OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# objectivàssem
## Català
### Verb

objectivàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb objectivar.
# objectivàssim
## Català
### Verb

objectivàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb objectivar.
# objectivàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ub.ʒək.tiˈβa.βəw/ balear /ob.ʒək.tiˈva.vəw/, /ub.ʒək.tiˈva.vəw/ Occidental: nord-occidental /ob.d͡ʒek.tiˈβa.βew/ valencià /ob.d͡ʒek.tiˈva.vew/, /ob.d͡ʒek.tiˈβa.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

objectivàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de objectivar.
# objectivàsseu
## Català
### Verb

objectivàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb objectivar.
# objectivés
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ub.ʒək.tiˈβes/ balear /ob.ʒək.tiˈves/, /ub.ʒək.tiˈves/ Occidental: nord-occidental /ob.d͡ʒek.tiˈβes/ valencià /ob.d͡ʒek.tiˈves/, /ob.d͡ʒek.tiˈβes/
   * Rimes: -es

### Verb

objectivés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb objectivar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb objectivar.
# objectivàs
## Català
### Verb

objectivàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb objectivar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb objectivar.
# objectivàssiu
## Català
### Verb

objectivàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb objectivar.
# nomem
## Català
### Verb

nomem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de nòmer.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb nòmer.
# nomen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈnɔ.mən/, occidental /ˈnɔ.men/

### Verb

nomen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de nòmer.

## Llatí

   * Pronúncia: /ˈnoː.mɛn/
   * Etimologia: En llatí arcaic *gnomen, de (g)nosco («conèixer») amb el sufix -men; procedent del protoindoeuropeu *h₁nḗh₃-.

### Nom

nōmen n. ‎(genitiu nōminis)
* nom, mot

#### Declinació

3a declinació -, -is (tema cons.) :
| Cas | Singular | Plural |
| Nominatiu | nōmen | nōmina |
| Vocatiu | nōmen | nōmina |
| Acusatiu | nōmen | nōmina |
| Genitiu | nōminis | nōminum |
| Datiu | nōminī | nōminibus |
| Ablatiu | nōmine | nōminibus |

#### Derivats

| agnōmen cognōmen ignōminia nōmenclātiō nōmenclātor nōmenclātūra | nōminālis nominātim nōminō praenōmen prōnōmen |

### Vegeu també

* Julius Pokorny, Indogermanisches etymologisches Wörterbuch, 1959, p.321
# nome di battesimo
## Italià
### Nom

nome di battesimo m. ‎(plural nomi di battesimo)
* nom de baptisme

#### Hiperònims

* nome personale

### Vegeu també

Article corresponent a la Viquipèdia en italià
# nomcosar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /num.kuˈza/ balear /nom.koˈza/, /num.kuˈza/ Occidental: nord-occidental /nom.koˈza/ valencià /nom.koˈzaɾ/, /nom.koˈza/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Etimologia: De nom, cosa i la desinència -ar, segle XXI.

### Verb

nomcosar trans.
* (rar) anomenar
    «Si sols tingués un nom / enrevoltat de totes les coses / només un sol mot / per designar-les / passaria el nom per cada cosa / fins a nomcosar-la.» (Biel Mesquida, El llegidor. Pintades damunt el planeta, 2002)

### Miscel·lània

* Síl·labes: nom·co·sar (3)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Rodamots sobre nomcosar
# nome
## Italià

   * Pronúncia: /ˈnoː.me/
   * Etimologia: Del llatí nomen.

### Nom

nome m. ‎(plural nomi)
* nom

#### Compostos i expressions

* nome di battesimo
* nome personale
* nome proprio
* primo nome

### Miscel·lània

* Síl·labes: nó·me (2)
# nomena
## Català
### Verb

nomena
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de nomenar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb nomenar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: no·me·na (3)
* Anagrama: anomèn
# nomenaia
## Català
### Verb

nomenaia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de nomenar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de nomenar.
# nome proprio
## Italià
### Nom

nome proprio m. ‎(plural nomi propri)
* nom propi
* prenom

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia en italià
Vegeu la Categoria:Noms propis en italià
# obscurissen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ups.kuˈɾi.sən/ balear /ops.kuˈɾi.sən/, /ups.kuˈɾi.sən/ Occidental: nord-occidental /ops.kuˈɾi.sen/ valencià /ops.kuˈɾi.sen/, /os.kuˈɾi.sen/
   * Rimes: -isen

