OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# adipatos
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \a.ðiˈpa.tos\, meridional \a.ðiˈpa.toh\
       Americà: alt /a.diˈpa.t(o)s/, baix \a.ðiˈpa.toh\, austral \a.ðiˈpa.tos\
   * Rimes: -atos

### Nom

adipatos m. pl.
* forma plural de adipato
# adipeuse
## Francès
### Adjectiu

adipeuse f. ‎(plural adipeuses)
* forma femenina de adipeux
# adipi
## Italià

   * Pronúncia: /aˈdiː.pi/

### Nom

adipi m. pl.
* forma plural de adipe
# adipates
## Francès
### Nom

adipates m. pl.
* forma plural de adipate
# adipic acid
## Anglès
### Nom

adipic acid ‎(plural adipic acids)
* àcid adípic

#### Sinònims

* E355, usat com a additiu alimentari.

### Vegeu també

* adipic acid. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 10 juny 2014].
# adipic acids
## Anglès
### Nom

adipic acids
* forma plural de adipic acid
# adipe
## Italià

   * Pronúncia: /aˈdiː.pe/
   * Etimologia: Del llatí adips.

### Nom

adipe m. ‎(plural adipi)
* greix

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dì·pe (3)

### Vegeu també

* Diccionari Treccani
# admitiguem
## Català
### Verb

admitiguem
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb admitir.
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb admitir.

#### Variants

* [1] admitim
* [2] admitim

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·mi·ti·guem (4)
# admitin
## Català
### Verb

admitin
* (central, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb admitir.
* (central, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb admitir.

#### Variants

* [1] admiteixin, admitisquen, admitesquin, admiten
* [2] admiteixin, admitesquin, admiten, admitisquen

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·mi·tin (3)
# admitida
## Català

   * Pronúncia: oriental /əd.miˈti.ðə/, occidental /ad.miˈti.ða/
   * Rimes: -ida

### Verb

admitida
* Participi femení singular del verb admitir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·mi·ti·da (4)
# admitigueu
## Català
### Verb

admitigueu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb admitir.

#### Variants

* admitiu

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·mi·ti·gueu (4)
# admitides
## Català

   * Pronúncia: oriental /əd.miˈti.ðəs/, occidental /ad.miˈti.ðes/
   * Rimes: -ides

### Verb

admitides
* Participi femení plural del verb admitir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·mi·ti·des (4)
# admiti
## Català
### Verb

admiti
* (central, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb admitir.
* (central, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb admitir.
* (central, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb admitir.

#### Variants

* [1] admiteixi, admitisca, admitesqui, admita
* [2] admiteixi, admitisca, admitesqui, admita
* [3] admiteixi, admitesqui, admita, admitisca

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·mi·ti (3)
* Anagrama: tímida
# admitien
## Català

   * Pronúncia: oriental /əd.miˈti.ən/, occidental /ad.miˈti.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

admitien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de admitir.

#### Variants

* admitiven

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·mi·ti·en (4)
# admities
## Català

   * Pronúncia: oriental /əd.miˈti.əs/, occidental /ad.miˈti.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

admities
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de admitir.

#### Variants

* admitives

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·mi·ti·es (4)
* Anagrames: imitades, timidesa
# admitim
## Català

   * Pronúncia: oriental /əd.miˈtim/, occidental /ad.miˈtim/
   * Rimes: -im

### Verb

admitim
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de admitir.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb admitir.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb admitir.

#### Variants

* [2] admitiguem
* [3] admitiguem

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·mi·tim (3)
# admitia
## Català

   * Pronúncia: oriental /əd.miˈti.ə/, occidental /ad.miˈti.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

admitia
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de admitir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de admitir.

#### Variants

* [1] admitiva
* [2] admitiva

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·mi·ti·a (4)
* Anagrama: imitada
# acultura
## Català
### Verb

acultura
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de aculturar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb aculturar.
# aculturación
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /a.kul.tu.ɾaˈθjon/, meridional \a.kul.tu.ɾaˈθjoŋ\
       Americà: alt /a.kul.tu.(ɾa)ˈsjon/, baix \a.kul.tu.ɾaˈsjoŋ\, austral /a.kul.tu.ɾaˈsjon/
   * Rimes: -on

### Nom

aculturación f. ‎(plural aculturaciones)
* aculturació

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cul·tu·ra·ción (5)

## Gallec
### Nom

aculturación f. ‎(plural aculturacións)
* aculturació
# aculturació
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kuɫ.tu.ɾə.siˈo/, occidental /a.kuɫ.tu.ɾa.siˈo/
   * Rimes: -o
   * Etimologia: De aculturar i el sufix -ció.

