OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# importi
## Català

   * Pronúncia: /imˈpɔr.ti/
   * Rimes: -ɔɾti

### Verb

importi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de importar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb importar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb importar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb importar.

### Miscel·lània

* Anagrama: oprimit
# importis
## Català

   * Pronúncia: /imˈpɔr.tis/
   * Rimes: -ɔɾtis

### Verb

importis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb importar.

### Miscel·lània

* Anagrama: oprimits
# importessen
## Català
### Verb

importessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb importar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·por·tes·sen (4)
* Anagrames: entorpíssem, prometessin
# importesses
## Català
### Verb

importesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb importar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·por·tes·ses (4)
* Anagrama: prometessis
# importessi
## Català
### Verb

importessi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb importar.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb importar.
# importing
## Anglès
### Verb

importing
* gerundi de import
# importin
## Català

   * Pronúncia: /imˈpɔr.tin/
   * Rimes: -ɔɾtin

### Verb

importin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb importar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb importar.

### Miscel·lània

* Anagrama: oprimint
# importessin
## Català
### Verb

importessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb importar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·por·tes·sin (4)
* Anagrama: entorpíssim
# importessis
## Català
### Verb

importessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb importar.
# importeu
## Català
### Verb

importeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de importar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb importar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb importar.
# incidencia
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \in.θiˈðen.θja\, meridional \iŋ.θiˈðeŋ.θja\
       Americà: alt /in.s(i)ˈden.sja/, baix \iŋ.siˈðeŋ.sja\, austral \in.siˈðen.sja\
   * Rimes: -enθja
   * Etimologia: Del llatí medieval incidentia, del llatí incĭdens.

### Nom

incidencia f. ‎(plural incidencias)
* incidència

#### Relacionats

* incidente

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ci·den·cia (4)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre incidencia
# incidencias
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \in.θiˈðen.θjas\, meridional \iŋ.θiˈðeŋ.θjah\
       Americà: alt /in.siˈden.s(ja)s/, baix \iŋ.siˈðeŋ.sjah\, austral \in.siˈðen.sjas\
   * Rimes: -enθjas

### Nom

incidencias f. pl.
* forma plural de incidencia

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ci·den·cias (4)
# incidentalmente
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \in.θi.ðenˌtalˈmen.te\, meridional \iŋ.θi.ðeŋˌtalˈmen.te\
       Americà: alt /in.si.denˌtalˈmen.t(e)/, baix \iŋ.si.ðeŋˌtalˈmen.te\, austral \in.si.ðenˌtalˈmen.te\
   * Rimes: -ente
   * Etimologia: De incidental i el sufix -mente.

### Adverbi

incidentalmente
* incidentalment

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ci·den·tal·men·te (6)

## Italià

   * Pronúncia: /in.t͡ʃi.den.talˈmen.te/
   * Etimologia: De incidentale i el sufix -mente.

### Adverbi

incidentalmente
* incidentalment

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ci·den·tal·mén·te (6)
# incidente
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \in.θiˈðen.te\, meridional \iŋ.θiˈðeŋ.te\
       Americà: alt /in.siˈden.t(e)/, baix \iŋ.siˈðeŋ.te\, austral \in.siˈðen.te\
   * Rimes: -ente
   * Etimologia: Del llatí incĭdens.

### Adjectiu

incidente inv. ‎(plural incidentes)
* incident

#### Derivats

* incidentemente

#### Relacionats

* incidencia
* incidir

### Nom

incidente m. ‎(plural incidentes)
* incident

#### Derivats

* incidental

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ci·den·te (4)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre incidente

## Italià

   * Pronúncia: /in.t͡ʃiˈdɛn.te/
   * Etimologia: Del llatí incĭdens.

### Adjectiu

incidente inv. ‎(plural incidenti)
* incident

#### Derivats

* incidentemente

### Nom

incidente m. ‎(plural incidenti)
* accident

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ci·dèn·te (4)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Treccani sobre incidente
# incident
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.siˈðen/, balear /in.siˈðent/ Occidental: nord-occidental /in.siˈðen/, valencià /in.siˈðent/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: Del llatí incidens ‎(«que cau a dins»)

### Nom

incident m. ‎(plural incidents)
* incidència accessòria
* dret, allò accessori d'un plet o causa

### Adjectiu

incident inv. ‎(plural incidents)
* que té una incidència accessòria

#### Traduccions

* Castellà: incidente $^{(es)}$ inv.
* Francès: incident $^{(fr)}$
* Italià: incidente $^{(it)}$
* Llatí: incidens $^{(la)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ci·dent (3)

### Vegeu també

* Labernia y Esteller, Pere. Diccionari de la Llengua Catalana ab la correspondencia castellana y llatina., Tom II, Barcelona, 1840.
* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom II.
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# incidentally
## Anglès

   * Etimologia: De incidental i el sufix -ly.

