OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# acreditaré
## Català
### Verb

acreditaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de acreditar.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \a.kɾe.ði.taˈɾe\
       Americà: alt /a.kɾe.di.t(a)ˈɾe/, baix \a.kɾe.ði.taˈɾe\
   * Rimes: -e

### Verb

acreditaré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb acreditar
# acreditaríeu
## Català
### Verb

acreditaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de acreditar.
# acreditassen
## Català
### Verb

acreditassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acreditar.
# abdicàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /əb.diˈka.ɾəm/, occidental /ab.diˈka.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

abdicàrem
* Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de abdicar.
    [Nosaltres] abdicàrem o vam/vàrem abdicar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb abdicar.
    Forma valenciana: [nosaltres] abdiquéssim, abdiquéssem, abdicàssem, abdicàssim o abdicàrem.
# abdicàieu
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /ab.diˈka.jew/

### Verb

abdicàieu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de abdicar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [vosaltres/vós] abdicàveu.
# abdictum
## Llatí

   * Pronúncia: /abˈdɪk.tʊm/

### Verb

abdictum
* supí acusatiu de abdīcō
# abdicà
## Català

   * Pronúncia: oriental /əb.diˈka/, occidental /ab.diˈka/
   * Rimes: -a
   * Homòfon: abdicar

### Verb

abdicà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de abdicar.
    [Ell/ella/vostè] abdicà o va abdicar.
# abdicàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əb.diˈka.ɾəw/, occidental /ab.diˈka.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

abdicàreu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de abdicar.
    [Vosaltres/vós] abdicàreu o vau/vàreu abdicar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb abdicar.
    Forma valenciana: [vosaltres/vós] abdiquéssiu, abdiquésseu, abdicàsseu, abdicàssiu o abdicàreu.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·di·cà·reu (4)
* Anagrama: cabuderia
# abdicàs
## Català

   * Pronúncia: oriental /əb.diˈkas/, occidental /ab.diˈkas/
   * Rimes: -as

### Verb

abdicàs
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb abdicar.
    [Jo] abdiqués, abdicàs o abdicara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb abdicar.
    [Ell/ella/vostè] abdiqués, abdicàs o abdicara.
# abdicàssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /əb.diˈka.səm/, occidental /ab.diˈka.sem/
   * Rimes: -asem

### Verb

abdicàssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb abdicar.
    [Nosaltres] abdiquéssim, abdiquéssem, abdicàssem, abdicàssim o abdicàrem.
# abdicos
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /abˈdi.kos/

### Verb

abdicos
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb abdicar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [que tu] abdiquis o abdiques.
# abdico
## Català

   * Pronúncia: oriental /əbˈdi.ku/, occidental /abˈdi.ko/
   * Rimes: -iko

### Verb

abdico
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de abdicar.
    [Jo] abdico, abdique, abdic o abdiqui.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb abdicar.
    [Que jo] abdico, forma d'alguns parlars nord-occidentals per [que jo] abdiqui o abdique.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb abdicar.
    [Que ell/ella/vostè] abdico, forma d'alguns parlars nord-occidentals per [que ell/ella/vostè] abdiqui o abdique.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \aβˈði.ko\
       Americà: alt \abˈði.k(o)\, baix \aβˈði.ko\
   * Rimes: -iko

### Verb

abdico
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb abdicar

## Italià

   * Pronúncia: /ˈab.di.ko/

### Verb

abdico
* primera persona singular (io) del present d'indicatiu de abdicare

## Llatí

   * Pronúncia: /ˈab.dɪ.koː/
   * Etimologia:
    Verb-1:De ab- ‎(«distanciament») +‎ dīcō ‎(«dir»).
    Verb-2:De ab- ‎(«distanciament») +‎ dicō ‎(«dedicar»).

### Verb-1

abdīcō ‎(1a present$^?$), abdīcis ‎(2a present), abdīcere ‎(infinitiu), abdīxī ‎(perfet), abdictum ‎(supí)
* refusar, negar-se
    Cum Attus Navius in quattuor partes vineam divisisset, tresque partes aves abdixissent.Attus Navius va dividir la vinya en quatre parts i els ocells es van negar a descansar en tres d'elles.

