OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# implico
## Català

   * Pronúncia: oriental /imˈpɫi.ku/, occidental /imˈpɫi.ko/
   * Rimes: -iko

### Verb

implico
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de implicar.
    [Jo] implico, implique, implic o impliqui.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb implicar.
    [Que jo] implico, forma d'alguns parlars nord-occidentals per [que jo] impliqui o implique.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb implicar.
    [Que ell/ella/vostè] implico, forma d'alguns parlars nord-occidentals per [que ell/ella/vostè] impliqui o implique.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pli·co (3)
* Anagrama: olímpic

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /imˈpli.ko/
       Americà: alt /imˈpli.k(o)/, baix /imˈpli.ko/
   * Rimes: -iko

### Verb

implico
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb implicar

## Italià
### Verb

implico
* primera persona singular (io) del present d'indicatiu de implicare

## Llatí

   * Pronúncia: /ˈɪm.plɪ.koː/
   * Etimologia: Del prefix im- i plico.

### Verb

implicō ‎(1a present$^?$), implicās ‎(2a present), implicāre ‎(infinitiu), implicāvī ‎(perfet), implicātum ‎(supí)
* implicar, implicar-se

#### Derivats

* implicātiō
* implicātus
* impliciscor
* implicitus

### Nota d'us

El temps perfet pot tenir, a més de implicāvī, la forma implicui.
# implicos
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /imˈpɫi.kos/

### Verb

implicos
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb implicar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [que tu] impliquis o impliques.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pli·cos (3)
* Anagrama: olímpics
# implicàs
## Català

   * Pronúncia: /im.pɫiˈkas/
   * Rimes: -as

### Verb

implicàs
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb implicar.
    [Jo] impliqués, implicàs o implicara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb implicar.
    [Ell/ella/vostè] impliqués, implicàs o implicara.
# hipnotitzar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ib.nu.tiˈd͡za/ balear /ib.no.tiˈd͡za/, /ib.nu.tiˈd͡za/ Occidental: nord-occidental /ib.no.tiˈd͡za/ valencià /ib.no.tiˈzaɾ/, /ib.no.tiˈza/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: hipnotitzà
   * Etimologia: De hipnòtic i el sufix -itzar

### Verb

hipnotitzar trans.
* Provocar un estat d'hipnosi.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: hipnotitzo, hipnotitza, hipnotitzem

#### Derivats

* hipnotitzador

#### Traduccions

* Anglès: hypnotize $^{(en)}$
* Castellà: hipnotizar $^{(es)}$
* Francès: hypnotizer $^{(fr)}$
* Gallec: hipnotizar $^{(gl)}$
* Italià: ipnotizzare $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: hip·no·tit·zar (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# hipnotitzador
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ib.nu.ti.d͡zəˈðo/ balear /ib.no.ti.d͡zəˈðo/, /ib.nu.ti.d͡zəˈðo/ Occidental: nord-occidental /ib.no.ti.d͡zaˈðo/, valencià /ib.no.ti.zaˈðoɾ/
   * Rimes: -o(ɾ)
   * Etimologia: De hipnotitzar i el sufix -dor.

### Adjectiu

hipnotitzador m. ‎(femení hipnotitzadora, plural masculí hipnotitzadors, plural femení hipnotitzadores)
* Que provoca un estat d'hipnosi en un altre.

### Nom

hipnotitzador m. ‎(plural hipnotitzadors, femení hipnotitzadora)
* Persona que provoca un estat d'hipnosi en un altre.

#### Traduccions

* Anglès: hypnotist $^{(en)}$
* Castellà: hipnotizador $^{(es)}$
* Francès: hypnotiseur $^{(fr)}$
* Italià: ipnotizzatore $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: hip·no·tit·za·dor (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# hipnotitzam
## Català
### Verb

hipnotitzam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de hipnotitzar.
# hipnotitza
## Català
### Verb

hipnotitza
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de hipnotitzar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb hipnotitzar.
# humoreek
## Basc
### Nom

humoreek
* ergatiu definit plural de humore
# humoreari
## Basc
### Nom

humoreari
* datiu definit singular de humore
# humoreaz
## Basc
### Nom

humoreaz
* instrumental definit singular de humore
# humoreengatik
## Basc
### Nom

humoreengatik
* causal definit plural de humore
# humorearengatik
## Basc
### Nom

humorearengatik
* causal definit singular de humore
# humoreentzat
## Basc
### Nom

humoreentzat
* benefactiu definit plural de humore
# humorearentzat
## Basc
### Nom

humorearentzat
* benefactiu definit singular de humore
# humoreei
## Basc
### Nom

humoreei
* datiu definit plural de humore
# humoreekin
## Basc
### Nom

humoreekin
* comitatiu definit plural de humore
# humoreen
## Basc
### Nom

humoreen
* genitiu definit plural de humore
# inferis
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈɪn.fɛ.riːs/

