OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# impedigueres
## Català
### Verb

impedigueres
* (col·loquial balear) Segona persona del singular (tu) del passat simple de impedir.
* (col·loquial valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb impedir.
# ignifugaré
## Català
### Verb

ignifugaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de ignifugar.
# ignifugassin
## Català
### Verb

ignifugassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb ignifugar.
# ignifugasses
## Català
### Verb

ignifugasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb ignifugar.
# ignifugassen
## Català
### Verb

ignifugassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb ignifugar.
# ignifugau
## Català
### Verb

ignifugau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de ignifugar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb ignifugar.
# ignifugaríeu
## Català
### Verb

ignifugaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de ignifugar.
# ignifugassis
## Català
### Verb

ignifugassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb ignifugar.
# impasteranno
## Italià
### Verb

impasteranno
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del futur de impastare
# impasterebbero
## Italià
### Verb

impasterebbero
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del condicional de impastare
# impastavo
## Italià
### Verb

impastavo
* primera persona singular (io) de l'imperfet d'indicatiu de impastare
# impasterai
## Italià
### Verb

impasterai
* segona persona singular (tu) del futur de impastare
# impasterebbe
## Italià
### Verb

impasterebbe
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del condicional de impastare
# impasteremmo
## Italià
### Verb

impasteremmo
* primera persona plural (noi) del condicional de impastare
# impasteremo
## Italià
### Verb

impasteremo
* primera persona plural (noi) del futur de impastare
# impastavi
## Italià
### Verb

impastavi
* segona persona singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de impastare
# impasterei
## Italià
### Verb

impasterei
* primera persona singular (io) del condicional de impastare
# impastereste
## Italià
### Verb

impastereste
* segona persona plural (voi) del condicional de impastare
# impel·líssiu
## Català
### Verb

impel·líssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb impel·lir.

### Miscel·lània

* Anagrama: llimpiéssiu
# impendes
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪmˈpɛn.deːs/

### Verb

impendēs
* segona persona singular del present d'indicatiu actiu de impendeō
# impendis
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪmˈpɛn.dɪs/

### Verb

impendis
* segona persona singular del present d'indicatiu actiu de impendō
# impenetrabilmente
## Italià

   * Pronúncia: /im.pe.neˌtra.bilˈmen.te/
   * Etimologia: De impenetrabile i el sufix -mente.

### Adverbi

impenetrabilmente
* impenetrablement

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pe·ne·tra·bil·mén·te (7)
# impel·líssim
## Català
### Verb

impel·líssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb impel·lir.

### Miscel·lània

* Anagrama: llimpiéssim
# impelí
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /im.peˈli/
       Americà: alt /im.p(e)ˈli/, baix /im.peˈli/
   * Rimes: -i

### Verb

impelí
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb impeler
# impendere
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪm.pɛnˈdeː.rɛ/, /ɪmˈpɛn.dɛ.rɛ/

### Verb

impendēre
* infinitiu del present actiu de impendeō

### Verb

impendere
* infinitiu del present actiu de impendō
# impendi
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪmˈpɛn.diː/

### Verb

impendī
* primera persona singular del pretèrit perfet d'indicatiu actiu de impendō
# impendo
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪmˈpɛn.doː/
   * Etimologia: Del prefix in- i pendō.

### Verb

impendō ‎(1a present$^?$), impendis ‎(2a present), impendere ‎(infinitiu), impendī ‎(perfet), impēnsum ‎(supí)
* pagar, gastar diners
    «non erunt tam amentes, ut operam, curam, pecuniam impendant in eas res» (Ciceró, In C.Verrem, II.4.30)no seran tan bojos com per gastar els diners en coses així
* emprar, invertir, dedicar
    «quid censetis in hoc foedere faciendo voluisse Mamertinos impendere laboris, operae, pecuniae, ne?» (Ciceró, In C.Verrem, II.5.20)En què creus que, fent aquest tractat, voldran emprar els mamertins el seu eesforç, obres i diners?
    «verba animi proferre et vitam impendere vero» (Juvenal, Satires IV.91)Dir les paraules des de l'ànima i dedicar la vida a la veritat.
# impendeo
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪmˈpɛn.dɛ.oː/
   * Etimologia: Del prefix in- i pendeō.

