OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# apprentissages inductifs
## Francès
### Nom

apprentissages inductifs m. pl.
* forma plural de apprentissage inductif
# apprentissages mixtes
## Francès
### Nom

apprentissages mixtes m. pl.
* forma plural de apprentissage mixte
# apprentissages mobiles
## Francès
### Nom

apprentissages mobiles m. pl.
* forma plural de apprentissage mobile
# apprentissages continus
## Francès
### Nom

apprentissages continus m. pl.
* forma plural de apprentissage continu
# apprentissages ouverts
## Francès
### Nom

apprentissages ouverts m. pl.
* forma plural de apprentissage ouvert
# aristocráticamente
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /a.ɾis.toˌkɾa.ti.kaˈmen.te/, meridional /a.ɾih.toˌkɾa.ti.kaˈmen.te/
       Americà: alt /a.ɾis.toˌkɾa.t(i).kaˈmen.te/, baix /a.ɾih.toˌkɾa.ti.kaˈmen.te/
   * Rimes: -ente
   * Etimologia: De aristocrático i el sufix -mente, segle XIX.

### Adverbi

aristocráticamente
* aristocràticament

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ris·to·crá·ti·ca·men·te (8)
# aristokratarengana
## Basc
### Nom

aristokratarengana
* al·latiu definit singular de aristokrata
* al·latiu indefinit de aristokrata
# aristokratarekin
## Basc
### Nom

aristokratarekin
* comitatiu indefinit de aristokrata
* comitatiu definit singular de aristokrata
# aristokrataren
## Basc
### Nom

aristokrataren
* genitiu definit singular de aristokrata
* genitiu indefinit de aristokrata
# aristokratarengan
## Basc
### Nom

aristokratarengan
* inessiu indefinit de aristokrata
* inessiu definit singular de aristokrata
# aristokratarenganaino
## Basc
### Nom

aristokratarenganaino
* terminatiu definit singular de aristokrata
* terminatiu indefinit de aristokrata
# aristokrata
## Basc
### Nom

aristokrata anim.
* aristòcrata

#### Declinació

Nom comú animat -a orgànica
Cas
Indefinit
Singular
Plural
Absolutiu
aristokrata
aristokrata
aristokratak
Ergatiu
aristokratak
aristokratak
aristokratek
Datiu
aristokratari
aristokratari
aristokratei
Genitiu
aristokrataren
aristokrataren
aristokraten
Comitatiu
aristokratarekin
aristokratarekin
aristokratekin
Benefactiu
aristokratarentzat
aristokratarentzat
aristokratentzat
Instrumental
aristokrataz
aristokrataz
aristokratez
Partitiu
aristokratarik
Prolatiu
aristokratatzat
Causal
aristokratarengatik
aristokratarengatik
aristokratengatik
Locatius
Inessiu
aristokratarengan
aristokratarengan
aristokratengan
Ablatiu
aristokratarengandik
aristokratarengandik
aristokratengandik
Al·latiu
aristokratarengana
aristokratarengana
aristokratengana
Terminatiu
aristokratarenganaino
aristokratarenganaino
aristokratenganaino
Al·l. direcional
aristokratarenganantz
aristokratarenganantz
aristokratenganantz
Gen. locatiu
aristokratarenganako
aristokratarenganako
aristokratenganako :
# aristokratak
## Basc
### Nom

aristokratak
* absolutiu definit plural de aristokrata
* ergatiu definit singular de aristokrata
* ergatiu indefinit de aristokrata
# arrarantz
## Basc
### Nom

arrarantz
* al·latiu direccional definit singular de arra
# arrarekin
## Basc
### Nom

arrarekin
* comitatiu definit singular de ar
* comitatiu indefinit de arra
* comitatiu definit singular de arra
# arrapí
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəˈpi/, occidental /a.raˈpi/
   * Rimes: -i

### Verb

arrapí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de arrapar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ra·pí (3)
* Anagrames: apriar, pairar, parira, parirà, pirarà
# arrapéssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəˈpe.sim/, occidental /a.raˈpe.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

arrapéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrapar.

