OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# enganxàssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əŋ.gəɲˈʃa.siw/
   * Rimes: -asiw

### Verb

enganxàssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb enganxar.
    [Vosaltres/vós] enganxéssiu, enganxésseu, enganxàsseu, enganxàssiu o enganxàreu.
# enganxàsseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əŋ.ɡəɲˈʃa.səw/, occidental /eŋ.ɡaɲˈt͡ʃa.sew/
   * Rimes: -asew

### Verb

enganxàsseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb enganxar.
    [Vosaltres/vós] enganxéssiu, enganxésseu, enganxàsseu, enganxàssiu o enganxàreu.
# empalmaré
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /em.pal.maˈɾe/
       Americà: alt /em.p(a)l.maˈɾe/, baix /em.pal.maˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

empalmaré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb empalmar
# empalmes
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /emˈpal.mes/, meridional /emˈpal.meh/
       Americà: alt /emˈpal.m(e)s/, baix /emˈpal.meh/, austral /emˈpal.mes/
   * Rimes: -almes

### Nom

empalmes m. pl.
* forma plural de empalme
# empalmada
## Català
### Nom

empalmada f. ‎(plural empalmades)
* (pilota basca) Acció i efecte de colpejar la pilota amb el palmell de la mà.

#### Traduccions

* Castellà: empalme $^{(es)}$
* Francès: empaumage $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·pal·ma·da (4)

### Vegeu també

* empalmada. Diccionari general de l'esport. Informació cedida per TERMCAT.
# empalléssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.pəˈʎe.siw/ balear /əm.pəˈʎe.siw/, /əm.pəˈje.siw/ Occidental: /em.paˈʎe.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

empalléssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb empallar.

#### Variants

* empallésseu, empallàssiu, empallàsseu, empallàreu

### Miscel·lània

* Anagrama: empellàssiu
# empalmarse
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /em.palˈmaɾ.se/
       Americà: alt /em.palˈmaɾ.s(e)/, baix /em.palˈmaɾ.se/
   * Rimes: -aɾse

### Verb

empalmarse trans., intr., pron. ‎(present me empalmo, passat me empalmé, futur me empalmaré)
* forma pronominal de empalmar
# empalme
## Castellà

   * Pronúncia: /emˈpal.me/
   * Rimes: -alme

### Nom

empalme m. ‎(plural empalmes)
* empalmament
* (pilota basca) empalmada

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·pal·me (3)

### Vegeu també

* empalme. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 octubre 2014].
# empallí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.pəˈʎi/ balear /əm.pəˈʎi/, /əm.pəˈji/ Occidental: /em.paˈʎi/
   * Rimes: -i

### Verb

empallí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de empallar.

### Miscel·lània

* Anagrama: pal·liem
# empalléssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.pəˈʎe.sim/ balear /əm.pəˈʎe.sim/, /əm.pəˈje.sim/ Occidental: /em.paˈʎe.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

empalléssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb empallar.

#### Variants

* empalléssem, empallàssim, empallàssem, empallàrem

### Miscel·lània

* Anagrama: empellàssim
# endoplasmoj
## Esperanto

   * Pronúncia: /en.doˈplas.moj/

### Nom

endoplasmoj
* forma plural de endoplasmo
# endoplasmojn
## Esperanto

   * Pronúncia: /en.doˈplas.mojn/

### Nom

endoplasmojn
* acusatiu plural de endoplasmo
# endorfino
## Esperanto

   * Pronúncia: /en.dorˈfi.no/

### Nom

endorfino ‎(acusatiu endorfinon, plural endorfinoj, plural acusatiu endorfinojn)
* endorfina
# endorfinojn
## Esperanto

   * Pronúncia: /en.dorˈfi.nojn/

### Nom

endorfinojn
* acusatiu plural de endorfino
# endorfinon
## Esperanto

   * Pronúncia: /en.dorˈfi.non/

### Nom

endorfinon
* acusatiu de endorfino
# endorfinoj
## Esperanto

   * Pronúncia: /en.dorˈfi.noj/

### Nom

endorfinoj
* forma plural de endorfino
# endoplasmon
## Esperanto

   * Pronúncia: /en.doˈplas.mon/

### Nom

endoplasmon
* acusatiu de endoplasmo
# enllosats
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɲ.ʎuˈzats/ balear /əɲ.ʎoˈzats/, /əɲ.ʎuˈzats/ Occidental: /eɲ.ʎoˈzats/
   * Rimes: -ats

### Nom

enllosats m. pl.
* Forma plural de enllosat.

