OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# information superhighway
## Anglès
### Nom

information superhighway ‎(incomptable)
* autopista de la informació

#### Sinònims

* info highway

### Vegeu també

* information superhighway. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# intelligence quotient
## Anglès
### Nom

intelligence quotient ‎(plural intelligence quotients)
* quocient intel·lectual

#### Sinònims

* IQ

### Vegeu també

* intelligence quotient. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# intelligence émotionnelle
## Francès

   * Pronúncia: /ɛ̃.tɛl.i.ʒɑ̃s e.mɔ.tjɔˈnɛl/

### Nom

intelligence émotionnelle f. ‎(plural intelligences émotionnelles)
* intel·ligència emocional

### Vegeu també

* intelligence émotionnelle. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# intelligences
## Anglès
### Nom

intelligences
* forma plural de intelligence

## Francès

   * Pronúncia: /ɛ̃.te.liˈʒɑ̃s/

### Nom

intelligences f. pl.
* forma plural de intelligence
# intelligences multiples
## Francès
### Nom

intelligences multiples f. pl.
* intel·ligències múltiples

### Referències

* intelligences multiples. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# intelligence
## Anglès

   * Pronúncia: /ɪnˈtɛl.ɪˌd​͡ʒəns/ àudio (EUA)

### Nom

intelligence ‎(comptable i incomptable, plural intelligences)
* intel·ligència

### Vegeu també

* intelligence. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].

## Francès

   * Pronúncia: /ɛ̃.te.liˈʒɑ̃s/

### Nom

intelligence f. ‎(plural intelligences)
* intel·ligència

### Vegeu també

* intelligence. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# intelligence artificielle
## Francès
### Nom

intelligence artificielle f. ‎(plural intelligences artificielles)
* intel·ligència artificial

#### Sinònims

* IA
# intelletto
## Italià

   * Pronúncia: /in.telˈlɛt.to/
   * Etimologia: Del llatí intellectus, segle XIII.

### Nom

intelletto m. ‎(plural intelletti)
* intel·lecte

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·tel·lèt·to (4)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia en italià
* Per a més informació vegeu l'entrada al Dizionario Italiano Olivetti sobre intelletto
* Per a més informació vegeu l'entrada al dict.com sobre intelletto
# intellexi
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.tɛlˈleːks.iː/

### Verb

intellēxī
* primera persona singular del pretèrit perfet d'indicatiu actiu de intellegō
# intelligence quotients
## Anglès
### Nom

intelligence quotients
* forma plural de intelligence quotient
# intelligences artificielles
## Francès

   * Pronúncia: /ɛ̃.tɛ.li.ʒɑ̃.sə.z‿aʁ.ti.fiˈsjɛl/

### Nom

intelligences artificielles f. pl.
* forma plural de intelligence artificielle
# intelligent
## Anglès

   * Pronúncia: /ɪnˈtɛlɪdʒənt/ àudio (EUA)

### Adjectiu

intelligent ‎(comparatiu intelligenter o more intelligent, superlatiu intelligentest o most intelligent)
* intel·ligent

#### Sinònims

* clever, smart

### Vegeu també

* Diccionari Anglès-Català de Codi Obert (DACCO)
# intelligibilem
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.tɛl.lɪˈɡɪ.bɪ.lɛm/

### Adjectiu

intelligibilem
* acusatiu masculí/femení singular de intelligibilis
# intelligentest
## Anglès
### Adjectiu

intelligentest
* forma superlativa de intelligent
# intelligently
## Anglès

   * Etimologia: De intelligent i el sufix -ly.

### Adverbi

intelligently ‎(comparatiu more intelligently, superlatiu most intelligently)
* intel·ligentment
# intelligences émotionnelles
## Francès

   * Pronúncia: /ɛ̃.tɛl.i.ʒɑ̃s e.mɔ.tjɔˈnɛl/

### Nom

intelligences émotionnelles f. pl.
* forma plural de intelligence émotionnelle
# intelligenze
## Italià

   * Pronúncia: /in.tel.liˈd͡ʒɛn.t͡se/

### Nom

intelligenze f. pl.
* forma plural de intelligenza
# intelligibile
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.tɛl.lɪˈɡɪ.bɪ.lɛ/

### Adjectiu

intelligibile
* nominatiu neutre singular de intelligibilis
* vocatiu neutre singular de intelligibilis
* acusatiu neutre singular de intelligibilis
# intelligibiles
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.tɛl.lɪˈɡɪ.bɪ.leːs/

