OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# hesité
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /e.siˈte/
       Americà: alt /e.s(i)ˈte/, baix /e.siˈte/
   * Rimes: -e

### Verb

hesité
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb hesitar
# homologue
## Català
### Verb

homologue
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de homologar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb homologar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb homologar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb homologar.
# homologuen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.muˈɫɔ.ɣən/ balear /o.moˈɫɔ.ɣən/, /u.muˈɫɔ.ɣən/ Occidental: /o.moˈɫɔ.ɣen/
   * Rimes: -ɔɡen

### Verb

homologuen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de homologar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb homologar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb homologar.
# homologau
## Català
### Verb

homologau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de homologar.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb homologar.
# homologo
## Català
### Verb

homologo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de homologar.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \o.moˈlo.ɣo\
       Americà: alt /o.moˈlo.ɡo/, baix \o.moˈlo.ɣo\
   * Rimes: -oɡo

### Verb

homologo
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb homologar
# homologously
## Anglès

   * Etimologia: De homologous i el sufix -ly.

### Adverbi

homologously ‎(comparatiu more homologously, superlatiu most homologously)
* homòlogament
# homologava
## Català
### Verb

homologava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de homologar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de homologar.
# homologaven
## Català
### Verb

homologaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de homologar.
# homologaves
## Català
### Verb

homologaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de homologar.
# homologues
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.muˈɫɔ.ɣəs/ balear /o.moˈɫɔ.ɣəs/, /u.muˈɫɔ.ɣəs/ Occidental: /o.moˈɫɔ.ɣes/
   * Rimes: -ɔɡes

### Verb

homologues
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de homologar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb homologar.
# hospitalejà
## Català
### Verb

hospitalejà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de hospitalejar.
# hospitalejaves
## Català
### Verb

hospitalejaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de hospitalejar.
# hospitalejàrem
## Català
### Verb

hospitalejàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de hospitalejar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb hospitalejar.
# hospitalejàs
## Català
### Verb

hospitalejàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb hospitalejar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb hospitalejar.
# hospitalejàsseu
## Català
### Verb

hospitalejàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb hospitalejar.
# hospitalejo
## Català
### Verb

hospitalejo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de hospitalejar.
# hospitalejàssem
## Català
### Verb

hospitalejàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb hospitalejar.
# hospitalejava
## Català
### Verb

hospitalejava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de hospitalejar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de hospitalejar.
# hospitalejaven
## Català
### Verb

hospitalejaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de hospitalejar.
# hospitalejàreu
## Català
### Verb

hospitalejàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de hospitalejar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb hospitalejar.
# immigrareu
## Català
### Verb

immigrareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de immigrar.
# immigrarien
## Català
### Verb

immigrarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de immigrar.
# immigraries
## Català
### Verb

immigraries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de immigrar.
# immigrarà
## Català
### Verb

immigrarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de immigrar.
# immigraran
## Català
### Verb

immigraran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de immigrar.
# immigraren
## Català
### Verb

immigraren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de immigrar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb immigrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·mi·gra·ren (4)
* Anagrama: immergiran
# immigrares
## Català
### Verb

immigrares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de immigrar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb immigrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·mi·gra·res (4)
* Anagrama: immergiràs
# immigrara
## Català
### Verb

immigrara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb immigrar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb immigrar.
# immigraria
## Català
### Verb

immigraria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de immigrar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de immigrar.
# immobilitzassen
## Català
### Verb

immobilitzassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb immobilitzar.
# immobilitzaré
## Català
### Verb

immobilitzaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de immobilitzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·mo·bi·lit·za·ré (6)
* Anagrama: mobilitzaríem
# immobilitzaríveu
## Català
### Verb

immobilitzaríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de immobilitzar.
# immobilitzassis
## Català
### Verb

immobilitzassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb immobilitzar.
# immobilitzaríeu
## Català
### Verb

immobilitzaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de immobilitzar.
# immobilitzasses
## Català
### Verb

immobilitzasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb immobilitzar.
# immobilitzassin
## Català
### Verb

immobilitzassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb immobilitzar.
# hostatjaré
## Català
### Verb

hostatjaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de hostatjar.
# hostatjassis
## Català
### Verb

hostatjassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb hostatjar.
# hostatjaràs
## Català
### Verb

hostatjaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de hostatjar.
# hostatjarà
## Català
### Verb

hostatjarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de hostatjar.
# hostatjaries
## Català
### Verb

hostatjaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de hostatjar.
# hostatjassin
## Català
### Verb

hostatjassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb hostatjar.
# hostatjaríeu
## Català
### Verb

hostatjaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de hostatjar.
# hostatjasses
## Català
### Verb

hostatjasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb hostatjar.
# hostatjassen
## Català
### Verb

hostatjassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb hostatjar.
# impastiamo
## Italià
### Verb

impastiamo
* primera persona plural (noi) del present d'indicatiu de impastare
* primera persona plural (noi) del present de subjuntiu de impastare
* primera persona plural (noi) de l'imperatiu de impastare
# impastiate
## Italià
### Verb

impastiate
* segona persona plural (voi) del present de subjuntiu de impastare
# impasto
## Anglès
### Nom

impasto ‎(plural impastos)
* (pintura) acordillament

### Vegeu també

* impasto. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 juliol 2014].

## Italià
### Verb

impasto
* primera persona singular (io) del present d'indicatiu de impastare
# impasterà
## Italià
### Verb

impasterà
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del futur de impastare
# impasterò
## Italià
### Verb

impasterò
* primera persona singular (io) del futur de impastare
# impastiamoci
## Italià
### Verb

impastiamoci
* primera persona plural (noi) de l'imperatiu de impastarsi
# impastino
## Italià
### Verb

impastino
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del present de subjuntiu de impastare
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperatiu de impastare
# impasterete
## Italià
### Verb

impasterete
* segona persona plural (voi) del futur de impastare
# impasti
## Italià
### Verb

impasti
* segona persona singular (tu) del present d'indicatiu de impastare
* primera persona singular (io) del present de subjuntiu de impastare
* segona persona singular (tu) del present de subjuntiu de impastare
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del present de subjuntiu de impastare
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperatiu de impastare
# impasteresti
## Italià
### Verb

impasteresti
* segona persona singular (tu) del condicional de impastare
# hostilitzaren
## Català
### Verb

hostilitzaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de hostilitzar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb hostilitzar.
# hostilitzara
## Català
### Verb

hostilitzara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb hostilitzar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb hostilitzar.
# hostilitzaran
## Català
### Verb

hostilitzaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de hostilitzar.
# hostilitzares
## Català
### Verb

hostilitzares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de hostilitzar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb hostilitzar.
# hostilitzareu
## Català
### Verb

hostilitzareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de hostilitzar.
# hostilitzaria
## Català
### Verb

hostilitzaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de hostilitzar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de hostilitzar.
# hostilitzam
## Català
### Verb

hostilitzam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de hostilitzar.
# implorarives
## Català
### Verb

implorarives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de implorar.
# implorarà
## Català
### Verb

implorarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de implorar.
# implorares
## Català
### Verb

implorares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de implorar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb implorar.
# implorarien
## Català
### Verb

implorarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de implorar.
# imploraràs
## Català
### Verb

imploraràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de implorar.
# implorariva
## Català
### Verb

implorariva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de implorar.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de implorar.
# implorariven
## Català
### Verb

implorariven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de implorar.
# imploraries
## Català
### Verb

imploraries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de implorar.
# implorareu
## Català
### Verb

implorareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de implorar.
# imploraria
## Català
### Verb

imploraria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de implorar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de implorar.
# humiliaran
## Català
### Verb

humiliaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de humiliar.
# humiliara
## Català
### Verb

humiliara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb humiliar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb humiliar.
# humiliaren
## Català
### Verb

humiliaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de humiliar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb humiliar.
# humiliam
## Català
### Verb

humiliam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de humiliar.
# humiliar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /u.mi.ɫiˈa/ Occidental: nord-occidental /u.mi.ɫiˈa/ valencià /u.mi.ɫiˈaɾ/, /u.mi.ɫiˈa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: humilià
   * Etimologia: Del llatí humiliare ‎(«abaixar el cap fins al terra=humus»), segle XIV.

### Verb

humiliar trans., pron. ‎(pronominal humiliar-se)
* Abaixar, inclinar alguna part del cos en senyal de submissió i acatament.
* Ofendre algú en el seu orgull a través de paraules o accions.
* (pronominal) Fer actes d'humilitat.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: humilio, humilia, humiliem