### Adverbi

incidentally ‎(comparatiu more incidentally, superlatiu most incidentally)
* incidentalment, accessòriament
    The book discusses the subject, but only incidentally.El llibre parla del tema, però només accessòriament.
* incidentalment, casualment
* per cert
    Incidentally, did you hear anything new from your brother?Per cert, saps res de nou del teu germà?
# incidentalment
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.si.ðənˌtaɫˈmen/ balear /in.si.ðənˌtaɫˈment/, /in.si.ðənˌtaɫˈmen/ Occidental: nord-occidental /in.si.ðenˌtaɫˈmen/ valencià /in.si.ðenˌtaɫˈment/, /in.si.ðenˌtaɫˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De incidental i el sufix -ment.

### Adverbi

incidentalment
* D’una manera incidental.

#### Sinònims

* accessòriament, casualment, incidentment, per incidència

#### Traduccions

* Anglès: incidentally $^{(en)}$
* Castellà: incidentalmente $^{(es)}$
* Francès: incidemment $^{(fr)}$
* Italià: incidentalmente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ci·den·tal·ment (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# incidental contact
## Anglès
### Nom

incidental contact
* (basquetbol) contacte ocasional

#### Sinònims

* occasional touching

### Vegeu també

* incidental contact. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 octubre 2014].
# ignifugaves
## Català
### Verb

ignifugaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de ignifugar.
# ignifugo
## Català
### Verb

ignifugo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de ignifugar.
# ignifugues
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /iŋ.niˈfu.ɣəs/ Occidental: nord-occidental /iŋ.niˈfu.ɣes/, valencià /iɡ.niˈfu.ɣes/
   * Rimes: -uɡes

### Verb

ignifugues
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de ignifugar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb ignifugar.
# ignifugaven
## Català
### Verb

ignifugaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de ignifugar.
# ignifuguesses
## Català
### Verb

ignifuguesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb ignifugar.
# ignifugava
## Català
### Verb

ignifugava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de ignifugar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de ignifugar.
# ignifuguen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /iŋ.niˈfu.ɣən/ Occidental: nord-occidental /iŋ.niˈfu.ɣen/, valencià /iɡ.niˈfu.ɣen/
   * Rimes: -uɡen

### Verb

ignifuguen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de ignifugar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb ignifugar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb ignifugar.
# ignifugue
## Català
### Verb

ignifugue
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de ignifugar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb ignifugar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb ignifugar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb ignifugar.
# ignifuguessen
## Català
### Verb

ignifuguessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb ignifugar.
# imposeguessa
## Català
### Verb

imposeguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb imposar.
# imposeguessen
## Català
### Verb

imposeguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb imposar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·po·se·gues·sen (5)
* Anagrama: ensopeguéssim
# imposegués
## Català
### Verb

imposegués
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb imposar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·po·se·gués (4)
* Anagrama: posseïguem
# imposavo
## Català
### Verb

imposavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de imposar.
# impose
## Català
### Verb

impose
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de imposar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb imposar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb imposar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb imposar.

### Miscel·lània

* Anagrama: mòpies

## Anglès

   * Pronúncia: /ɪmˈpoʊz/ àudio (EUA)

### Verb

impose ‎(3a persona singular present imposes, gerundi imposing, passat i participi imposed)
* imposar
# imposeguesses
## Català
### Verb

imposeguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb imposar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·po·se·gues·ses (5)
* Anagrama: posseiguéssem
# imposegueu
## Català
### Verb

imposegueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb imposar.
# imposed
## Anglès

   * Pronúncia: àudio (EUA)

### Verb

imposed
* passat i participi de impose
# imposeguem
## Català
### Verb

imposeguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb imposar.
# imposeguéssom
## Català
### Verb

imposeguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb imposar.
# incorrérem
## Català
### Verb

incorrérem
* (col·loquial valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incórrer.
# incorrés
## Català
### Verb

incorrés
* (col·loquial central, nord-occidental, septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb incórrer.
* (col·loquial central, nord-occidental, septentrional) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb incórrer.