### Verb

obscurissen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb obscurir.
# obscurisses
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ups.kuˈɾi.səs/ balear /ops.kuˈɾi.səs/, /ups.kuˈɾi.səs/ Occidental: nord-occidental /ops.kuˈɾi.ses/ valencià /ops.kuˈɾi.ses/, /os.kuˈɾi.ses/
   * Rimes: -ises

### Verb

obscurisses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb obscurir.
# obscurissin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ups.kuˈɾi.sin/ balear /ops.kuˈɾi.sin/, /ups.kuˈɾi.sin/ Occidental: nord-occidental /ops.kuˈɾi.sin/ valencià /ops.kuˈɾi.sin/, /os.kuˈɾi.sin/
   * Rimes: -isin

### Verb

obscurissin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb obscurir.
# obscuritat
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ups.ku.ɾiˈtat/ balear /ops.ku.ɾiˈtat/, /ups.ku.ɾiˈtat/ Occidental: nord-occidental /ops.ku.ɾiˈtat/ valencià /ops.ku.ɾiˈtat/, /os.ku.ɾiˈtat/
   * Rimes: -at

### Nom

obscuritat f. ‎(plural obscuritats)
* foscor
* (sentit figurat) Qualitat d’obscur.

#### Traduccions

* Anglès: obscurity $^{(en)}$
* Castellà: oscuridad $^{(es)}$
* Francès: obscurité $^{(fr)}$ f.

### Miscel·lània

* Síl·labes: obs·cu·ri·tat (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# obscurisca
## Català
### Verb

obscurisca
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb obscurir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb obscurir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb obscurir.
# obscurissi
## Català
### Verb

obscurissi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb obscurir.
# obscurissis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ups.kuˈɾi.sis/ balear /ops.kuˈɾi.sis/, /ups.kuˈɾi.sis/ Occidental: nord-occidental /ops.kuˈɾi.sis/ valencià /ops.kuˈɾi.sis/, /os.kuˈɾi.sis/
   * Rimes: -isis

### Verb

obscurissis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb obscurir.
# objurgaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ub.ʒurˈɡa.βəs/ balear /ob.ʒuɾˈɣa.vəs/, /ub.ʒurˈɣa.vəs/ Occidental: nord-occidental /ob.d͡ʒurˈɣa.βes/ valencià /ob.d͡ʒuɾˈɣa.ves/, /ob.d͡ʒuɾˈɣa.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

objurgaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de objurgar.
# objurguen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ubˈʒur.ɡən/ balear /obˈʒuɾ.ɣən/, /ubˈʒur.ɣən/ Occidental: /obˈd͡ʒuɾ.ɣen/

### Verb

objurguen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de objurgar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb objurgar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb objurgar.
# objurgo
## Català
### Verb

objurgo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de objurgar.
# objurgava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ub.ʒurˈɡa.βə/ balear /ob.ʒuɾˈɣa.və/, /ub.ʒurˈɣa.və/ Occidental: nord-occidental /ob.d͡ʒurˈɣa.βa/ valencià /ob.d͡ʒuɾˈɣa.va/, /ob.d͡ʒuɾˈɣa.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

objurgava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de objurgar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de objurgar.
# objurgues
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ubˈʒur.ɡəs/ balear /obˈʒuɾ.ɣəs/, /ubˈʒur.ɣəs/ Occidental: /obˈd͡ʒuɾ.ɣes/