### Adjectiu

īnferīs
* datiu masculí/femení/neutre plural de īnferus
* ablatiu masculí/femení/neutre plural de īnferus

### Nom

īnferīs
* datiu plural de inferus
* ablatiu plural de inferus
# inferirien
## Català
### Verb

inferirien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de inferir.

## Català antic
### Verb

inferirien
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) del condicional de inferir
# inferiries
## Català
### Verb

inferiries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de inferir.

## Català antic
### Verb

inferiries
* segona persona singular (tu) del condicional de inferir
# inferiríets
## Català antic
### Verb

inferiríets
* segona persona plural (vós, vosaltres) del condicional de inferir

#### Variants

* inferiríeu
# inferiríeu
## Català
### Verb

inferiríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de inferir.

## Català antic
### Verb

inferiríeu
* segona persona plural (vós, vosaltres) del condicional de inferir

#### Variants

* inferiríets
# inferiràs
## Català
### Verb

inferiràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de inferir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fe·ri·ràs (4)
* Anagrama: frisarien

## Català antic
### Verb

inferiràs
* segona persona singular (tu) del futur de inferir
# inferiré
## Català
### Verb

inferiré
* Primera persona del singular (jo) del futur de inferir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fe·ri·ré (4)
* Anagrama: feririen

## Català antic
### Verb

inferiré
* primera persona singular (io, yo, jo) del futur de inferir

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \iɱ.fe.ɾiˈɾe\
       Americà: alt \iɱ.f(e).ɾiˈɾe\, baix \iŋ.fe.ɾiˈɾe\, austral \iɱ.fe.ɾiˈɾe\
   * Rimes: -e

### Verb

inferiré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb inferir
# inferiria
## Català
### Verb

inferiria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de inferir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de inferir.

## Català antic
### Verb

inferiria
* primera persona singular (io, yo, jo) del condicional de inferir
* tercera persona singular (él, eyl, ell) del condicional de inferir
# inferirà
## Català
### Verb

inferirà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de inferir.

## Català antic
### Verb

inferirà
* tercera persona singular (él, eyl, ell) del futur de inferir
# infatuéssem
## Català
### Verb

infatuéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb infatuar.
# infatuï
## Català

   * Pronúncia: oriental /iɱ.fəˈtu.i/, occidental /iɱ.faˈtu.i/
   * Rimes: -ui

### Verb

infatuï
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de infatuar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb infatuar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb infatuar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb infatuar.
# infatué
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \iɱ.faˈtwe\
       Americà: alt \iɱ.f(a)ˈtwe\, baix \iŋ.faˈtwe\, austral \iɱ.faˈtwe\
   * Rimes: -e

### Verb

infatué
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb infatuar
# infatuéssim
## Català
### Verb

infatuéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb infatuar.
# infatués
## Català
### Verb

infatués
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb infatuar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb infatuar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fa·tu·és (4)
* Heterograma de 8 lletres (aefinstu)
* Anagrama: infestau
# infatuí
## Català
### Verb

infatuí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de infatuar.
# infatuésseu
## Català
### Verb

infatuésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb infatuar.
# infatuéssiu
## Català
### Verb

infatuéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb infatuar.
# infatuïn
## Català

   * Pronúncia: oriental /iɱ.fəˈtu.in/, occidental /iɱ.faˈtu.in/
   * Rimes: -uin

### Verb

infatuïn
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb infatuar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb infatuar.
# infatuïs
## Català

   * Pronúncia: oriental /iɱ.fəˈtu.is/, occidental /iɱ.faˈtu.is/
   * Rimes: -uis

### Verb

infatuïs
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb infatuar.
# il·ludirem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iɫ.ɫu.ðiˈɾɛm/, /i.ɫu.ðiˈɾɛm/ balear /iɫ.ɫu.ðiˈɾəm/, /iɫ.ɫu.ðiˈɾɛm/ Occidental: /iɫ.ɫu.ðiˈɾem/, /i.ɫu.ðiˈɾem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

il·ludirem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de il·ludir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: il·lu·di·rem (4)
# il·ludiguem
## Català
### Verb

il·ludiguem
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb il·ludir.
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb il·ludir.

