OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# academy
## Anglès

   * Pronúncia: /əˈkæd.ə.mi/ àudio (EUA)

### Nom

academy ‎(plural academies)
* acadèmia

### Vegeu també

* academy. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# acadèmic
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kəˈðɛ.mik/, occidental /a.kaˈðɛ.mik/
   * Rimes: -ɛmik
   * Etimologia: Del llatí Acadēmicus, segle XVII.

### Adjectiu

acadèmic m. ‎(femení acadèmica, plural masculí acadèmics, plural femení acadèmiques)
* Relatiu o pertanyent a l'acadèmia.
* Relatiu o pertanyent a l'ensenyament, particularment universitari.
    Un curs acadèmic. El calendari acadèmic.
* Que segueix els cànons clàssics.
    Un estil acadèmic. Una pintora acadèmica.

#### Traduccions

* Alemany: akademisch $^{(de)}$
* Anglès: academic $^{(en)}$
* Castellà: académico $^{(es)}$
* Esperanto: akademia $^{(eo)}$
* Francès: académique $^{(fr)}$
* Polonès: academicki $^{(pl)}$
* Portuguès: académico $^{(pt)}$

### Nom

acadèmic m. ‎(plural acadèmics, femení acadèmica)
* Membre d'una acadèmia.
* Erudit o expert en alguna matèria.
* Filòsof de l'Acadèmia de Plató.

#### Sinònims

* [3] platonista

#### Traduccions

* Alemany: Akademiemitglied $^{(de)}$ n.
* Anglès: academic $^{(en)}$
* Castellà: académico $^{(es)}$ m.
* Esperanto: akademiano $^{(eo)}$
* Francès: académique $^{(fr)}$ m. f.
* Polonès: akademik $^{(pl)}$ m., akademiczka $^{(pl)}$ f.
* Portuguès: académico $^{(pt)}$ m.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·dè·mic (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# academizo
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \a.ka.ðeˈmi.θo\
       Americà: alt /a.ka.deˈmi.s(o)/, baix \a.ka.ðeˈmi.so\
   * Rimes: -iθo

### Verb

academizo
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb academizar
# acadèmia
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kəˈðɛ.mi.ə/, occidental /a.kaˈðɛ.mi.a/
   * Rimes: -ɛmia
   * Etimologia: Del llatí Acadēmīa ‎(«escola de Plató»), segle XVI, del grec antic Ἀκαδημία ‎(Akadēmía, «jardí d'Academ») on ensenyava Plató als afores d'Atenes.

### Nom

acadèmia f. ‎(plural acadèmies)
* Societat literària, artística o científica constituïda per a l'avançament de les bones lletres, de les arts o les ciències.
* Institució educativa de caràcter privat on es porten a terme estudis complementaris als de l'educació regular i formal.

#### Derivats

* acadèmic
* acadèmicament

#### Traduccions

* Alemany: Akademie $^{(de)}$ f.
* Anglès: academy $^{(en)}$
* Basc: akademia $^{(eu)}$
* Castellà: academia $^{(es)}$
* Esperanto: akademio $^{(eo)}$
* Francès: académie $^{(fr)}$
* Italià: accademia $^{(it)}$ f.
* Romanès: academie $^{(ro)}$ f.
* Alemany: Akademie $^{(de)}$ f.
* Anglès: academy $^{(en)}$
* Castellà: academia $^{(es)}$
* Francès: académie $^{(fr)}$
* Gallec: academia $^{(gl)}$ f.
* Italià: scuola $^{(it)}$ f., accademia $^{(it)}$ f.
* Romanès: academie $^{(ro)}$ f.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·dè·mi·a (5)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* acadèmia. Diccionari d'educació. Informació cedida per TERMCAT.
# académica
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \a.kaˈðe.mi.ka\
       Americà: alt /a.kaˈde.mi.k(a)/, baix \a.kaˈðe.mi.ka\
   * Rimes: -emika