### Nom

aculturació f. ‎(plural aculturacions)
* Procés de canvi cultural pel qual determinades formes de vida o de cultura han estat introduïdes en una societat a través del seu contacte amb una altra societat parcialment o totalment diferent.

#### Traduccions

* Alemany: Akkulturation $^{(de)}$ f.
* Anglès: acculturation $^{(en)}$
* Basc: akulturazio $^{(eu)}$
* Castellà: aculturación $^{(es)}$ f.
* Francès: acculturation $^{(fr)}$ f.
* Gallec: aculturación $^{(gl)}$ f.
* Italià: acculturazione $^{(it)}$ f.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cul·tu·ra·ci·ó (6)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* aculturació. Diccionari d'educació. Informació cedida per TERMCAT.
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# aculturam
## Català
### Verb

aculturam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de aculturar.
# aculturaciones
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /a.kul.tu.ɾaˈθjo.nes/, meridional /a.kul.tu.ɾaˈθjo.neh/
       Americà: alt /a.kul.tu.ɾaˈsjo.n(e)s/, baix /a.kul.tu.ɾaˈsjo.neh/, austral /a.kul.tu.ɾaˈsjo.nes/
   * Rimes: -ones

### Nom

aculturaciones f. pl.
* forma plural de aculturación
# aculturacións
## Gallec
### Nom

aculturacións f. pl.
* forma plural de aculturación
# acoquinassen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ku.kiˈna.sən/ balear /ə.ko.kiˈna.sən/, /ə.ku.kiˈna.sən/ Occidental: /a.ko.kiˈna.sen/
   * Rimes: -asen

### Verb

acoquinassen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acoquinar.
    [Ells/elles/vostès] acoquinessin, acoquinessen, acoquinassen, acoquinassin o acoquinaren.
# acoquinassis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ku.kiˈna.sis/ balear /ə.ko.kiˈna.sis/, /ə.ku.kiˈna.sis/ Occidental: /a.ko.kiˈna.sis/
   * Rimes: -asis

### Verb

acoquinassis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acoquinar.
    [Tu] acoquinessis, acoquinesses, acoquinasses, acoquinassis o acoquinares.
# acoquinasses
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ku.kiˈna.səs/ balear /ə.ko.kiˈna.səs/, /ə.ku.kiˈna.səs/ Occidental: /a.ko.kiˈna.ses/
   * Rimes: -ases

### Verb

acoquinasses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acoquinar.
    [Tu] acoquinessis, acoquinesses, acoquinasses, acoquinassis o acoquinares.
# acoquinassin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ku.kiˈna.sin/ balear /ə.ko.kiˈna.sin/, /ə.ku.kiˈna.sin/ Occidental: /a.ko.kiˈna.sin/
   * Rimes: -asin

### Verb

acoquinassin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acoquinar.

#### Variants

* acoquinessin, acoquinessen, acoquinassen, acoquinaren
# acoquinava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ku.kiˈna.βə/ balear /ə.ko.kiˈna.və/, /ə.ku.kiˈna.və/ Occidental: /a.ko.kiˈna.βa/, /a.ko.kiˈna.va/
   * Rimes: -ava

### Verb

acoquinava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de acoquinar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de acoquinar.
# acoquinau
## Català

   * Pronúncia: balear /ə.ko.kiˈnaw/, /ə.ku.kiˈnaw/
   * Rimes: -aw

### Verb

acoquinau
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de acoquinar.
    [Vosaltres/vós] acoquineu o acoquinau.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb acoquinar.
    Acoquineu o acoquinau [vosaltres/vós].
# acoquinaríeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ku.ki.nəˈɾi.əw/ Occidental: nord-occidental /a.ko.ki.naˈɾi.ɛw/, valencià /a.ko.ki.naˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

acoquinaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de acoquinar.
# adulterava
## Català
### Verb

adulterava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de adulterar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de adulterar.
# adulteraven
## Català
### Verb

adulteraven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de adulterar.
# adulterazione
## Italià