#### Variants

* [1] il·ludim
* [2] il·ludim

### Miscel·lània

* Síl·labes: il·lu·di·guem (4)
# il·ludigueu
## Català
### Verb

il·ludigueu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb il·ludir.

#### Variants

* il·ludiu

### Miscel·lània

* Síl·labes: il·lu·di·gueu (4)
# il·ludir
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iɫ.ɫuˈði/, /i.ɫuˈði/ balear /iɫ.ɫuˈði/, alguerès /i.luˈdi/ Occidental: nord-occidental /iɫ.ɫuˈði/, /i.ɫuˈði/ valencià /iɫ.ɫuˈðiɾ/, /i.ɫuˈði/
   * Rimes: -i(ɾ)
   * Etimologia: Del llatí illudere.

### Verb

il·ludir trans.
* (antic, alguerès) il·lusionar, enganyar

#### Antònims

* desil·ludir

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: il·ludeixo, il·ludeix, il·ludim

### Miscel·lània

* Síl·labes: il·lu·dir (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB, DAlg

## Català antic

   * Etimologia: Del llatí illudere.

### Verb

il·ludir
* enganyar

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB
# il·ludiran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iɫ.ɫu.ðiˈɾan/, /i.ɫu.ðiˈɾan/ balear /iɫ.ɫu.ðiˈɾan/ Occidental: /iɫ.ɫu.ðiˈɾan/, /i.ɫu.ðiˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

il·ludiran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de il·ludir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: il·lu·di·ran (4)
# il·ludien
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iɫ.ɫuˈði.ən/, /i.ɫuˈði.ən/ balear /iɫ.ɫuˈði.ən/ Occidental: /iɫ.ɫuˈði.en/, /i.ɫuˈði.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

il·ludien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de il·ludir.

#### Variants

* il·ludiven

### Miscel·lània

* Síl·labes: il·lu·di·en (4)
# il·ludim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iɫ.ɫuˈðim/, /i.ɫuˈðim/ balear /iɫ.ɫuˈðim/ Occidental: /iɫ.ɫuˈðim/, /i.ɫuˈðim/
   * Rimes: -im

### Verb

il·ludim
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de il·ludir.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb il·ludir.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb il·ludir.

#### Variants

* [2] il·ludiguem
* [3] il·ludiguem

### Miscel·lània

* Síl·labes: il·lu·dim (3)
# il·ludies
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iɫ.ɫuˈði.əs/, /i.ɫuˈði.əs/ balear /iɫ.ɫuˈði.əs/ Occidental: /iɫ.ɫuˈði.es/, /i.ɫuˈði.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

il·ludies
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de il·ludir.

#### Variants

* il·ludives

### Miscel·lània

* Síl·labes: il·lu·di·es (4)
# il·ludint
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iɫ.ɫuˈðin/, /i.ɫuˈðin/ balear /iɫ.ɫuˈðint/, /iɫ.ɫuˈðin/ Occidental: nord-occidental /iɫ.ɫuˈðin/, /i.ɫuˈðin/ valencià /iɫ.ɫuˈðint/, /i.ɫuˈðin/
   * Rimes: -int

### Verb

il·ludint
* Gerundi del verb il·ludir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: il·lu·dint (3)
# il·ludiren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iɫ.ɫuˈði.ɾən/, /i.ɫuˈði.ɾən/ balear /iɫ.ɫuˈði.ɾən/ Occidental: /iɫ.ɫuˈði.ɾen/, /i.ɫuˈði.ɾen/
   * Rimes: -iɾen

### Verb

il·ludiren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de il·ludir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: il·lu·di·ren (4)
# infantile
## Anglès
### Adjectiu

infantile ‎(comparatiu more infantile, superlatiu most infantile)
* infantil

## Italià

   * Pronúncia: /iɱ.fanˈtiː.le/

### Adjectiu

infantile inv. ‎(plural infantili)
* infantil

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fan·tì·le (4)
# infantili
## Italià