### Adjectiu

académica f. ‎(plural académicas)
* forma femenina de académico

### Nom

académica f. ‎(plural académicas)
* forma femenina de académico
# abrasassis
## Català
### Verb

abrasassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrasar.
# abrasasses
## Català
### Verb

abrasasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrasar.
# abrasarse
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \a.βɾaˈsaɾ.se\
       Americà: alt /a.b(ɾa)ˈsaɾ.se/, baix \a.βɾaˈsaɾ.se\
   * Rimes: -aɾse

### Verb

abrasarse trans., intr., pron. ‎(present me abraso, passat me abrasé, futur me abrasaré)
* forma pronominal de abrasar
# abrasaré
## Català
### Verb

abrasaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de abrasar.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \a.βɾa.saˈɾe\
       Americà: alt /a.b(ɾa).saˈɾe/, baix \a.βɾa.saˈɾe\
   * Rimes: -e

### Verb

abrasaré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb abrasar
# abrasassen
## Català
### Verb

abrasassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrasar.
# abrasassin
## Català
### Verb

abrasassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrasar.
# abrasaríem
## Català
### Verb

abrasaríem
* Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de abrasar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bra·sa·rí·em (5)
* Anagrames: abramaries, arrambaies
# abrasaríeu
## Català
### Verb

abrasaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de abrasar.
# abrasarà
## Català
### Verb

abrasarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de abrasar.
# abrasaràs
## Català
### Verb

abrasaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de abrasar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bra·sa·ràs (4)
* Anagrames: arrabassa, arrabassà
# abofetejàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.βu.fə.təˈʒa.βəw/ balear /ə.bo.fə.təˈd͡ʒa.vəw/, /ə.bu.fə.təˈʒa.vəw/ Occidental: nord-occidental /a.βo.fe.teˈʒa.βew/ valencià /a.bo.fe.teˈd͡ʒa.vew/, /a.βo.fe.teˈd͡ʒa.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

abofetejàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de abofetejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bo·fe·te·jà·veu (6)
# abogadas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \a.βoˈɣa.ðas\, meridional \a.βoˈɣa.ðah\
       Americà: alt /a.boˈɡa.d(a)s/, baix \a.βoˈɣa.ðah\, austral \a.βoˈɣa.ðas\
   * Rimes: -adas

### Nom

abogadas f. pl.
* forma plural de abogada
# abogar
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \a.βoˈɣaɾ\
       Americà: alt /a.boˈɡaɾ/, baix \a.βoˈɣaɾ\
   * Rimes: -aɾ
   * Etimologia: Del llatí advocāre.

### Verb

abogar intr. ‎(present abogo, passat abogué, futur abogaré)
* advocar

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bo·gar (3)
* Anagrames: abroga, bogara, rogaba
# abofetejàssem
## Català
### Verb

abofetejàssem
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb abofetejar.

#### Variants

* abofetegéssim, abofetegéssem, abofetejàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bo·fe·te·jàs·sem (6)
# abofetejàsseu
## Català
### Verb

abofetejàsseu
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb abofetejar.

#### Variants

* abofetegéssiu, abofetegésseu, abofetejàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bo·fe·te·jàs·seu (6)
# abofetejàvem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.βu.fə.təˈʒa.βəm/ balear /ə.bo.fə.təˈd͡ʒa.vəm/, /ə.bu.fə.təˈʒa.vəm/ Occidental: nord-occidental /a.βo.fe.teˈʒa.βem/ valencià /a.bo.fe.teˈd͡ʒa.vem/, /a.βo.fe.teˈd͡ʒa.βem/
   * Rimes: -avem

### Verb

abofetejàvem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de abofetejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bo·fe·te·jà·vem (6)
# abogada
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \a.βoˈɣa.ða\
       Americà: alt /a.boˈɡa.da/, baix \a.βoˈɣa.ða\
   * Rimes: -ada

### Nom

abogada f. ‎(plural abogadas)
* forma femenina de abogado
# abogado
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \a.βoˈɣa.ðo\, meridional \a.βoˈɣa.(ð)o\
       Americà: alt /a.boˈɡa.do/, baix \a.βoˈɣa.ðo\
   * Rimes: -ado
   * Etimologia: Del llatí advocātus.