#### Sinònims

* dētrahō

### Verb-2

abdicō ‎(1a present$^?$), abdicās ‎(2a present), abdicāre ‎(infinitiu), abdicāvī ‎(perfet), abdicātum ‎(supí)
* abdicar, renunciar
    abdicare se magistratuabdicar d'una magistratura
* foragitar, rebutjar, renegar
    filium abdicarerenegar d'un fill

#### Sinònims

* abnegō, abnuō, dēnegō, negō, recūsō, respuō

#### Antònims

* approbō, cōnfiteor, dō, permittō

#### Derivats

* abdicātiō
* abdicatīvus
* abdicātrīx
# acugulam
## Català
### Verb

acugulam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de acugular.
# acugular-se
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ku.ɣuˈɫar.sə/, balear /ə.ku.ɣu.ɫəɾˈsə/ Occidental: /a.ku.ɣuˈɫaɾ.se/
   * Rimes: -aɾse

### Verb

acugular-se
* Forma pronominal de acugular.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: m'acugulo, s'acugula, ens acugulem

### Miscel·lània

* Anagrama: acugulares
# acugulara
## Català
### Verb

acugulara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acugular.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acugular.
# acugula
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kuˈɣu.ɫə/, occidental /a.kuˈɣu.ɫa/
   * Rimes: -ula

### Verb

acugula
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de acugular.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb acugular.
# acugularan
## Català
### Verb

acugularan
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de acugular.
# acugularia
## Català
### Verb

acugularia
* Primera persona del singular (jo) del condicional de acugular.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de acugular.
# acugularà
## Català
### Verb

acugularà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de acugular.
# acugularien
## Català
### Verb

acugularien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de acugular.
# acugularé
## Català
### Verb

acugularé
* Primera persona del singular (jo) del futur de acugular.
# acugularàs
## Català
### Verb

acugularàs
* Segona persona del singular (tu) del futur de acugular.
# acugularen
## Català
### Verb

acugularen
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de acugular.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acugular.
# acugulares
## Català
### Verb

acugulares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de acugular.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acugular.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cu·gu·la·res (5)
* Anagrama: acugular-se
# acugulareu
## Català
### Verb

acugulareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de acugular.
# acugularies
## Català
### Verb

acugularies
* Segona persona del singular (tu) del condicional de acugular.
# acidificavamo
## Italià
### Verb

acidificavamo
* primera persona plural (noi) de l'imperfet d'indicatiu de acidificare
# acidificau
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.si.ði.fiˈkaw/, occidental /a.si.ði.fiˈkaw/
   * Rimes: -aw

### Verb

acidificau
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de acidificar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb acidificar.

#### Variants

* acidifiqueu
# acidificaven
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.si.ði.fiˈka.βən/, /ə.si.ði.fiˈka.vən/, occidental /a.si.ði.fiˈka.βen/, /a.si.ði.fiˈka.ven/
   * Rimes: -aven

### Verb

acidificaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de acidificar.
# acidificaves
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.si.ði.fiˈka.βəs/, /ə.si.ði.fiˈka.vəs/, occidental /a.si.ði.fiˈka.βes/, /a.si.ði.fiˈka.ves/
   * Rimes: -aves

### Verb

acidificaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de acidificar.
# acidificavate
## Italià
### Verb

acidificavate
* segona persona plural (voi) de l'imperfet d'indicatiu de acidificare
# acidificatosi
## Italià
### Verb

acidificatosi m. ‎(femení acidificatasi, plural masculí acidificatisi, plural femení acidificatesi)
* participi passat masculí singular de acidificarsi
# acidificavano
## Italià
### Verb

acidificavano
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperfet d'indicatiu de acidificare
# acidificava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.si.ði.fiˈka.βə/, balear /ə.si.ði.fiˈka.və/ Occidental: /a.si.ði.fiˈka.βa/, /a.si.ði.fiˈka.va/
   * Rimes: -ava

### Verb

acidificava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de acidificar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de acidificar.