#### Sinònims

* danyar, ferir, molestar, ofendre
* menysprear

#### Relacionats

* humiliació

#### Traduccions

* Castellà: humillar $^{(es)}$
* Francès: abaisser $^{(fr)}$
* Italià: abbassare $^{(it)}$, piegare $^{(it)}$
* Llatí: humiliare $^{(la)}$
* Portuguès: curvar $^{(pt)}$
* Alemany: demütigen $^{(de)}$
* Anglès: humiliate $^{(en)}$
* Àrab: أَخْزَى‎ $^{(ar)}$
* Búlgar: унижавам $^{(bg)}$ ‎(unijavam)
* Castellà: humillar $^{(es)}$
* Coreà: 굴욕을 주다 $^{(ko)}$ ‎(guryogeul juda)
* Esperanto: humiligi $^{(eo)}$
* Finès: nöyryyttää $^{(fi)}$
* Francès: humilier $^{(fr)}$, deprimer $^{(fr)}$
* Gallec: humillar $^{(gl)}$
* Grec: ταπεινώνω $^{(el)}$ ‎(tapinono)
* Hongarès: megaláz $^{(hu)}$
* Ídix: פֿאַרשעמען‎ $^{(yi)}$
* Indonesi: membuat malu $^{(id)}$
* Islandès: niðurlægja $^{(is)}$
* Italià: umiliare $^{(it)}$
* Japonès: 辱める $^{(ja)}$
* Llatí: humiliare $^{(la)}$, deprimere $^{(la)}$
* Mongol: гутаах $^{(mn)}$
* Neerlandès: vernederen $^{(nl)}$
* Occità: umiliar $^{(oc)}$
* Polonès: upokarzać $^{(pl)}$, upokorzyć $^{(pl)}$
* Portuguès: humilhar $^{(pt)}$
* Romanès: umili $^{(ro)}$
* Rus: унижа́ть $^{(ru)}$ ‎(unijat), уни́зить $^{(ru)}$ ‎(unízit)
* Suec: förödmjuka $^{(sv)}$
* Txec: ponižovat $^{(cs)}$, ponížit $^{(cs)}$
* Ucraïnès: прини́жувати $^{(uk)}$ ‎(priníjuvati), прини́зити $^{(uk)}$ ‎(priníziti)
* Volapük: mükükön $^{(vo)}$
* Xinès: 羞辱 $^{(zh)}$ ‎(xiūrǔ)
* Anglès: humble $^{(en)}$ oneself
* Castellà: humillarse $^{(es)}$
* Francès: s'humilier $^{(fr)}$
* Italià: umiliarsi $^{(it)}$, abbassarsi $^{(it)}$
* Llatí: abjici $^{(la)}$, demetti $^{(la)}$
* Portuguès: humilhar-se $^{(pt)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: hu·mi·li·ar (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom II.
* Vegeu el Diccionari de sinònims de Softcatalà-OpenThesaurus: humiliar
# humiliaies
## Català
### Verb

humiliaies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de humiliar.
# humiliar-se
## Català
### Verb

humiliar-se
* Forma pronominal de humiliar.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: m'humilio, s'humilia, ens humiliem

### Miscel·lània

* Anagrama: humiliares
# humiliares
## Català
### Verb

humiliares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de humiliar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb humiliar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: hu·mi·li·a·res (5)
* Anagrama: humiliar-se
# impured
## Anglès
### Verb

impured
* passat i participi de impure
# impuramente
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /imˌpu.ɾaˈmen.te/
       Americà: alt /imˌpu.ɾaˈmen.t(e)/, baix /imˌpu.ɾaˈmen.te/
   * Rimes: -ente
   * Etimologia: De impuro i el sufix -mente.

### Adverbi

impuramente
* impurament

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pu·ra·men·te (5)

## Italià

   * Pronúncia: /imˌpu.raˈmen.te/
   * Etimologia: De impuro i el sufix -mente.

### Adverbi

impuramente
* impurament

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pu·ra·mén·te (5)
# impures
## Català

   * Pronúncia: oriental /imˈpu.ɾəs/, occidental /imˈpu.ɾes/
   * Rimes: -uɾes

### Adjectiu

impures f. pl.
* Forma plural de impura.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pu·res (3)
* Heterograma de 7 lletres (eimprsu)
* Anagrama: emprius

## Anglès
### Verb

impures
* tercera persona del singular (he, she, it) del present de impure
# impurific
## Català
### Verb

impurific
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de impurificar.
# impurifica
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.pu.ɾiˈfi.kə/, occidental /im.pu.ɾiˈfi.ka/
   * Rimes: -ika

### Verb

impurifica
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de impurificar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb impurificar.
# impuras
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /imˈpu.ɾas/, meridional /imˈpu.ɾah/
       Americà: alt /imˈpu.(ɾa)s/, baix /imˈpu.ɾah/, austral /imˈpu.ɾas/
   * Rimes: -uɾas

### Adjectiu

impuras f. pl.
* forma plural de impura
# impure
## Anglès
### Adjectiu

impure ‎(comparatiu more impure, superlatiu most impure)
* impur

### Verb

impure ‎(3a persona singular present impures, gerundi impuring, passat i participi impured)
* impurificar
# impurament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /imˌpu.ɾəˈmen/ balear /imˌpu.ɾəˈment/, /imˌpu.ɾəˈmen/ Occidental: nord-occidental /imˌpu.ɾaˈmen/ valencià /imˌpu.ɾaˈment/, /imˌpu.ɾaˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De impur i el sufix -ment.