### Adjectiu

intelligibilēs
* nominatiu masculí/femení plural de intelligibilis
* vocatiu masculí/femení plural de intelligibilis
* acusatiu masculí/femení plural de intelligibilis
# intelligenter
## Anglès
### Adjectiu

intelligenter
* forma comparativa de intelligent
# intelligenza
## Italià

   * Pronúncia: /in.tel.liˈd͡ʒɛn.t͡sa/

### Nom

intelligenza f. ‎(plural intelligenze)
* intel·ligència

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·tel·li·gèn·za (5)
# instaurava
## Català
### Verb

instaurava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de instaurar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de instaurar.
# instauraves
## Català
### Verb

instauraves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de instaurar.
# instaurations
## Francès

   * Pronúncia: /ɛ̃s.tɔ.ʁaˈsjɔ̃/

### Nom

instaurations f. pl.
* forma plural de instauration
# instauraven
## Català
### Verb

instauraven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de instaurar.
# instaurazione
## Italià

   * Pronúncia: /in.stau.ratˈt͡sjoː.ne/

### Nom

instaurazione f. ‎(plural instaurazioni)
* instauració

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·stau·ra·zió·ne (5)
# instaurazioni
## Italià

   * Pronúncia: /in.stau.ratˈt͡sjoː.ni/

### Nom

instaurazioni f. pl.
* forma plural de instaurazione
# instaurau
## Català
### Verb

instaurau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de instaurar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb instaurar.
# instaurat
## Català
### Verb

instaurat
* Participi masculí singular del verb instaurar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ins·tau·rat (3)
* Anagrames: transitau, tranuitàs
# instauration
## Francès

   * Pronúncia: /ɛ̃s.tɔ.ʁaˈsjɔ̃/

### Nom

instauration f. ‎(plural instaurations)
* instauració

#### Derivats

* réinstauration
# inferesc
## Català
### Verb

inferesc
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de inferir.

## Català antic
### Verb

inferesc
* primera persona singular (io, yo, jo) del present d'indicatiu de inferir
# inferesquen
## Català
### Verb

inferesquen
* (col·loquial balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb inferir.

### Miscel·lània

* Anagrama: enferesquin

## Català antic
### Verb

inferesquen
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) del present de subjuntiu de inferir
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) de l'imperatiu de inferir
# inferesques
## Català
### Verb

inferesques
* (col·loquial balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb inferir.

### Miscel·lània

* Anagrama: enferesquis

## Català antic
### Verb

inferesques
* segona persona singular (tu) del present de subjuntiu de inferir
# inferi
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈɪn.fɛ.riː/}

### Adjectiu

īnferī
* nominatiu masculí plural de īnferus
* vocatiu masculí plural de īnferus
* genitiu masculí singular de īnferus
* genitiu neutre singular de īnferus

### Nom

īnferī
* nominatiu plural de inferus
* vocatiu plural de inferus
* genitiu singular de inferus
# inferesqui
## Català
### Verb

inferesqui
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb inferir.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb inferir.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb inferir.
# inferesca
## Català
### Verb

inferesca
* (col·loquial balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb inferir.
* (col·loquial balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb inferir.

## Català antic
### Verb

inferesca
* primera persona singular (io, yo, jo) del present de subjuntiu de inferir
* tercera persona singular (él, eyl, ell) del present de subjuntiu de inferir
* tercera persona singular (él, eyl, ell) de l'imperatiu de inferir
# inferesquis
## Català
### Verb

inferesquis
* (balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb inferir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fe·res·quis (4)
* Anagrama: inferisques
# inferesquin
## Català
### Verb

inferesquin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb inferir.
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb inferir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fe·res·quin (4)
* Anagrama: inferisquen
# inferia
## Català
### Verb

inferia
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de inferir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de inferir.