   * Pronúncia: /a.dul.te.ratˈt͡sjoː.ne/

### Nom

adulterazione f. ‎(plural adulterazioni)
* adulteració

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dul·te·ra·zió·ne (6)
# adulteraves
## Català
### Verb

adulteraves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de adulterar.
# adulterazioni
## Italià

   * Pronúncia: /a.dul.te.ratˈt͡sjoː.ni/

### Nom

adulterazioni f. pl.
* forma plural de adulterazione
# adulteratum
## Llatí

   * Pronúncia: /a.dʊɫ.tɛˈraː.tʊm/

### Verb

adulterātum
* supí acusatiu de adulterō
# adulterau
## Català
### Verb

adulterau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de adulterar.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb adulterar.
# adultere
## Català
### Verb

adultere
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de adulterar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb adulterar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb adulterar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb adulterar.

## Italià

   * Pronúncia: /aˈdul.te.re/

### Adjectiu

adultere f. pl.
* forma plural de adultera

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dùl·te·re (4)

## Romanès
### Nom

adultere
* forma plural de adulter
* vocatiu singular de adulter
# adulteravi
## Català
### Verb

adulteravi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de adulterar.

## Llatí

   * Pronúncia: /a.dʊɫ.tɛˈraː.wɪ/

### Verb

adulterāvi
* primera persona singular del pretèrit perfet d'indicatiu actiu de adulterō
# adulteravo
## Català
### Verb

adulteravo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de adulterar.
# aequae
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈaj.kwaj/

### Adjectiu

aequae
* nominatiu femení plural de aequus
* vocatiu femení plural de aequus
* genitiu femení singular de aequus
* datiu femení singular de aequus
# aenis
## Llatí

   * Pronúncia: /aˈeː.niːs/

### Adjectiu

aēnīs
* datiu masculí/femení/neutre plural de aēnus
* ablatiu masculí/femení/neutre plural de aēnus
# aenorum
## Llatí

   * Pronúncia: /a.eːˈnoː.rʊm/

### Adjectiu

aēnōrum
* genitiu masculí plural de aēnus
* genitiu neutre plural de aēnus
# aenum
## Llatí

   * Pronúncia: /aˈeː.nʊm/

### Adjectiu

aēnum
* nominatiu neutre singular de aēnus
* vocatiu neutre singular de aēnus
* acusatiu masculí singular de aēnus
* acusatiu neutre singular de aēnus
# aenus
## Llatí

   * Pronúncia: /aˈeː.nʊs/
   * Etimologia: De l'arrel indoeuropea *áyos-.

### Adjectiu

aēnus m., aēna f., aēnum n.
* metàl·lic, de metall de coure o bronze

#### Declinació

Primera i segona declinació, -us, -a, -um.
| Cas | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural | Plural |
| Cas | Masculí | Femení | Neutre | Masculí | Femení | Neutre |
| Nominatiu | aēnus | aēna | aēnum | aēnī | aēnae | aēna |
| Vocatiu | aēne | aēna | aēnum | aēnī | aēnae | aēna |
| Acusatiu | aēnum | aēnam | aēnum | aēnōs | aēnās | aēna |
| Genitiu | aēnī | aēnae | aēnī | aēnōrum | aēnārum | aēnōrum |
| Datiu | aēnō | aēnae | aēnō | aēnīs | aēnīs | aēnīs |
| Ablatiu | aēnō | aēnā | aēnō | aēnīs | aēnīs | aēnīs |
# aeno
## Llatí

   * Pronúncia: /aˈeː.noː/

### Adjectiu

aēnō
* datiu masculí singular de aēnus
* datiu neutre singular de aēnus
* ablatiu masculí singular de aēnus
* ablatiu neutre singular de aēnus
# aene
## Llatí

   * Pronúncia: /aˈeː.nɛ/

### Adjectiu

aēne
* vocatiu masculí singular de aēnus
# aeni
## Llatí

   * Pronúncia: /aˈeː.niː/

### Adjectiu

aēnī
* nominatiu masculí plural de aēnus
* vocatiu masculí plural de aēnus
* genitiu masculí singular de aēnus
* genitiu neutre singular de aēnus
# aenos
## Llatí