### Verb

impendeō ‎(1a present$^?$), impendēs ‎(2a present), impendēre ‎(infinitiu)
* penjar per sobre
    «ut gladius impenderet illius beati cervicibus» (Ciceró, Tusculanae, V.21.62)que una espasa pogués penjar sobre el coll d'aquell bon home
* amenaçar, impedir
    «ille quidem semper impendebit timor» (Ciceró, De re publica, II.28)Aquesta por sempre estarà amenaçant
# hierbabuenas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \jeɾ.βaˈβwe.nas\, meridional \jeɾ.βaˈβwe.nah\
       Americà: alt \jeɾ.βaˈbwe.n(a)s\, baix \jeɾ.βaˈβwe.nah\, austral \jeɾ.βaˈβwe.nas\
   * Rimes: -enas

### Nom

hierbabuenas f. pl.
* forma plural de hierbabuena

### Miscel·lània

* Síl·labes: hier·ba·bue·nas (4)
# hierba estrella
## Castellà
### Nom

hierba estrella f. ‎(plural hierbas estrella)
* (Plantago coronopus) Plantatge estrellat.

#### Sinònims

* corónopo, corniciervo, cuerno de ciervo, estrella, estrellada, estrellamar, hierba cervina, hierba de la estrella, hierba del costado, pie cervino

### Vegeu també

* Font Quer, Pío. «512. ESTRELLAMAR». A: Plantas medicinales - El Dioscórides renovado, 2002 (en castellà). Barcelona: Península, 1999, 722. ISBN 8483072422.
# hierba mora
## Castellà
### Nom

hierba mora f. ‎(plural hierbas moras)
* Bot. (Sanguisorba minor) Pimpinella.
* Bot. (Solanum nigrum L.) Morella vera.

#### Sinònims

* tomates del diablo, tomatillos, tomatillos del diablo

### Vegeu també

* ↑ Font Quer, Pío. «410. HIERBA MORA». A: Plantas medicinales - El Dioscórides renovado, 2002 (en castellà). Barcelona: Península, 1999, 583-585. ISBN 8483072422.
# hierba del costado
## Castellà
### Nom

hierba del costado f. ‎(plural hierbas del costado)
* (Plantago coronopus) Plantatge estrellat.

#### Sinònims

* corónopo, corniciervo, cuerno de ciervo, estrella, estrellada, estrellamar, hierba cervina, hierba de la estrella, hierba estrella, pie cervino

### Vegeu també

* Font Quer, Pío. «512. ESTRELLAMAR». A: Plantas medicinales - El Dioscórides renovado, 2002 (en castellà). Barcelona: Península, 1999, 722. ISBN 8483072422.
# hierba tosquera
## Castellà
### Nom

hierba tosquera f. ‎(plural hierbas tosqueras)
* (botànica) (Asperula cynanchica L.) herba prima

#### Sinònims

* hierba de la esquinancia

### Vegeu també

* ↑ Font Quer, Pío. «533. HIERBA DE LA ESQUINANCIA». A: Plantas medicinales - El Dioscórides renovado, 2002 (en castellà). Barcelona: Península, 1999, 747. ISBN 8483072422.
# hierbas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \ˈʝeɾ.βas\, meridional \ˈʝeɾ.βah\
       Americà: alt \ˈʝeɾ.β(a)s\, baix \ˈʝeɾ.βah\, austral \ˈʒeɾ.βas\
   * Rimes: -eɾbas

### Nom

hierbas f. pl.
* forma plural de hierba
# hierba de la piedra
## Castellà
### Nom

hierba de la piedra f. ‎(plural hierbas de la piedra)
* Bot. (Herniaria glabra L.).

#### Sinònims

* [1] (Herniaria glabra): herniaria, cientoengrana, hierba cólica, hierba de la orina, hierba turca, mil granos, milengrana, quebranta piedras

### Vegeu també

* Font Quer, Pío. «87. HERNIARIA». A: Plantas medicinales - El Dioscórides renovado, 2002 (en castellà). Barcelona: Península, 1999, 169. ISBN 8483072422.
# hierba de la sangre
## Castellà

   * Etimologia: Comparable al català herba de la sang ; vegeu també sanguinaria.