### Verb

enllosats
* Participi masculí plural del verb enllosar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·llo·sats (3)
# enllosau
## Català
### Verb

enllosau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de enllosar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb enllosar.

#### Variants

* [1] enlloseu
* [2] enlloseu

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·llo·sau (3)
# enllosava
## Català
### Verb

enllosava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de enllosar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de enllosar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·llo·sa·va (4)
# enllosassis
## Català
### Verb

enllosassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb enllosar.

#### Variants

* enllosessis, enllosesses, enllosasses, enllosares

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·llo·sas·sis (4)
* Anagrama: llisonasses
# enllosaves
## Català
### Verb

enllosaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de enllosar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·llo·sa·ves (4)
# enllosem
## Català
### Verb

enllosem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de enllosar.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb enllosar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb enllosar.

#### Variants

* [1] enllosam

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·llo·sem (3)
# enllosen
## Català
### Verb

enllosen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de enllosar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb enllosar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb enllosar.

#### Variants

* [2] enllosin
* [3] enllosin

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·llo·sen (3)
# enllosat
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɲ.ʎuˈzat/ balear /əɲ.ʎoˈzat/, /əɲ.ʎuˈzat/ Occidental: /eɲ.ʎoˈzat/
   * Rimes: -at
   * Etimologia: De enllosar, segle XVI.

### Nom

enllosat m. ‎(plural enllosats)
* Paviment o teulat cobert amb lloses.

#### Traduccions

* Anglès: paving $^{(en)}$
* Castellà: enlosado $^{(es)}$ m.
* Francès: dallage $^{(fr)}$ m.
* Italià: lastricato $^{(it)}$ m.

### Verb

enllosat
* Participi masculí singular del verb enllosar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·llo·sat (3)
* Anagrames: entollàs, tenallos

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# enllosaven
## Català
### Verb

enllosaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de enllosar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·llo·sa·ven (4)
# enllose
## Català
### Verb

enllose
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de enllosar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb enllosar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb enllosar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb enllosar.

#### Variants

* [1] enlloso, enllosi, enllòs
* [2] enllosi
* [3] enllosi
* [4] enllosi

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·llo·se (3)
* Anagrama: lleones
# empobresc
## Català
### Verb

empobresc
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de empobrir.

#### Variants

* empobreix, empobreixo, empobreixi, empobrisc, empobrixo

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·po·bresc (3)

## Català antic
### Verb

empobresc
* primera persona singular (io, yo, jo) del present d'indicatiu de empobrir
# emplèn
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əmˈpɫɛn/ balear /əmˈpɫən/, /əmˈpɫɛn/ Occidental: /emˈpɫen/
   * Rimes: -ɛn

### Verb

emplèn
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de emplenar.
# empobresca
## Català antic
### Verb

empobresca
* primera persona singular (io, yo, jo) del present de subjuntiu de empobrir
* tercera persona singular (él, eyl, ell) del present de subjuntiu de empobrir
* tercera persona singular (él, eyl, ell) de l'imperatiu de empobrir
# empobreixen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.puˈβɾɛ.ʃən/ balear /əm.poˈbɾə.ʃən/, /əm.puˈbɾɛ.ʃən/ Occidental: nord-occidental /em.poˈβɾej.ʃen/ valencià /em.poˈbɾej.ʃen/, /em.poˈβɾe.ʃen/
   * Rimes: -ɛjʃen

### Verb

empobreixen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de empobrir.

#### Variants

* empobrixen

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·po·brei·xen (4)

## Català antic
### Verb

empobreixen
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) del present d'indicatiu de empobrir
# ennigula
## Català
### Verb

ennigula
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de ennigular-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ni·gu·la (4)
# ennigularia
## Català
### Verb

ennigularia
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de ennigular-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ni·gu·la·ri·a (6)
# ennigularà
## Català
### Verb

ennigularà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de ennigular-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ni·gu·la·rà (5)
# ennigulant
## Català
### Verb

ennigulant
* Gerundi del verb ennigular-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ni·gu·lant (4)
# ennigular
## Català
### Verb

ennigular
* Forma de l'infinitiu ennigular-se.