### Nom

abogado m. ‎(plural abogados, femení abogada)
* advocat

#### Relacionats

* abogacía

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bo·ga·do (4)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre abogado

## Papiament

   * Etimologia: Del castellà abogado.

### Nom

abogado
* (Aruba) advocat

### Vegeu també

* Obra de referència: Vocabulario di Papiamento
# abogaré
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \a.βo.ɣaˈɾe\
       Americà: alt /a.bo.ɡaˈɾe/, baix \a.βo.ɣaˈɾe\
   * Rimes: -e

### Verb

abogaré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb abogar
# abogados
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \a.βoˈɣa.ðos\, meridional \a.βoˈɣa.(ð)oh\
       Americà: alt /a.boˈɡa.d(o)s/, baix \a.βoˈɣa.ðoh\, austral \a.βoˈɣa.ðos\
   * Rimes: -ados

### Nom

abogados m. pl.
* forma plural de abogado
# aclivellaria
## Català
### Verb

aclivellaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de aclivellar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de aclivellar.
# aclivellarà
## Català
### Verb

aclivellarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de aclivellar.
# aclivellarien
## Català
### Verb

aclivellarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de aclivellar.
# aclivellaries
## Català
### Verb

aclivellaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de aclivellar.
# aclivellaríeu
## Català
### Verb

aclivellaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de aclivellar.
# aclivellares
## Català
### Verb

aclivellares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de aclivellar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclivellar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cli·ve·lla·res (5)
* Anagrama: aclivellar-se
# aclivellareu
## Català
### Verb

aclivellareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de aclivellar.
# aclivellaràs
## Català
### Verb

aclivellaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de aclivellar.
# aclivellaré
## Català
### Verb

aclivellaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de aclivellar.
# abstèmia
## Català

   * Pronúncia: oriental /əpsˈtɛ.mi.ə/, occidental /apsˈtɛ.mi.a/
   * Rimes: -ɛmia

### Nom

abstèmia f. ‎(plural abstèmies)
* Forma femenina de abstemi.

### Miscel·lània

* Síl·labes: abs·tè·mi·a (4)
* Anagrames: abastíem, bastàiem
# absté
## Català
### Verb

absté
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de abstenir-se.
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb abstenir-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: abs·té (2)
* Anagrames: Baset, baste, bates, batés, beats, besat, esbat, tabes
# abstén
## Català
### Verb

abstén
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb abstenir-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: abs·tén (2)
* Heterograma de 6 lletres (abenst)
* Anagrames: absent, basten, besant, sabent
# abstème
## Francès

   * Pronúncia: /abˈstɛm/

### Nom

abstème m. f. ‎(plural abstèmes)
* abstemi
# abstèmes
## Francès

   * Pronúncia: /abˈstɛm/

### Nom

abstèmes m. f. pl.
* forma plural de abstème
# abstuve
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \a(β)sˈtu.βe\, meridional \a(β)hˈtu.βe\
       Americà: alt /absˈtu.be/, baix \a(β)hˈtu.βe\
   * Rimes: -ube

### Verb

abstuve
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb abstenerse
# absum
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈap.sʊm/
   * Etimologia: De ab i sum.

### Verb

absum ‎(1a present$^?$), abes ‎(2a present), abesse ‎(infinitiu), āfuī ‎(perfet), āfutūrus ‎(supí)
* absentar-se, jo m'absento
# abstín
## Català
### Verb

abstín
* (occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb abstenir-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: abs·tín (2)
* Heterograma de 6 lletres (abinst)
* Anagrames: bastin, binats, bisant
# absurd
## Anglès

   * Pronúncia: /əbˈsɜːd/ àudio (EUA)

### Adjectiu

absurd ‎(comparatiu absurder o more absurd, superlatiu absurdest o most absurd)
* absurd