### Nom

hierba de la sangre f. ‎(plural hierbas de la sangre)
* Bot. (Paronychia argentea L.) Sanguinària blanca.

#### Sinònims

* nevada, nevadilla, sanguinaria menor

### Vegeu també

* Font Quer, Pío. «86. NEVADILLA». A: Plantas medicinales - El Dioscórides renovado, 2002 (en castellà). Barcelona: Península, 1999, 167. ISBN 8483072422.
# hierba del cabrón
## Castellà
### Nom

hierba del cabrón f. ‎(plural hierbas del cabrón)
* (botànica) (Asperula cynanchica L.) herba prima

#### Sinònims

* hierba de la esquinancia

### Vegeu també

* ↑ Font Quer, Pío. «533. HIERBA DE LA ESQUINANCIA». A: Plantas medicinales - El Dioscórides renovado, 2002 (en castellà). Barcelona: Península, 1999, 747. ISBN 8483072422.
# hierbabuena
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \jeɾ.βaˈβwe.na\
       Americà: alt \jeɾ.βaˈbwe.na\, baix \jeɾ.βaˈβwe.na\
   * Rimes: -ena
   * Etimologia: De hierba i buena.

### Nom

hierbabuena f. ‎(normalment en singular, plural hierbabuenas)
* menta, herba-sana

#### Variants

* yerbabuena, hierba buena

#### Sinònims

* menta

### Miscel·lània

* Síl·labes: hier·ba·bue·na (4)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre hierbabuena
# illongoaz
## Basc
### Nom

illongoaz
* instrumental definit singular de illongo
# illos
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈɪl.loːs/

### Adjectiu

illōs
* acusatiu masculí plural de ille

### Pronom

illōs
* acusatiu masculí plural de illic
# illongoari
## Basc
### Nom

illongoari
* datiu definit singular de illongo
# illorum
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪlˈloː.rʊm/

### Adjectiu

illōrum
* genitiu masculí plural de ille
* genitiu neutre plural de ille

### Pronom

illōrum
* genitiu masculí plural de illic
* genitiu neutre plural de illic
# illot
## Català

   * Pronúncia: /iˈʎɔt/
   * Rimes: -ɔt
   * Etimologia: De illa i el sufix -ot.

### Nom

illot m. ‎(plural illots)
* Roca grossa que sobresurt de la mar.

#### Sinònims

* escull, faralló

#### Traduccions

* Castellà: islote $^{(es)}$
* Francès: îlot $^{(fr)}$
* Gallec: illote $^{(gl)}$ m.
* Italià: isolotto $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·llot (2)
* Anagrama: llito

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# illud
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈɪl.lʊd/

### Adjectiu

illud
* nominatiu neutre singular de ille
* acusatiu neutre singular de ille
# illuda
## Italià
### Verb

illuda
* primera persona singular (io) del present de subjuntiu de illudere
* segona persona singular (tu) del present de subjuntiu de illudere
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del present de subjuntiu de illudere
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperatiu de illudere
# illongoarentzat
## Basc
### Nom

illongoarentzat
* benefactiu definit singular de illongo
# illuc
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈɪl.lʊk/, /ˈɪl.luːk/

### Adjectiu

illuc
* nominatiu neutre singular de illic
* acusatiu neutre singular de illic
illūc
* ablatiu neutre singular de illic
# honore
## Català
### Verb

honore
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de honorar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb honorar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb honorar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb honorar.