#### Conjugació
### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ni·gu·lar (4)
* Anagrames: ralinguen, unglarien
# ennigulava
## Català
### Verb

ennigulava
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de ennigular-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ni·gu·la·va (5)
# ennigulà
## Català
### Verb

ennigulà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de ennigular-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ni·gu·là (4)
# ennigulat
## Català
### Verb

ennigulat
* Participi masculí singular del verb ennigular-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ni·gu·lat (4)
* Anagrama: aglutinen
# enniguli
## Català
### Verb

enniguli
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb ennigular-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ni·gu·li (4)
# endreçavo
## Català
### Verb

endreçavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de endreçar.
# endreçavi
## Català
### Verb

endreçavi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de endreçar.
# endreço
## Català
### Verb

endreço
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de endreçar.
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb endreçar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb endreçar.
# endreçà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.dɾəˈsa/, occidental /en.dɾeˈsa/
   * Rimes: -a
   * Homòfon: endreçar

### Verb

endreçà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de endreçar.
# endreçàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.dɾəˈsa.ɾəw/, occidental /en.dɾeˈsa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

endreçàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de endreçar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb endreçar.
# endreçaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.dɾəˈsa.βəs/, balear /ən.dɾəˈsa.vəs/ Occidental: nord-occidental /en.dɾeˈsa.βes/ valencià /en.dɾeˈsa.ves/, /en.dɾeˈsa.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

endreçaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de endreçar.
# endreçàieu
## Català
### Verb

endreçàieu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de endreçar.
# endreçàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.dɾəˈsa.ɾəm/, occidental /en.dɾeˈsa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

endreçàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de endreçar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb endreçar.
# entreforcar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.tɾə.furˈka/ balear /ən.tɾə.foɾˈka/, /ən.tɾə.furˈka/ Occidental: nord-occidental /en.tɾe.forˈka/ valencià /en.tɾe.foɾˈkaɾ/, /en.tɾe.foɾˈka/
   * Rimes: -a(ɾ)

### Verb

entreforcar
* Forma de l'infinitiu entreforcar-se.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: entreforco, entreforca, entreforquem Vocal rizotònica: /o/

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·tre·for·car (4)
# entreforcara
## Català
### Verb

entreforcara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb entreforcar-se.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb entreforcar-se.

#### Variants

* [1] entreforqués, entreforcàs
* [2] entreforqués, entreforcàs
# entreforca
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˌen.tɾəˈfor.kə/, occidental /ˌen.tɾeˈfoɾ.ka/
   * Rimes: -oɾka

### Verb

entreforca
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de entreforcar-se.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb entreforcar-se.
# entreforcam
## Català
### Verb

entreforcam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de entreforcar-se.

#### Variants

* entreforquem

### Miscel·lània

* Anagrama: contraférem
# entreforcaran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ˌen.tɾə.fur.kəˈɾan/ balear /ˌen.tɾə.foɾ.kəˈɾan/, /ˌen.tɾə.fur.kəˈɾan/ Occidental: /ˌen.tɾe.foɾ.kaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

entreforcaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de entreforcar-se.
# enrose
## Català
### Verb

enrose
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de enrosar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb enrosar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb enrosar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb enrosar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ro·se (3)
* Anagrama: sereno
# enrosem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.ruˈzɛm/ balear /ən.roˈzəm/, /ən.ruˈzɛm/ Occidental: /en.roˈzem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

enrosem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de enrosar.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb enrosar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb enrosar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ro·sem (3)
* Anagrames: enormes, morenes, remenos
# ereditasti
## Italià
### Verb

ereditasti
* segona persona singular (tu) del passat de ereditare
# ereditavamo
## Italià
### Verb

ereditavamo
* primera persona plural (noi) de l'imperfet d'indicatiu de ereditare
# ereditata
## Italià
### Verb