   * Pronúncia: /aˈeː.noːs/

### Adjectiu

aēnōs
* acusatiu masculí plural de aēnus
# aequa
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈaj.kwa/, /ˈaj.kwaː/

### Adjectiu

aequa
* nominatiu femení singular de aequus
* nominatiu neutre plural de aequus
* vocatiu femení singular de aequus
* vocatiu neutre plural de aequus
* acusatiu neutre plural de aequus
aequā
* ablatiu femení singular de aequus
# administregués
## Català
### Verb

administregués
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb administrar.
# administreguéssom
## Català
### Verb

administreguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb administrar.
# administreguessen
## Català
### Verb

administreguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb administrar.
# administreguesses
## Català
### Verb

administreguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb administrar.
# administreguéssou
## Català
### Verb

administreguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb administrar.
# administres
## Català

   * Pronúncia: oriental /əd.miˈnis.tɾəs/, occidental /ad.miˈnis.tɾes/
   * Rimes: -istɾes

### Verb

administres
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de administrar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb administrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·mi·nis·tres (4)
* Anagrama: ministrades
# administreguessa
## Català
### Verb

administreguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb administrar.
# administregueu
## Català
### Verb

administregueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb administrar.
# administren
## Català
### Verb

administren
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de administrar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb administrar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb administrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·mi·nis·tren (4)
* Anagrama: mantindries
# adaptacion
## Occità

   * Pronúncia: /a.ðat.taˈsju/

### Nom

adaptacion f. ‎(plural adaptacions)
* adaptació
# adaptaciones curriculares
## Castellà
### Nom

adaptaciones curriculares f. pl.
* forma plural de adaptación curricular
# adaptacions curriculars
## Català
### Nom

adaptacions curriculars f. pl.
* Forma plural de adaptació curricular.
# adaptabilities
## Anglès
### Nom

adaptabilities
* forma plural de adaptability
# adaptaciones
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \a.ðap.taˈθjo.nes\, meridional \a.ðap.taˈθjo.neh\
       Americà: alt /a.dap.t(a)ˈsjo.nes/, baix \a.ðap.taˈsjo.neh\, austral \a.ðap.taˈsjo.nes\
   * Rimes: -ones

### Nom

adaptaciones f. pl.
* forma plural de adaptación
# adaptaciones curriculares individualizadas
## Castellà
### Nom

adaptaciones curriculares individualizadas f. pl.
* forma plural de adaptación curricular individualizada
# adapt
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: balear /əˈðat/, alguerès /aˈɾat/
   * Rimes: -at
   * Homòfon: edat

### Verb

adapt
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de adaptar.
    Forma amb desinència zero baleàrica i algueresa: [jo] adapto, adapte, adapt o adapti.

## Català antic
### Verb

adapt
* primera persona singular (io, yo, jo) del present d'indicatiu de adaptar
* primera persona singular (io, yo, jo) del present de subjuntiu de adaptar
* tercera persona singular (él, eyl, ell) del present de subjuntiu de adaptar
* tercera persona singular (él, eyl, ell) de l'imperatiu de adaptar

## Anglès

   * Pronúncia: /əˈdæpt/ àudio (EUA)
   * Etimologia: Del francès adapter

### Verb

adapt ‎(3a persona singular present adapts, gerundi adapting, passat i participi adapted)
* adaptar, adequar
* adaptar-se, adequar-se
# adaptaciones sociales
## Castellà
### Nom

adaptaciones sociales f. pl.
* forma plural de adaptación social
# adapta
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əˈðap.tə/, balear /əˈðat.tə/ Occidental: /aˈðap.ta/
   * Rimes: -apta

### Verb

adapta
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de adaptar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb adaptar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dap·ta (3)
* Anagrama: tapada