## Llatí

   * Pronúncia: /hɔˈnoː.rɛ/

### Nom

honōre
* ablatiu singular de honōs
# honoreguessa
## Català
### Verb

honoreguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb honorar.
# honoreguessen
## Català
### Verb

honoreguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb honorar.
# honoreguesses
## Català
### Verb

honoreguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb honorar.
# honoregueu
## Català
### Verb

honoregueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb honorar.
# honoregués
## Català
### Verb

honoregués
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb honorar.
# honoreguéssom
## Català
### Verb

honoreguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb honorar.
# honoreguem
## Català
### Verb

honoreguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb honorar.
# honoreguéssou
## Català
### Verb

honoreguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb honorar.
# imprequés
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.pɾəˈkes/, occidental /im.pɾeˈkes/
   * Rimes: -es

### Verb

imprequés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb imprecar.
    [Jo] imprequés, imprecàs o imprecara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb imprecar.
    [Ell/ella/vostè] imprequés, imprecàs o imprecara.
# impresas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /imˈpɾe.sas/, meridional /imˈpɾe.sah/
       Americà: alt /imˈpɾe.s(a)s/, baix /imˈpɾe.sah/, austral /imˈpɾe.sas/
   * Rimes: -esas

### Adjectiu

impresas f. pl.
* forma plural de impresa
# imprequéssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.pɾəˈke.səm/, occidental /im.pɾeˈke.sem/
       Informal: /im.pɾeˈke.sɛm/
   * Rimes: -esem

### Verb

imprequéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb imprecar.
    [Nosaltres] imprequéssim, imprequéssem, imprecàssem, imprecàssim o imprecàrem.
# imprequésseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.pɾəˈke.səw/, occidental /im.pɾeˈke.sew/
       Informal: /im.pɾeˈke.sɛw/
   * Rimes: -esew

### Verb

imprequésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb imprecar.
    [Vosaltres/vós] imprequéssiu, imprequésseu, imprecàsseu, imprecàssiu o imprecàreu.
# imprequis
## Català

   * Pronúncia: /imˈpɾe.kis/
   * Rimes: -ekis

### Verb

imprequis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb imprecar.
    [Que tu] imprequis o impreques; [tu] no imprequis o impreques.
# imprequí
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.pɾəˈki/, occidental /im.pɾeˈki/
   * Rimes: -i

### Verb

imprequí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de imprecar.
    [Jo] imprequí o vaig imprecar.
# impresa
## Català
### Verb

impresa
* Participi femení singular del verb imprimir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pre·sa (3)
* Heterograma de 7 lletres (aeimprs)
* Anagrames: aprimes, aprimés, aspirem, emparis, imperàs, pisarem, pisàrem

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /imˈpɾe.sa/
       Americà: alt /imˈpɾe.s(a)/, baix /imˈpɾe.sa/
   * Rimes: -esa

### Adjectiu

impresa f. ‎(plural impresas)
* forma femenina de impreso
# imprequé
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /im.pɾeˈke/
       Americà: alt /im.p(ɾe)ˈke/, baix /im.pɾeˈke/
   * Rimes: -e

### Verb

imprequé
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb imprecar
# imprequéssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.pɾəˈke.sim/, occidental /im.pɾeˈke.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

imprequéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb imprecar.
    [Nosaltres] imprequéssim, imprequéssem, imprecàssem, imprecàssim o imprecàrem.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pre·qués·sim (4)
* Anagrama: imprimesques
# imprequéssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.pɾəˈke.siw/, occidental /im.pɾeˈke.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

imprequéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb imprecar.
    [Vosaltres/vós] imprequéssiu, imprequésseu, imprecàsseu, imprecàssiu o imprecàreu.
# impopolarmente
## Italià

   * Pronúncia: /im.po.poˌlarˈmen.te/
   * Etimologia: De impopolare i el sufix -mente.

### Adverbi

impopolarmente
* impopularment

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·po·po·lar·mén·te (6)
# impopularment
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.pu.puˌɫarˈmen/ balear /im.po.puˌɫaɾˈment/, /im.pu.puˌɫarˈmen/ Occidental: nord-occidental /im.po.puˌɫarˈmen/ valencià /im.po.puˌɫaɾˈment/, /im.po.puˌɫaɾˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De impopular i el sufix -ment.

### Adverbi

impopularment
* D’una manera impopular.

#### Traduccions

* Anglès: unpopularly $^{(en)}$
* Italià: impopolarmente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·po·pu·lar·ment (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# import
## Català

   * Pronúncia: /imˈpɔrt/
   * Rimes: -ɔɾt
   * Etimologia: Del verb importar.