## Català antic
### Verb

inferia
* primera persona singular (io, yo, jo) de l'imperfet d'indicatiu de inferir
* tercera persona singular (él, eyl, ell) de l'imperfet d'indicatiu de inferir
# inferida
## Català
### Verb

inferida
* Participi femení singular del verb inferir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fe·ri·da (4)
* Anagrames: definira, definirà, fendiria
# instal·leguesses
## Català
### Verb

instal·leguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb instal·lar.
# instal·legués
## Català
### Verb

instal·legués
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb instal·lar.
# instal·leguem
## Català
### Verb

instal·leguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb instal·lar.
# instal·lavo
## Català
### Verb

instal·lavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de instal·lar.
# instal·leguessen
## Català
### Verb

instal·leguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb instal·lar.
# instal·leguéssom
## Català
### Verb

instal·leguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb instal·lar.
# instal·le
## Català
### Verb

instal·le
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de instal·lar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb instal·lar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb instal·lar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb instal·lar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ins·tal·le (3)
* Anagrames: allisten, estallin, llànties, llatines, natilles, niellats, tenallis
# instal·leguessa
## Català
### Verb

instal·leguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb instal·lar.
# instal·legueu
## Català
### Verb

instal·legueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb instal·lar.
# instal·lavi
## Català
### Verb

instal·lavi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de instal·lar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ins·tal·la·vi (4)
* Anagrama: instil·lava
# interlineassen
## Català
### Verb

interlineassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb interlinear.
# interlineasses
## Català
### Verb

interlineasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb interlinear.
# interlinearé
## Català
### Verb

interlinearé
* Primera persona del singular (jo) del futur de interlinear.
# interlinearia
## Català
### Verb

interlinearia
* Primera persona del singular (jo) del condicional de interlinear.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de interlinear.
# interlinearien
## Català
### Verb

interlinearien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de interlinear.
# interlinearies
## Català
### Verb

interlinearies
* Segona persona del singular (tu) del condicional de interlinear.
# interlinearàs
## Català
### Verb

interlinearàs
* Segona persona del singular (tu) del futur de interlinear.
# interlinearà
## Català
### Verb

interlinearà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de interlinear.
# interlinearíeu
## Català
### Verb

interlinearíeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de interlinear.
# interneguem
## Català
### Verb

interneguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb internar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·ne·guem (4)
* Anagrama: mentigueren
# internegueu
## Català
### Verb

internegueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb internar.
# internegués
## Català
### Verb

internegués
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb internar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·ne·gués (4)
* Anagrama: sentigueren
# interned
## Anglès
### Verb

interned
* passat i participi de intern
# interneguessen
## Català
### Verb

interneguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb internar.
# interneguéssou
## Català
### Verb

interneguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb internar.
# interneguesses
## Català
### Verb

interneguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb internar.
# interneguéssom
## Català
### Verb

interneguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb internar.
# internem
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.tərˈnɛm/, occidental /in.teɾˈnem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

internem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de internar.
    [Nosaltres] internem o internam.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb internar.
    [Que nosaltres] internem.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb internar.
    Internem [nosaltres].

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·nem (3)
* Anagrames: mentiren, termenin, terminen
# interneguessa
## Català
### Verb

interneguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb internar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·ne·gues·sa (5)
* Anagrama: assentigueren
# inquietarà
## Català
### Verb

inquietarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de inquietar.
# inquietasses
## Català
### Verb

inquietasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb inquietar.
# inquietaràs
## Català
### Verb

inquietaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de inquietar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·qui·e·ta·ràs (5)
* Anagrama: aquistarien
# inquietaré
## Català
### Verb

inquietaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de inquietar.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \iŋ.kje.taˈɾe\
       Americà: alt \iŋ.kje.t(a)ˈɾe\, baix \iŋ.kje.taˈɾe\
   * Rimes: -e

### Verb

inquietaré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb inquietar
# inquietaríeu
## Català
### Verb

inquietaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de inquietar.
# inquietassin
## Català
### Verb

inquietassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb inquietar.
# inquietas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \iŋˈkie.tas\, meridional \iŋˈkie.tah\
       Americà: alt \iŋˈkie.t(a)s\, baix \iŋˈkie.tah\, austral \iŋˈkie.tas\
   * Rimes: -ietas

### Adjectiu

inquietas f. pl.
* forma plural de inquieta
# inquietassis
## Català
### Verb

inquietassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb inquietar.
# inquietassen
## Català
### Verb

inquietassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb inquietar.
# instaure
## Català
### Verb

instaure
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de instaurar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb instaurar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb instaurar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb instaurar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ins·tau·re (3)
* Heterograma de 8 lletres (aeinrstu)
* Anagrames: instareu, instàreu, situaren, transíeu, untaries
# instaurem
## Català
### Verb

instaurem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de instaurar.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb instaurar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb instaurar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ins·tau·rem (3)
* Heterograma de 9 lletres (aeimnrstu)
* Anagrames: minutares, muntaries, musteiran, mustiaren
# instaures
## Català