### Adverbi

impurament
* D’una manera impura.

#### Antònims

* purament

#### Traduccions

* Anglès: impurely $^{(en)}$
* Castellà: impuramente $^{(es)}$
* Francès: impurement $^{(fr)}$
* Italià: impuramente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pu·ra·ment (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# impurely
## Anglès

   * Etimologia: De impure i el sufix -ly.

### Adverbi

impurely ‎(comparatiu more impurely, superlatiu most impurely)
* impurament
# immatriculàveu
## Català
### Verb

immatriculàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de immatricular.
# immatriculésseu
## Català
### Verb

immatriculésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb immatricular.
# immatriculéssiu
## Català
### Verb

immatriculéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb immatricular.
# immatriculí
## Català
### Verb

immatriculí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de immatricular.
# immaturities
## Anglès
### Nom

immaturities
* forma plural de immaturity
# immatriculés
## Català
### Verb

immatriculés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb immatricular.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb immatricular.
# immatriculéssem
## Català
### Verb

immatriculéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb immatricular.
# immatriculéssim
## Català
### Verb

immatriculéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb immatricular.
# immature
## Anglès
### Adjectiu

immature ‎(comparatiu more immature, superlatiu most immature)
* immadur

### Vegeu també

* Diccionari Anglès-Català de Codi Obert (DACCO)
# incomunicaràs
## Català
### Verb

incomunicaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de incomunicar.
# incomunicares
## Català
### Verb

incomunicares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de incomunicar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb incomunicar.
# incomunicaria
## Català
### Verb

incomunicaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de incomunicar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de incomunicar.
# incomunicarien
## Català
### Verb

incomunicarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de incomunicar.
# incomunicaries
## Català
### Verb

incomunicaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de incomunicar.
# incomunicarà
## Català
### Verb

incomunicarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de incomunicar.
# incomunicaré
## Català
### Verb

incomunicaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de incomunicar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·co·mu·ni·ca·ré (6)
* Anagrama: comunicarien

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \iŋ.ko.mu.ni.kaˈɾe\
       Americà: alt \iŋ.ko.mu.ni.k(a)ˈɾe\, baix \iŋ.ko.mu.ni.kaˈɾe\
   * Rimes: -e

### Verb

incomunicaré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb incomunicar
# incomunicaren
## Català
### Verb

incomunicaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de incomunicar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb incomunicar.
# incomunicareu
## Català
### Verb

incomunicareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de incomunicar.
# idearívem
## Català
### Verb

idearívem
* (alguerès) Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de idear.

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·de·a·rí·vem (5)
* Anagrama: derivàiem
# idearíveu
## Català
### Verb

idearíveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de idear.

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·de·a·rí·veu (5)
* Anagrama: derivàieu
# ideas principales
## Castellà
### Nom

ideas principales f. pl.
* forma plural de idea principal
# ideassen
## Català
### Verb

ideassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb idear.

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·de·as·sen (4)
* Anagrames: adiessen, aidessen
# idearé
## Català
### Verb

idearé
* Primera persona del singular (jo) del futur de idear.

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·de·a·ré (4)
* Anagrama: redeia

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \i.ðe.aˈɾe\
       Americà: alt /i.de.aˈɾe/, baix \i.ðe.aˈɾe\
   * Rimes: -e

### Verb

idearé
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb idear
# idearíeu
## Català
### Verb

idearíeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de idear.
# ideas secundarias
## Castellà
### Nom

ideas secundarias f. pl.
* forma plural de idea secundaria
# ideasses
## Català
### Verb

ideasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb idear.

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·de·as·ses (4)
* Anagrames: adiesses, aidesses
# ideas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \iˈðe.as\, meridional \iˈðe.ah\
       Americà: alt /iˈde.(a)s/, baix \iˈðe.ah\, austral \iˈðe.as\
   * Rimes: -eas

### Nom

ideas f. pl.
* forma plural de idea