OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# esbelegueu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.bə.ɫəˈɣɛw/ balear /əz.bə.ɫəˈɣəw/, /əz.bə.ɫəˈɣɛw/ Occidental: /ez.be.ɫeˈɣew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

esbelegueu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de esbelegar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb esbelegar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb esbelegar.
# esbelegui
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.bəˈɫɛ.ɣi/ balear /əz.bəˈɫə.ɣi/, /əz.bəˈɫɛ.ɣi/ Occidental: /ez.beˈɫe.ɣi/
   * Rimes: -ɛɡi

### Verb

esbelegui
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de esbelegar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb esbelegar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb esbelegar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb esbelegar.

#### Variants

* [1] esbelego
* [2] esbelegue
* [3] esbelegue
* [4] esbelegue
# esbeleguis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.bəˈɫɛ.ɣis/ balear /əz.bəˈɫə.ɣis/, /əz.bəˈɫɛ.ɣis/ Occidental: /ez.beˈɫe.ɣis/
   * Rimes: -ɛɡis

### Verb

esbeleguis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb esbelegar.

#### Variants

* esbelegues

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·be·le·guis (4)
* Anagrama: beleguessi
# esbelegués
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.bə.ɫəˈɣes/, occidental /ez.be.ɫeˈɣes/
   * Rimes: -es

### Verb

esbelegués
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbelegar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbelegar.
# esbeleguessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.bə.ɫəˈɣe.sin/, occidental /ez.be.ɫeˈɣe.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

esbeleguessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbelegar.

#### Variants

* esbeleguessen
# esbeleguin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.bəˈɫɛ.ɣin/ balear /əz.bəˈɫə.ɣin/, /əz.bəˈɫɛ.ɣin/ Occidental: /ez.beˈɫe.ɣin/
   * Rimes: -ɛɡin

### Verb

esbeleguin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb esbelegar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb esbelegar.

#### Variants

* [1] esbeleguen
* [2] esbeleguen
# esbeleguésseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.bə.ɫəˈɣe.səw/, occidental /ez.be.ɫeˈɣe.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

esbeleguésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbelegar.

#### Variants

* esbeleguéssiu
# esclatàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kɫəˈta.ɾəw/, occidental /es.kɫaˈta.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

esclatàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de esclatar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb esclatar.
# esclato
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əsˈkɫa.tu/ balear /əsˈkɫa.to/, /əsˈkɫa.tu/ Occidental: /esˈkɫa.to/
   * Rimes: -ato

### Verb

esclato
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de esclatar.
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb esclatar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb esclatar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cla·to (3)
* Heterograma de 7 lletres (acelost)
* Anagrames: aclotes, aclotés, calotes, escolat, escolta, escoltà
# esclators
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əs.kɫəˈtos/ Occidental: nord-occidental /es.kɫaˈtos/, valencià /es.kɫaˈtoɾs/
   * Rimes: -o(ɾ)s

### Nom

esclators f. pl.
* Forma plural de esclator.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cla·tors (3)
* Anagrames: calostres, escrotals, trascoles, trascolés
# esclats
## Català

   * Pronúncia: oriental /əsˈkɫats/, occidental /esˈkɫats/
   * Rimes: -ats

### Nom

esclats m. pl.
* Forma plural de esclat.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·clats (2)
# esclator
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əs.kɫəˈto/ Occidental: nord-occidental /es.kɫaˈto/, valencià /es.kɫaˈtoɾ/
   * Rimes: -o(ɾ)
   * Etimologia: De esclatar i el sufix -or.

### Nom

esclator f. ‎(plural esclators)
* explosió.
* impaciència, ganes de fer quelcom.
    Ara no escolta, està amb s'esclator d'obrir els regals.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cla·tor (3)
* Heterograma de 8 lletres (acelorst)
* Anagrames: altercos, calostre, carlotes, escoltar, escrotal, trascole

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB
# esclatàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kɫəˈta.ɾəm/, occidental /es.kɫaˈta.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

esclatàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de esclatar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb esclatar.
# esclatos
## Català
### Verb

esclatos
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb esclatar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cla·tos (3)
* Anagrames: escolats, escoltàs
# esclatà
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kɫəˈta/, occidental /es.kɫaˈta/
   * Rimes: -a

