OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# despatologitzada
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.pə.tu.ɫu.ʒiˈd͡za.ðə/ balear /dəs.pə.to.ɫo.ʒiˈd͡za.ðə/, /dəs.pə.tu.ɫu.ʒiˈd͡za.ðə/ Occidental: nord-occidental /des.pa.to.ɫo.ʒiˈd͡za.ða/, valencià /des.pa.to.ɫo.d͡ʒiˈza.ða/
   * Rimes: -ada

### Verb

despatologitzada
* Participi femení singular del verb despatologitzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pa·to·lo·git·za·da (7)
# diversificaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /di.βər.si.fiˈka.βəs/, balear /di.vəɾ.si.fiˈka.vəs/ Occidental: nord-occidental /di.βer.si.fiˈka.βes/ valencià /di.veɾ.si.fiˈka.ves/, /di.βeɾ.si.fiˈka.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

diversificaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de diversificar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: di·ver·si·fi·ca·ves (6)
# diversificàrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /di.βər.si.fiˈka.ɾəm/, balear /di.vəɾ.si.fiˈka.ɾəm/ Occidental: nord-occidental /di.βer.si.fiˈka.ɾem/ valencià /di.veɾ.si.fiˈka.ɾem/, /di.βeɾ.si.fiˈka.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

diversificàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de diversificar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb diversificar.

#### Variants

* [2] diversifiquéssim, diversifiquéssem, diversificàssim, diversificàssem

### Miscel·lània

* Síl·labes: di·ver·si·fi·cà·rem (6)
# diversificàreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /di.βər.si.fiˈka.ɾəw/, balear /di.vəɾ.si.fiˈka.ɾəw/ Occidental: nord-occidental /di.βer.si.fiˈka.ɾew/ valencià /di.veɾ.si.fiˈka.ɾew/, /di.βeɾ.si.fiˈka.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

diversificàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de diversificar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb diversificar.

#### Variants

* [2] diversifiquéssiu, diversifiquésseu, diversificàssiu, diversificàsseu

### Miscel·lània

* Síl·labes: di·ver·si·fi·cà·reu (6)
# diversificà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /di.βər.si.fiˈka/, balear /di.vəɾ.si.fiˈka/ Occidental: nord-occidental /di.βer.si.fiˈka/ valencià /di.veɾ.si.fiˈka/, /di.βeɾ.si.fiˈka/
   * Rimes: -a

### Verb

diversificà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de diversificar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: di·ver·si·fi·cà (5)
# diversificàs
## Català
### Verb

diversificàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb diversificar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb diversificar.

#### Variants

* [1] diversifiquessi, diversifiqués, diversificara
* [2] diversifiquessi, diversifiqués, diversificara

### Miscel·lània

* Síl·labes: di·ver·si·fi·càs (5)
# diversificàsseu
## Català
### Verb

diversificàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb diversificar.

#### Variants

* diversifiquéssiu, diversifiquésseu, diversificàssiu, diversificàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: di·ver·si·fi·càs·seu (6)
# diversificàssiu
## Català
### Verb

diversificàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb diversificar.

#### Variants

* diversifiquéssiu, diversifiquésseu, diversificàsseu, diversificàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: di·ver·si·fi·càs·siu (6)
# diversifico
## Català
### Verb

diversifico
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de diversificar.

#### Variants

* diversifique, diversifiqui, diversific

### Miscel·lània

* Síl·labes: di·ver·si·fi·co (5)
# diversificàssem
## Català
### Verb

diversificàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb diversificar.

#### Variants

* diversifiquéssim, diversifiquéssem, diversificàssim, diversificàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: di·ver·si·fi·càs·sem (6)
# diversificàssim
## Català
### Verb

diversificàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb diversificar.

#### Variants

* diversifiquéssim, diversifiquéssem, diversificàssem, diversificàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: di·ver·si·fi·càs·sim (6)
# desxernírem
## Català
### Verb

desxernírem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de desxernir.
# desxondir
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.ʃunˈdi/ balear /dəʃ.ʃonˈdi/, /dəʃ.ʃunˈdi/
   * Rimes: -i
   * Etimologia: De deixondir contaminat pel sufix des-, segle XX.