### Miscel·lània

* Anagrames: escorrin, orriencs
# incorrésseu
## Català
### Verb

incorrésseu
* (col·loquial central, nord-occidental, septentrional) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb incórrer.
# incorréssem
## Català
### Verb

incorréssem
* (col·loquial central, nord-occidental, septentrional) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incórrer.
# incorríeu
## Català
### Verb

incorríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de incórrer.
# incorréreu
## Català
### Verb

incorréreu
* (col·loquial valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb incórrer.
# incorréveu
## Català
### Verb

incorréveu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de incórrer.
# incretum
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪŋˈkreː.tʊm/

### Verb

incrētum
* supí acusatiu de increscō
# increvi
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪŋˈkreː.wiː/

### Verb

incrēvī
* primera persona singular del pretèrit perfet d'indicatiu actiu de increscō
# increíble
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \iŋ.kɾeˈi.βle\
       Americà: alt \iŋ.k(ɾe)ˈi.ble\, baix \iŋ.kɾeˈi.βle\
   * Rimes: -ible
   * Etimologia: Del llatí incredibilis.

### Adjectiu

increíble inv. ‎(plural increíbles)
* increïble

#### Antònims

* creíble

#### Derivats

* increíblemente

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cre·í·ble (4)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre increíble
# increpéssiu
## Català
### Verb

increpéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb increpar.
# increpí
## Català
### Verb

increpí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de increpar.
# increscis
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪŋˈkreːs.kɪs/

### Verb

incrēscis
* segona persona singular del present d'indicatiu actiu de increscō
# incresco
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪŋˈkrɛs.koː/
   * Etimologia: Del prefix in- i crēscō.

### Verb

increscō ‎(1a present$^?$), incrēscis ‎(2a present), incrēscere ‎(infinitiu), incrēvī ‎(perfet), incrētum ‎(supí)
* augmentar, jo augmento
# increpéssim
## Català
### Verb

increpéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb increpar.
# increpésseu
## Català
### Verb

increpésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb increpar.
# increscere
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪŋˈkrɛs.kɛ.rɛ/

### Verb

increscĕre
* infinitiu del present actiu de increscō
# imborghesirono
## Italià
### Verb

imborghesirono
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del passat de imborghesire
# imborghesiscono
## Italià
### Verb

imborghesiscono
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del present d'indicatiu de imborghesire
# imborghesirò
## Italià
### Verb

imborghesirò
* primera persona singular (io) del futur de imborghesire
# imborghesisco
## Italià
### Verb

imborghesisco
* primera persona singular (io) del present d'indicatiu de imborghesire
# imborghesirà
## Italià
### Verb

imborghesirà
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del futur de imborghesire
# imborghesisca
## Italià
### Verb

imborghesisca
* primera persona singular (io) del present de subjuntiu de imborghesire
* segona persona singular (tu) del present de subjuntiu de imborghesire
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del present de subjuntiu de imborghesire
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperatiu de imborghesire
# imborghesiscano
## Italià
### Verb

imborghesiscano
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del present de subjuntiu de imborghesire
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperatiu de imborghesire
# imborghesisce
## Italià
### Verb

imborghesisce
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del present d'indicatiu de imborghesire
# imborghesisci
## Italià
### Verb

imborghesisci
* segona persona singular (tu) del present d'indicatiu de imborghesire
* segona persona singular (tu) de l'imperatiu de imborghesire
# imborghesisse
## Italià
### Verb

imborghesisse
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperfet de subjuntiu de imborghesire
# incorporare
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪŋ.kɔr.pɔˈraː.rɛ/

### Verb

incorporāre
* infinitiu del present actiu de incorporō
# incorporaren
## Català
### Verb

incorporaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de incorporar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb incorporar.
# incorporarien
## Català
### Verb

incorporarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de incorporar.
# incorporariven
## Català
### Verb

incorporariven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de incorporar.
# incorporares
## Català
### Verb

incorporares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de incorporar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb incorporar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cor·po·ra·res (5)
* Anagrama: incorporar-se
# incorporareu
## Català
### Verb

incorporareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de incorporar.
# incorporaria
## Català
### Verb

incorporaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de incorporar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de incorporar.
# incorporaries
## Català
### Verb

incorporaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de incorporar.
# incorporariva
## Català
### Verb

incorporariva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de incorporar.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de incorporar.
# inflamaries
## Català
### Verb

inflamaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de inflamar.
# inflamariva
## Català
### Verb

inflamariva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de inflamar.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de inflamar.
# inflamarives
## Català
### Verb

inflamarives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de inflamar.
# inflamaràs
## Català
### Verb

inflamaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de inflamar.
# inflamaria
## Català
### Verb

inflamaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de inflamar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de inflamar.
# inflamariven
## Català
### Verb

inflamariven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de inflamar.
# inflamaré
## Català
### Verb

inflamaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de inflamar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fla·ma·ré (4)
* Anagrama: malfiaren