### Nom

import m. ‎(plural imports)
* preu, cost

#### Traduccions

* Castellà: importe $^{(es)}$
* Francès: montant $^{(fr)}$
* Italià: suma $^{(it)}$ totale
* Llatí: pretii $^{(la)}$ summa

### Verb

import
* (balear, alguerès) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de importar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·port (2)
* Heterograma de 6 lletres (imoprt)
* Anagrames: trompi, trompí

### Vegeu també

* Labernia y Esteller, Pere. Diccionari de la Llengua Catalana ab la correspondencia castellana y llatina., Tom II, Barcelona, 1840.
* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom II.
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot

## Anglès

   * Pronúncia: /ˈɪm.pɔːt/ àudio (EUA)

### Nom

import ‎(comptable i incomptable, plural imports)
* importació

### Verb

import ‎(3a persona singular present imports, gerundi importing, passat i participi imported)
* importar (de l'exterior)
* importar (ser important)
# importa
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /imˈpɔr.tə/ Occidental: nord-occidental /imˈpɔr.ta/ valencià /imˈpɔɾ.ta/, /imˈpɔɾ.tɔ/
   * Rimes: -ɔɾta

### Verb

importa
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de importar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb importar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·por·ta (3)
* Heterograma de 7 lletres (aimoprt)
* Anagrama: optimar

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /imˈpoɾ.ta/
       Americà: alt /imˈpoɾ.t(a)/, baix /imˈpoɾ.ta/
   * Rimes: -oɾta

### Verb

importa
* tercera persona del singular (él, ella, usted) del present d’indicatiu del verb importar
* segona persona del singular (tú) de l'imperatiu del verb importar

#### Variants

* [2]: (voseo) importá

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·por·ta (3)
* Heterograma de 7 lletres (aimoprt)
* Anagrames: imparto, optimar
# importació
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.pur.tə.siˈo/ balear /im.poɾ.tə.siˈo/, /im.pur.tə.siˈo/ Occidental: /im.poɾ.ta.siˈo/
   * Rimes: -o
   * Etimologia: De importar i el sufix -ció.

### Nom

importació f. ‎(plural importacions)
* comerç, entrada de gèneres estrangers

#### Traduccions

* Alemany: Import $^{(de)}$ m., Einfuhr $^{(de)}$ f.
* Anglès: import $^{(en)}$
* Búlgar: внос $^{(bg)}$ m. ‎(vnos)
* Castellà: importación $^{(es)}$
* Finès: tuonti $^{(fi)}$
* Francès: importation $^{(fr)}$
* Gal·lès: mewnforio $^{(cy)}$ m.
* Grec: εισαγωγή $^{(el)}$ f. ‎(issagogí)
* Hongarès: importálás $^{(hu)}$
* Irlandès: allmhairiú $^{(ga)}$ m.
* Italià: importazione $^{(it)}$
* Japonès: 輸入 $^{(ja)}$
* Llatí: mercium introductio $^{(la)}$
* Neerlandès: import $^{(nl)}$, invoer $^{(nl)}$
* Polonès: import $^{(pl)}$ m.
* Portuguès: importação $^{(pt)}$ f.
* Romanès: import $^{(ro)}$ n.
* Rus: и́мпорт $^{(ru)}$ m. ‎(ímport)
* Serbocroat: импорт $^{(sh)}$, import $^{(sh)}$ m.
* Suec: import $^{(sv)}$ c.
* Txec: dovoz $^{(cs)}$ m., import $^{(cs)}$ m.
* Xinès: 進口 $^{(zh)}$ ‎(进口, jìnkǒu), 輸入 $^{(zh)}$ ‎(输入, shūrù)

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·por·ta·ci·ó (5)

### Vegeu també

* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom II.
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# importaia
## Català
### Verb

importaia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de importar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de importar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·por·ta·ia (4)
* Anagrama: optimaria
# importaien
## Català
### Verb

importaien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de importar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·por·ta·ien (4)
* Anagrama: optimarien
# impis
## Català

   * Pronúncia: /ˈim.pis/

### Adjectiu

impis m. pl.
* Forma plural de impi.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pis (2)
# impiu
## Català

   * Pronúncia: /imˈpiw/
   * Rimes: -iw
   * Etimologia: Del llatí impius.