## Italià
### Verb

acidificava
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperfet d'indicatiu de acidificare
# acidificavi
## Català

   * Pronúncia: central /ə.si.ði.fiˈka.βi/

### Verb

acidificavi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de acidificar.

#### Variants

* acidificava

## Italià
### Verb

acidificavi
* segona persona singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de acidificare
# abrako
## Basc
### Nom

abrako
* genitiu locatiu definit singular de abra
# abramades
## Català
### Verb

abramades
* Participi femení plural del verb abramar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bra·ma·des (4)
# abramant
## Català
### Verb

abramant
* Gerundi del verb abramar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bra·mant (3)
# abramar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.βɾəˈma/ Occidental: nord-occidental /a.βɾaˈma/ valencià /a.bɾaˈmaɾ/, /a.βɾaˈma/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Etimologia: Del prefix a- i l'italià bramare ‎(«voler fortament»), segle XX.

### Verb

abramar trans.
* (alguerès) desitjar, anhelar

#### Conjugació
### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bra·mar (3)
* Anagrames: ambarar, arramba, arrambà, bramara, bramarà

### Vegeu també

* Obres de referència: DAlg
# abramaran
## Català
### Verb

abramaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de abramar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bra·ma·ran (4)
# abramarem
## Català
### Verb

abramarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de abramar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bra·ma·rem (4)
# abrak
## Basc
### Nom

abrak
* absolutiu definit plural de abra
* ergatiu definit singular de abra
* ergatiu indefinit de abra
# abram
## Català
### Verb

abram
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de abramar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bram (2)
* Anagrames: brama, bramà, mabra
# abrama
## Català
### Verb

abrama
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de abramar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb abramar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bra·ma (3)
# abramada
## Català
### Verb

abramada
* Participi femení singular del verb abramar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bra·ma·da (4)
# addrizzate
## Italià
### Verb

addrizzate
* participi passat femení plural de addrizzare
* segona persona plural (voi) del present d'indicatiu de addrizzare
* segona persona plural (voi) de l'imperatiu de addrizzare
# addrizzatisi
## Italià
### Verb

addrizzatisi
* participi passat masculí plural de addrizzarsi
# addrizzatasi
## Italià
### Verb

addrizzatasi
* participi passat femení singular de addrizzarsi
# addrizzatesi
## Italià
### Verb

addrizzatesi
* participi passat femení plural de addrizzarsi
# addrizzato
## Italià
### Verb

addrizzato m. ‎(femení addrizzata, plural masculí addrizzati, plural femení addrizzate)
* participi passat masculí singular de addrizzare
# addrizzatosi
## Italià
### Verb

addrizzatosi m. ‎(femení addrizzatasi, plural masculí addrizzatisi, plural femení addrizzatesi)
* participi passat masculí singular de addrizzarsi
# addrizzasti
## Italià
### Verb

addrizzasti
* segona persona singular (tu) del passat de addrizzare
# addrizzata
## Italià
### Verb

addrizzata
* participi passat femení singular de addrizzare
# addrizzatevi
## Italià
### Verb

addrizzatevi
* segona persona plural (voi) de l'imperatiu de addrizzarsi
# addrizzati
## Italià
### Verb

addrizzati
* participi passat masculí plural de addrizzare
# acoblí
## Català
### Verb

acoblí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de acoblar.
# acoger
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /a.koˈxeɾ/, meridional /a.koˈheɾ/
       Americà: alt /a.k(o)ˈxeɾ/, baix /a.koˈheɾ/, austral /a.koˈxeɾ/
   * Rimes: -eɾ
   * Etimologia: Del llatí vulgar *accolligere, de colligere.