### Miscel·lània

* Anagrames: rapissarem, rapissàrem
# arraren
## Basc
### Nom

arraren
* genitiu definit singular de ar
* genitiu definit singular de arra
* genitiu indefinit de arra
# arrapésseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəˈpe.səw/, occidental /a.raˈpe.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

arrapésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrapar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ra·pés·seu (4)
* Anagrames: apressareu, apressàreu, repassareu, repassàreu
# arrapéssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəˈpe.siw/, occidental /a.raˈpe.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

arrapéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrapar.

### Miscel·lània

* Anagrames: rapissareu, rapissàreu
# arrara
## Basc
### Nom

arrara
* al·latiu definit singular de arra
# arraraino
## Basc
### Nom

arraraino
* terminatiu definit singular de arra
# arrapéssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəˈpe.səm/, occidental /a.raˈpe.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

arrapéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrapar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ra·pés·sem (4)
* Anagrames: apressarem, apressàrem, repassarem, repassàrem
# apprehendis
## Llatí

   * Pronúncia: /ap.prɛˈhɛn.dɪs/

### Verb

apprehendis
* segona persona singular del present d'indicatiu actiu de apprehendō
# appostlu
## Maltès

   * Pronúncia: /ɐppɔstlʊ/

### Nom

appostlu m. ‎(plural appostli)
* apòstol
# apprehendere
## Llatí

   * Pronúncia: /ap.prɛˈhɛn.dɛ.rɛ/

### Verb

apprehendere
* infinitiu del present actiu de apprehendō
# appositamente
## Italià

   * Pronúncia: /apˌpɔ.zi.taˈmen.te/
   * Etimologia: De apposito i el sufix -mente.

### Adverbi

appositamente
* adequadament, apropiadament

### Miscel·lània

* Síl·labes: ap·po·si·ta·mén·te (6)
# appraisals
## Anglès
### Nom

appraisals
* forma plural de appraisal
# appreciably
## Anglès

   * Etimologia: De appreciable i el sufix -ly.

### Adverbi

appreciably ‎(comparatiu more appreciably, superlatiu most appreciably)
* apreciablement
# apprehendi
## Llatí

   * Pronúncia: /ap.prɛˈhɛn.diː/

### Verb

apprehendī
* primera persona singular del pretèrit perfet d'indicatiu actiu de apprehendō
# appositionsöga
## Suec

   * Etimologia: De apposition ‎(«aposició»), l'infix -s- i öga ‎(«ull»), comparable a l'alemany Appositionsauge.

### Nom

appositionsöga n. ‎(plural indefinit appositionsögon, plural definit appositionsögonen)
* (entomologia) ull d'aposició
# appostli
## Maltès

   * Pronúncia: /ɐppɔstlɪ/

### Nom

appostli
* forma plural de appostlu
# appraisal
## Anglès
### Nom

appraisal ‎(plural appraisals)
* avaluació

#### Sinònims

* evaluation

### Vegeu també

* appraisal. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 juny 2014].
# arruolerà
## Italià
### Verb

arruolerà
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del futur de arruolare
# arruoliamo
## Italià
### Verb

arruoliamo
* primera persona plural (noi) del present d'indicatiu de arruolare
* primera persona plural (noi) del present de subjuntiu de arruolare
* primera persona plural (noi) de l'imperatiu de arruolare
# arruolerei
## Italià
### Verb

arruolerei
* primera persona singular (io) del condicional de arruolare
# arruoleresti
## Italià
### Verb

arruoleresti
* segona persona singular (tu) del condicional de arruolare
# arruolerò
## Italià
### Verb

arruolerò
* primera persona singular (io) del futur de arruolare
# arruolerete
## Italià
### Verb

arruolerete
* segona persona plural (voi) del futur de arruolare
# arruoli
## Italià
### Verb

arruoli
* segona persona singular (tu) del present d'indicatiu de arruolare
* primera persona singular (io) del present de subjuntiu de arruolare
* segona persona singular (tu) del present de subjuntiu de arruolare
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del present de subjuntiu de arruolare
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperatiu de arruolare
# arruoleremmo
## Italià
### Verb