### Vegeu també

* Diccionari Anglès-Català de Codi Obert (DACCO)
# acolleguéssom
## Català
### Verb

acolleguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acollar.
# acollem
## Català
### Verb

acollem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de acollar.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb acollar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb acollar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·llem (3)
* Anagrames: Comella, ocellam
# acollessa
## Català
### Verb

acollessa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acollar.
# acollesses
## Català
### Verb

acollesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acollar.
# acolleguéssou
## Català
### Verb

acolleguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acollar.
# acolles
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈkɔ.ʎəs/, occidental /aˈkɔ.ʎes/
   * Rimes: -ɔʎes

### Verb

acolles
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de acollar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb acollar.
# acollemento
## Gallec
### Nom

acollemento m. ‎(plural acollementos)
* acolliment
# acollementos
## Gallec
### Nom

acollementos m. pl.
* forma plural de acollemento
# acollen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈkɔ.ʎən/, occidental /aˈkɔ.ʎen/
   * Rimes: -ɔʎen

### Verb

acollen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de acollar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb acollar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb acollar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·llen (3)
* Anagrames: enlloca, enllocà
# acollessen
## Català
### Verb

acollessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acollar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·lles·sen (4)
* Anagrames: aconselles, aconsellés
# acarrerar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.kə.rəˈɾa/ Occidental: nord-occidental /a.ka.reˈɾa/ valencià /a.ka.reˈɾaɾ/, /a.ka.reˈɾa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: acarrerà
   * Etimologia: Del prefix a- i carrera.

### Verb

acarrerar trans., pron. ‎(pronominal acarrerar-se)
* Agafar un camí, una via.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: acarrero, acarrera, acarrerem Vocal rizotònica: /e/

#### Traduccions

* Anglès: steer $^{(en)}$ towards, take to $^{(en)}$
* Castellà: encaminar $^{(es)}$
* Francès: acheminer $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·car·re·rar (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# acarreraran
## Català
### Verb

acarreraran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de acarrerar.
# acarrerar-se
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kə.rəˈɾar.sə/ balear /ə.kə.rəˈɾaɾ.sə/, /ə.kə.rə.ɾərˈsə/ Occidental: /a.ka.reˈɾaɾ.se/
   * Rimes: -aɾse

### Verb

acarrerar-se
* Forma pronominal de acarrerar.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: m'acarrero, s'acarrera, ens acarrerem Vocal rizotònica: /e/

### Miscel·lània

* Anagrames: acarrerares, arreceraràs
# acarrerares
## Català
### Verb

acarrerares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de acarrerar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acarrerar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·car·re·ra·res (5)
* Anagrames: acarrerar-se, arreceraràs
# acarreram
## Català
### Verb

acarreram
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de acarrerar.
# acarrerara
## Català
### Verb

acarrerara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acarrerar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acarrerar.
# acarreraren
## Català
### Verb

acarreraren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de acarrerar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acarrerar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·car·re·ra·ren (5)
* Anagrames: arreceraran, encarrerarà
# abotifarressin
## Català
### Verb

abotifarressin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb abotifarrar-se.
# abotifarressis
## Català
### Verb

abotifarressis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb abotifarrar-se.
# abotifarreu
## Català
### Verb

abotifarreu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de abotifarrar-se.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb abotifarrar-se.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb abotifarrar-se.
# abotifarraves
## Català
### Verb

abotifarraves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de abotifarrar-se.
# abotifarres
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.βu.tiˈfa.rəs/ balear /ə.bo.tiˈfa.rəs/, /ə.bu.tiˈfa.rəs/ Occidental: /a.bo.tiˈfa.res/
   * Rimes: -ares

### Verb

abotifarres
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de abotifarrar-se.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb abotifarrar-se.
# abotifarrem
## Català
### Verb

abotifarrem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de abotifarrar-se.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb abotifarrar-se.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb abotifarrar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bo·ti·far·rem (5)
* Anagrames: embotifarra, embotifarrà
# abotifarresses
## Català
### Verb

abotifarresses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb abotifarrar-se.
# abotifarre
## Català
### Verb

abotifarre
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de abotifarrar-se.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb abotifarrar-se.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb abotifarrar-se.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb abotifarrar-se.
# abotifarressen
## Català
### Verb

abotifarressen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb abotifarrar-se.
# abotifarren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.βu.tiˈfa.rən/ balear /ə.bo.tiˈfa.rən/, /ə.bu.tiˈfa.rən/ Occidental: /a.bo.tiˈfa.ren/
   * Rimes: -aren

