OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# inflació
## Català

   * Pronúncia: oriental /iɱ.fɫə.siˈo/, occidental /iɱ.fɫa.siˈo/
   * Rimes: -o
   * Etimologia: De l'anglès inflation ‎(«inflament»), segle XV, d’ús generalitzat a partir del crac del 1929.

### Nom

inflació f. ‎(plural inflacions)
* Increment generalitzat dels preus de béns i serveis en relació amb una moneda durant un període de temps determinat.

#### Traduccions

* Anglès: inflation $^{(en)}$
* Castellà: inflación $^{(es)}$ f.
* Francès: inflation $^{(fr)}$ f.
* Italià: inflazione $^{(it)}$ f.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fla·ci·ó (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Termcat
* Diccionari de fiscalitat, Universitat de Barcelona.
# inflación
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \iɱ.flaˈθjon\, meridional \iɱ.flaˈθjoŋ\
       Americà: alt \iɱ.fl(a)ˈsjon\, baix \iŋ.flaˈsjoŋ\, austral \iɱ.flaˈsjon\
   * Rimes: -on

### Nom

inflación f. ‎(plural inflaciones)
* inflació

#### Derivats

* hiperinflación

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fla·ción (3)
# inflaconys
## Català

   * Pronúncia: oriental /iɱ.fɫəˈkoɲs/, occidental /iɱ.fɫaˈkoɲs/
   * Rimes: -oɲs
   * Etimologia: De inflar i cony.

### Nom

inflaconys m. ‎(plural invariable)
* (central) serrà menut (Serranus hepatus)

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fla·conys (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, Termcat
# inflaia
## Català
### Verb

inflaia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de inflar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de inflar.
# inflaien
## Català
### Verb

inflaien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de inflar.
# inflam
## Català
### Verb

inflam ‎(infinitiu inflamar)
* (balear, alguerès) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de inflamar.
inflam ‎(infinitiu inflar)
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de inflar.
# incartapecorivamo
## Italià
### Verb

incartapecorivamo
* primera persona plural (noi) de l'imperfet d'indicatiu de incartapecorire
# incartapecorivate
## Italià
### Verb

incartapecorivate
* segona persona plural (voi) de l'imperfet d'indicatiu de incartapecorire
# incartapecorivo
## Italià
### Verb

incartapecorivo
* primera persona singular (io) de l'imperfet d'indicatiu de incartapecorire
# incartapecorono
## Italià
### Verb

incartapecorono
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del present d'indicatiu de incartapecorire
# incautamente
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \iŋˌkau.taˈmen.te\
       Americà: alt \iŋˌkau.taˈmen.t(e)\, baix \iŋˌkau.taˈmen.te\
   * Rimes: -ente
   * Etimologia: De incauto i el sufix -mente.

### Adverbi

incautamente
* incautament

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cau·ta·men·te (5)

## Italià

   * Pronúncia: /iŋˌkau.taˈmen.te/
   * Etimologia: De incauto i el sufix -mente.

### Adverbi

incautamente
* incautament

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cau·ta·mén·te (5)
# incartapecorivano
## Italià
### Verb

incartapecorivano
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperfet d'indicatiu de incartapecorire
# incartapecorivi
## Italià
### Verb

incartapecorivi
* segona persona singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de incartapecorire
# incautament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iŋˌkaw.təˈmen/ balear /iŋˌkaw.təˈment/, /iŋˌkaw.təˈmen/ Occidental: nord-occidental /iŋˌkaw.taˈmen/ valencià /iŋˌkaw.taˈment/, /iŋˌkaw.taˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De incaut i el sufix -ment.

### Adverbi

incautament
* D’una manera incauta, sense cautela.

#### Traduccions

* Anglès: incautiously $^{(en)}$
* Castellà: incautamente $^{(es)}$
* Francès: imprudemment $^{(fr)}$
* Italià: incautamente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cau·ta·ment (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# incartapecoro
## Italià
### Verb

incartapecoro
* primera persona singular (io) del present d'indicatiu de incartapecorire
# incartapecorì
## Italià
### Verb

incartapecorì
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del passat de incartapecorire
# infixara
## Català
### Verb

infixara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb infixar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb infixar.
# infixar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /iɱ.fikˈsa/ Occidental: nord-occidental /iɱ.fikˈsa/ valencià /iɱ.fikˈsaɾ/, /iɱ.fikˈsa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: infixà
   * Etimologia: De infix i la desinència -ar.