### Adjectiu

impiu m. ‎(femení impia, plural masculí impius, plural femení impies)
* Mancat de religió.
* Que menysprea la religió, que està en contra de la religió.
* (per extensió) impur

#### Variants

* impi

#### Traduccions
### Miscel·lània

* Síl·labes: im·piu (2)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# implacablemente
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \im.plaˌka.βleˈmen.te\
       Americà: alt /im.plaˌka.bleˈmen.t(e)/, baix \im.plaˌka.βleˈmen.te\
   * Rimes: -ente
   * Etimologia: De implacable i el sufix -mente.

### Adverbi

implacablemente
* implacablement

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pla·ca·ble·men·te (6)
# impius
## Català

   * Pronúncia: /imˈpiws/
   * Rimes: -iws

### Adjectiu

impius m. pl.
* Forma plural de impiu.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pius (2)
# implacable
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.pɫəˈkab.bɫə/, /im.pɫəˈka.βɫə/ balear /im.pɫəˈkab.bɫə/ Occidental: nord-occidental /im.pɫaˈkab.bɫe/, /im.pɫaˈka.βɫe/ valencià /im.pɫaˈka.bɫe/
   * Rimes: -able
   * Etimologia: Del llatí implacabilis, segle XV.

### Adjectiu

implacable inv. ‎(plural implacables)
* Que no es pot aplacar.

#### Traduccions

* Castellà: implacable $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pla·ca·ble (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, Optimot

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \im.plaˈka.βle\
       Americà: alt /im.plaˈka.ble/, baix \im.plaˈka.βle\
   * Rimes: -able
   * Etimologia: Del llatí implacabilis.

### Adjectiu

implacable inv. ‎(plural implacables)
* implacable

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pla·ca·ble (4)
# implacablement
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.pɫəˌkab.bɫəˈmen/, /im.pɫəˌka.βɫəˈmen/ balear /im.pɫəˌkab.bɫəˈment/, /im.pɫəˌkab.bɫəˈmen/ Occidental: nord-occidental /im.pɫaˌkab.bɫeˈmen/, /im.pɫaˌka.βɫeˈmen/ valencià /im.pɫaˌka.bɫeˈment/, /im.pɫaˌka.βɫeˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De implacable i el sufix -ment, segle XIV.

### Adverbi

implacablement
* D’una manera implacable.

#### Traduccions

* Anglès: implacably $^{(en)}$
* Castellà: implacablemente $^{(es)}$
* Francès: implacablement $^{(fr)}$
* Italià: implacabilmente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pla·ca·ble·ment (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# implacabilmente
## Italià

   * Pronúncia: /im.plaˌka.bilˈmen.te/
   * Etimologia: De implacabile i el sufix -mente.

### Adverbi

implacabilmente
* implacablement

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pla·ca·bil·mén·te (6)
# implant
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /imˈpɫan/ balear /imˈpɫant/, /imˈpɫan/ Occidental: nord-occidental /imˈpɫan/ valencià /imˈpɫant/, /imˈpɫan/
   * Rimes: -ant
   * Etimologia: De implantar amb desinència zero.

### Nom

implant m. ‎(plural implants)
* Material introduït quirúrgicament en el cos.

#### Traduccions

* Anglès: implant $^{(en)}$
* Castellà: implante $^{(es)}$ m.
* Francès: implant $^{(fr)}$ m.
* Italià: implianto $^{(it)}$ m.

### Verb

implant
* (balear, alguerès) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de implantar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·plant (2)
* Heterograma de 7 lletres (ailmnpt)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, Termcat

## Anglès

   * Pronúncia: /ɪmˈplɑːnt/

### Nom

implant ‎(plural implants)
* implant

### Verb

implant ‎(3a persona singular present implants, gerundi implanting, passat i participi implanted)
* implantar