miˈsi/, /əs.pɫu.miˈsi/ Occidental: /es.pɫo.miˈsi/
   * Rimes: -i

### Verb

esplomissí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de esplomissar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·plo·mis·sí (4)
# esplomissàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.pɫu.miˈsa.βəw/ balear /əs.pɫo.miˈsa.vəw/, /əs.pɫu.miˈsa.vəw/ Occidental: nord-occidental /es.pɫo.miˈsa.βew/ valencià /es.pɫo.miˈsa.vew/, /es.pɫo.miˈsa.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

esplomissàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de esplomissar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·plo·mis·sà·veu (5)
# esplomissàreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.pɫu.miˈsa.ɾəw/ balear /əs.pɫo.miˈsa.ɾəw/, /əs.pɫu.miˈsa.ɾəw/ Occidental: /es.pɫo.miˈsa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

esplomissàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de esplomissar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·plo·mis·sà·reu (5)
# esplomisséssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.pɫu.miˈse.siw/ balear /əs.pɫo.miˈse.siw/, /əs.pɫu.miˈse.siw/ Occidental: /es.pɫo.miˈse.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

esplomisséssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb esplomissar.

#### Variants

* esplomissésseu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·plo·mis·sés·siu (5)
# esbrostàs
## Català
### Verb

esbrostàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbrostar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbrostar.

#### Variants

* [1] esbrostés
* [2] esbrostés

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·bros·tàs (3)
* Anagrames: brotasses, esbrossat, torbasses, trobasses
# esbrostàsseu
## Català
### Verb

esbrostàsseu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbrostar.

#### Variants

* esbrostéssiu, esbrostésseu, esbrostàssiu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·bros·tàs·seu (4)
# esbrostés
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.bɾusˈtes/ balear /əz.bɾosˈtes/, /əz.bɾusˈtes/ Occidental: /ez.bɾosˈtes/
   * Rimes: -es

### Verb

esbrostés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbrostar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbrostar.

#### Variants

* [1] esbrostàs
* [2] esbrostàs

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·bros·tés (3)
* Anagrames: brotesses, torbesses, trobesses
# esbrostàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.bɾusˈta.βəw/ balear /əz.bɾosˈta.vəw/, /əz.bɾusˈta.vəw/ Occidental: nord-occidental /ez.βɾosˈta.βew/ valencià /ez.bɾosˈta.vew/, /ez.βɾosˈta.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

esbrostàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de esbrostar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·bros·tà·veu (4)
# esbrostàssiu
## Català
### Verb

esbrostàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbrostar.

#### Variants

* esbrostéssiu, esbrostésseu, esbrostàsseu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·bros·tàs·siu (4)
# esplugat
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.pɫuˈɣat/, occidental /es.pɫuˈɣat/
   * Rimes: -at

### Verb

esplugat
* Participi masculí singular del verb esplugar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·plu·gat (3)
* Heterograma de 8 lletres (aeglpstu)
# esplugaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.pɫuˈɣa.βən/, balear /əs.pɫuˈɣa.vən/ Occidental: nord-occidental /es.pɫuˈɣa.βen/ valencià /es.pɫuˈɣa.ven/, /es.pɫuˈɣa.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

esplugaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de esplugar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·plu·ga·ven (4)
# esplugassin
## Català
### Verb

esplugassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb esplugar.

#### Variants

* espluguessin, espluguessen, esplugassen, esplugaren

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·plu·gas·sin (4)
* Anagrama: planguessis
# esplugaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.pɫuˈɣa.βəs/, balear /əs.pɫuˈɣa.vəs/ Occidental: nord-occidental /es.pɫuˈɣa.βes/ valencià /es.pɫuˈɣa.ves/, /es.pɫuˈɣa.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

esplugaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de esplugar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·plu·ga·ves (4)
# esplugava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.pɫuˈɣa.βə/, balear /əs.pɫuˈɣa.və/ Occidental: nord-occidental /es.pɫuˈɣa.βa/ valencià /es.pɫuˈɣa.va/, /es.pɫuˈɣa.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

esplugava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de esplugar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de esplugar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·plu·ga·va (4)
# esplugue
## Català
### Verb

esplugue
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de esplugar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb esplugar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb esplugar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb esplugar.

#### Variants

* [1] esplugo, esplugui, esplug
* [2] esplugui
* [3] esplugui
* [4] esplugui

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·plu·gue (3)
* Anagrama: pelugues
# esplugassis
## Català
### Verb

esplugassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb esplugar.

#### Variants

* espluguessis, espluguesses, esplugasses, esplugares

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·plu·gas·sis (4)
# esplugats
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.pɫuˈɣats/, occidental /es.pɫuˈɣats/
   * Rimes: -ats

### Verb

esplugats
* Participi masculí plural del verb esplugar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·plu·gats (3)
# esplugau
## Català
### Verb

esplugau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de esplugar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb esplugar.

#### Variants

* [1] esplugueu
* [2] esplugueu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·plu·gau (3)
# espatarràreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.pə.təˈra.ɾəw/, occidental /es.pa.taˈra.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

espatarràreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de espatarrar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb espatarrar.

#### Variants

* [2] espatarréssiu, espatarrésseu, espatarràsseu
# espatarri
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.pəˈta.ri/, occidental /es.paˈta.ri/
   * Rimes: -ari

### Verb

espatarri
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de espatarrar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb espatarrar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb espatarrar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb espatarrar.