arruoleremmo
* primera persona plural (noi) del condicional de arruolare
# arruolereste
## Italià
### Verb

arruolereste
* segona persona plural (voi) del condicional de arruolare
# arruoleremo
## Italià
### Verb

arruoleremo
* primera persona plural (noi) del futur de arruolare
# armejaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ər.məˈʒa.βən/ balear /əɾ.məˈd͡ʒa.vən/, /ər.məˈʒa.vən/ Occidental: nord-occidental /ar.meˈʒa.βen/ valencià /aɾ.meˈd͡ʒa.ven/, /aɾ.meˈd͡ʒa.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

armejaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de armejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·me·ja·ven (4)
* Anagrames: marejaven, ranejàvem, vanejarem, vanejàrem, veranejam
# armejo
## Català
### Verb

armejo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de armejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·me·jo (3)
* Heterograma de 6 lletres (aejmor)
* Anagrames: majore, marejo, orejam, ormeja, ormejà
# arrogues
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈrɔ.ɣəs/, occidental /aˈrɔ.ɣes/
   * Rimes: -ɔɡes

### Verb

arrogues
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de arrogar-se.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb arrogar-se.
# arroguis
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈrɔ.ɣis/, occidental /aˈrɔ.ɣis/
   * Rimes: -ɔɡis

### Verb

arroguis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb arrogar-se.
# arrogueu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ruˈɣɛw/ balear /ə.roˈɣəw/, /ə.ruˈɣɛw/ Occidental: /a.roˈɣew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

arrogueu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de arrogar-se.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb arrogar-se.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb arrogar-se.
# arroguen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈrɔ.ɣən/, occidental /aˈrɔ.ɣen/
   * Rimes: -ɔɡen

### Verb

arroguen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de arrogar-se.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb arrogar-se.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb arrogar-se.
# arroguin
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈrɔ.ɣin/, occidental /aˈrɔ.ɣin/
   * Rimes: -ɔɡin

### Verb

arroguin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb arrogar-se.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb arrogar-se.
# assalarii
## Català
### Verb

assalarii
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de assalariar.
# assalariàs
## Català
### Verb

assalariàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb assalariar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb assalariar.
# assalariàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.sə.ɫə.ɾiˈa.ɾəm/, occidental /a.sa.ɫa.ɾiˈa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

assalariàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de assalariar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb assalariar.
# assalariàsseu
## Català
### Verb

assalariàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb assalariar.
# assalarieu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.sə.ɫə.ɾiˈɛw/ balear /ə.sə.ɫə.ɾiˈəw/, /ə.sə.ɫə.ɾiˈɛw/ Occidental: /a.sa.ɫa.ɾiˈew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

assalarieu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de assalariar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb assalariar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb assalariar.
# assalarià
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.sə.ɫə.ɾiˈa/, occidental /a.sa.ɫa.ɾiˈa/
   * Rimes: -a

### Verb

assalarià
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de assalariar.
# assalariàssem
## Català
### Verb

assalariàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb assalariar.
# assalariàssim
## Català
### Verb

assalariàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb assalariar.
# assalariàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.sə.ɫə.ɾiˈa.ɾəw/, occidental /a.sa.ɫa.ɾiˈa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

assalariàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de assalariar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb assalariar.
# assaborir
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.sə.βuˈɾi/ balear /ə.sə.boˈɾi/, /ə.sə.buˈɾi/ Occidental: nord-occidental /a.sa.βoˈɾi/ valencià /a.sa.boˈɾiɾ/, /a.sa.βoˈɾi/
   * Rimes: -i(ɾ)
   * Homòfon: assaborí
   * Etimologia: Del prefix a- i sabor, segle XV.

