OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# entrecanviar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ˌen.tɾə.kəm.biˈa/, balear /ˌen.tɾə.kəɱ.viˈa/ Occidental: nord-occidental /ˌen.tɾe.kam.biˈa/ valencià /ˌen.tɾe.kaɱ.viˈaɾ/, /ˌen.tɾe.kam.biˈa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: entrecanvià
   * Etimologia: Del prefix entre- i canviar, segle XV.

### Verb

entrecanviar trans.
* (antic) bescanviar

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: entrecanvio, entrecanvia, entrecanviem

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·tre·can·vi·ar (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# entrecanviara
## Català
### Verb

entrecanviara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb entrecanviar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb entrecanviar.

#### Variants

* [1] entrecanviés, entrecanviàs
* [2] entrecanviés, entrecanviàs
# enyoraien
## Català
### Verb

enyoraien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de enyorar.

#### Variants

* enyoraven
# enyora
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈɲo.ɾə/, occidental /eˈɲo.ɾa/
   * Rimes: -oɾa

### Verb

enyora
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de enyorar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb enyorar.

## Català antic
### Verb

enyora
* tercera persona singular (él, eyl, ell) del present d'indicatiu de enyorar
* segona persona singular (tu) de l'imperatiu de enyorar
# enya
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈe.ɲə/, occidental /ˈe.ɲa/
   * Etimologia: Del castellà eñe.

### Nom

enya f. ‎(plural enyes)
* Quinzena lletra de l'alfabet castellà (ñ).

#### Variants

* enye (valencià)

#### Sinònims

* ena palatal

#### Traduccions

* Castellà: eñe $^{(es)}$
* Llengua de signes catalana: ENYA $^{(csc)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·nya (2)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, DCVB
# enyor
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈɲor/, occidental /eˈɲoɾ/
   * Rimes: -oɾ
   * Etimologia: De enyorar, segle XV.

### Nom

enyor m. ‎(plural enyors)
* enyorança

### Verb

enyor
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de enyorar.

#### Variants

* enyoro, enyore, enyori

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·nyor (2)
* Anagrama: renyó

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot

## Català antic
### Verb

enyor
* primera persona singular (io, yo, jo) del present d'indicatiu de enyorar
* primera persona singular (io, yo, jo) del present de subjuntiu de enyorar
* tercera persona singular (él, eyl, ell) del present de subjuntiu de enyorar
* tercera persona singular (él, eyl, ell) de l'imperatiu de enyorar
# enyoraia
## Català
### Verb

enyoraia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de enyorar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de enyorar.

#### Variants

* [1] enyoravi, enyorava
* [2] enyorava
# enyoraies
## Català
### Verb

enyoraies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de enyorar.

#### Variants

* enyoraves
# escarrolles
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kəˈro.ʎəs/, occidental /es.kaˈro.ʎes/
   * Rimes: -oʎes

### Verb

escarrolles
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de escarrollar.
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb escarrollar.
# escarrolleu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kə.ruˈʎɛw/ balear /əs.kə.roˈʎəw/, /əs.kə.ruˈʎɛw/ Occidental: /es.ka.roˈʎew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

escarrolleu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de escarrollar.
* (occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb escarrollar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb escarrollar.
# escarrollo
## Català
### Verb

escarrollo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de escarrollar.

#### Variants

* escarrolle
# escarrollà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kə.ruˈʎa/ balear /əs.kə.roˈʎa/, /əs.kə.ruˈʎa/ Occidental: /es.ka.roˈʎa/
   * Rimes: -a

### Verb

escarrollà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de escarrollar.

### Miscel·lània

* Anagrama: escollarar
# escarrollàrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kə.ruˈʎa.ɾəm/ balear /əs.kə.roˈʎa.ɾəm/, /əs.kə.ruˈʎa.ɾəm/ Occidental: /es.ka.roˈʎa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

escarrollàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de escarrollar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb escarrollar.

#### Variants

* [2] escarrolléssem, escarrollàssem
# escarrollen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kəˈro.ʎən/, occidental /es.kaˈro.ʎen/
   * Rimes: -oʎen

### Verb

escarrollen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de escarrollar.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb escarrollar.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb escarrollar.
# escarrollàssem
## Català
### Verb

escarrollàssem
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb escarrollar.

