OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# alleugeríreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ʎəw.ʒəˈɾi.ɾəw/, occidental /a.ʎew.d͡ʒeˈɾi.ɾew/
   * Rimes: -iɾew

### Verb

alleugeríreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de alleugerir.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb alleugerir.
# alleugerésseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ʎəw.ʒəˈɾe.səw/, occidental /a.ʎew.d͡ʒeˈɾe.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

alleugerésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb alleugerar.
    [Vosaltres/vós] alleugeréssiu, alleugerésseu, alleugeràsseu, alleugeràssiu o alleugeràreu.

#### Sinònims

* alleugereguéssou, forma col·loquial nord-occidental
# alleugeréssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ʎəw.ʒəˈɾe.sim/, occidental /a.ʎew.ʒeˈɾe.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

alleugeréssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb alleugerar.
    [Nosaltres] alleugeréssim, alleugeréssem, alleugeràssem, alleugeràssim o alleugeràrem.

#### Sinònims

* alleugeríssim

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·lleu·ge·rés·sim (5)
* Anagrames: alleugeríssem, mirallegésseu
# alleugeríeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ʎəw.ʒəˈɾi.əw/, occidental /a.ʎew.d͡ʒeˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

alleugeríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de alleugerir.
# amansíssim
## Català
### Verb

amansíssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb amansir.
# amansíssiu
## Català
### Verb

amansíssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb amansir.
# amansís
## Català
### Verb

amansís
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb amansir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb amansir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·man·sís (3)
* Anagrames: amassin, anàssim
# amansíssem
## Català
### Verb

amansíssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb amansir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·man·sís·sem (4)
* Anagrama: amanséssim
# amansísseu
## Català
### Verb

amansísseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb amansir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·man·sís·seu (4)
* Anagrama: amanséssiu
# amansíveu
## Català
### Verb

amansíveu
* (col·loquial nord-occidental, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de amansir.
# amanta
## Esperanto

   * Pronúncia: /aˈman.ta/

### Verb

amanta ‎(plural amantaj, acusatiu amantan, plural acusatiu amantajn)
* participi actiu present de ami

## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -a.

### Nom

amanta
* nominatiu i acusatiu definit singular de amantă
# amantaj
## Esperanto

   * Pronúncia: /aˈman.taj/

### Verb

amantaj
* forma plural de amanta
# allumenareu
## Català
### Verb

allumenareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de allumenar.
# allumenares
## Català
### Verb

allumenares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de allumenar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb allumenar.
# allumenarà
## Català
### Verb

allumenarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de allumenar.
# allumenaré
## Català
### Verb

allumenaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de allumenar.
# allumenaries
## Català
### Verb

allumenaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de allumenar.
# allumenaràs
## Català
### Verb

allumenaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de allumenar.
# allumenaria
## Català
### Verb

allumenaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de allumenar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de allumenar.
# amilasarengatik
## Basc
### Nom

amilasarengatik
* causal indefinit de amilasa
* causal definit singular de amilasa
# amilasatako
## Basc
### Nom

amilasatako
* genitiu locatiu indefinit de amilasa
# amilasatan
## Basc
### Nom

amilasatan
* inessiu indefinit de amilasa
# amilasatara
## Basc
### Nom

amilasatara
* al·latiu indefinit de amilasa
# amilasatarantz
## Basc
### Nom

amilasatarantz
* al·latiu direccional indefinit de amilasa
# amilasarentzat
## Basc
### Nom

amilasarentzat
* benefactiu indefinit de amilasa
* benefactiu definit singular de amilasa
# amilasari
## Basc
### Nom

amilasari
* datiu indefinit de amilasa
* datiu definit singular de amilasa
# amilasas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /a.miˈla.sas/, meridional /a.miˈla.sah/
       Americà: alt /a.miˈla.s(a)s/, baix /a.miˈla.sah/, austral /a.miˈla.sas/
   * Rimes: -asas

