OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# assevere
## Català
### Verb

assevere
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de asseverar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb asseverar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb asseverar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb asseverar.
# asseveratum
## Llatí

   * Pronúncia: /as.sɛ.weːˈraː.tʊm/

### Verb

assevērātum
* supí acusatiu de assevērō
# arrepentiria
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.pən.tiˈɾi.ə/, occidental /a.re.pen.tiˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

arrepentiria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de arrepentir-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de arrepentir-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·pen·ti·ri·a (6)
# arrepentirà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.pən.tiˈɾa/, occidental /a.re.pen.tiˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

arrepentirà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de arrepentir-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·pen·ti·rà (5)
# arrepentiren
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.pənˈti.ɾən/, occidental /a.re.penˈti.ɾen/
   * Rimes: -iɾen

### Verb

arrepentiren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de arrepentir-se.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrepentir-se.

#### Variants

* [2] arrepentissin, arrepentissen

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·pen·ti·ren (5)
# arrepentiran
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.pən.tiˈɾan/, occidental /a.re.pen.tiˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

arrepentiran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de arrepentir-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·pen·ti·ran (5)
# arrepentireu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rə.pən.tiˈɾɛw/ balear /ə.rə.pən.tiˈɾəw/, /ə.rə.pən.tiˈɾɛw/ Occidental: /a.re.pen.tiˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

arrepentireu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de arrepentir-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·pen·ti·reu (5)
# arrepentirien
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.pən.tiˈɾi.ən/, occidental /a.re.pen.tiˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

arrepentirien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de arrepentir-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·pen·ti·ri·en (6)
# arrepentiries
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.pən.tiˈɾi.əs/, occidental /a.re.pen.tiˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

arrepentiries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de arrepentir-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·pen·ti·ri·es (6)
# arrepentirem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rə.pən.tiˈɾɛm/ balear /ə.rə.pən.tiˈɾəm/, /ə.rə.pən.tiˈɾɛm/ Occidental: /a.re.pen.tiˈɾem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

arrepentirem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de arrepentir-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·pen·ti·rem (5)
# arrepentires
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.pənˈti.ɾəs/, occidental /a.re.penˈti.ɾes/
   * Rimes: -iɾes

### Verb

arrepentires
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de arrepentir-se.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrepentir-se.

#### Variants

* [2] arrepentissis, arrepentisses

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·pen·ti·res (5)
* Anagrama: arrepentir-se
# arrepentiràs
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.pən.tiˈɾas/, occidental /a.re.pen.tiˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

arrepentiràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de arrepentir-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·pen·ti·ràs (5)
# arrenguéssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəŋˈɡe.siw/, occidental /a.reŋˈɡe.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

arrenguéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrengar.
# arrengàsseu
## Català
### Verb

arrengàsseu
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrengar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ren·gàs·seu (4)
* Anagrames: arrangésseu, arregnàsseu, asseguraren, engrassareu, engrassàreu, narreguessa
# arrenguéssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəŋˈɡe.sim/, occidental /a.reŋˈɡe.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

arrenguéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrengar.
# arrengàssem
## Català
### Verb

arrengàssem
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrengar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ren·gàs·sem (4)
* Anagrames: arrangéssem, arregnàssem, engrassarem, engrassàrem
# arrenguí
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəŋˈɡi/, occidental /a.reŋˈɡi/
   * Rimes: -i

### Verb

arrenguí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de arrengar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ren·guí (3)
* Anagrames: arguïren, argüiren, garrineu, guariren, ringareu, ringàreu
# ataques contra defensa en zona
## Castellà
### Nom

ataques contra defensa en zona m. pl.
* forma plural de ataque contra defensa en zona
# ataques contra defensa individual
## Castellà
### Nom

ataques contra defensa individual m. pl.
* forma plural de ataque contra defensa individual
# ataques en circulación
## Castellà
### Nom

ataques en circulación m. pl.
* forma plural de ataque en circulación
# ataques en movimiento
## Castellà
### Nom

ataques en movimiento m. pl.
* forma plural de ataque en movimiento
# ataques en rotación
## Castellà
### Nom

ataques en rotación m. pl.
* forma plural de ataque en rotación
# ataques de posición
## Castellà
### Nom

ataques de posición m. pl.
* forma plural de ataque de posición
# ataques en profundidad
## Castellà
### Nom

ataques en profundidad m. pl.
* forma plural de ataque en profundidad
# ataques por el centro
## Castellà
### Nom

ataques por el centro m. pl.
* forma plural de ataque por el centro
# ataques estáticos
## Castellà
### Nom

ataques estáticos m. pl.
* forma plural de ataque estático
# ataques por el flanco
## Castellà
### Nom

ataques por el flanco m. pl.
* forma plural de ataque por el flanco
# arrebatàs
## Català
### Verb

arrebatàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrebatar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrebatar.