### Verb

desxondir trans., pron. ‎(pronominal desxondir-se)
* (menorquí) Forma alternativa de deixondir.
    Vaig sentir un renou fort, me vaig desxondir i no m'he pogut tornar a dormir, he passat sa nit en vetlla.

#### Conjugació
### Miscel·lània

* Síl·labes: des·xon·dir (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB
# deszcz
## Polonès

   * Pronúncia: /dɛʃt͡ʃ/
   * Etimologia: De deżdż.

### Nom

deszcz m. inan.
* pluja

#### Declinació

| | singular | plural |
| Nominatiu | deszcz | deszcze |
| Genitiu | deszczu | deszczów / deszczy |
| Datiu | deszczowi | deszczom |
| Acusatiu | deszcz | deszcze |
| Instrumental | deszczem | deszczami |
| Locatiu | deszczu | deszczach |
| Vocatiu | deszczu | deszcze |

### Miscel·lània

* Síl·labes: 1

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Wielki słownik języka polskiego sobre deszcz
* Per a més informació vegeu l'entrada al Słownik Języka Polskiego sobre deszcz
# desxernís
## Català
### Verb

desxernís
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb desxernir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb desxernir.
# desxerníssim
## Català
### Verb

desxerníssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb desxernir.
# desxerníreu
## Català
### Verb

desxerníreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de desxernir.
# desxernísseu
## Català
### Verb

desxernísseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb desxernir.
# desxerníssem
## Català
### Verb

desxerníssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb desxernir.
# desxerníssiu
## Català
### Verb

desxerníssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb desxernir.
# despedissi
## Català
### Verb

despedissi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb despedir.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb despedir.

#### Variants

* [1] despedís, despedira
* [2] despedís, despedira

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pe·dis·si (4)
# despedissis
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.pəˈði.sis/, occidental /des.peˈði.sis/
   * Rimes: -isis

### Verb

despedissis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb despedir.

#### Variants

* despedisses, despedires

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pe·dis·sis (4)
# despedives
## Català
### Verb

despedives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de despedir.

#### Variants

* despedies

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pe·di·ves (4)
# despedits
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.pəˈðits/, occidental /des.peˈðits/
   * Rimes: -its

### Verb

despedits
* Participi masculí plural del verb despedir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pe·dits (3)
# despediva
## Català
### Verb

despediva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de despedir.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de despedir.

#### Variants

* [1] despedia
* [2] despedia

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pe·di·va (4)
# despediven
## Català
### Verb

despediven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de despedir.

#### Variants

* despedien

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pe·di·ven (4)
# despedisses
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.pəˈði.səs/, occidental /des.peˈði.ses/
   * Rimes: -ises

### Verb

despedisses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb despedir.

#### Variants

* despedissis, despedires

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pe·dis·ses (4)
# despedit
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.pəˈðit/, occidental /des.peˈðit/
   * Rimes: -it

### Verb

despedit
* Participi masculí singular del verb despedir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pe·dit (3)
# despedissin
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.pəˈði.sin/, occidental /des.peˈði.sin/
   * Rimes: -isin

### Verb

despedissin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb despedir.

#### Variants

* despedissen, despediren

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pe·dis·sin (4)
# despediu
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.pəˈðiw/, occidental /des.peˈðiw/
   * Rimes: -iw

### Verb

despediu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de despedir.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb despedir.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb despedir.

#### Variants

* [2] despedigueu

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pe·diu (3)
# desficiar-se
## Català
### Verb

desficiar-se
* Forma pronominal de desficiar.
# desfiducia
## Català
### Verb

desfiducia
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de desfiduciar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb desfiduciar.
# desfici
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəsˈfi.si/, occidental /desˈfi.si/
   * Rimes: -isi
   * Etimologia: De l’antic desfeci per metafonia, de *defeci per influx de desfer, del llatí defectio ‎(«feblesa, abatiment»), segle XIV.

### Nom

desfici m. ‎(plural desficis)
* Estat d'ànim inquiet a causa d'una preocupació, d'un dolor insuportable o d'un altre tipus de malestar físic.