### Nom

amilasas f. pl.
* forma plural de amilasa
# amilasarik
## Basc
### Nom

amilasarik
* partitiu indefinit de amilasa
# amilasataraino
## Basc
### Nom

amilasataraino
* terminatiu indefinit de amilasa
# ambicionam
## Català

   * Pronúncia: balear /əm.bi.si.oˈnam/, /əm.bi.si.uˈnam/
   * Rimes: -am

### Verb

ambicionam
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de ambicionar.
    Forma baleàrica: [nosaltres] ambicionem o ambicionam.
# ambicionares
## Català

   * Pronúncia: oriental /əm.bi.si.uˈna.ɾəs/, occidental /am.bi.si.oˈna.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

ambicionares
* Segona persona del singular (tu) del passat simple de ambicionar.
    [Tu] ambicionares o et vas/vares ambicionar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb ambicionar.
    Forma valenciana: [tu] ambicionessis, ambicionesses, ambicionasses, ambicionassis o ambicionares.
# ambicionar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bi.si.uˈna/ balear /əm.bi.si.oˈna/, /əm.bi.si.uˈna/ Occidental: nord-occidental /am.bi.si.oˈna/ valencià /am.bi.si.oˈnaɾ/, /am.bi.si.oˈna/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: ambicionà
   * Etimologia: De ambició, segle XVII.

### Verb

ambicionar trans.
* Desitjar amb ambició o ànsia alguna cosa.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: ambiciono, ambiciona, ambicionem Vocal rizotònica: /o/

#### Sinònims

* desitjar, voler

#### Traduccions

* Castellà: ambicionar $^{(es)}$
* Francès: ambitionner $^{(fr)}$
* Italià: ambire $^{(it)}$
* Llatí: ambire $^{(la)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: am·bi·ci·o·nar (5)
* Anagrames: combinaria, microbiana

### Vegeu també

* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom I.
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Vegeu el Diccionari de sinònims de Softcatalà-OpenThesaurus: ambicionar
# ambicionara
## Català

   * Pronúncia: valencià /am.bi.si.oˈna.ɾa/
   * Rimes: -aɾa

### Verb

ambicionara
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb ambicionar.
    [Jo] ambicionés, ambicionàs o ambicionara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb ambicionar.
    [Ell/ella/vostè] ambicionés, ambicionàs o ambicionara.
# ambicionaren
## Català

   * Pronúncia: oriental /əm.bi.si.uˈna.ɾən/, occidental /am.bi.si.oˈna.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

ambicionaren
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de ambicionar.
    [Ells/elles/vostès] ambicionaren o van/varen ambicionar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb ambicionar.
    Forma valenciana: [ells/elles/vostès] ambicionessin, ambicionessen, ambicionassen, ambicionassin o ambicionaren.
# ambicionaran
## Català

   * Pronúncia: oriental /əm.bi.si.u.nəˈɾan/, occidental /am.bi.si.o.naˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

ambicionaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de ambicionar.
# amarrís
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.məˈris/, occidental /a.maˈris/
   * Rimes: -is

### Verb

amarrís
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb amarrir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb amarrir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mar·rís (3)
* Anagrames: armaris, arrimàs, miraràs
# amarrísseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.məˈri.səw/, occidental /a.maˈri.sew/
   * Rimes: -isew

### Verb

amarrísseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb amarrir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mar·rís·seu (4)
* Anagrames: amarréssiu, arrimàsseu
# amars
## Català antic
### Adjectiu

amars
* forma plural de amar

### Nom

amars
* forma plural de amar

## Occità

   * Pronúncia: /aˈmas/

### Adjectiu

amars m. pl.
* forma plural de amar
# amarta
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈmar.tə/, occidental /aˈmaɾ.ta/
   * Rimes: -aɾta

### Verb

amarta
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de amartar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb amartar.