### Verb

abotifarren
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de abotifarrar-se.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb abotifarrar-se.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb abotifarrar-se.
# acluqueguem
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.kɫu.keˈɣem/
   * Rimes: -em

### Verb

acluqueguem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb aclucar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [que nosaltres] acluquem.
# acluqueguessen
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.kɫu.keˈɣe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

acluqueguessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclucar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [ells/elles/vostès] acluquessin, acluquessen, aclucassin, aclucassen o aclucaren.
# acluqueguesses
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.kɫu.keˈɣe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

acluqueguesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclucar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [tu] acluquessis, acluquesses, aclucassis, aclucasses o aclucares.
# acluquegueu
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.kɫu.keˈɣew/
   * Rimes: -ew

### Verb

acluquegueu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb aclucar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [que vosaltres/vós] acluqueu.
# acluqueguessa
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.kɫu.keˈɣe.sa/
   * Rimes: -esa

### Verb

acluqueguessa
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclucar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [jo] acluqués, aclucàs o aclucara.
# acluquegués
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.kɫu.keˈɣes/
   * Rimes: -es

### Verb

acluquegués
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclucar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [ell/ella/vostè] acluqués, aclucàs o aclucara.
# aclucàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.kɫuˈka.βəw/, /ə.kɫuˈka.vəw/ Occidental: nord-occidental /a.kɫuˈka.βɛw/, /a.kɫuˈka.ɛw/ valencià /a.kɫuˈka.vew/, /a.kɫuˈka.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

aclucàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de aclucar.
# acluque
## Català

   * Pronúncia: occidental /aˈkɫu.ke/
   * Rimes: -uke

### Verb

acluque
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de aclucar.
    Forma valenciana: [jo] acluco, acluque, acluc o acluqui.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb aclucar.
    [Que jo] acluqui o acluque.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb aclucar.
    [Que ell/ella/vostè] acluqui o acluque.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb aclucar.
    Acluqui o acluque [ell/ella/vostè].

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·clu·que (3)
* Anagrames: calqueu, claqueu
# acluqueguéssom
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.kɫu.keˈɣe.som/

### Verb

acluqueguéssom
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclucar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [nosaltres] acluquéssim, acluquéssem, aclucàssem, aclucàssim o aclucàrem.
# acidular
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.si.ðuˈɫa/ Occidental: nord-occidental /a.si.ðuˈɫa/ valencià /a.si.ðuˈɫaɾ/, /a.si.ðuˈɫa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: acidulà
   * Etimologia: Derivat de acídul.

### Verb

acidular trans.
* (química) Fer lleugerament àcida una substància.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: acidulo, acidula, acidulem

#### Traduccions

* Anglès: acidulate $^{(en)}$
* Castellà: acidular $^{(es)}$
* Francès: aciduler $^{(fr)}$
* Italià: acidulare $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ci·du·lar (4)
* Anagrama: radícula

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \a.θi.ðuˈlaɾ\
       Americà: alt /a.s(i).duˈlaɾ/, baix \a.si.ðuˈlaɾ\
   * Rimes: -aɾ
   * Etimologia: De acídulo.

### Verb

acidular trans. ‎(present acidulo, passat acidulé, futur acidularé)
* acidular

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ci·du·lar (4)
# acidulam
## Català
### Verb

acidulam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de acidular.
# acidularan
## Català
### Verb

acidularan
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de acidular.
# acidulares
## Català
### Verb

acidulares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de acidular.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acidular.

### Miscel·lània

* Anagrama: descularia
# acidulareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.si.ðu.ɫəˈɾɛw/ balear /ə.si.ðu.ɫəˈɾəw/, /ə.si.ðu.ɫəˈɾɛw/ Occidental: /a.si.ðu.ɫaˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

acidulareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de acidular.
# acidulara
## Català
### Verb

acidulara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acidular.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acidular.
# acidularen
## Català
### Verb

acidularen
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de acidular.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acidular.