#### Sinònims

* neguit, desassossec, picor

#### Antònims

* tranquil·litat, assossec

#### Descendents

* Sicilià: difizziu

#### Traduccions

* Anglès: restessless $^{(en)}$
* Castellà: desasosiego $^{(es)}$
* Esperanto: agitiĝo $^{(eo)}$
* Francès: agitation $^{(fr)}$
* Italià: irrequietezza $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·fi·ci (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB, Optimot
# desficiosament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.fi.siˌo.zəˈmen/ balear /dəs.fi.siˌo.zəˈment/, /dəs.fi.siˌo.zəˈmen/ Occidental: nord-occidental /des.fi.siˌo.zaˈmen/ valencià /des.fi.siˌo.zaˈment/, /des.fi.siˌo.zaˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De desficiós i el sufix -ment.

### Adverbi

desficiosament
* D'una manera desficiosa, amb desfici.

#### Traduccions

* Anglès: anxiously $^{(en)}$
* Castellà: desasosegadamente $^{(es)}$
* Francès: inquiètement $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·fi·ci·o·sa·ment (6)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# detonaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.tuˈna.βəs/ balear /də.toˈna.vəs/, /də.tuˈna.vəs/ Occidental: nord-occidental /de.toˈna.βes/, valencià /de.toˈna.ves/
   * Rimes: -aves

### Verb

detonaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de detonar.
# detonessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.tuˈne.sən/, occidental /de.toˈne.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

detonessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb detonar.
    [Ells/elles/vostès] detonessin, detonessen, detonassen, detonassin o detonaren.
# detone
## Català

   * Pronúncia: occidental /deˈtɔ.ne/
   * Rimes: -ɔne

### Verb

detone
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de detonar.
    Forma valenciana: [jo] detono, detone, deton o detoni.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb detonar.
    [Que jo] detoni o detone.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb detonar.
    [Que ell/ella/vostè] detoni o detone.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb detonar.
    Detoni o detone [ell/ella/vostè].
# detonau
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: balear /də.toˈnaw/, /də.tuˈnaw/ alguerès /da.tuˈnaw/
   * Rimes: -aw

### Verb

detonau
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de detonar.
    [Vosaltres/vós] detoneu o detonau.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb detonar.
    Detoneu o detonau [vosaltres/vós].
# detonava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.tuˈna.βə/ balear /də.toˈna.və/, /də.tuˈna.və/ Occidental: /de.toˈna.βa/, /de.toˈna.va/
   * Rimes: -ava

### Verb

detonava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de detonar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de detonar.
# detonaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.tuˈna.βən/ balear /də.toˈna.vən/, /də.tuˈna.vən/ Occidental: nord-occidental /de.toˈna.βen/, valencià /de.toˈna.ven/
   * Rimes: -aven

### Verb

detonaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de detonar.
# detones
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəˈtɔ.nəs/, occidental /deˈtɔ.nes/
   * Rimes: -ɔnes

### Verb

detones
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de detonar.
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb detonar.
    [Que tu] detonis o detones; [tu] no detonis o detones.

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·to·nes (3)
* Anagrames: donetes, esdento
# detonesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.tuˈne.səs/, occidental /de.toˈne.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

detonesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb detonar.
    [Tu] detonessis, detonesses, detonasses, detonassis o detonares.

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·to·nes·ses (4)
* Anagrama: desentesos
# detonen
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəˈtɔ.nən/, occidental /deˈtɔ.nen/
   * Rimes: -ɔnen

### Verb

detonen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de detonar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb detonar.
    [Que ells/elles/vostès] detonin o detonen.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb detonar.
    Detonin o detonen [ells/elles/vostès].
# detestàssiu
## Català
### Verb

detestàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb detestar.

#### Variants

* detesteguéssou, detestéssiu, detestésseu, detestàsseu, detestàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·tes·tàs·siu (4)
# detestàsseu
## Català
### Verb

detestàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb detestar.

#### Variants

* detesteguéssou, detestéssiu, detestésseu, detestàssiu, detestàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·tes·tàs·seu (4)
# detestàieu
## Català
### Verb

detestàieu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de detestar.