#### Variants

* [1] arrebatés
* [2] arrebatés

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·ba·tàs (4)
* Anagrama: baratares
# arrebatis
## Català
### Verb

arrebatis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb arrebatar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·ba·tis (4)
* Anagrama: esbarriat
# arrebatà
## Català
### Verb

arrebatà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de arrebatar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·ba·tà (4)
* Anagrames: barataré, baratera
# arrebati
## Català
### Verb

arrebati
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb arrebatar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb arrebatar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb arrebatar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·ba·ti (4)
* Anagrama: rebatria
# arrebatàreu
## Català
### Verb

arrebatàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de arrebatar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·ba·tà·reu (5)
# arrebatzat
## Basc
### Nom

arrebatzat
* prolatiu indefinit de arreba
# arrebateu
## Català
### Verb

arrebateu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb arrebatar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·ba·teu (4)
# arrebatin
## Català
### Verb

arrebatin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb arrebatar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb arrebatar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·ba·tin (4)
* Anagrames: barretina, tribanaré
# arrebatàrem
## Català
### Verb

arrebatàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de arrebatar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·ba·tà·rem (5)
# arrebatessis
## Català
### Verb

arrebatessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrebatar.

#### Variants

* arrebatassis, arrebatasses

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·ba·tes·sis (5)
# arreüssaran
## Català
### Verb

arreüssaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de arreüssar.
# arreüssaren
## Català
### Verb

arreüssaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de arreüssar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arreüssar.
# arreüssaràs
## Català
### Verb

arreüssaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de arreüssar.
# arreüssares
## Català
### Verb

arreüssares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de arreüssar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arreüssar.
# arreüssaria
## Català
### Verb

arreüssaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de arreüssar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de arreüssar.
# arreüssarà
## Català
### Verb

arreüssarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de arreüssar.
# arreüssareu
## Català
### Verb

arreüssareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de arreüssar.
# arreüssarien
## Català
### Verb

arreüssarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de arreüssar.
# arreüssaries
## Català
### Verb

arreüssaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de arreüssar.
# assolisques
## Català
### Verb

assolisques
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb assolir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·so·lis·ques (4)
* Anagrama: assolesquis
# assolissis
## Català
### Verb

assolissis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb assolir.
# assolis
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈsɔ.ɫis/, occidental /aˈsɔ.ɫis/
   * Rimes: -ɔlis

### Verb

assolis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb assolar.
# assolisca
## Català
### Verb

assolisca
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb assolir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb assolir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb assolir.
# assolissin
## Català
### Verb

assolissin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb assolir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·so·lis·sin (4)
* Anagrama: insolassis
# assoliríeu
## Català
### Verb

assoliríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de assolir.
# assolisquen
## Català
### Verb

assolisquen
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb assolir.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb assolir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·so·lis·quen (4)
* Anagrama: assolesquin
# assolisses
## Català
### Verb

assolisses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb assolir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·so·lis·ses (4)
* Anagrama: assolessis
# assolisc
## Català
### Verb

assolisc
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de assolir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·so·lisc (3)
* Anagrames: calissos, solsisca
# assolissen
## Català
### Verb

assolissen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb assolir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·so·lis·sen (4)
* Anagrames: assolessin, insolasses
# arrolasti
## Italià
### Verb

arrolasti
* segona persona singular (tu) del passat de arrolare
# arrolata
## Italià
### Verb

arrolata
* participi passat femení singular de arrolare
# arrolatisi
## Italià
### Verb

arrolatisi
* participi passat masculí plural de arrolarsi
# arrolatosi
## Italià
### Verb

arrolatosi m. ‎(femení arrolatasi, plural masculí arrolatisi, plural femení arrolatesi)
* participi passat masculí singular de arrolarsi
# arrolatasi
## Italià
### Verb

arrolatasi
* participi passat femení singular de arrolarsi
# arrolate
## Italià
### Verb

arrolate
* participi passat femení plural de arrolare
* segona persona plural (voi) del present d'indicatiu de arrolare
* segona persona plural (voi) de l'imperatiu de arrolare
# arrolati
## Italià
### Verb

arrolati
* participi passat masculí plural de arrolare
# arrolatesi
## Italià
### Verb

arrolatesi
* participi passat femení plural de arrolarsi
# arrolatevi
## Italià
### Verb

arrolatevi
* segona persona plural (voi) de l'imperatiu de arrolarsi
# arrolato
## Italià
### Verb

arrolato m. ‎(femení arrolata, plural masculí arrolati, plural femení arrolate)
* participi passat masculí singular de arrolare
# arreceraven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rə.səˈɾa.βən/, balear /ə.rə.səˈɾa.vən/ Occidental: nord-occidental /a.re.seˈɾa.βen/ valencià /a.re.seˈɾa.ven/, /a.re.seˈɾa.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