### Verb

infixar trans.
* Inserir un infix en un mot.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: infixo, infixa, infixem

#### Traduccions

* Anglès: infix $^{(en)}$
* Francès: infixer $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fi·xar (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# infixaran
## Català
### Verb

infixaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de infixar.
# infixaren
## Català
### Verb

infixaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de infixar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb infixar.
# infixa
## Català
### Verb

infixa
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de infixar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb infixar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fi·xa (3)
* Anagrames: afixin, finixa
# infixam
## Català
### Verb

infixam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de infixar.
# instrument à vent en bois
## Francès
### Nom

instrument à vent en bois m. ‎(plural instruments à vent en bois)
* instrument de vent de fusta

### Vegeu també

* instrument à vent en bois. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 29 maig 2015].
# instrument à vent en cuivre
## Francès
### Nom

instrument à vent en cuivre m. ‎(plural instruments à vent en cuivre)
* instrument de vent de metall

### Vegeu també

* instrument à vent en cuivre. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 29 maig 2015].
# instrument électrophone
## Francès
### Nom

instrument électrophone m. ‎(plural instruments électrophones)
* instrument electròfon

#### Sinònims

* électrophone

### Vegeu també

* instrument électrophone. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 29 maig 2015].
# instrumenta
## Català

   * Pronúncia: oriental /ins.tɾuˈmen.tə/, occidental /ins.tɾuˈmen.ta/
   * Rimes: -enta

### Verb

instrumenta
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de instrumentar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb instrumentar.
# instrumentació
## Català

   * Pronúncia: oriental /ins.tɾu.mən.tə.siˈo/, occidental /ins.tɾu.men.ta.siˈo/
   * Rimes: -o
   * Etimologia: De instrumentar i el sufix -ció.

### Nom

instrumentació f. ‎(plural instrumentacions)
* Repartiment d'una peça musical entre diversos instruments.
* Branca de l'enginyeria que s'encarrega del disseny d'instruments de mesura.

#### Traduccions

* Anglès: instrumntation $^{(en)}$
* Castellà: instrumentación $^{(es)}$
* Francès: instrumentation $^{(fr)}$
* Italià: strumentazione $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: ins·tru·men·ta·ci·ó (6)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# instrumental
## Català

   * Pronúncia: oriental /ins.tɾu.mənˈtaɫ/, occidental /ins.tɾu.menˈtaɫ/
   * Rimes: -al
   * Etimologia: De instrument i el sufix -al.

### Nom

instrumental m. ‎(plural instrumentals)
* Conjunt d'instruments que fa servir un professional per exercir el seu ofici.

#### Traduccions

* Anglès: instruments $^{(en)}$
* Castellà: instrumental $^{(es)}$
* Francès: instrumentation $^{(fr)}$
* Italià: strumentario $^{(it)}$

### Adjectiu

instrumental inv. ‎(plural instrumentals)
* Relatiu als instruments.
* Part d'una composició musical en què no intervé l'acompanyament d'un cantant.

#### Traduccions

* Anglès: instrumental $^{(en)}$
* Castellà: instrumental $^{(es)}$
* Francès: instrumental $^{(fr)}$
* Italià: strumentale $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: ins·tru·men·tal (4)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# instrumental competence
## Anglès
### Nom

instrumental competence
* competència instrumental

### Vegeu també

* instrumental competence. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# innervessen
## Català
### Verb

innervessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb innervar.
# innervaves
## Català
### Verb

innervaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de innervar.
# innerve
## Català
### Verb

innerve
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de innervar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb innervar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb innervar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb innervar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ner·ve (3)
* Anagrames: enervin, enverin, venerin, verinen
# innerveu
## Català
### Verb

innerveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de innervar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb innervar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb innervar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ner·veu (3)
* Anagrama: reuniven
# innerves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /inˈner.bəs/, balear /inˈneɾ.vəs/ Occidental: nord-occidental /inˈner.βes/ valencià /inˈneɾ.ves/, /inˈneɾ.βes/
   * Rimes: -eɾves

### Verb

innerves
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de innervar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb innervar.
# innervesses
## Català
### Verb

innervesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb innervar.
# innerven
## Català
### Verb

innerven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de innervar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb innervar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb innervar.
# innervessis
## Català
### Verb

innervessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb innervar.
# innervessin
## Català
### Verb

innervessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb innervar.
# indicaia
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /in.diˈka.jɛ/, /in.diˈka.je/

### Verb

indicaia
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de indicar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [jo] indicava.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de indicar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [ell/ella/vostè] indicava.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·di·ca·ia (4)
* Anagrama: iniciada
# indicammo
## Italià
### Verb

indicammo
* primera persona plural (noi) del passat de indicare
# indicadors en pantalla
## Català
### Nom

indicadors en pantalla m. pl.
* Forma plural de indicador en pantalla.
# indicando
## Italià
### Verb

indicando
* gerundi de indicare
# indicano
## Italià
### Verb

indicano
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del present d'indicatiu de indicare
# indicaies
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /in.diˈka.jes/