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \iɱ.fla.maˈɾe\
       Americà: alt \iɱ.fla.maˈɾe\, baix \iŋ.fla.maˈɾe\, austral \iɱ.fla.maˈɾe\
   * Rimes: -e

### Verb

inflamaré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb inflamar
# inflamarse
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \iɱ.flaˈmaɾ.se\
       Americà: alt \iɱ.flaˈmaɾ.s(e)\, baix \iŋ.flaˈmaɾ.se\, austral \iɱ.flaˈmaɾ.se\
   * Rimes: -aɾse

### Verb

inflamarse trans., pron. ‎(present me inflamo, passat me inflamé, futur me inflamaré)
* forma pronominal de inflamar
# inflamarà
## Català
### Verb

inflamarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de inflamar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fla·ma·rà (4)
* Anagrama: malfiaran
# inflamarien
## Català
### Verb

inflamarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de inflamar.
# insubordinasses
## Català
### Verb

insubordinasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb insubordinar.
# insubordinassin
## Català
### Verb

insubordinassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb insubordinar.
# insubordinaré
## Català
### Verb

insubordinaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de insubordinar.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \in.su.βoɾ.ði.naˈɾe\, meridional \iŋ.su.βoɾ.ði.naˈɾe\
       Americà: alt \in.s(u).boɾ.ði.naˈɾe\, baix \iŋ.su.βoɾ.ði.naˈɾe\, austral \in.su.βoɾ.ði.naˈɾe\
   * Rimes: -e

### Verb

insubordinaré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb insubordinar
# insubordinaríeu
## Català
### Verb

insubordinaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de insubordinar.
# insubordinaríveu
## Català
### Verb

insubordinaríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de insubordinar.
# insubordinassen
## Català
### Verb

insubordinassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb insubordinar.
# insubordinassis
## Català
### Verb

insubordinassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb insubordinar.
# inculparàs
## Català
### Verb

inculparàs
* Segona persona del singular (tu) del futur de inculpar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cul·pa·ràs (4)
* Anagrama: suplicaran
# inculpariven
## Català
### Verb

inculpariven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de inculpar.
# inculparives
## Català
### Verb

inculparives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de inculpar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cul·pa·ri·ves (5)
* Anagrama: suplicariven
# inculparà
## Català
### Verb

inculparà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de inculpar.
# inculparé
## Català
### Verb

inculparé
* Primera persona del singular (jo) del futur de inculpar.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \iŋ.kul.paˈɾe\
       Americà: alt \iŋ.kul.p(a)ˈɾe\, baix \iŋ.kul.paˈɾe\
   * Rimes: -e

### Verb

inculparé
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb inculpar
# inculpassen
## Català
### Verb

inculpassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb inculpar.
# inculparíeu
## Català
### Verb

inculparíeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de inculpar.
# inculparíveu
## Català
### Verb

inculparíveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de inculpar.
# immiscuïx
## Català
### Verb

immiscuïx
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de immiscuir-se.
* (occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb immiscuir-se.

#### Variants

* [1] immiscueix
* [2] immiscueix
# immiscíeu
## Català
### Verb

immiscíeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de immiscir-se.
# immiscuïu
## Català
### Verb

immiscuïu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de immiscuir-se.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb immiscuir-se.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb immiscuir-se.

#### Variants

* [2] immiscuïgueu
# immiscuïxen
## Català
### Verb

immiscuïxen
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de immiscuir-se.

#### Variants

* immiscueixen
# immiscuïxes
## Català
### Verb

immiscuïxes
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de immiscuir-se.

#### Variants

* immiscueixes
# immiscí
## Català
### Verb

immiscí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de immiscir-se.
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de immiscir-se.
# immiscírem
## Català
### Verb

immiscírem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de immiscir-se.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb immiscir-se.