#### Variants

* [1] espatarro, espatarre
* [2] espatarre
* [3] espatarre
* [4] espatarre

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pa·tar·ri (4)
* Anagrames: apitrar-se, apitrares, pairastre, peritaràs, prestaria, traparies
# espatarrin
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.pəˈta.rin/, occidental /es.paˈta.rin/
   * Rimes: -arin

### Verb

espatarrin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb espatarrar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb espatarrar.

#### Variants

* [1] espatarren
* [2] espatarren

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pa·tar·rin (4)
* Anagrama: partenaris
# espatarro
## Català
### Verb

espatarro
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de espatarrar.

#### Variants

* espatarre, espatarri

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pa·tar·ro (4)
* Anagrames: aportares, atropares
# espatarràrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.pə.təˈra.ɾəm/, occidental /es.pa.taˈra.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

espatarràrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de espatarrar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb espatarrar.

#### Variants

* [2] espatarréssim, espatarréssem, espatarràssem
# espatarreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.pə.təˈrɛw/ balear /əs.pə.təˈrəw/, /əs.pə.təˈrɛw/ Occidental: /es.pa.taˈrew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

espatarreu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de espatarrar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb espatarrar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb espatarrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pa·tar·reu (4)
* Anagrames: aprestareu, aprestàreu
# espatarràssem
## Català
### Verb

espatarràssem
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb espatarrar.

#### Variants

* espatarréssim, espatarréssem, espatarràrem
# espatarràsseu
## Català
### Verb

espatarràsseu
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb espatarrar.

#### Variants

* espatarréssiu, espatarrésseu, espatarràreu
# espatarris
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.pəˈta.ris/, occidental /es.paˈta.ris/
   * Rimes: -aris

### Verb

espatarris
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb espatarrar.

#### Variants

* espatarres

### Miscel·lània

* Anagrama: pairastres
# espatarrà
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.pə.təˈra/, occidental /es.pa.taˈra/
   * Rimes: -a

### Verb

espatarrà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de espatarrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pa·tar·rà (4)
* Anagrames: apartar-se, apartares, aprestara, aprestarà, atrapares
# estanterías
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /es.tan.teˈɾi.as/, meridional \eh.taŋ.teˈɾi.ah\
       Americà: alt /es.tan.teˈɾi.(a)s/, baix \eh.taŋ.teˈɾi.ah\, austral /eh.tan.teˈɾi.as/
   * Rimes: -ias

### Nom

estanterías f. pl.
* forma plural de estantería
# estants
## Català

   * Pronúncia: oriental /əsˈtans/, occidental /esˈtans/
   * Rimes: -ans

### Nom

estants m. pl.
* Forma plural de estant.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·tants (2)
* Anagrama: tensats
# estanteria
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.tən.təˈɾi.ə/, occidental /es.tan.teˈɾi.a/
   * Rimes: -ia
   * Etimologia: De estant i el sufix -eria, calc del castellà estantería.

### Nom

estanteria f. ‎(plural estanteries)
* (castellanisme) prestatgeria

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·tan·te·ri·a (5)
* Anagrama: atestarien

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# estantería
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /es.tan.teˈɾi.a/, meridional \eh.taŋ.teˈɾi.a\
       Americà: alt /es.tan.t(e)ˈɾi.a/, baix \eh.taŋ.teˈɾi.a\, austral /eh.tan.teˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Nom

estantería f. ‎(plural estanterías)
* prestatgeria

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·tan·te·rí·a (5)
# estant
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əsˈtan/ balear /əsˈtant/, /əsˈtan/ Occidental: nord-occidental /esˈtan/ valencià /esˈtant/, /esˈtan/
   * Rimes: -ant
   * Homòfons: estan, estand
   * Etimologia: Nom: del castellà estante. Adjectiu: del verb estar.

### Adjectiu

estant inv. ‎(plural estants)
* Que està en un lloc.

#### Compostos i expressions

* d'un lloc estant

#### Traduccions

* Castellà: estante $^{(es)}$

### Nom

estant m. ‎(plural estants)
* (castellanisme) prestatge

### Verb

estant
* Gerundi del verb estar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·tant (2)
* Anagrames: atents, tantes, tasten, tensat, tesant
# estantolar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.tən.tuˈɫa/ balear /əs.tən.toˈɫa/, /əs.tən.tuˈɫa/ Occidental: nord-occidental /es.tan.toˈɫa/ valencià /es.tan.toˈɫaɾ/, /es.tan.toˈɫa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Etimologia: Creuament entre estolonar (posteriorment estalonar) amb estant, segle XX.

### Verb

estantolar trans.
* estintolar.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: estantolo, estantola, estantolem

#### Traduccions
### Miscel·lània

* Síl·labes: es·tan·to·lar (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# esgarren
## Català

   * Pronúncia: oriental /əzˈɡa.rən/, occidental /ezˈɣa.ren/
   * Rimes: -aren

### Verb

esgarren
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de esgarrar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb esgarrar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb esgarrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·gar·ren (3)
* Anagrames: angerres, arregnes, arregnés, garneres, graneres
# específicos
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /es.peˈθi.fi.kos/, meridional /eh.peˈθi.fi.koh/
       Americà: alt /es.peˈsi.fi.k(o)s/, baix /eh.peˈsi.fi.koh/, austral /eh.peˈsi.fi.kos/
   * Rimes: -ifikos

### Adjectiu

específicos m. pl.
* forma plural de específico