### Verb

objurgues
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de objurgar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb objurgar.
# objurguesses
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ub.ʒurˈɡe.səs/ balear /ob.ʒuɾˈɣe.səs/, /ub.ʒurˈɣe.səs/ Occidental: /ob.d͡ʒuɾˈɣe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

objurguesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb objurgar.
# objurgaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ub.ʒurˈɡa.βən/ balear /ob.ʒuɾˈɣa.vən/, /ub.ʒurˈɣa.vən/ Occidental: nord-occidental /ob.d͡ʒurˈɣa.βen/ valencià /ob.d͡ʒuɾˈɣa.ven/, /ob.d͡ʒuɾˈɣa.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

objurgaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de objurgar.
# objurgue
## Català
### Verb

objurgue
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de objurgar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb objurgar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb objurgar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb objurgar.
# objurguessen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ub.ʒurˈɡe.sən/ balear /ob.ʒuɾˈɣe.sən/, /ub.ʒurˈɣe.sən/ Occidental: /ob.d͡ʒuɾˈɣe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

objurguessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb objurgar.
# navegàieu
## Català
### Verb

navegàieu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de navegar.
# navegàs
## Català
### Verb

navegàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb navegar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb navegar.
# naveguésseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /nə.βəˈɣe.səw/, balear /nə.vəˈɣe.səw/ Occidental: nord-occidental /na.βeˈɣe.sew/ valencià /na.veˈɣe.sew/, /na.βeˈɣe.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

naveguésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb navegar.
# obturaríeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /up.tu.ɾəˈɾi.əw/ balear /op.tu.ɾəˈɾi.əw/, /up.tu.ɾəˈɾi.əw/ Occidental: /op.tu.ɾaˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

obturaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de obturar.
# obturas
## Llatí

   * Pronúncia: /ɔpˈtuː.raːs/

### Verb

obtūrās
* segona persona singular del present d'indicatiu actiu de obtūrō
# obturassen
## Català
### Verb

obturassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb obturar.
# obturarives
## Català
### Verb

obturarives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de obturar.
# obturaràs
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /up.tu.ɾəˈɾas/ balear /op.tu.ɾəˈɾas/, /up.tu.ɾəˈɾas/ Occidental: /op.tu.ɾaˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

obturaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de obturar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ob·tu·ra·ràs (4)
* Anagrama: barruatos
# obturaríveu
## Català
### Verb

obturaríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de obturar.
# orbelez
## Basc
### Nom

orbelez
* instrumental indefinit de orbel
* instrumental definit plural de orbel
# orbeli
## Basc
### Nom

orbeli
* datiu indefinit de orbel
# orbeltzat
## Basc
### Nom

orbeltzat
* prolatiu indefinit de orbel
# orbessen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /urˈbe.sən/ balear /oɾˈbe.sən/, /urˈbe.sən/ Occidental: /oɾˈbe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

orbessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb orbar.

#### Variants

* orbessin, orbassin, orbassen, orbaren

### Miscel·lània

* Anagrames: bernesos, boressen, obressen, robessen
# orbelik
## Basc
### Nom

orbelik
* partitiu indefinit de orbel
# orbes
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈɔr.bəs/, occidental /ˈɔɾ.bes/

### Adjectiu

orbes f. pl.
* Forma plural de orba.

### Nom

orbes f. pl.
* Forma plural de orba.

### Verb

orbes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de orbar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb orbar.

#### Variants

* [2] orbis

### Miscel·lània

* Síl·labes: or·bes (2)
* Anagrames: bòers, bores, borés, obres, obrés, rebos, robes, robés, sobre

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \ˈoɾ.βes\, meridional \ˈoɾ.βeh\
       Americà: alt \ˈoɾ.β(e)s\, baix \ˈoɾ.βeh\, austral \ˈoɾ.βes\
   * Rimes: -oɾbes

### Nom

orbes m. pl.
* forma plural de orbe

### Miscel·lània

* Síl·labes: or·bes (2)
* Anagrames: obres, obrés, robes, robés, serbo, sobre, sobre-, sobré, sorbe, sorbé

## Llatí

   * Pronúncia: /ˈɔr.beːs/

### Nom

orbēs
* nominatiu plural de orbis
* vocatiu plural de orbis
* acusatiu plural de orbis
# orbessin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /urˈbe.sin/ balear /oɾˈbe.sin/, /urˈbe.sin/ Occidental: /oɾˈbe.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

orbessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb orbar.