### Verb

indicaies
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de indicar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [tu] indicaves.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·di·ca·ies (4)
* Anagrama: iniciades
# indicaien
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /in.diˈka.jen/

### Verb

indicaien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de indicar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [ells/elles/vostès] indicaven.
# indicam
## Català

   * Pronúncia: balear /in.diˈkam/
   * Rimes: -am
   * Parònim: indica'm

### Verb

indicam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de indicar.
    [nosaltres] indiquem o indicam.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·di·cam (3)
* Anagrames: cadmiïn, dinàmic
# indicai
## Italià
### Verb

indicai
* primera persona singular (io) del passat de indicare
# inhabiliti
## Català

   * Pronúncia: oriental /i.nə.βiˈɫi.ti/, occidental /i.na.biˈɫi.ti/
   * Rimes: -iti

### Verb

inhabiliti
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de inhabilitar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb inhabilitar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb inhabilitar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb inhabilitar.
# inhabilitin
## Català

   * Pronúncia: oriental /i.nə.βiˈɫi.tin/, occidental /i.na.biˈɫi.tin/
   * Rimes: -itin

### Verb

inhabilitin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb inhabilitar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb inhabilitar.
# inhabilites
## Català
### Verb

inhabilites
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de inhabilitar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb inhabilitar.
# inhabilitessi
## Català
### Verb

inhabilitessi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb inhabilitar.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb inhabilitar.
# inhabilitessin
## Català
### Verb

inhabilitessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb inhabilitar.
# inhabiliteu
## Català
### Verb

inhabiliteu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de inhabilitar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb inhabilitar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb inhabilitar.
# inhabilitesses
## Català
### Verb

inhabilitesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb inhabilitar.
# inhabilitessis
## Català
### Verb

inhabilitessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb inhabilitar.
# inhabilitessa
## Català
### Verb

inhabilitessa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb inhabilitar.
# inhabilitessen
## Català
### Verb

inhabilitessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb inhabilitar.
# investigàieu
## Català
### Verb

investigàieu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de investigar.
# investigàs
## Català
### Verb

investigàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb investigar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb investigar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ves·ti·gàs (4)
* Anagrames: instigaves, viatgessin
# investigàrem
## Català
### Verb

investigàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de investigar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb investigar.
# investigàssem
## Català
### Verb

investigàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb investigar.
# investigàsseu
## Català
### Verb

investigàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb investigar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ves·ti·gàs·seu (5)
* Anagrames: assistigueven, investiguessa
# investigàssiu
## Català
### Verb

investigàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb investigar.
# investigà
## Català
### Verb

investigà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de investigar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ves·ti·gà (4)
* Anagrama: negativis
# investigàreu
## Català
### Verb

investigàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de investigar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb investigar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ves·ti·gà·reu (5)
* Anagrama: investiguera
# investigàssim
## Català
### Verb

investigàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb investigar.
# insufleu
## Català
### Verb

insufleu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de insuflar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb insuflar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb insuflar.
# insuflessen
## Català
### Verb

insuflessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb insuflar.
# insuflessi
## Català
### Verb

insuflessi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb insuflar.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb insuflar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·su·fles·si (4)
* Anagrama: influïsses
# insuflessin
## Català
### Verb

insuflessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb insuflar.
# insuflin
## Català
### Verb

insuflin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb insuflar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb insuflar.
# insuflo
## Català
### Verb

insuflo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de insuflar.
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb insuflar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb insuflar.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /inˈsu.flo/, meridional \iŋˈsu.flo\
       Americà: alt /inˈsu.flo/, baix \iŋˈsu.flo\, austral /inˈsu.flo/
   * Rimes: -uflo

### Verb

insuflo
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb insuflar
# insuflesses
## Català
### Verb

insuflesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb insuflar.
# insuflis
## Català
### Verb

insuflis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb insuflar.

### Miscel·lània

* Anagrama: fluïssin
# insufli
## Català
### Verb

insufli
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de insuflar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb insuflar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb insuflar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb insuflar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·su·fli (3)
* Anagrama: influís
# insuflessis
## Català
### Verb

insuflessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb insuflar.
# instintos
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /i(n)sˈtin.tos/, meridional \i(ŋ)hˈtiŋ.toh\
       Americà: alt /insˈtin.t(o)s/, baix \i(ŋ)hˈtiŋ.toh\, austral /i(n)hˈtin.tos/
   * Rimes: -intos

### Nom

instintos m. pl.
* forma plural de instinto

### Miscel·lània

* Síl·labes: ins·tin·tos (3)
# institucionalicé
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /i(n)s.ti.tu.θjo.na.liˈθe/, meridional \i(ŋ)h.ti.tu.θjo.na.liˈθe\
       Americà: alt /ins.ti.t(u).sjo.na.liˈse/, baix \i(ŋ)h.ti.tu.sjo.na.liˈse\, austral /i(n)h.ti.tu.sjo.na.liˈse/
   * Rimes: -e

### Verb

institucionalicé
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb institucionalizar
# instinto
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /i(n)sˈtin.to/, meridional \i(ŋ)hˈtiŋ.to\
       Americà: alt /insˈtin.t(o)/, baix \i(ŋ)hˈtiŋ.to\, austral /i(n)hˈtin.to/
   * Rimes: -into
   * Etimologia: Del llatí instinctus.