### Verb

esclatà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de esclatar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cla·tà (3)
* Anagrama: escalat
# esclatàieu
## Català
### Verb

esclatàieu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de esclatar.
# envoltos
## Català
### Verb

envoltos
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb envoltar.
# envoltàieu
## Català
### Verb

envoltàieu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de envoltar.
# envoltà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.buɫˈta/ balear /əɱ.voɫˈta/, /əɱ.vuɫˈta/ Occidental: nord-occidental /em.boɫˈta/ valencià /eɱ.voɫˈta/, /em.boɫˈta/
   * Rimes: -a

### Verb

envoltà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de envoltar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·vol·tà (3)
* Heterograma de 7 lletres (aelnotv)
* Anagrames: envolat, nevolat
# envoltin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əmˈbɔɫ.tin/, balear /əɱˈvɔɫ.tin/ Occidental: nord-occidental /emˈbɔɫ.tin/ valencià /eɱˈvɔɫ.tin/, /emˈbɔɫ.tin/

### Verb

envoltin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb envoltar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb envoltar.
# envolto
## Català
### Verb

envolto
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de envoltar.
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb envoltar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb envoltar.
# envolteu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.buɫˈtɛw/ balear /əɱ.voɫˈtəw/, /əɱ.vuɫˈtɛw/ Occidental: nord-occidental /em.boɫˈtew/ valencià /eɱ.voɫˈtew/, /em.boɫˈtew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

envolteu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de envoltar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb envoltar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb envoltar.
# esbroncàssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.bɾuŋˈka.siw/
   * Rimes: -asiw

### Verb

esbroncàssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbroncar.
    [Vosaltres/vós] esbronquéssiu, esbronquésseu, esbroncàsseu, esbroncàssiu o esbroncàreu.
# esbroncàssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.bɾuŋˈka.səm/, occidental /ez.bɾoŋˈka.sem/
   * Rimes: -asem

### Verb

esbroncàssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbroncar.
    [Nosaltres] esbronquéssim, esbronquéssem, esbroncàssem, esbroncàssim o esbroncàrem.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·bron·càs·sem (4)
* Anagrama: escombrassen
# esbroncàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.bɾuŋˈka.ɾəw/, occidental /ez.bɾoŋˈka.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

esbroncàreu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de esbroncar.
    [Vosaltres/vós] esbroncàreu o vau/vàreu esbroncar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbroncar.
    Forma valenciana: [vosaltres/vós] esbronquéssiu, esbronquésseu, esbroncàsseu, esbroncàssiu o esbroncàreu.
# esbroncàvem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əz.bɾuŋˈka.βəm/, /əz.bɾuŋˈka.vəm/ Occidental: nord-occidental /ez.bɾoŋˈka.βɛm/, /ez.bɾoŋˈka.ɛm/ valencià /ez.bɾoŋˈka.vem/, /ez.bɾoŋˈka.βem/
   * Rimes: -avem

### Verb

esbroncàvem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de esbroncar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·bron·cà·vem (4)
* Anagrama: escombraven
# esbroncàssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.bɾuŋˈka.sim/
   * Rimes: -asim

### Verb

esbroncàssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbroncar.
    [Nosaltres] esbronquéssim, esbronquéssem, esbroncàssem, esbroncàssim o esbroncàrem.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·bron·càs·sim (4)
* Anagrama: escombrassin
# esbroncàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əz.bɾuŋˈka.βəw/, /əz.bɾuŋˈka.vəw/ Occidental: nord-occidental /ez.bɾoŋˈka.βɛw/, /ez.bɾoŋˈka.ɛw/ valencià /ez.bɾoŋˈka.vew/, /ez.bɾoŋˈka.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

esbroncàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de esbroncar.
# esbronque
## Català

   * Pronúncia: occidental /ezˈbɾoŋ.ke/

### Verb

esbronque
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de esbroncar.
    Forma valenciana: [jo] esbronco, esbronque, esbronc o esbronqui.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb esbroncar.
    [Que jo] esbronqui o esbronque.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb esbroncar.
    [Que ell/ella/vostè] esbronqui o esbronque.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb esbroncar.
    Esbronqui o esbronque [ell/ella/vostè].
# esbroncàsseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.bɾuŋˈka.səw/, occidental /ez.bɾoŋˈka.sew/
   * Rimes: -asew