   * Pronúncia: oriental /insˈtaw.ɾəs/, occidental /insˈtaw.ɾes/
   * Rimes: -awɾes

### Verb

instaures
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de instaurar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb instaurar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ins·tau·res (3)
* Anagrames: aturessin, aürtessin, entràssiu, nitràsseu, rentàssiu, trenàssiu, trinàsseu, tussarien
# instauresses
## Català
### Verb

instauresses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb instaurar.
# instauri
## Català

   * Pronúncia: /insˈtaw.ɾi/
   * Rimes: -awɾi

### Verb

instauri
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de instaurar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb instaurar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb instaurar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb instaurar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ins·tau·ri (3)
* Anagrames: instruïa, intuiràs
# instauren
## Català
### Verb

instauren
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de instaurar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb instaurar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb instaurar.
# instauressin
## Català
### Verb

instauressin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb instaurar.
# instauressis
## Català
### Verb

instauressis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb instaurar.
# instaureu
## Català
### Verb

instaureu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de instaurar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb instaurar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb instaurar.
# instauressen
## Català
### Verb

instauressen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb instaurar.
# interrompiré
## Català
### Verb

interrompiré
* Primera persona del singular (jo) del futur de interrompir.
# interrompiríeu
## Català
### Verb

interrompiríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de interrompir.
# interrompiríveu
## Català
### Verb

interrompiríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de interrompir.
# interrompis
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.təˈrom.pis/, occidental /in.teˈrom.pis/
   * Rimes: -ompis

### Verb

interrompis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb interrompre.
    [Que tu] interrompis o interrompes; [tu] no interrompis o interrompes.
# interrompisses
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.tə.rumˈpi.səs/ balear /in.tə.romˈpi.səs/, /in.tə.rumˈpi.səs/ Occidental: /in.te.romˈpi.ses/
   * Rimes: -ises

### Verb

interrompisses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb interrompir.

#### Variants

* interrompissis

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·rom·pis·ses (5)
* Anagrama: interrompessis
# interrompissi
## Català
### Verb

interrompissi
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb interrompir.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb interrompir.
# interrompissin
## Català
### Verb

interrompissin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb interrompir.
# interrompissen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.tə.rumˈpi.sən/ balear /in.tə.romˈpi.sən/, /in.tə.rumˈpi.sən/ Occidental: /in.te.romˈpi.sen/
   * Rimes: -isen

### Verb

interrompissen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb interrompir.

#### Variants

* interrompissin

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·rom·pis·sen (5)
* Anagrama: interrompessin
# inseminariva
## Català
### Verb

inseminariva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de inseminar.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de inseminar.
# inseminariven
## Català
### Verb

inseminariven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de inseminar.
# inseminarà
## Català
### Verb

inseminarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de inseminar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·se·mi·na·rà (5)
* Anagrama: amansirien
# inseminareu
## Català
### Verb

inseminareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de inseminar.
# inseminarien
## Català
### Verb

inseminarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de inseminar.
# inseminaries
## Català
### Verb

inseminaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de inseminar.
# inseminarives
## Català
### Verb

inseminarives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de inseminar.
# inseminares
## Català
### Verb

inseminares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de inseminar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb inseminar.
# inseminaria
## Català
### Verb

inseminaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de inseminar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de inseminar.
# inseminaren
## Català
### Verb

inseminaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de inseminar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb inseminar.
# intensific
## Català
### Verb

intensific
* (balear, alguerès) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de intensificar.
# intensidades
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \in.ten.siˈða.ðes\, meridional \iŋ.teŋ.siˈða.ðeh\
       Americà: alt /in.ten.siˈda.d(e)s/, baix \iŋ.teŋ.siˈða.ðeh\, austral \in.ten.siˈða.ðes\
   * Rimes: -ades

### Nom

intensidades f. pl.
* forma plural de intensidad
# intensificaciones
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /in.ten.si.fi.kaˈθjo.nes/, meridional \iŋ.teŋ.si.fi.kaˈθjo.neh\
       Americà: alt /in.ten.si.fi.k(a)ˈsjo.nes/, baix \iŋ.teŋ.si.fi.kaˈsjo.neh\, austral /in.ten.si.fi.kaˈsjo.nes/
   * Rimes: -ones

### Nom

intensificaciones f. pl.
* forma plural de intensificación
# intensest
## Anglès
### Adjectiu

intensest
* forma superlativa de intense