### Miscel·lània

* Anagrames: amarat, matara, matarà
# amarríssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.məˈri.siw/, occidental /a.maˈri.siw/
   * Rimes: -isiw

### Verb

amarríssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb amarrir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mar·rís·siu (4)
* Anagrama: arrimàssiu
# amarríssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.məˈri.səm/, occidental /a.maˈri.sem/
   * Rimes: -isem

### Verb

amarríssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb amarrir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mar·rís·sem (4)
* Anagrames: amarréssim, arrimàssem
# amarríssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.məˈri.sim/, occidental /a.maˈri.sim/
   * Rimes: -isim

### Verb

amarríssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb amarrir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mar·rís·sim (4)
* Isograma de 5 lletres × 2 (10)
* Anagrama: arrimàssim
# amarríreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.məˈri.ɾəw/, occidental /a.maˈri.ɾew/
   * Rimes: -iɾew

### Verb

amarríreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de amarrir.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb amarrir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mar·rí·reu (4)
* Anagrames: arrimareu, arrimàreu, arruaríem, marraríeu
# allunarem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ʎu.nəˈɾɛm/ balear /ə.ʎu.nəˈɾəm/, /ə.ʎu.nəˈɾɛm/ Occidental: /a.ʎu.naˈɾem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

allunarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de allunar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·llu·na·rem (4)
* Anagrames: allumaren, allumenar, anul·larem, anul·làrem, llaunarem, llaunàrem
# allunar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ʎuˈna/ Occidental: nord-occidental /a.ʎuˈna/ valencià /a.ʎuˈnaɾ/, /a.ʎuˈna/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: allunà
   * Etimologia: Del prefix a- i lluna.

### Verb

allunar trans., intr.
* (transitiu) Donar forma corba com de mitja lluna.
* (intransitiu) Posar-se un vehicle sobre la superfície de la Lluna.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: alluno, alluna, allunem

#### Traduccions

* Anglès: bend $^{(en)}$
* Castellà: arquear $^{(es)}$
* Anglès: land $^{(en)}$ on the moon
* Castellà: alunizar $^{(es)}$
* Francès: alunir $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·llu·nar (3)
* Anagrames: anul·lar, llaunar, ullaran

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# allunaren
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ʎuˈna.ɾən/, occidental /a.ʎuˈna.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

allunaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de allunar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb allunar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·llu·na·ren (4)
* Anagrames: anul·laren, enllaunar, llaunaren
# allunares
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ʎuˈna.ɾəs/, occidental /a.ʎuˈna.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

allunares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de allunar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb allunar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·llu·na·res (4)
* Anagrames: anul·lar-se, anul·lares, llaunares
# allunaria
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ʎu.nəˈɾi.ə/, occidental /a.ʎu.naˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

allunaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de allunar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de allunar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·llu·na·ri·a (5)
* Anagrames: anul·laria, llaunaria
# allunarien
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ʎu.nəˈɾi.ən/, occidental /a.ʎu.naˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

allunarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de allunar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·llu·na·ri·en (5)
* Anagrames: anul·larien, llaunarien
# allunaran
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ʎu.nəˈɾan/, occidental /a.ʎu.naˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

allunaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de allunar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·llu·na·ran (4)
* Anagrames: anul·laran, llaunaran
# allunara
## Català
### Verb

allunara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb allunar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb allunar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·llu·na·ra (4)
* Anagrames: anul·lara, anul·larà, llaunarà
# allunareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ʎu.nəˈɾɛw/ balear /ə.ʎu.nəˈɾəw/, /ə.ʎu.nəˈɾɛw/ Occidental: /a.ʎu.naˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

allunareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de allunar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·llu·na·reu (4)
* Anagrames: anul·lareu, anul·làreu, llaunareu, llaunàreu
# allunant
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ʎuˈnan/ balear /ə.ʎuˈnant/, /ə.ʎuˈnan/ Occidental: nord-occidental /a.ʎuˈnan/ valencià /a.ʎuˈnant/, /a.ʎuˈnan/
   * Rimes: -ant

### Verb

allunant
* Gerundi del verb allunar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·llu·nant (3)
* Anagrames: anul·lant, llaunant, lluntana
# amidegués
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.mi.ðeˈɣes/
   * Rimes: -es

### Verb

amidegués
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb amidar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [ell/ella/vostè] amidés, amidàs o amidara.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mi·de·gués (4)
* Anagrama: desaigüem
# amideguéssou
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.mi.ðeˈɣe.sow/