#### Variants

* orbessen, orbassin, orbassen, orbaren

### Miscel·lània

* Anagrames: boressin, obressin, obrissen, robessin
# orben
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈɔr.bən/, occidental /ˈɔɾ.ben/

### Verb

orben
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de orbar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb orbar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb orbar.

#### Variants

* [2] orbin
* [3] orbin

### Miscel·lània

* Anagrames: boren, borne, obren, roben
# orbesses
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /urˈbe.səs/ balear /oɾˈbe.səs/, /urˈbe.səs/ Occidental: /oɾˈbe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

orbesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb orbar.

#### Variants

* orbessis, orbassis, orbasses, orbares

### Miscel·lània

* Anagrames: boresses, esbrosse, obresses, robesses
# neo
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈnɛ.oː/

### Nom

neō
* datiu singular de neon
* ablatiu singular de neon
# neo-
## Català

   * Etimologia: Del grec antic νέος ‎(néos, «nou»).

### Prefix

neo-
* Nou, recent.
    clàssic → neoclàssic

#### Derivats
### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC

## Castellà

   * Pronúncia: /ˈne.o/
   * Etimologia: Del grec antic νέος ‎(néos, «nou»).

### Prefix

neo-
* neo-

#### Derivats
### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre neo-
# nenufar
## Occità
### Nom

nenufar m. ‎(plural nenufars)
* nenúfar blanc (Nymphaea alba)

#### Sinònims

* nimfa, nimfèa, nimfèia

#### Derivats

* nenufar pichon

### Vegeu també

* Benoèt, Gui. Las plantas, 2008. Tolosa: IEO Edicions, 2008, 193. ISBN 978-2-85910-453-5.
# nenufar pichon
## Occità
### Nom

nenufar pichon m. ‎(plural nenufars pichons)
* Hydrocharis morsus-ranae

### Vegeu també

* Benoèt, Gui. Las plantas, 2008. Tolosa: IEO Edicions, 2008, 192. ISBN 978-2-85910-453-5.
# nenä
## Finès
### Nom

nenä
* (anatomia) nas

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia en finès
* Per a més informació vegeu l'entrada al Kielitoimiston sanakirja sobre nenä

## Ingrià
### Nom

nenä
* (anatomia) nas
# nenufars pichons
## Occità
### Nom

nenufars pichons m. pl.
* forma plural de nenufar pichon
# neo-Nazi
## Anglès
### Adjectiu

neo-Nazi ‎(no comparable)
* neonazi
# nenufars
## Occità
### Nom

nenufars m. pl.
* forma plural de nenufar
# oiàssem
## Català
### Verb

oiàssem
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb oiar.

#### Variants

* oiéssim, oiàssim
# oiàssim
## Català
### Verb

oiàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb oiar.

#### Variants

* oiéssim, oiàssem
# oiàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /uˈja.βəw/ balear /oˈja.vəw/, /uˈja.vəw/ Occidental: nord-occidental /oˈja.βew/ valencià /oˈja.vew/, /oˈja.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

oiàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de oiar.
# oiés
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /uˈjes/ balear /oˈjes/, /uˈjes/ Occidental: /oˈjes/
   * Rimes: -es

### Verb

oiés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb oiar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb oiar.

#### Variants

* [1] oiàs
* [2] oiàs
# oiéssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /uˈje.sim/ balear /oˈje.sim/, /uˈje.sim/ Occidental: /oˈje.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

oiéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb oiar.

#### Variants

* oiàssim, oiàssem

### Miscel·lània

* Anagrama: emissió
# oiàs
## Català
### Verb

oiàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb oiar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb oiar.

#### Variants

* [1] oiés
* [2] oiés

### Miscel·lània

* Anagrama: oasi
# oiàsseu
## Català
### Verb

oiàsseu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb oiar.

#### Variants

* oiéssiu, oiàssiu
# oiàssiu
## Català
### Verb

oiàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb oiar.

#### Variants

* oiéssiu, oiàsseu
# oiàreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /uˈja.ɾəw/ balear /oˈja.ɾəw/, /uˈja.ɾəw/ Occidental: /oˈja.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

oiàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de oiar.