### Verb

assaborir trans.
* Apreciar bé el sabor.
* Fer saborós.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: assaboreixo, assaboreix, assaborim

#### Sinònims

* (apreciar el sabor) gustejar, paladejar
* (fer saborós) assaonar

#### Traduccions

* Alemany: genießen $^{(de)}$
* Anglès: savour $^{(en)}$
* Castellà: saborear $^{(es)}$
* Francès: savourer $^{(fr)}$
* Llengua de signes catalana: GUST $^{(csc)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·sa·bo·rir (4)
* Anagrama: brossaria

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# assaboriran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.sə.βu.ɾiˈɾan/ balear /ə.sə.bo.ɾiˈɾan/, /ə.sə.bu.ɾiˈɾan/ Occidental: /a.sa.bo.ɾiˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

assaboriran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de assaborir.
# assaborireu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.sə.βu.ɾiˈɾɛw/ balear /ə.sə.bo.ɾiˈɾəw/, /ə.sə.bu.ɾiˈɾɛw/ Occidental: /a.sa.bo.ɾiˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

assaborireu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de assaborir.
# assaborigueu
## Català
### Verb

assaborigueu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb assaborir.
# assaborira
## Català
### Verb

assaborira
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb assaborir.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb assaborir.
# assaborires
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.sə.βuˈɾi.ɾəs/ balear /ə.sə.boˈɾi.ɾəs/, /ə.sə.buˈɾi.ɾəs/ Occidental: /a.sa.boˈɾi.ɾes/
   * Rimes: -iɾes

### Verb

assaborires
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de assaborir.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb assaborir.

### Miscel·lània

* Anagrama: esbrossaria
# assaboriren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.sə.βuˈɾi.ɾən/ balear /ə.sə.boˈɾi.ɾən/, /ə.sə.buˈɾi.ɾən/ Occidental: /a.sa.boˈɾi.ɾen/
   * Rimes: -iɾen

### Verb

assaboriren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de assaborir.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb assaborir.
# arpegiar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ər.pə.ʒiˈa/ Occidental: nord-occidental /ar.pe.ʒiˈa/ valencià /aɾ.pe.d͡ʒiˈaɾ/, /aɾ.pe.d͡ʒiˈa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: arpegià
   * Etimologia: De arpegi.

### Verb

arpegiar trans.
* Fer arpegis cantant o amb un instrument musical.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: arpegio, arpegia, arpegiem

#### Traduccions

* Castellà: arpegiar $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·pe·gi·ar (4)
* Anagrames: pregaria, pregària

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# arpegiaran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ər.pə.ʒi.əˈɾan/ Occidental: nord-occidental /ar.pe.ʒi.aˈɾan/, valencià /aɾ.pe.d͡ʒi.aˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

arpegiaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de arpegiar.
# arpegiara
## Català
### Verb

arpegiara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arpegiar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb arpegiar.
# arpegiaren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ər.pə.ʒiˈa.ɾən/ Occidental: nord-occidental /ar.pe.ʒiˈa.ɾen/, valencià /aɾ.pe.d͡ʒiˈa.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

arpegiaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de arpegiar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arpegiar.
# arruolata
## Italià
### Verb

arruolata
* participi passat femení singular de arruolare
# arruolatisi
## Italià
### Verb

arruolatisi
* participi passat masculí plural de arruolarsi
# arruolatosi
## Italià
### Verb

arruolatosi m. ‎(femení arruolatasi, plural masculí arruolatisi, plural femení arruolatesi)
* participi passat masculí singular de arruolarsi
# arruolasti
## Italià
### Verb

arruolasti
* segona persona singular (tu) del passat de arruolare
# arruolato
## Italià
### Verb

arruolato m. ‎(femení arruolata, plural masculí arruolati, plural femení arruolate)
* participi passat masculí singular de arruolare
# arruolatesi
## Italià
### Verb

arruolatesi
* participi passat femení plural de arruolarsi
# arruolatevi
## Italià
### Verb

arruolatevi
* segona persona plural (voi) de l'imperatiu de arruolarsi
# arruolati
## Italià
### Verb

arruolati
* participi passat masculí plural de arruolare
# arruolatasi
## Italià
### Verb

arruolatasi
* participi passat femení singular de arruolarsi
# arruolate
## Italià
### Verb