ereditata
* participi passat femení singular de ereditare
# ereditava
## Italià
### Verb

ereditava
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperfet d'indicatiu de ereditare
# ereditavate
## Italià
### Verb

ereditavate
* segona persona plural (voi) de l'imperfet d'indicatiu de ereditare
# ereditavi
## Italià
### Verb

ereditavi
* segona persona singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de ereditare
# ereditate
## Italià
### Verb

ereditate
* participi passat femení plural de ereditare
* segona persona plural (voi) del present d'indicatiu de ereditare
* segona persona plural (voi) de l'imperatiu de ereditare
# ereditati
## Italià
### Verb

ereditati
* participi passat masculí plural de ereditare
# ereditato
## Italià
### Verb

ereditato m. ‎(femení ereditata, plural masculí ereditati, plural femení ereditate)
* participi passat masculí singular de ereditare
# ereditavano
## Italià
### Verb

ereditavano
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperfet d'indicatiu de ereditare
# encapçalam
## Català
### Verb

encapçalam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de encapçalar.
# encapçalaren
## Català

   * Pronúncia: oriental /əŋ.kəp.səˈɫa.ɾən/, occidental /eŋ.kap.saˈɫa.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

encapçalaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de encapçalar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb encapçalar.
# encapçalara
## Català
### Verb

encapçalara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb encapçalar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb encapçalar.
# encapçalaran
## Català

   * Pronúncia: oriental /əŋ.kəp.sə.ɫəˈɾan/, occidental /eŋ.kap.sa.ɫaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

encapçalaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de encapçalar.
# encapçalaria
## Català

   * Pronúncia: oriental /əŋ.kəp.sə.ɫəˈɾi.ə/, occidental /eŋ.kap.sa.ɫaˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

encapçalaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de encapçalar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de encapçalar.
# encapçalar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əŋ.kəp.səˈɫa/ Occidental: nord-occidental /eŋ.kap.saˈɫa/ valencià /eŋ.kap.saˈɫaɾ/, /eŋ.kap.saˈɫa/ Informal: nord-occidental /aŋ.kap.saˈɫa/, valencià /aŋ.kap.saˈɫaɾ/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: encapçalà
   * Etimologia: Del prefix en- i capçal, segle XX.

### Verb

encapçalar trans.
* Anar, posar, al començament d’un escrit.
* Anar al capdavant d’un grup de persones, d’un moviment

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: encapçalo, encapçala, encapçalem

#### Traduccions

* Anglès: head $^{(en)}$
* Castellà: encabezar $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·cap·ça·lar (4)
* Anagrama: capalçaren

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# encapçalares
## Català

   * Pronúncia: oriental /əŋ.kəp.səˈɫa.ɾəs/, occidental /eŋ.kap.saˈɫa.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

encapçalares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de encapçalar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb encapçalar.
# encapçalareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.kəp.sə.ɫəˈɾɛw/ balear /əŋ.kəp.sə.ɫəˈɾəw/, /əŋ.kəp.sə.ɫəˈɾɛw/ Occidental: /eŋ.kap.sa.ɫaˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

encapçalareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de encapçalar.
# enerva
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əˈner.bə/, balear /əˈneɾ.və/ Occidental: nord-occidental /eˈner.βa/ valencià /eˈneɾ.va/, /eˈneɾ.βa/
   * Rimes: -eɾva

### Verb

enerva
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de enervar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb enervar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·ner·va (3)
* Anagrames: averen, envera, enverà, nevera, venera, venerà
# eneros
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /eˈne.ɾos/, meridional /eˈne.ɾoh/
       Americà: alt /eˈne.(ɾo)s/, baix /eˈne.ɾoh/, austral /eˈne.ɾos/
   * Rimes: -eɾos

### Nom

eneros m. pl.
* forma plural de enero
# enerv
## Català
### Verb

enerv
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de enervar.

#### Variants

* enervo, enerve, enervi

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·nerv (2)
* Anagrames: vener, venre, veren
# enervada
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.nərˈba.ðə/, balear /ə.nəɾˈva.ðə/ Occidental: nord-occidental /e.nerˈβa.ða/ valencià /e.neɾˈva.ða/, /e.neɾˈβa.ða/
   * Rimes: -ada

### Verb

enervada
* Participi femení singular del verb enervar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·ner·va·da (4)
* Anagrames: enverada, venerada
# enero
## Castellà

   * Pronúncia: /eˈne.ɾo/
   * Rimes: -eɾo
   * Etimologia: Del llatí Iānuārius.