### Miscel·lània

* Anagrama: ouaire
# obliteraven
## Català
### Verb

obliteraven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de obliterar.
# obliteren
## Català
### Verb

obliteren
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de obliterar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb obliterar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb obliterar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: o·bli·te·ren (4)
* Anagrames: enterbolí, terboline
# obliteres
## Català
### Verb

obliteres
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de obliterar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb obliterar.
# obliterazione
## Italià

   * Pronúncia: /o.bli.te.ratˈt͡sjoː.ne/

### Nom

obliterazione f. ‎(plural obliterazioni)
* obliteració

### Miscel·lània

* Síl·labes: o·bli·te·ra·zió·ne (6)
# obliterazioni
## Italià

   * Pronúncia: /o.bli.te.ratˈt͡sjoː.ni/

### Nom

obliterazioni f. pl.
* forma plural de obliterazione
# obliteressen
## Català
### Verb

obliteressen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb obliterar.
# obliteraves
## Català
### Verb

obliteraves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de obliterar.
# oblitere
## Català
### Verb

oblitere
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de obliterar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb obliterar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb obliterar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb obliterar.
# obliterava
## Català
### Verb

obliterava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de obliterar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de obliterar.
# offence against zone defence
## Anglès
### Nom

offence against zone defence
* (basquetbol) atac contra defensa de zona

#### Sinònims

* zone offence

### Vegeu també

* offence against zone defence. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 octubre 2014].
# offence system
## Anglès
### Nom

offence system
* (esports de pilota) sistema d'atac

#### Sinònims

* attack formation

### Vegeu també

* offence system. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 octubre 2014].
# offend
## Anglès

   * Pronúncia: /əˈfɛnd/

### Verb

offend ‎(3a persona singular present offends, gerundi offending, passat i participi offended)
* ofendre, injuriar
# offal
## Anglès
### Nom

offal ‎(incomptable)
* despulla
# offends
## Anglès
### Verb

offends
* tercera persona del singular (he, she, it) del present de offend
# offence foul
## Anglès
### Nom

offence foul
* (basquetbol) falta personal en atac

#### Sinònims

* offensive foul
* player control foul

### Vegeu també

* offence foul. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 octubre 2014].
# offended
## Anglès
### Verb

offended
* passat i participi de offend
# offending
## Anglès
### Verb

offending
* gerundi de offend
# offence against man-to-man defence
## Anglès
### Nom

offence against man-to-man defence
* (basquetbol) atac contra defensa individual

#### Sinònims

* man-to-man offence

### Vegeu també

* offence against man-to-man defence. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 octubre 2014].
# ordenegueu
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /or.ðe.neˈɣew/
   * Rimes: -ew

### Verb

ordenegueu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb ordenar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [que vosaltres/vós] ordeneu.
# ordeneguesses
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /or.ðe.neˈɣe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

ordeneguesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb ordenar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [tu] ordenessis, ordenesses, ordenassis, ordenasses o ordenares.
# ordene
## Català

   * Pronúncia: occidental /oɾˈðe.ne/

### Verb

ordene
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de ordenar.
    Forma valenciana: [jo] ordeno, ordene, ordén o ordeni.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb ordenar.
    [Que jo] ordeni o ordene.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb ordenar.
    [Que ell/ella/vostè] ordeni o ordene.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb ordenar.
    Ordeni o ordene [ell/ella/vostè].
# ordeneguéssom
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /or.ðe.neˈɣe.som/

### Verb

ordeneguéssom
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb ordenar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [nosaltres] ordenéssim, ordenéssem, ordenàssem, ordenàssim o ordenàrem.
# ordeneguessen
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /or.ðe.neˈɣe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

ordeneguessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb ordenar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [ells/elles/vostès] ordenessin, ordenessen, ordenassin, ordenassen o ordenaren.
# ordenegués
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /or.ðe.neˈɣes/
   * Rimes: -es

### Verb

ordenegués
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb ordenar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [ell/ella/vostè] ordenés, ordenàs o ordenara.
# ordeneguéssou
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /or.ðe.neˈɣe.sow/

### Verb

ordeneguéssou
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb ordenar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [vosaltres/vós] ordenéssiu, ordenésseu, ordenàsseu, ordenàssiu o ordenàreu.