   * Pronúncia: /iɱ.fanˈtiː.li/

### Adjectiu

infantili inv. pl.
* forma plural de infantile

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fan·tì·li (4)
# infantessin
## Català
### Verb

infantessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb infantar.
# infantessis
## Català
### Verb

infantessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb infantar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fan·tes·sis (4)
* Anagrama: infestassin
# infantiles
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \iɱ.fanˈti.les\, meridional \iɱ.faŋˈti.leh\
       Americà: alt \iɱ.fanˈti.l(e)s\, baix \iŋ.faŋˈti.leh\, austral \iɱ.fanˈti.les\
   * Rimes: -iles

### Adjectiu

infantiles inv. pl.
* forma plural de infantil: infantils
# infantia
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪnˈfan.tɪ.a/

### Adjectiu

īnfantia
* nominatiu neutre plural de īnfāns
* vocatiu neutre plural de īnfāns
* acusatiu neutre plural de īnfāns
# infantibus
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪnˈfan.tɪ.bʊs/

### Adjectiu

īnfantibus
* datiu masculí/femení/neutre plural de īnfāns
* ablatiu masculí/femení/neutre plural de īnfāns

### Nom

īnfantibus
* datiu plural de īnfāns
* ablatiu plural de īnfāns
# infanti
## Català

   * Pronúncia: /iɱˈfan.ti/
   * Rimes: -anti

### Verb

infanti
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de infantar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb infantar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb infantar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb infantar.

## Llatí

   * Pronúncia: /ɪnˈfan.tiː/

### Adjectiu

īnfantī
* datiu masculí/femení/neutre singular de īnfāns
* ablatiu masculí/femení/neutre singular de īnfāns

### Nom

īnfantī
* datiu singular de īnfāns
# infanteu
## Català
### Verb

infanteu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de infantar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb infantar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb infantar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fan·teu (3)
* Anagrama: infatuen
# infantil
## Català

   * Pronúncia: oriental /iɱ.fənˈtiɫ/, occidental /iɱ.fanˈtiɫ/
   * Rimes: -il
   * Etimologia: Del llatí infantilis, segle XVII.

### Adjectiu

infantil inv. ‎(plural infantils)
* Relatiu o pertanyent a l'infant, al nen.
* Immadur, inconsistent, cridaner.

#### Sinònims

* infantívol

#### Compostos i expressions

* educació infantil: etapa del sistema escolar que cobreix els alumnes entre 0 i 6 anys, dividida en dos cicles i no obligatòria.
* infantil i juvenil: infantojuvenil.

#### Traduccions

* Alemany: kindisch $^{(de)}$
* Anglès: infantile $^{(en)}$, childish $^{(en)}$
* Búlgar: детски $^{(bg)}$ ‎(detski)
* Castellà: infantil $^{(es)}$
* Francès: infantile $^{(fr)}$, enfantin $^{(fr)}$
* Hebreu: ילדותי‎ $^{(he)}$
* Italià: infantile $^{(it)}$
* Polonès: dziecięcy $^{(pl)}$
* Portuguès: infantil $^{(pt)}$
* Anglès: infantile $^{(en)}$, childish $^{(en)}$
* Búlgar: детински $^{(bg)}$ ‎(detinski)
* Castellà: infantil $^{(es)}$
* Eslovac: infantilný $^{(sk)}$, detinský $^{(sk)}$
* Francès: infantile $^{(fr)}$
* Hebreu: ילדותי‎ $^{(he)}$
* Italià: infantile $^{(it)}$
* Neerlandès: infantiel $^{(nl)}$
* Polonès: infantylny $^{(pl)}$
* Portuguès: infantil $^{(pt)}$
* Txec: dětinský $^{(cs)}$
* Ucraïnès: інфанти́льний $^{(uk)}$ ‎(infantilni)

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fan·til (3)

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \iɱ.fanˈtil\, meridional \iɱ.faŋˈtil\
       Americà: alt \iɱ.f(a)nˈtil\, baix \iŋ.faŋˈtil\, austral \iɱ.fanˈtil\
   * Rimes: -il

### Adjectiu

infantil inv. ‎(plural infantiles)
* infantil

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fan·til (3)
# hostiant
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /us.tiˈan/ balear /os.tiˈant/, /us.tiˈan/ Occidental: nord-occidental /os.tiˈan/ valencià /os.tiˈant/, /os.tiˈan/
   * Rimes: -ant

### Verb

hostiant
* Gerundi del verb hostiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: hos·ti·ant (3)
# hostiara
## Català
### Verb

hostiara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb hostiar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb hostiar.