### Nom

instinto m. ‎(plural instintos)
* instint

### Miscel·lània

* Síl·labes: ins·tin·to (3)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre instinto
* instinto. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# institi
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈɪn.stɪ.tiː/

### Verb

īnstitī
* primera persona singular del pretèrit perfet d'indicatiu actiu de īnsistō
# instint
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /insˈtin/ balear /insˈtint/, /insˈtin/ Occidental: nord-occidental /insˈtin/ valencià /insˈtint/, /insˈtin/
   * Rimes: -int

### Nom

instint m. ‎(plural instints)
* Facultat innata de l'ésser humà i dels animals per fer determinats actes dirigits a la conservació individual i de l'espècie sense haver de recórrer a l'experiència o a l'aprenentatge.

#### Traduccions

* Afrikaans: instink $^{(af)}$
* Anglès: instinct $^{(en)}$
* Àrab: غَرِيزَة‎ $^{(ar)}$ f.
* Armeni: բնազդ $^{(hy)}$ ‎(bnazd)
* Búlgar: инстинкт $^{(bg)}$ m. ‎(instinkt)
* Castellà: instinto $^{(es)}$
* Coreà: 본능 $^{(ko)}$ ‎(bonneung)
* Finès: vaisto $^{(fi)}$
* Francès: instinct $^{(fr)}$
* Grec: ένστικτο $^{(el)}$ n. ‎(énstikto)
* Hebreu: אינסטינקט‎ $^{(he)}$ m.
* Hindi: फ़ितरत $^{(hi)}$ f.
* Hongarès: ösztön $^{(hu)}$
* Indonesi: insting $^{(id)}$
* Italià: istinto $^{(it)}$ m.
* Japonès: 本能 $^{(ja)}$
* Neerlandès: instinct $^{(nl)}$ n.
* Noruec: instinkt $^{(no)}$ n.
* Persa: غریزه‎ $^{(fa)}$
* Polonès: instynkt $^{(pl)}$ m.
* Portuguès: instinto $^{(pt)}$ m.
* Rus: инсти́нкт $^{(ru)}$ m. ‎(instinkt)
* Serbocroat: nagon $^{(sh)}$ m.
* Suec: instinkt $^{(sv)}$ c.
* Turc: içgüdü $^{(tr)}$
* Txec: pud $^{(cs)}$ m.
* Vietnamita: bản năng $^{(vi)}$
* Xinès: 本能 $^{(zh)}$ ‎(běnnéng)

### Miscel·lània

* Síl·labes: ins·tint (2)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* instint. Diccionari d'educació. Informació cedida per TERMCAT.
# instis
## Català

   * Pronúncia: /ˈins.tis/

### Nom

instis m. pl.
* Forma plural de insti.

### Verb

instis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb instar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ins·tis (2)
# institucion
## Occità

   * Pronúncia: /ins.ti.tyˈsju/
   * Àudio: Bearn

### Nom

institucion f. ‎(plural institucions)
* institució
# instinctive
## Anglès

   * Pronúncia: àudio (EUA)

### Adjectiu

instinctive ‎(comparatiu more instinctive, superlatiu most instinctive)
* instintiu

### Vegeu també

* Diccionari Anglès-Català de Codi Obert (DACCO)
# instincts
## Anglès

   * Pronúncia: àudio (EUA)

### Nom

instincts
* forma plural de instinct

## Francès

   * Pronúncia: /ɛ̃sˈtɛ̃/

### Nom

instincts m. pl.
* forma plural de instinct
# indicheresti
## Italià
### Verb

indicheresti
* segona persona singular (tu) del condicional de indicare
# indicherebbe
## Italià
### Verb

indicherebbe
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del condicional de indicare
# indichereste
## Italià
### Verb

indichereste
* segona persona plural (voi) del condicional de indicare
# indicheremmo
## Italià
### Verb

indicheremmo
* primera persona plural (noi) del condicional de indicare
# indicheremo
## Italià
### Verb

indicheremo
* primera persona plural (noi) del futur de indicare
# indicherete
## Italià
### Verb

indicherete
* segona persona plural (voi) del futur de indicare
# indicheranno
## Italià
### Verb

indicheranno
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del futur de indicare
# indicherebbero
## Italià
### Verb

indicherebbero
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del condicional de indicare