arruolate
* participi passat femení plural de arruolare
* segona persona plural (voi) del present d'indicatiu de arruolare
* segona persona plural (voi) de l'imperatiu de arruolare
# assaltàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.səɫˈta.ɾəm/, occidental /a.saɫˈta.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

assaltàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de assaltar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb assaltar.
# assaltàsseu
## Català
### Verb

assaltàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb assaltar.
# assaltàssim
## Català
### Verb

assaltàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb assaltar.
# assaltàs
## Català
### Verb

assaltàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb assaltar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb assaltar.
# assaltàssem
## Català
### Verb

assaltàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb assaltar.
# assaltàieu
## Català
### Verb

assaltàieu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de assaltar.
# assaltàssiu
## Català
### Verb

assaltàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb assaltar.
# assaltàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.səɫˈta.βəw/, balear /ə.səɫˈta.vəw/ Occidental: nord-occidental /a.saɫˈta.βew/ valencià /a.saɫˈta.vew/, /a.saɫˈta.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

assaltàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de assaltar.
# asseguressen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.sə.ɣuˈɾe.sən/, occidental /a.se.ɣuˈɾe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

asseguressen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb assegurar.

### Miscel·lània

* Anagrama: engrassésseu
# asseguresses
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.sə.ɣuˈɾe.səs/, occidental /a.se.ɣuˈɾe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

asseguresses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb assegurar.
# asseguri
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.səˈɣu.ɾi/, occidental /a.seˈɣu.ɾi/
   * Rimes: -uɾi

### Verb

asseguri
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de assegurar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb assegurar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb assegurar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb assegurar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·se·gu·ri (4)
* Anagrames: agressiu, agrísseu, giràsseu, regàssiu, riguessa, seguiràs, sigueràs
# asseguressin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.sə.ɣuˈɾe.sin/, occidental /a.se.ɣuˈɾe.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

asseguressin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb assegurar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·se·gu·res·sin (5)
* Anagrames: engrasséssiu, granissésseu, ingressàsseu
# asseguressis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.sə.ɣuˈɾe.sis/, occidental /a.se.ɣuˈɾe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

asseguressis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb assegurar.
# asseguren
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.səˈɣu.ɾən/, occidental /a.seˈɣu.ɾen/
   * Rimes: -uɾen

### Verb

asseguren
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de assegurar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb assegurar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb assegurar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·se·gu·ren (4)
* Anagrames: engrasseu, raguessen
# asseguressa
## Català
### Verb

asseguressa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb assegurar.
# asseguressi
## Català
### Verb

asseguressi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb assegurar.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb assegurar.
# assaltaia
## Català
### Verb

assaltaia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de assaltar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de assaltar.
# assaltaies
## Català
### Verb

assaltaies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de assaltar.
# assalariïs
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.sə.ɫəˈɾi.is/, occidental /a.sa.ɫaˈɾi.is/
   * Rimes: -iis

### Verb

assalariïs
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb assalariar.
# assalta
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈsaɫ.tə/, occidental /aˈsaɫ.ta/
   * Rimes: -alta

### Verb

assalta
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de assaltar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb assaltar.
# assaltaien
## Català
### Verb

assaltaien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de assaltar.
# assaltam
## Català
### Verb

assaltam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de assaltar.
# assalariïn
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.sə.ɫəˈɾi.in/, occidental /a.sa.ɫaˈɾi.in/
   * Rimes: -iin

### Verb

assalariïn
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb assalariar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb assalariar.
# arremangaré
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.məŋ.ɡəˈɾe/, occidental /a.re.maŋ.ɡaˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

arremangaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de arremangar.
# arremangaríeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.məŋ.ɡəˈɾi.əw/, occidental /a.re.maŋ.ɡaˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

arremangaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de arremangar.
# arremangassen
## Català
### Verb

arremangassen
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arremangar.
# arremangarà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.məŋ.ɡəˈɾa/, occidental /a.re.maŋ.ɡaˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

arremangarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de arremangar.
# arremangaràs
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.məŋ.ɡəˈɾas/, occidental /a.re.maŋ.ɡaˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

arremangaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de arremangar.