### Verb

acoger ‎(present acojo, passat acogí, futur acogeré)
* acollir

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·ger (3)
* Heterograma de 6 lletres (acegor)
# acobléssim
## Català
### Verb

acobléssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acoblar.
# acobléssiu
## Català
### Verb

acobléssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acoblar.
# acogeré
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /a.ko.xeˈɾe/, meridional /a.ko.heˈɾe/
       Americà: alt /a.k(o).xeˈɾe/, baix /a.ko.heˈɾe/, austral /a.ko.xeˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

acogeré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb acoger
# acogida
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \a.koˈxi.ða\, meridional \a.koˈhi.ða\
       Americà: alt /a.k(o)ˈxi.da/, baix \a.koˈhi.ða\, austral \a.koˈxi.ða\
   * Rimes: -ida

### Nom

acogida f. ‎(plural acogidas)
* acolliment

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·gi·da (4)

### Vegeu també

* acogida. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# acogidas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \a.koˈxi.ðas\, meridional \a.koˈhi.ðah\
       Americà: alt /a.k(o)ˈxi.das/, baix \a.koˈhi.ðah\, austral \a.koˈxi.ðas\
   * Rimes: -idas

### Nom

acogidas f. pl.
* forma plural de acogida
# acogidas familiares
## Castellà
### Nom

acogidas familiares m. pl.
* forma plural de acogida familiar
# acogida familiar
## Castellà
### Nom

acogida familiar m. ‎(plural acogidas familiares)
* acolliment familiar

### Vegeu també

* acogida familiar. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# acogida lingüística
## Castellà
### Nom

acogida lingüística m. ‎(plural acogidas lingüísticas)
* acolliment lingüístic

### Vegeu també

* acogida lingüística. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# adarguéssiu
## Català
### Verb

adarguéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb adargar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dar·gués·siu (4)
* Anagrama: aguardéssiu
# adargàreu
## Català
### Verb

adargàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de adargar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb adargar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dar·gà·reu (4)
* Anagrames: agradareu, agradàreu, aguardaré
# adarguésseu
## Català
### Verb

adarguésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb adargar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dar·gués·seu (4)
* Anagrama: aguardésseu
# adarguéssim
## Català
### Verb

adarguéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb adargar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dar·gués·sim (4)
* Anagrama: aguardéssim
# adargués
## Català
### Verb

adargués
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb adargar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb adargar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dar·gués (3)
* Anagrames: aguardes, aguardés
# adarguí
## Català
### Verb

adarguí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de adargar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dar·guí (3)
* Anagrames: aguardi, aguardí, arguïda, argüida, guardià, guàrdia, guarida
# adargàrem
## Català
### Verb

adargàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de adargar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb adargar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dar·gà·rem (4)
* Anagrames: agradarem, agradàrem
# adargué
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \a.ðaɾˈɣe\
       Americà: alt \a.daɾˈɣe\, baix \a.ðaɾˈɣe\
   * Rimes: -e

### Verb

adargué
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb adargar
# adarguéssem
## Català
### Verb

adarguéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb adargar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dar·gués·sem (4)
* Anagrama: aguardéssem
# adargà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ðərˈɡa/, occidental /a.ðaɾˈɣa/
   * Rimes: -a
   * Homòfon: adargar

### Verb

adargà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de adargar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dar·gà (3)
* Anagrames: agrada $^{(revers)}$, agradà
# accedirien
## Català
### Verb

accedirien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de accedir.
# accediràs
## Català
### Verb

accediràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de accedir.
# accedires
## Català
### Verb

accedires
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de accedir.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb accedir.
# accediria
## Català
### Verb

accediria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de accedir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de accedir.
# accediríeu
## Català
### Verb

accediríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de accedir.
# accedireu
## Català
### Verb

accedireu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de accedir.
# accediries
## Català
### Verb

accediries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de accedir.
# accediré
## Català
### Verb

accediré
* Primera persona del singular (jo) del futur de accedir.
# accedirà
## Català
### Verb

accedirà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de accedir.
# acollidas
## Gallec
### Nom

acollidas f. pl.
* forma plural de acollida
# acolleu
## Català
### Verb

acolleu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de acollar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb acollar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb acollar.
# acollia
## Català
### Verb

acollia
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de acollir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de acollir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·lli·a (4)
* Anagrama: collaia
# acollides
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kuˈʎi.ðəs/ balear /ə.koˈʎi.ðəs/, /ə.kuˈji.ðəs/ Occidental: /a.koˈʎi.ðes/
   * Rimes: -ides

### Nom

acollides f. pl.
* Forma plural de acollida.