#### Variants

* escarrolléssem, escarrollàrem
# escarrollàreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kə.ruˈʎa.ɾəw/ balear /əs.kə.roˈʎa.ɾəw/, /əs.kə.ruˈʎa.ɾəw/ Occidental: /es.ka.roˈʎa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

escarrollàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de escarrollar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb escarrollar.

#### Variants

* [2] escarrollésseu, escarrollàsseu
# escarrollesses
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kə.ruˈʎe.səs/ balear /əs.kə.roˈʎe.səs/, /əs.kə.ruˈʎe.səs/ Occidental: /es.ka.roˈʎe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

escarrollesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb escarrollar.

#### Variants

* escarrollasses, escarrollares
# escarrollessen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kə.ruˈʎe.sən/ balear /əs.kə.roˈʎe.sən/, /əs.kə.ruˈʎe.sən/ Occidental: /es.ka.roˈʎe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

escarrollessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb escarrollar.

#### Variants

* escarrollassen, escarrollaren
# esbalçàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.bəɫˈsa.ɾəw/, occidental /ez.baɫˈsa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

esbalçàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de esbalçar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbalçar.
# esbalçà
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.bəɫˈsa/, occidental /ez.baɫˈsa/
   * Rimes: -a

### Verb

esbalçà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de esbalçar.
# esbalçàssem
## Català
### Verb

esbalçàssem
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbalçar.
# esbalçàsseu
## Català
### Verb

esbalçàsseu
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbalçar.
# esbalçàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.bəɫˈsa.βəw/, balear /əz.bəɫˈsa.vəw/ Occidental: nord-occidental /ez.βaɫˈsa.βew/ valencià /ez.baɫˈsa.vew/, /ez.βaɫˈsa.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

esbalçàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de esbalçar.
# esbalçaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.bəɫˈsa.βəs/, balear /əz.bəɫˈsa.vəs/ Occidental: nord-occidental /ez.βaɫˈsa.βes/ valencià /ez.baɫˈsa.ves/, /ez.βaɫˈsa.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

esbalçaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de esbalçar.
# esbalçàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.bəɫˈsa.ɾəm/, occidental /ez.baɫˈsa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

esbalçàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de esbalçar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbalçar.
# esbalço
## Català
### Verb

esbalço
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de esbalçar.
# esbalçaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.bəɫˈsa.βən/, balear /əz.bəɫˈsa.vən/ Occidental: nord-occidental /ez.βaɫˈsa.βen/ valencià /ez.baɫˈsa.ven/, /ez.βaɫˈsa.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

esbalçaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de esbalçar.
# epidermide
## Italià

   * Pronúncia: /e.piˈdɛr.mi.de/

### Nom

epidermide f. ‎(plural epidermidi)
* epidermis

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·pi·dèr·mi·de (5)

## Llatí

   * Pronúncia: /ɛ.pɪˈdɛr.mɪ.dɛ/

### Nom

epidermide
* ablatiu singular de epidermis
# epidermides
## Llatí

   * Pronúncia: /ɛ.pɪˈdɛr.mɪ.deːs/

### Nom

epidermidēs
* nominatiu plural de epidermis
* vocatiu plural de epidermis
* acusatiu plural de epidermis
# epidermidibus
## Llatí

   * Pronúncia: /ɛ.pɪ.dɛrˈmɪ.dɪ.bʊs/

### Nom

epidermidibus
* datiu plural de epidermis
* ablatiu plural de epidermis
# epidermidum
## Llatí

   * Pronúncia: /ɛ.pɪˈdɛr.mɪ.dʊm/

### Nom

epidermidum
* genitiu plural de epidermis
# epidermises
## Anglès
### Nom

epidermises
* forma plural de epidermis
# epiderm
## Anglès
### Nom

epiderm ‎(plural epiderms)
* (anatomia) epidermis

#### Sinònims

* epidermis

### Vegeu també

* epiderm. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# epidermidi
## Italià

   * Pronúncia: /e.piˈdɛr.mi.di/

### Nom

epidermidi f. pl.
* forma plural de epidermide

## Llatí

   * Pronúncia: /ɛ.pɪˈdɛr.mɪ.diː/

### Nom

epidermidī
* datiu singular de epidermis
# epidermis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.piˈðɛr.mis/, occidental /e.piˈðɛɾ.mis/
   * Etimologia: Del grec antic ἐπιδερμίς ‎(epidermís), format pel prefix ἐπί ‎(epí, «a la part de dalt») i el terme δέρμα ‎(dérma, «pell»).