### Nom

enero m. ‎(plural eneros)
* gener

#### Relacionats

| Mesos de l’any | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 |
| Mesos de l’any | enero | febrero | marzo | abril | mayo | junio | julio | agosto | septiembre | octubre | noviembre | diciembre |

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·ne·ro (3)
* Anagrama: oreen

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre enero
# enervades
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.nərˈba.ðəs/, balear /ə.nəɾˈva.ðəs/ Occidental: nord-occidental /e.nerˈβa.ðes/ valencià /e.neɾˈva.ðes/, /e.neɾˈβa.ðes/
   * Rimes: -ades

### Verb

enervades
* Participi femení plural del verb enervar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·ner·va·des (4)
* Anagrames: desvearen, enverades, venerades
# enervam
## Català
### Verb

enervam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de enervar.

#### Variants

* enervem

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·ner·vam (3)
* Anagrama: veneram
# ensomiar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.su.miˈa/ balear /ən.so.miˈa/, /ən.su.miˈa/ Occidental: nord-occidental /en.so.miˈa/ valencià /en.so.miˈaɾ/, /en.so.miˈa/ Informal: nord-occidental /an.so.miˈa/, valencià /an.so.miˈaɾ/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: ensomià
   * Etimologia: Del prefix en- ‎(per pròtesi) i somiar.

### Verb

ensomiar trans., intr.
* (valencià, tortosí) somiar

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: ensomio, ensomia, ensomiem

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·so·mi·ar (4)
* Heterograma de 8 lletres (aeimnors)
* Anagrames: mairones, mesorina, romanies, somerina, somiaren, somniaré, sonaríem

### Vegeu també

* Obres de referència: DNV
# ensomiara
## Català
### Verb

ensomiara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb ensomiar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb ensomiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·so·mi·a·ra (5)
* Anagrames: amoïnar-se, amoïnares
# ensolíssiu
## Català
### Verb

ensolíssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb ensolir.

#### Variants

* ensolísseu

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·so·lís·siu (4)
* Anagrama: insoléssiu
# ensomia
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.suˈmi.ə/ balear /ən.soˈmi.ə/, /ən.suˈmi.ə/ Occidental: /en.soˈmi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

ensomia
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de ensomiar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb ensomiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·so·mi·a (4)
* Heterograma de 7 lletres (aeimnos)
* Anagrames: amoïnes, amoïnés, moianès, moianés, sonàiem
# ensomiaren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.su.miˈa.ɾən/ balear /ən.so.miˈa.ɾən/, /ən.su.miˈa.ɾən/ Occidental: /en.so.miˈa.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

ensomiaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de ensomiar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb ensomiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·so·mi·a·ren (5)
* Anagrames: ensomniaré, nomenaries, reanomenis
# ensomiades
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.su.miˈa.ðəs/ balear /ən.so.miˈa.ðəs/, /ən.su.miˈa.ðəs/ Occidental: /en.so.miˈa.ðes/
   * Rimes: -ades

### Verb

ensomiades
* Participi femení plural del verb ensomiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·so·mi·a·des (5)
* Anagrama: andoiéssem
# ensomiant
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.su.miˈan/ balear /ən.so.miˈant/, /ən.su.miˈan/ Occidental: nord-occidental /en.so.miˈan/ valencià /en.so.miˈant/, /en.so.miˈan/
   * Rimes: -ant

### Verb

ensomiant
* Gerundi del verb ensomiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·so·mi·ant (4)
* Anagrames: amonestin, antònimes, ensomniat
# ensomiada
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.su.miˈa.ðə/ balear /ən.so.miˈa.ðə/, /ən.su.miˈa.ðə/ Occidental: /en.so.miˈa.ða/
   * Rimes: -ada

### Verb

ensomiada
* Participi femení singular del verb ensomiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·so·mi·a·da (5)
* Anagrama: amoïnades