#### Variants

* [1] hostiés
* [2] hostiés

### Miscel·lània

* Síl·labes: hos·ti·a·ra (4)
# hostiaran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /us.ti.əˈɾan/ balear /os.ti.əˈɾan/, /us.ti.əˈɾan/ Occidental: /os.ti.aˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

hostiaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de hostiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: hos·ti·a·ran (4)
# hostiarem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /us.ti.əˈɾɛm/ balear /os.ti.əˈɾəm/, /us.ti.əˈɾɛm/ Occidental: /os.ti.aˈɾem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

hostiarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de hostiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: hos·ti·a·rem (4)
* Heterograma de 9 lletres (aehimorst)
# hostiares
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /us.tiˈa.ɾəs/ balear /os.tiˈa.ɾəs/, /us.tiˈa.ɾəs/ Occidental: /os.tiˈa.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

hostiares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de hostiar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb hostiar.

#### Variants

* [2] hostiessis, hostiesses, hostiasses

### Miscel·lània

* Síl·labes: hos·ti·a·res (4)
# hostiades
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /us.tiˈa.ðəs/ balear /os.tiˈa.ðəs/, /us.tiˈa.ðəs/ Occidental: /os.tiˈa.ðes/
   * Rimes: -ades

### Verb

hostiades
* Participi femení plural del verb hostiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: hos·ti·a·des (4)
# hostiaren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /us.tiˈa.ɾən/ balear /os.tiˈa.ɾən/, /us.tiˈa.ɾən/ Occidental: /os.tiˈa.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

hostiaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de hostiar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb hostiar.

#### Variants

* [2] hostiessin, hostiessen, hostiassen

### Miscel·lània

* Síl·labes: hos·ti·a·ren (4)
* Heterograma de 9 lletres (aehinorst)
# hostia
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /usˈti.ə/ balear /osˈti.ə/, /usˈti.ə/ Occidental: /osˈti.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

hostia
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de hostiar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb hostiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: hos·ti·a (3)
* Heterograma de 6 lletres (ahiost)

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /ˈos.tja/, meridional /ˈoh.tja/
       Americà: alt /ˈos.tja/, baix /ˈoh.tja/
   * Rimes: -ostja

### Nom

hostia f. ‎(plural hostias)
* hòstia

### Miscel·lània

* Síl·labes: hos·tia (2)
* Heterograma de 6 lletres (ahiost)
# hostiada
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /us.tiˈa.ðə/ balear /os.tiˈa.ðə/, /us.tiˈa.ðə/ Occidental: /os.tiˈa.ða/
   * Rimes: -ada

### Verb

hostiada
* Participi femení singular del verb hostiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: hos·ti·a·da (4)
# infiltreguessen
## Català
### Verb

infiltreguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb infiltrar.
# infiltreguéssou
## Català
### Verb

infiltreguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb infiltrar.
# infiltreguem
## Català
### Verb

infiltreguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb infiltrar.
# infiltreguessa
## Català
### Verb

infiltreguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb infiltrar.
# infiltreguesses
## Català
### Verb

infiltreguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb infiltrar.
# infiltravo
## Català
### Verb

infiltravo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de infiltrar.
# infiltre
## Català
### Verb

infiltre
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de infiltrar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb infiltrar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb infiltrar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb infiltrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fil·tre (3)
* Anagrama: trefilin
# infiltregueu
## Català
### Verb

infiltregueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb infiltrar.
# infiltregués
## Català
### Verb

infiltregués
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb infiltrar.
# infiltreguéssom
## Català
### Verb

infiltreguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb infiltrar.
# il·lustregueu
## Català
### Verb

il·lustregueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb il·lustrar.
# il·lustregués
## Català
### Verb

il·lustregués
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb il·lustrar.
# il·lustreguéssou
## Català
### Verb

il·lustreguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb il·lustrar.
# il·lustren
## Català
### Verb

il·lustren
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de il·lustrar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb il·lustrar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb il·lustrar.
# il·lustreguesses
## Català
### Verb

il·lustreguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb il·lustrar.
# il·lustreguéssom
## Català
### Verb

il·lustreguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb il·lustrar.