### Verb

esbroncàsseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbroncar.
    [Vosaltres/vós] esbronquéssiu, esbronquésseu, esbroncàsseu, esbroncàssiu o esbroncàreu.
# esclataien
## Català
### Verb

esclataien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de esclatar.
# esclatam
## Català
### Verb

esclatam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de esclatar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cla·tam (3)
* Anagrama: almescat
# esclatar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əs.kɫəˈta/ Occidental: nord-occidental /es.kɫaˈta/ valencià /es.kɫaˈtaɾ/, /es.kɫaˈta/ Informal: nord-occidental /as.kɫaˈta/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: esclatà
   * Etimologia: Incerta, probablement onomatopeia germànica, segle XIV.

### Verb

esclatar intr.
* Obrir-se una cosa per una força o impuls interior.
* Manifestar-se de forma sobtada.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: esclato, esclata, esclatem

#### Sinònims

* explotar, petar, rebentar
* topar, trencar, xocar
* encendre

#### Derivats

* esclatat, esclató

#### Compostos i expressions

* esclata-sang

#### Traduccions

* Alemany: platzen $^{(de)}$, bersten $^{(de)}$
* Anglès: burst $^{(en)}$
* Armeni: պայթել $^{(hy)}$ ‎(paitel), պոռթկալ $^{(hy)}$ ‎(portkal)
* Basc: lehertu $^{(eu)}$
* Búlgar: пръсвам се $^{(bg)}$ ‎(prasvam se)
* Castellà: estallar $^{(es)}$
* Coreà: 파열하다 $^{(ko)}$ ‎(payeolhada)
* Esperanto: krevi $^{(eo)}$
* Finès: haljeta $^{(fi)}$, puhjeta $^{(fi)}$
* Francès: éclater $^{(fr)}$
* Gallec: estourar $^{(gl)}$
* Grec: σκάω $^{(el)}$ ‎(skao), εκρήγνυμαι $^{(el)}$ ‎(ekrígnime)
* Grec antic: λάσκω $^{(grc)}$ ‎(láskō)
* Hebreu: התפוצץ $^{(he)}$
* Hindi: फूटना $^{(hi)}$
* Indonesi: meletus $^{(id)}$, meletup $^{(id)}$
* Italià: scoppiare $^{(it)}$, esplodere $^{(it)}$
* Japonès: 破裂する $^{(ja)}$
* Llengua de signes catalana: EXPLOTAR $^{(csc)}$
* Mongol: тэсрэх $^{(mn)}$
* Neerlandès: barsten $^{(nl)}$
* Occità: esclatar $^{(oc)}$, espetar $^{(oc)}$
* Polonès: pękać $^{(pl)}$, pęknąć $^{(pl)}$
* Portuguès: arrebentar $^{(pt)}$, estourar $^{(pt)}$
* Rus: ло́паться $^{(ru)}$ ‎(lópatsia), ло́пнуть $^{(ru)}$ ‎(lópnut), разрыва́ться $^{(ru)}$ ‎(razrivàtsia)
* Sànscrit: स्फलति $^{(sa)}$
* Suec: brista $^{(sv)}$, spricka $^{(sv)}$, brisera $^{(sv)}$
* Tahitià: pararī $^{(ty)}$
* Turc: patlamak $^{(tr)}$
* Txec: prasknout $^{(cs)}$
* Vietnamita: bị bể $^{(vi)}$
* Volapük: kräkön $^{(vo)}$
* Xinès: 爆裂 $^{(zh)}$ ‎(bàoliè)
* Anglès: break out $^{(en)}$
* Castellà: estallar $^{(es)}$, prorrumpir $^{(es)}$
* Francès: éclater $^{(fr)}$
* Italià: schiattare $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cla·tar (3)
* Anagrames: altercàs, lacerats, lactares, rascleta, recalats

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Diccionari de la Llengua Catalana ab la correspondencia castellana. Editorial Salvat, 1910. Tom 1
* Vegeu el Diccionari de sinònims de Softcatalà-OpenThesaurus: esclatar
# esclatara
## Català
### Verb

esclatara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb esclatar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb esclatar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cla·ta·ra (4)
* Anagrames: escarlata, Escarlata
# esclatants
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kɫəˈtans/, occidental /es.kɫaˈtans/
   * Rimes: -ans