### Nom

epidermis f. ‎(plural invariable)
* Capa més exterior de la pell.

#### Traduccions

* Anglès: epidermis $^{(en)}$
* Castellà: epidermis $^{(es)}$
* Francès: épiderme $^{(fr)}$
* Italià: epidermide $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·pi·der·mis (4)
* Anagrames: impedires, presidíem

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB, Optimot

## Anglès
### Nom

epidermis ‎(plural epidermises)
* (anatomia) epidermis

#### Sinònims

* epiderm

### Vegeu també

* epidermis. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \e.piˈðeɾ.mis\, meridional \e.piˈðeɾ.mih\
       Americà: alt /e.piˈdeɾ.m(i)s/, baix \e.piˈðeɾ.mih\, austral \e.piˈðeɾ.mis\
   * Rimes: -eɾmis

### Nom

epidermis f. ‎(plural invariable)
* (anatomia) epidermis

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·pi·der·mis (4)

## Llatí

   * Pronúncia: /ɛ.pɪˈdɛr.mɪs/
   * Etimologia: Del grec antic ἐπιδερμίς ‎(epidermís).

### Nom

epidermis f. ‎(genitiu epidermidis)
* (Terminologia Anatomica) epidermis

#### Declinació

3a declinació -, -is (tema cons.) :
| Cas | Singular | Plural |
| Nominatiu | epidermis | epidermidēs |
| Vocatiu | epidermis | epidermidēs |
| Acusatiu | epidermidem | epidermidēs |
| Genitiu | epidermidis | epidermidum |
| Datiu | epidermidī | epidermidibus |
| Ablatiu | epidermide | epidermidibus |

### Vegeu també

* epidermis. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# epidermidis
## Llatí

   * Pronúncia: /ɛ.pɪˈdɛr.mɪ.dɪs/

### Nom

epidermidis
* genitiu singular de epidermis
# epidermidem
## Llatí

   * Pronúncia: /ɛ.pɪˈdɛr.mɪ.dɛm/

### Nom

epidermidem
* acusatiu singular de epidermis
# entretzenar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ən.tɾə.d͡zəˈna/ Occidental: nord-occidental /en.tɾe.d͡zeˈna/ valencià /en.tɾe.d͡zeˈnaɾ/, /en.tɾe.d͡zeˈna/
   * Rimes: -a(ɾ)

### Verb

entretzenar
* Forma de l'infinitiu entretzenar-se.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: entretzeno, entretzena, entretzenem Vocal rizotònica: /ɛ/, /ə/, /e/

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·tret·ze·nar (4)
# entretzenaran
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.tɾə.d͡zə.nəˈɾan/, occidental /en.tɾe.d͡ze.naˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

entretzenaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de entretzenar-se.
# entretzena
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.tɾəˈd͡zɛ.nə/ balear /ən.tɾəˈd͡zə.nə/, /ən.tɾəˈd͡zɛ.nə/ Occidental: /en.tɾeˈd͡ze.na/
   * Rimes: -ɛna

### Verb

entretzena
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de entretzenar-se.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb entretzenar-se.
# entretopar-se
## Català
### Verb

entretopar-se
* Forma pronominal de entretopar.

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# esclataríeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kɫə.təˈɾi.əw/, occidental /es.kɫa.taˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

esclataríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de esclatar.
# esclataríveu
## Català
### Verb

esclataríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de esclatar.
# esclatassis
## Català
### Verb

esclatassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb esclatar.
# esclatassin
## Català
### Verb

esclatassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb esclatar.
# esclataràs
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kɫə.təˈɾas/, occidental /es.kɫa.taˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

esclataràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de esclatar.
# esclataré
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kɫə.təˈɾe/, occidental /es.kɫa.taˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

esclataré
* Primera persona del singular (jo) del futur de esclatar.
# esclatassen
## Català
### Verb

esclatassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb esclatar.
# esclatasses
## Català
### Verb

esclatasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb esclatar.
# esbós
## Català

   * Pronúncia: oriental /əzˈbos/, occidental /ezˈbos/
   * Rimes: -os
   * Etimologia: De l'italià sbòzzo, segle XX.

### Nom

esbós m. ‎(plural esbossos)
* Dibuix realitzat per afrontar la preparació d'una obra.