arreceraven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de arrecerar.
# arreceraríeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.sə.ɾəˈɾi.əw/, occidental /a.re.se.ɾaˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

arreceraríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de arrecerar.
# arrecerava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rə.səˈɾa.βə/, balear /ə.rə.səˈɾa.və/ Occidental: nord-occidental /a.re.seˈɾa.βa/ valencià /a.re.seˈɾa.va/, /a.re.seˈɾa.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

arrecerava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de arrecerar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de arrecerar.
# atemorires
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.tə.muˈɾi.ɾəs/ balear /ə.tə.moˈɾi.ɾəs/, /ə.tə.muˈɾi.ɾəs/ Occidental: /a.te.moˈɾi.ɾes/
   * Rimes: -iɾes

### Verb

atemorires
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de atemorir.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb atemorir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·te·mo·ri·res (5)
* Anagrames: esmorteirà, estormeiar
# atemorint
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.tə.muˈɾin/ balear /ə.tə.moˈɾint/, /ə.tə.muˈɾin/ Occidental: nord-occidental /a.te.moˈɾin/ valencià /a.te.moˈɾint/, /a.te.moˈɾin/
   * Rimes: -int

### Verb

atemorint
* Gerundi del verb atemorir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·te·mo·rint (4)
* Anagrames: atrotinem, enormitat
# atemorir
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.tə.muˈɾi/ balear /ə.tə.moˈɾi/, /ə.tə.muˈɾi/ Occidental: nord-occidental /a.te.moˈɾi/ valencià /a.te.moˈɾiɾ/, /a.te.moˈɾi/
   * Rimes: -i(ɾ)
   * Homòfon: atemorí
   * Etimologia: Del prefix a- i temor.

### Verb

atemorir trans.
* Causar temor.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: atemoreixo, atemoreix, atemorim

#### Traduccions

* Anglès: scare $^{(en)}$
* Castellà: atemorizar $^{(es)}$
* Francès: effrayer $^{(fr)}$
* Llengua de signes catalana: POR $^{(csc)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·te·mo·rir (4)
* Anagrames: amorteri, amorterí, amortiré, rotaríem, torràiem

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# atemorira
## Català
### Verb

atemorira
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb atemorir.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb atemorir.
# atemoriment
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.tə.mu.ɾiˈmen/ balear /ə.tə.mo.ɾiˈment/, /ə.tə.mu.ɾiˈmen/ Occidental: nord-occidental /a.te.mo.ɾiˈmen/ valencià /a.te.mo.ɾiˈment/, /a.te.mo.ɾiˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De atemorir i el sufix -ment, segle XX.

### Nom

atemoriment m. ‎(plural atemoriments)
* Acte o efecte d'atemorir o atemorir-se.

#### Variants

* entemoriment

#### Traduccions
### Miscel·lània

* Síl·labes: a·te·mo·ri·ment (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, DCVB, Optimot
* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionari Descriptiu de la Llengua Catalana sobre atemoriment
# atemoriments
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.tə.mu.ɾiˈmens/ balear /ə.tə.mo.ɾiˈmens/, /ə.tə.mu.ɾiˈmens/ Occidental: /a.te.mo.ɾiˈmens/
   * Rimes: -ens

### Nom

atemoriments m. pl.
* Forma plural de atemoriment.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·te·mo·ri·ments (5)
# atemoriren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.tə.muˈɾi.ɾən/ balear /ə.tə.moˈɾi.ɾən/, /ə.tə.muˈɾi.ɾən/ Occidental: /a.te.moˈɾi.ɾen/
   * Rimes: -iɾen

### Verb

atemoriren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de atemorir.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb atemorir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·te·mo·ri·ren (5)
* Anagrames: orientarem, orientàrem, retornàiem, roentaríem
# aterrossàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.tə.ruˈsa.βəw/ balear /ə.tə.roˈsa.vəw/, /ə.tə.ruˈsa.vəw/ Occidental: nord-occidental /a.te.roˈsa.βew/ valencià /a.te.roˈsa.vew/, /a.te.roˈsa.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

aterrossàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de aterrossar.
# aterrossàrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.tə.ruˈsa.ɾəm/ balear /ə.tə.roˈsa.ɾəm/, /ə.tə.ruˈsa.ɾəm/ Occidental: /a.te.roˈsa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

aterrossàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de aterrossar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aterrossar.
# aterrossàssim
## Català
### Verb

aterrossàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aterrossar.
# aterrossàreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.tə.ruˈsa.ɾəw/ balear /ə.tə.roˈsa.ɾəw/, /ə.tə.ruˈsa.ɾəw/ Occidental: /a.te.roˈsa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

aterrossàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de aterrossar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aterrossar.
# aterrossàsseu
## Català
### Verb

aterrossàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aterrossar.
# aterrossàssiu
## Català
### Verb

aterrossàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aterrossar.
# aterrossàssem
## Català
### Verb

aterrossàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aterrossar.
# atrafegaria
## Català
### Verb

atrafegaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de atrafegar-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de atrafegar-se.
# atrafegarien
## Català
### Verb

atrafegarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de atrafegar-se.
# atrafegara
## Català
### Verb

atrafegara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb atrafegar-se.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb atrafegar-se.
# atrafegares
## Català
### Verb

atrafegares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de atrafegar-se.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb atrafegar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·tra·fe·ga·res (5)
* Anagrames: atrafegar-se, safaretgera
# atrafegaries
## Català
### Verb

atrafegaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de atrafegar-se.
# atrafegarà
## Català
### Verb

atrafegarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de atrafegar-se.
# atrafegaran
## Català
### Verb

atrafegaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de atrafegar-se.
# atrafegaren
## Català
### Verb

atrafegaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de atrafegar-se.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb atrafegar-se.
# atrafegareu
## Català
### Verb

atrafegareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de atrafegar-se.
# arromanguéssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ru.məŋˈɡe.sim/ balear /ə.ro.məŋˈɡe.sim/, /ə.ru.məŋˈɡe.sim/ Occidental: /a.ro.maŋˈɡe.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

arromanguéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arromangar.
# arromangà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ru.məŋˈɡa/ balear /ə.ro.məŋˈɡa/, /ə.ru.məŋˈɡa/ Occidental: /a.ro.maŋˈɡa/
   * Rimes: -a
   * Homòfon: arromangar

### Verb

arromangà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de arromangar.
# arromangués
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ru.məŋˈɡes/ balear /ə.ro.məŋˈɡes/, /ə.ru.məŋˈɡes/ Occidental: /a.ro.maŋˈɡes/
   * Rimes: -es

### Verb

arromangués
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arromangar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb arromangar.
# arromanguis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ruˈmaŋ.ɡis/ balear /ə.roˈmaŋ.ɡis/, /ə.ruˈmaŋ.ɡis/ Occidental: /a.roˈmaŋ.ɡis/

### Verb

arromanguis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb arromangar.
# arromanguésseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ru.məŋˈɡe.səw/ balear /ə.ro.məŋˈɡe.səw/, /ə.ru.məŋˈɡe.səw/ Occidental: /a.ro.maŋˈɡe.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

arromanguésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arromangar.
# arromanguéssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ru.məŋˈɡe.səm/ balear /ə.ro.məŋˈɡe.səm/, /ə.ru.məŋˈɡe.səm/ Occidental: /a.ro.maŋˈɡe.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

arromanguéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arromangar.
# arromanguéssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ru.məŋˈɡe.siw/ balear /ə.ro.məŋˈɡe.siw/, /ə.ru.məŋˈɡe.siw/ Occidental: /a.ro.maŋˈɡe.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

arromanguéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arromangar.
# arromanguin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ruˈmaŋ.ɡin/ balear /ə.roˈmaŋ.ɡin/, /ə.ruˈmaŋ.ɡin/ Occidental: /a.roˈmaŋ.ɡin/

### Verb

arromanguin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb arromangar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb arromangar.
# arrischiamoci
## Italià
### Verb

arrischiamoci
* primera persona plural (noi) de l'imperatiu de arrischiarsi
# arrischiai
## Italià
### Verb

arrischiai
* primera persona singular (io) del passat de arrischiare
# arrischiamo
## Italià
### Verb

arrischiamo
* primera persona plural (noi) del present d'indicatiu de arrischiare
* primera persona plural (noi) del present de subjuntiu de arrischiare
* primera persona plural (noi) de l'imperatiu de arrischiare
# arrischiandosi
## Italià
### Verb

arrischiandosi
* gerundi de arrischiarsi
# arrischiano
## Italià
### Verb

arrischiano
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del present d'indicatiu de arrischiare
# arrischiante
## Italià
### Verb

arrischiante
* participi present de arrischiare
# arrischiantesi
## Italià
### Verb

arrischiantesi
* participi present de arrischiarsi
# arrischiare
## Italià

   * Pronúncia: /ar.riˈskjaː.re/
   * Etimologia: Del prefix a- i rischio.

### Verb

arrischiare trans. ‎(pronominal arrischiarsi)
* arriscar

#### Sinònims

* rischiare

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ri·schià·re (4)
# arrischiammo
## Italià
### Verb

arrischiammo
* primera persona plural (noi) del passat de arrischiare