### Verb

amideguéssou
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb amidar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [vosaltres/vós] amidéssiu, amidésseu, amidàsseu, amidàssiu o amidàreu.
# amidessa
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.miˈðe.sə/, occidental /a.miˈðe.sa/
       Informal: /a.miˈðe.sɛ/
   * Rimes: -esa

### Verb

amidessa
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb amidar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [jo] amidés, amidàs o amidara.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mi·des·sa (4)
* Anagrames: adiàssem, aidàssem
# amides
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈmi.ðəs/, occidental /aˈmi.ðes/
   * Rimes: -ides

### Verb

amides
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de amidar.
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb amidar.
    [Que tu] amidis o amides; [tu] no amidis o amides.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mi·des (3)
* Heterograma de 6 lletres (adeims)
* Anagrames: desmai, mediàs
# amideguessen
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.mi.ðeˈɣe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

amideguessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb amidar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [ells/elles/vostès] amidessin, amidessen, amidassin, amidassen o amidaren.
# amiden
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈmi.ðən/, occidental /aˈmi.ðen/
   * Rimes: -iden

### Verb

amiden
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de amidar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb amidar.
    [Que ells/elles/vostès] amidin o amiden.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb amidar.
    Amidin o amiden [ells/elles/vostès].

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mi·den (3)
* Heterograma de 6 lletres (adeimn)
* Anagrames: demani, demaní, dimane, medina, Medina
# amidem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.miˈðɛm/, occidental /a.miˈðem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

amidem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de amidar.
    [Nosaltres] amidem o amidam.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb amidar.
    [Que nosaltres] amidem.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb amidar.
    Amidem [nosaltres].

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mi·dem (3)
* Anagrama: mediam
# amideguesses
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.mi.ðeˈɣe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

amideguesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb amidar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [tu] amidessis, amidesses, amidassis, amidasses o amidares.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mi·de·gues·ses (5)
* Anagrama: desaigüéssem
# amidegueu
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.mi.ðeˈɣew/
   * Rimes: -ew

### Verb

amidegueu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb amidar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [que vosaltres/vós] amideu.
# amideguéssom
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.mi.ðeˈɣe.som/

### Verb

amideguéssom
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb amidar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [nosaltres] amidéssim, amidéssem, amidàssem, amidàssim o amidàrem.
# amargantejaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.mər.ɡən.təˈʒa.βəs/ balear /ə.məɾ.ɣən.təˈd͡ʒa.vəs/, /ə.mər.ɣən.təˈʒa.vəs/ Occidental: nord-occidental /a.mar.ɣan.teˈʒa.βes/ valencià /a.maɾ.ɣan.teˈd͡ʒa.ves/, /a.maɾ.ɣan.teˈd͡ʒa.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

amargantejaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de amargantejar.
# amargantejau
## Català
### Verb

amargantejau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de amargantejar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb amargantejar.
# amargantejaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.mər.ɡən.təˈʒa.βən/ balear /ə.məɾ.ɣən.təˈd͡ʒa.vən/, /ə.mər.ɣən.təˈʒa.vən/ Occidental: nord-occidental /a.mar.ɣan.teˈʒa.βen/ valencià /a.maɾ.ɣan.teˈd͡ʒa.ven/, /a.maɾ.ɣan.teˈd͡ʒa.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

amargantejaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de amargantejar.
# amargantejava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.mər.ɡən.təˈʒa.βə/ balear /ə.məɾ.ɣən.təˈd͡ʒa.və/, /ə.mər.ɣən.təˈʒa.və/ Occidental: nord-occidental /a.mar.ɣan.teˈʒa.βa/ valencià /a.maɾ.ɣan.teˈd͡ʒa.va/, /a.maɾ.ɣan.teˈd͡ʒa.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

amargantejava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de amargantejar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de amargantejar.
# amargantejàrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.mər.ɡən.təˈʒa.ɾəm/ balear /ə.məɾ.ɣən.təˈd͡ʒa.ɾəm/, /ə.mər.ɣən.təˈʒa.ɾəm/ Occidental: nord-occidental /a.mar.ɣan.teˈʒa.ɾem/, valencià /a.maɾ.ɣan.teˈd͡ʒa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

amargantejàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de amargantejar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb amargantejar.
# amargantejàreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.mər.ɡən.təˈʒa.ɾəw/ balear /ə.məɾ.ɣən.təˈd͡ʒa.ɾəw/, /ə.mər.ɣən.təˈʒa.ɾəw/ Occidental: nord-occidental /a.mar.ɣan.teˈʒa.ɾew/, valencià /a.maɾ.ɣan.teˈd͡ʒa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

amargantejàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de amargantejar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb amargantejar.
# amargantejàs
## Català
### Verb

amargantejàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb amargantejar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb amargantejar.
# amargantejo
## Català
### Verb

amargantejo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de amargantejar.
# amargantejà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.mər.ɡən.təˈʒa/ balear /ə.məɾ.ɣən.təˈd͡ʒa/, /ə.mər.ɣən.təˈʒa/ Occidental: nord-occidental /a.mar.ɣan.teˈʒa/, valencià /a.maɾ.ɣan.teˈd͡ʒa/
   * Rimes: -a

### Verb

amargantejà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de amargantejar.
# anchor item
## Anglès
### Nom

anchor item
* ítem d'ancoratge

### Vegeu també

* anchor item. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# anchois communs
## Francès

   * Pronúncia: /ɑ̃.ʃwa kɔˈmœ̃/

### Nom

anchois communs m. pl.
* forma plural de anchois commun
# anchor test
## Anglès
### Nom

anchor test
* test d'ancoratge

### Vegeu també

* anchor test. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# anchoas europeas
## Castellà
### Nom

anchoas europeas f. pl.
* forma plural de anchoa europea
# anchois commun
## Francès
### Nom

anchois commun m. ‎(plural anchois communs)
* seitó
# anchois de Norvège
## Francès
### Nom

anchois de Norvège m. ‎(plural anchois de Norvège)
* amploia
# anchois européen
## Francès
### Nom

anchois européen m. ‎(plural anchois européens)
* seitó
# anchois européens
## Francès

   * Pronúncia: /ɑ̃.ʃwa ø.ʁɔ.peˈɛ̃/

### Nom

anchois européens m. pl.
* forma plural de anchois européen
# anchor
## Anglès

   * Pronúncia: /ˈæŋkə/ anchor (EUA)
   * Etimologia: De l'anglès antic ancor, del llatí ancora, del (o cognat de) grec antic ἄγκῡρα (àncora).

### Nom

anchor ‎(plural anchors)
* Àncora (aparell per fixar una nau).

### Verb

anchor ‎(3a persona singular present anchors, gerundi anchoring, passat i participi anchored)
* Ancorar.

### Miscel·lània

* Anagrames: archon, Charon, rancho
# anchora
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈaŋ.kɔ.ra/
   * Etimologia: Probablement del grec ἄγκυρα ‎(ánkyra).

### Nom

anchora f. ‎(genitiu anchorae)
* àncora

#### Declinació

1a declinació -a, -ae :
| Cas | Singular | Plural |
| Nominatiu | anchora | anchorae |
| Vocatiu | anchora | anchorae |
| Acusatiu | anchoram | anchorās |
| Genitiu | anchorae | anchorārum |
| Datiu | anchorae | anchorīs |
| Ablatiu | anchorā | anchorīs |
# ancylostomiases
## Anglès
### Nom

ancylostomiases
* forma plural de ancylostomiasis
# andai
## Italià
### Verb

andai
* primera persona singular (io) del passat de andare
# andaluces
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /an.daˈlu.θes/, meridional \aŋ.daˈlu.θeh\
       Americà: alt /an.daˈlu.s(e)s/, baix \aŋ.daˈlu.seh\, austral /an.daˈlu.ses/
   * Rimes: -uθes

### Adjectiu

andaluces m. pl.
* forma plural de andaluz

### Nom

andaluces m. pl.
* forma plural de andaluz

### Miscel·lània

* Síl·labes: an·da·lu·ces (4)

## Gallec

   * Pronúncia: /an.daˈlu.θes/

### Adjectiu

andaluces m. pl.
* forma plural de andaluz

### Nom

andaluces m. pl.
* forma plural de andaluz