### Adjectiu

esclatants inv. pl.
* Forma plural de esclatant.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cla·tants (3)
# esclataia
## Català
### Verb

esclataia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de esclatar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de esclatar.
# esclataran
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kɫə.təˈɾan/, occidental /es.kɫa.taˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

esclataran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de esclatar.
# esclataies
## Català
### Verb

esclataies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de esclatar.
# escainà
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kəjˈna/, occidental /es.kajˈna/
   * Rimes: -a

### Verb

escainà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de escainar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cai·nà (3)
* Anagrama: casaien
# escaineu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kəjˈnɛw/ balear /əs.kəjˈnəw/, /əs.kəjˈnɛw/ Occidental: /es.kajˈnew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

escaineu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb escainar.
# escainin
## Català

   * Pronúncia: oriental /əsˈkaj.nin/, occidental /esˈkaj.nin/

### Verb

escainin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb escainar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb escainar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cai·nin (3)
* Anagrama: cinesina
# escainàs
## Català
### Verb

escainàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb escainar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb escainar.

#### Variants

* [1] escainés
* [2] escainés

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cai·nàs (3)
* Anagrames: acanisse, assacien, cansaies
# escainàssem
## Català
### Verb

escainàssem
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb escainar.

#### Variants

* escainéssim, escainàssim

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cai·nàs·sem (4)
* Anagrama: amenacessis
# escainàsseu
## Català
### Verb

escainàsseu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb escainar.

#### Variants

* escainéssiu, escainàssiu
# escainis
## Català

   * Pronúncia: oriental /əsˈkaj.nis/, occidental /esˈkaj.nis/

### Verb

escainis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb escainar.
# escainàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kəjˈna.ɾəw/, occidental /es.kajˈna.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

escainàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de escainar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cai·nà·reu (4)
* Anagrames: acensaríeu, encasaríeu
# escaini
## Català

   * Pronúncia: oriental /əsˈkaj.ni/, occidental /esˈkaj.ni/

### Verb

escaini
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb escainar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb escainar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb escainar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cai·ni (3)
* Anagrama: niciesa
# escainàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kəjˈna.ɾəm/, occidental /es.kajˈna.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

escainàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de escainar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cai·nà·rem (4)
* Anagrames: acensaríem, americanes, encasaríem, escamarien
# esclosquéssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kɫusˈke.siw/ balear /əs.kɫosˈke.siw/, /əs.kɫusˈke.siw/ Occidental: /es.kɫosˈke.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

esclosquéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb escloscar.

#### Variants

* esclosquésseu, escloscàssiu, escloscàsseu, escloscàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·clos·qués·siu (4)
# esclosquésseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kɫusˈke.səw/ balear /əs.kɫosˈke.səw/, /əs.kɫusˈke.səw/ Occidental: /es.kɫosˈke.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

esclosquésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb escloscar.

#### Variants

* esclosquéssiu, escloscàssiu, escloscàsseu, escloscàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·clos·qués·seu (4)
# esclosquí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kɫusˈki/ balear /əs.kɫosˈki/, /əs.kɫusˈki/ Occidental: /es.kɫosˈki/
   * Rimes: -i

### Verb

esclosquí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de escloscar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·clos·quí (3)
# esclovellam
## Català
### Verb

esclovellam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de esclovellar.

#### Variants

* esclovellem
# esclosquéssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kɫusˈke.sim/ balear /əs.kɫosˈke.sim/, /əs.kɫusˈke.sim/ Occidental: /es.kɫosˈke.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

esclosquéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb escloscar.

#### Variants

* esclosquéssem, escloscàssim, escloscàssem, escloscàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·clos·qués·sim (4)
# esclovell
## Català
### Verb

esclovell
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de esclovellar.