#### Traduccions

* Alemany: Skize $^{(de)}$
* Anglès: sketch $^{(en)}$
* Castellà: esbozo $^{(es)}$, boceto $^{(es)}$ m.
* Francès: ébauche $^{(fr)}$, croquis $^{(fr)}$

### Verb

esbós
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de esbossar.

#### Variants

* esbosso, esbosse, esbossi

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·bós (2)
* Anagrames: besos, Besòs, bessó, Bessó

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB, Optimot
# escabeles
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \es.kaˈβe.les\, meridional \eh.kaˈβe.leh\
       Americà: alt /es.kaˈbe.l(e)s/, baix \eh.kaˈβe.leh\, austral \eh.kaˈβe.les\
   * Rimes: -eles

### Nom

escabeles m. pl.
* forma plural de escabel
# esca
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ˈɛs.kə/ balear /ˈəs.kə/, /ˈɛs.kə/ Occidental: /ˈes.ka/
   * Rimes: -ɛska
   * Etimologia: Del llatí ēsca ‎(«menjar, aliment»), segle XIII.

### Nom

esca f. ‎(plural esques)
* Matèria molt seca, generalment de cuiro, drap o esponja, preparada de forma que qualsevol espurna de foc la fa cremar.
* Matèria per caçar o pescar; esquer.
* Incentiu, atractiu.
* Quelcom vell i podrit.

#### Traduccions

* Alemany: Zunder $^{(de)}$ m.
* Anglès: tinder $^{(en)}$
* Castellà: yesca $^{(es)}$ f.
* Francès: amadou $^{(fr)}$
* Italià: esca $^{(it)}$ f.
* Llatí: fomes $^{(la)}$
* Portuguès: isca $^{(pt)}$ f., graveto $^{(pt)}$ m.
* Castellà: esca $^{(es)}$, cebo $^{(es)}$
* Castellà: yesca $^{(es)}$, esca $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ca (2)
* Anagrames: case, seca, secà

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* FIGUERA, Pere Antoni. Diccionari Mallorquí-Castellà, Palma, 1840.
* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom I.
* Article corresponent a la Viquipèdia

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /ˈes.ka/, meridional /ˈeh.ka/
       Americà: alt /ˈes.k(a)/, baix /ˈeh.ka/
   * Rimes: -eska
   * Etimologia: Del llatí esca. Doblet de yesca.

### Nom

esca f. ‎(plural escas)
* (obsolet) esquer

#### Sinònims

* cebo

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ca (2)
* Anagrames: caes, caés, case, casé, ceas, cesa, cesá, seca, secá

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre esca

## Italià

   * Pronúncia: /ˈe.ska/
   * Etimologia: Del llatí esca.

### Nom

esca f. ‎(plural esche)
* esquer
* esca (matèria per fer foc)

### Verb

esca
* primera persona singular (io) del present de subjuntiu de uscire
* segona persona singular (tu) del present de subjuntiu de uscire
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del present de subjuntiu de uscire
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperatiu de uscire

### Miscel·lània

* Síl·labes: é·sca (2)
# escabella
## Català
### Verb

escabella
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de escabellar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb escabellar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ca·be·lla (4)
# escabel
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \es.kaˈβel\, meridional \eh.kaˈβel\
       Americà: alt /es.k(a)ˈbel/, baix \eh.kaˈβel\
   * Rimes: -el
   * Etimologia: Del català antic escabell.

### Nom

escabel m. ‎(plural escabeles)
* escambell

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ca·bel (3)
# escabell
## Català
### Verb

escabell
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de escabellar.

#### Variants

* escabello, escabelle, escabelli

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ca·bell (3)
* Anagrama: abellesc
# esbutzéssim
## Català
### Verb

esbutzéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbutzar.
# esbutzéssiu
## Català
### Verb

esbutzéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbutzar.
# esbutzí
## Català
### Verb

esbutzí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de esbutzar.
# esc.
## Català
### Abreviatura

esc.
* (adreces) escala

### Vegeu també

* Abreviacions, Criteris de la Universitat de Barcelona.
# epístolas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /eˈpis.to.las/, meridional /eˈpih.to.lah/
       Americà: alt /eˈpis.to.l(a)s/, baix /eˈpih.to.lah/, austral /eˈpih.to.las/
   * Rimes: -istolas