#### Variants

* detestavo, detestàveu

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·tes·tà·ieu (4)
# detestàssem
## Català
### Verb

detestàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb detestar.

#### Variants

* detesteguéssom, detestéssim, detestéssem, detestàssim, detestàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·tes·tàs·sem (4)
# detestàs
## Català
### Verb

detestàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb detestar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb detestar.

#### Variants

* [1] detestessi, detestessa, detesteguessa, detestés, detestara
* [2] detestessi, detestegués, detestés, detestara

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·tes·tàs (3)
# detestàssim
## Català
### Verb

detestàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb detestar.

#### Variants

* detesteguéssom, detestéssim, detestéssem, detestàssem, detestàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·tes·tàs·sim (4)
# detestàiem
## Català
### Verb

detestàiem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de detestar.

#### Variants

* detestàvom, detestàvem

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·tes·tà·iem (4)
# disorders
## Anglès
### Nom

disorders
* forma plural de disorder
# disordinatamente
## Italià

   * Pronúncia: /di.zor.diˌna.taˈmen.te/
   * Etimologia: De disordinato i el sufix -mente.

### Adverbi

disordinatamente
* desordenadament

#### Antònims

* ordinatamente

### Miscel·lània

* Síl·labes: di·sor·di·na·ta·mén·te (7)
# disodium inosinate
## Anglès
### Nom

disodium inosinate
* inosinat de disodi

#### Sinònims

* E631, usat com a additiu alimentari.

### Vegeu també

* disodium inosinate. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 6 juny 2014].
# disolución
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /di.so.luˈθjon/, meridional \di.so.luˈθjoŋ\
       Americà: alt /di.so.l(u)ˈsjon/, baix \di.so.luˈsjoŋ\, austral /di.so.luˈsjon/
   * Rimes: -on

### Nom

disolución f. ‎(plural disoluciones)
* dissolució

### Miscel·lània

* Síl·labes: di·so·lu·ción (4)
# disorder
## Anglès

   * Pronúncia: /dɪsˈɔː(ɹ)də(ɹ)/ àudio (EUA)
   * Etimologia: Del prefix dis- i order.

### Nom

disorder ‎(plural disorders)
* trastorn
# disorderedly
## Anglès

   * Etimologia: De disordered i el sufix -ly.

### Adverbi

disorderedly ‎(comparatiu more disorderedly, superlatiu most disorderedly)
* desordenadament
# disonestamente
## Italià

   * Pronúncia: /di.zoˌnɛ.staˈmen.te/

### Adverbi

disonestamente
* deshonestament

### Miscel·lània

* Síl·labes: di·so·ne·sta·mén·te (6)
# disonorevolmente
## Italià

   * Pronúncia: /di.zo.noˌre.volˈmen.te/
   * Etimologia: De disonorevole i el sufix -mente.

### Adverbi

disonorevolmente
* deshonrosament

### Miscel·lània

* Síl·labes: di·so·no·re·vol·mén·te (7)
# disorganizedly
## Anglès

   * Etimologia: De disorganized i el sufix -ly.

### Adverbi

disorganizedly ‎(comparatiu more disorganizedly, superlatiu most disorganizedly)
* desorganitzadament
# disoluciones
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /di.so.luˈθjo.nes/, meridional /di.so.luˈθjo.neh/
       Americà: alt /di.so.luˈsjo.n(e)s/, baix /di.so.luˈsjo.neh/, austral /di.so.luˈsjo.nes/
   * Rimes: -ones

### Nom

disoluciones f. pl.
* forma plural de disolución
# destapar-se
## Català
### Verb

destapar-se
* Forma pronominal de destapar.