### Verb

acollides
* Participi femení plural del verb acollir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·lli·des (4)
* Anagrama: escollida
# acollidor
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ku.ʎiˈðo/ balear /ə.ko.ʎiˈðo/, /ə.ku.ʎiˈðo/ Occidental: nord-occidental /a.ko.ʎiˈðo/, valencià /a.ko.ʎiˈðoɾ/
   * Rimes: -o(ɾ)
   * Etimologia: De acollir i el sufix -dor.

### Adjectiu

acollidor m. ‎(femení acollidora, plural masculí acollidors, plural femení acollidores)
* Dit d'un lloc agradable, confortable.
* Que acull.

#### Traduccions
### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·lli·dor (4)
* Anagrames: acordillo, collidora

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# acollessis
## Català
### Verb

acollessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acollar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·lles·sis (4)
* Anagrama: acollisses
# acollessi
## Català
### Verb

acollessi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acollar.
# acollessin
## Català
### Verb

acollessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acollar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·lles·sin (4)
* Anagrames: acollissen, aconsellis, cosinalles, esconillàs
# acolli
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈkɔ.ʎi/, occidental /aˈkɔ.ʎi/

### Verb

acolli
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acollar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb acollar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb acollar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb acollar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·lli (3)
* Anagrama: collia

## Nàhuatl clàssic
### Nom

acolli
* braç
# acollida
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kuˈʎi.ðə/ balear /ə.koˈʎi.ðə/, /ə.kuˈji.ðə/ Occidental: /a.koˈʎi.ða/
   * Rimes: -ida
   * Etimologia: Del verb acollir, segle XIX, calc del castellà acogida.

### Nom

acollida f. ‎(plural acollides)
* Forma alternativa de acolliment.

### Verb

acollida
* Participi femení singular del verb acollir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·lli·da (4)

## Gallec
### Nom

acollida f. ‎(plural acollidas)
* acolliment
# addicionareu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əd.di.si.u.nəˈɾɛw/, occidental /ad.di.si.o.naˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

addicionareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de addicionar.
# addicionariva
## Català
### Verb

addicionariva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de addicionar.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de addicionar.
# addicionariven
## Català
### Verb

addicionariven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de addicionar.
# addicionaries
## Català

   * Pronúncia: oriental /əd.di.si.u.nəˈɾi.əs/, occidental /ad.di.si.o.naˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

addicionaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de addicionar.
# addicionaran
## Català

   * Pronúncia: oriental /əd.di.si.u.nəˈɾan/, occidental /ad.di.si.o.naˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

addicionaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de addicionar.
# addicionaren
## Català

   * Pronúncia: oriental /əd.di.si.uˈna.ɾən/, occidental /ad.di.si.oˈna.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

addicionaren
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de addicionar.
    [Ells/elles/vostès] addicionaren o van/varen addicionar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb addicionar.
    Forma valenciana: [ells/elles/vostès] addicionessin, addicionessen, addicionassen, addicionassin o addicionaren.
# addicionares
## Català

   * Pronúncia: oriental /əd.di.si.uˈna.ɾəs/, occidental /ad.di.si.oˈna.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

addicionares
* Segona persona del singular (tu) del passat simple de addicionar.
    [Tu] addicionares o et vas/vares addicionar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb addicionar.
    Forma valenciana: [tu] addicionessis, addicionesses, addicionasses, addicionassis o addicionares.
# addicionaria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əd.di.si.u.nəˈɾi.ə/, /əd.di.si.o.nəˈɾi.ə/ Occidental: nord-occidental /ad.di.si.o.naˈɾi.ɛ/, /ad.di.si.o.naˈɾi.e/ valencià /ad.di.si.o.naˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

addicionaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de addicionar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de addicionar.