### Nom

epístolas f. pl.
* forma plural de epístola
# epístrofe
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /eˈpis.tɾo.fe/, meridional /eˈpih.tɾo.fe/
       Americà: alt /eˈpis.t͡so.f(e)/, baix /eˈpih.tɾo.fe/
   * Etimologia: (pendent)

### Nom

epístrofe m. ‎(plural epístrofes)
* (anatomia, arcaisme) axis

#### Sinònims

* axis

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·pís·tro·fe (4)

### Vegeu també

* epístrofe. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# epístrofes
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /eˈpis.tɾo.fes/, meridional /eˈpih.tɾo.feh/
       Americà: alt /eˈpis.t͡so.f(e)s/, baix /eˈpih.tɾo.feh/, austral /eˈpih.tɾo.fes/
   * Rimes: -istɾofes

### Nom

epístrofes m. pl.
* forma plural de epístrofe
# epílogo
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \eˈpi.lo.ɣo\
       Americà: alt /eˈpi.lo.ɡo/, baix \eˈpi.lo.ɣo\
   * Rimes: -iloɡo
   * Etimologia: Del llatí epilŏgus, del grec antic ἐπίλογος ‎(epílogos).

### Nom

epílogo m. ‎(plural epílogos)
* epíleg

#### Derivats

* epilogar

#### Antònims

* prólogo

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·pí·lo·go (4)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre epílogo
# epítesi
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈpi.tə.zi/, occidental /eˈpi.te.zi/
   * Homòfon: epítasi
   * Etimologia: Del grec ἐπίθεσις ‎(epíthesis), format per ἐπί ‎(epí, «en adició») i θέσις ‎(thésis, «afirmació»).

### Nom

epítesi f. ‎(plural epítesis)
* Addició d'un so no etimològic al final d'un mot.

#### Notes

Exemples:
* La -s adverbial de mentre >mentres; corrent >corrents.
* La -t final de reforç en paraules paroxítones acabades en -i, com àpit (api) o col·legit (col·legi). Aquest tipus d'exemple és molt freqüent en l'àrea del català septentrional de transició.
* En català oriental té més extensió l'epítesi de darrere -r: cor >cort; or >ort.
* Al Pallars i a les poblacions veïnes la trobem darrere la e posttònica: ràvet (rave).

#### Sinònims

* paragoge

#### Relacionats

* epèntesi

#### Traduccions

* Francès: épithèse $^{(fr)}$
* Italià: epitesi $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·pí·te·si (4)

### Vegeu també

* ↑ Daniel Recasens i Vives, Fonètica descriptiva del català: assaig de caracterització de la pronúncia del vocalisme i consonantisme del català al segle XX, Institut d'Estudis Catalans, 1996, ISBN 8472833127, p.225
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# epílogos
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \eˈpi.lo.ɣos\, meridional \eˈpi.lo.ɣoh\
       Americà: alt /eˈpi.lo.ɡ(o)s/, baix \eˈpi.lo.ɣoh\, austral \eˈpi.lo.ɣos\
   * Rimes: -iloɡos

### Nom

epílogos m. pl.
* forma plural de epílogo

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·pí·lo·gos (4)
# epístola
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈpis.tu.ɫə/, occidental /eˈpis.to.ɫa/
   * Etimologia: Del llatí epǐstŭla, provinent del grec antic ἐπιστολή ‎(epistolḗ) a partir de ἐπιστέλλω ‎(epistéllō), format per ἐπί ‎(epí, «per sobre») i στέλλω ‎(stéllō, «poso en ordre, mano»), segle XIII.

### Nom

epístola f. ‎(plural epístoles)
* Document escrit per a comunicar-se amb persones que estan allunyades del qui escriu, enviat a través d'una altra persona.

#### Derivats

epistolar, epistolari

#### Sinònims

carta

#### Traduccions

* Anglès: epistle $^{(en)}$
* Castellà: epístola $^{(es)}$
* Francès: épître $^{(fr)}$
* Italià: epistola $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·pís·to·la (4)
* Heterograma de 8 lletres (aeilopst)
* Anagrames: apilotes, apilotés

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /eˈpis.to.la/, meridional /eˈpih.to.la/
       Americà: alt /eˈpis.t(o).la/, baix /eˈpih.to.la/
   * Rimes: -istola

### Nom

epístola f. ‎(plural epístolas)
* epístola

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·pís·to·la (4)
* Heterograma de 8 lletres (aeilopst)