### Miscel·lània

* Anagrames: aprestades, desseparat
# destajaré
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /des.ta.xaˈɾe/, meridional /deh.ta.haˈɾe/
       Americà: alt /des.t(a).xaˈɾe/, baix /deh.ta.haˈɾe/, austral /deh.ta.xaˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

destajaré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb destajar
# destajo
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /desˈta.xo/, meridional /dehˈta.ho/
       Americà: alt /d(e)sˈta.xo/, baix /dehˈta.ho/, austral /dehˈta.xo/
   * Rimes: -axo

### Verb

destajo
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb destajar
# destajé
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /des.taˈxe/, meridional /deh.taˈhe/
       Americà: alt /des.t(a)ˈxe/, baix /deh.taˈhe/, austral /deh.taˈxe/
   * Rimes: -e

### Verb

destajé
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb destajar
# destacàveu
## Català
### Verb

destacàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de destacar.
# destajar
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /des.taˈxaɾ/, meridional /deh.taˈhaɾ/
       Americà: alt /des.t(a)ˈxaɾ/, baix /deh.taˈhaɾ/, austral /deh.taˈxaɾ/
   * Rimes: -aɾ

### Verb

destajar trans. ‎(present destajo, passat destajé, futur destajaré)
* escarar, estallar

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·ta·jar (3)
# dosifiquessen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /du.zi.fiˈke.sən/ balear /do.zi.fiˈke.sən/, /du.zi.fiˈke.sən/ Occidental: /do.zi.fiˈke.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

dosifiquessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb dosificar.

#### Variants

* dosifiquessin, dosificassin, dosificassen, dosificaren

### Miscel·lània

* Síl·labes: do·si·fi·ques·sen (5)
# dosifiquesses
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /du.zi.fiˈke.səs/ balear /do.zi.fiˈke.səs/, /du.zi.fiˈke.səs/ Occidental: /do.zi.fiˈke.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

dosifiquesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb dosificar.

#### Variants

* dosifiquessis, dosificassis, dosificasses, dosificares

### Miscel·lània

* Síl·labes: do·si·fi·ques·ses (5)
# dosifiquessin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /du.zi.fiˈke.sin/ balear /do.zi.fiˈke.sin/, /du.zi.fiˈke.sin/ Occidental: /do.zi.fiˈke.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

dosifiquessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb dosificar.

#### Variants

* dosifiquessen, dosificassin, dosificassen, dosificaren

### Miscel·lània

* Síl·labes: do·si·fi·ques·sin (5)
# dosifiquessis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /du.zi.fiˈke.sis/ balear /do.zi.fiˈke.sis/, /du.zi.fiˈke.sis/ Occidental: /do.zi.fiˈke.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

dosifiquessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb dosificar.

#### Variants

* dosifiquesses, dosificassis, dosificasses, dosificares

### Miscel·lània

* Síl·labes: do·si·fi·ques·sis (5)
# dosifiquen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /du.ziˈfi.kən/ balear /do.ziˈfi.kən/, /du.ziˈfi.kən/ Occidental: /do.ziˈfi.ken/
   * Rimes: -iken

### Verb

dosifiquen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de dosificar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb dosificar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb dosificar.

#### Variants

* [2] dosifiquin
* [3] dosifiquin

### Miscel·lània

* Síl·labes: do·si·fi·quen (4)
# dosifiques
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /du.ziˈfi.kəs/ balear /do.ziˈfi.kəs/, /du.ziˈfi.kəs/ Occidental: /do.ziˈfi.kes/
   * Rimes: -ikes

### Verb

dosifiques
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de dosificar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb dosificar.

#### Variants

* [2] dosifiquis

### Miscel·lània

* Síl·labes: do·si·fi·ques (4)
# dosifiqui
## Català

   * Pronúncia: central /du.ziˈfi.ki/, occidental /do.ziˈfi.ki/
   * Rimes: -iki

### Verb

dosifiqui
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de dosificar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb dosificar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb dosificar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb dosificar.

#### Variants

* [1] dosifico, dosifique, dosific
* [2] dosifique
* [3] dosifique
* [4] dosifique

### Miscel·lània

* Síl·labes: do·si·fi·qui (4)
# dosifiquin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /du.ziˈfi.kin/ balear /do.ziˈfi.kin/, /du.ziˈfi.kin/ Occidental: /do.ziˈfi.kin/
   * Rimes: -ikin

### Verb

dosifiquin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb dosificar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb dosificar.

#### Variants

* [1] dosifiquen
* [2] dosifiquen

### Miscel·lània

* Síl·labes: do·si·fi·quin (4)