#### Variants

* esclovello, esclovelli

### Miscel·lània

* Anagrama: clovelles
# esclovella
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kɫuˈβɛ.ʎə/ balear /əs.kɫoˈvə.ʎə/, /əs.kɫuˈvɛ.jə/ Occidental: nord-occidental /es.kɫoˈβe.ʎa/ valencià /es.kɫoˈve.ʎa/, /es.kɫoˈβe.ʎa/
   * Rimes: -ɛʎa

### Verb

esclovella
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de esclovellar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb esclovellar.
# ennuvolàrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.nu.βuˈɫa.ɾəm/ balear /ən.nu.voˈɫa.ɾəm/, /ən.nu.vuˈɫa.ɾəm/ Occidental: nord-occidental /en.nu.βoˈɫa.ɾem/ valencià /en.nu.voˈɫa.ɾem/, /en.nu.βoˈɫa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

ennuvolàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de ennuvolar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb ennuvolar.

#### Variants

* [2] ennuvoléssim, ennuvoléssem, ennuvolàssim, ennuvolàssem

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·nu·vo·là·rem (5)
# ennuvolàssem
## Català
### Verb

ennuvolàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb ennuvolar.

#### Variants

* ennuvoléssim, ennuvoléssem, ennuvolàssim, ennuvolàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·nu·vo·làs·sem (5)
# ennuvolo
## Català
### Verb

ennuvolo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de ennuvolar.

#### Variants

* ennuvole, ennuvoli, ennuvol

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·nu·vo·lo (4)
# ennuvolà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.nu.βuˈɫa/ balear /ən.nu.voˈɫa/, /ən.nu.vuˈɫa/ Occidental: nord-occidental /en.nu.βoˈɫa/ valencià /en.nu.voˈɫa/, /en.nu.βoˈɫa/
   * Rimes: -a

### Verb

ennuvolà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de ennuvolar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·nu·vo·là (4)
# ennuvolàreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.nu.βuˈɫa.ɾəw/ balear /ən.nu.voˈɫa.ɾəw/, /ən.nu.vuˈɫa.ɾəw/ Occidental: nord-occidental /en.nu.βoˈɫa.ɾew/ valencià /en.nu.voˈɫa.ɾew/, /en.nu.βoˈɫa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

ennuvolàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de ennuvolar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb ennuvolar.

#### Variants

* [2] ennuvoléssiu, ennuvolésseu, ennuvolàssiu, ennuvolàsseu

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·nu·vo·là·reu (5)
# ennuvolàsseu
## Català
### Verb

ennuvolàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb ennuvolar.

#### Variants

* ennuvoléssiu, ennuvolésseu, ennuvolàssiu, ennuvolàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·nu·vo·làs·seu (5)
# ennuvolàssim
## Català
### Verb

ennuvolàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb ennuvolar.

#### Variants

* ennuvoléssim, ennuvoléssem, ennuvolàssem, ennuvolàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·nu·vo·làs·sim (5)
# ennuvolàvem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.nu.βuˈɫa.βəm/ balear /ən.nu.voˈɫa.vəm/, /ən.nu.vuˈɫa.vəm/ Occidental: nord-occidental /en.nu.βoˈɫa.βem/ valencià /en.nu.voˈɫa.vem/, /en.nu.βoˈɫa.βem/
   * Rimes: -avem

### Verb

ennuvolàvem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de ennuvolar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·nu·vo·là·vem (5)
# ennuvolàs
## Català
### Verb

ennuvolàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb ennuvolar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb ennuvolar.

#### Variants

* [1] ennuvolessi, ennuvolés, ennuvolara
* [2] ennuvolessi, ennuvolés, ennuvolara

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·nu·vo·làs (4)
# ennuvolàssiu
## Català
### Verb

ennuvolàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb ennuvolar.

#### Variants

* ennuvoléssiu, ennuvolésseu, ennuvolàsseu, ennuvolàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·nu·vo·làs·siu (5)
# enriguéssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.riˈɣe.siw/, occidental /en.riˈɣe.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

enriguéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb enriure's.
# enrinxar-se
## Català
### Verb

enrinxar-se
* Forma pronominal de enrinxar.

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# enrinxolar-se
## Català
### Verb

enrinxolar-se
* Forma pronominal de enrinxolar.

### Miscel·lània

* Anagrama: enrinxolares
# enrinxola
## Català
### Verb

enrinxola
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de enrinxolar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb enrinxolar.