## Català antic
### Verb

adapta
* tercera persona singular (él, eyl, ell) del present d'indicatiu de adaptar
* segona persona singular (tu) de l'imperatiu de adaptar
# acquietatevi
## Italià
### Verb

acquietatevi
* segona persona plural (voi) de l'imperatiu de acquietarsi
# acquietato
## Italià
### Verb

acquietato m. ‎(femení acquietata, plural masculí acquietati, plural femení acquietate)
* participi passat masculí singular de acquietare
# acquietatosi
## Italià
### Verb

acquietatosi m. ‎(femení acquietatasi, plural masculí acquietatisi, plural femení acquietatesi)
* participi passat masculí singular de acquietarsi
# acquietava
## Italià
### Verb

acquietava
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperfet d'indicatiu de acquietare
# acquietatesi
## Italià
### Verb

acquietatesi
* participi passat femení plural de acquietarsi
# acquietati
## Italià
### Verb

acquietati
* participi passat masculí plural de acquietare
# acquietatisi
## Italià
### Verb

acquietatisi
* participi passat masculí plural de acquietarsi
# acquietavamo
## Italià
### Verb

acquietavamo
* primera persona plural (noi) de l'imperfet d'indicatiu de acquietare
# acquietate
## Italià
### Verb

acquietate
* participi passat femení plural de acquietare
* segona persona plural (voi) del present d'indicatiu de acquietare
* segona persona plural (voi) de l'imperatiu de acquietare
# acquietavano
## Italià
### Verb

acquietavano
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperfet d'indicatiu de acquietare
# adulteren
## Català
### Verb

adulteren
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de adulterar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb adulterar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb adulterar.
# adulteressin
## Català
### Verb

adulteressin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb adulterar.
# adulteressis
## Català
### Verb

adulteressis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb adulterar.
# adulteres
## Català
### Verb

adulteres
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de adulterar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb adulterar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dul·te·res (4)
* Anagrama: desteular
# adulteressa
## Català
### Verb

adulteressa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb adulterar.
# adulteressi
## Català
### Verb

adulteressi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb adulterar.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb adulterar.
# adultereu
## Català
### Verb

adultereu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de adulterar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb adulterar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb adulterar.
# adulteressen
## Català
### Verb

adulteressen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb adulterar.
# adulteresses
## Català
### Verb

adulteresses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb adulterar.
# adaptares
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ðəpˈta.ɾəs/, balear /ə.ðətˈta.ɾəs/ Occidental: /a.ðapˈta.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

adaptares
* Segona persona del singular (tu) del passat simple de adaptar.
    [Tu] adaptares o vas/vares adaptar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb adaptar.
    Forma valenciana: [tu] adaptessis, adaptesses, adaptasses, adaptassis o adaptares.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dap·ta·res (4)
* Anagrames: adaptar-se, aparedats, apartades, aprestada, atrapades, destapara, estrapada, pasterada, taparades

## Català antic
### Verb

adaptares
* segona persona singular (tu) del passat de adaptar
* segona persona singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu de adaptar
# adaptarets
## Català antic
### Verb

adaptarets
* segona persona plural (vós, vosaltres) del futur de adaptar
# adaptara
## Català

   * Pronúncia: valencià /a.ðapˈta.ɾa/
   * Rimes: -aɾa

### Verb

adaptara
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb adaptar.
    [Jo] adaptés, adaptàs o adaptara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb adaptar.
    [Ell/ella/vostè] adaptés, adaptàs o adaptara.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dap·ta·ra (4)
* Anagrames: apartada, atrapada, taparada

## Català antic
### Verb

adaptara
* primera persona singular (io, yo, jo) de l'imperfet de subjuntiu de adaptar
* tercera persona singular (él, eyl, ell) de l'imperfet de subjuntiu de adaptar
# adaptare
## Llatí

   * Pronúncia: /a.dapˈtaː.rɛ/

### Verb

adaptāre
* infinitiu del present actiu de adaptō

## Romanès
### Nom

adaptare f. ‎(plural adaptări)
* adaptació

#### Declinació

| | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural | Plural |
| | Indefinit | Indefinit | Definit | Indefinit | Indefinit | Definit |
| Nominatiu-acusatiu | (o) | adaptare | adaptarea | (niște) | adaptări | adaptările |
| Genitiu-datiu | (unei) | adaptări | adaptării | (unor) | adaptări | adaptărilor |
| Vocatiu | | adaptare | adaptare | | adaptări | adaptări |

#### Sinònims

* adaptație
# adaptareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ðəp.təˈɾɛw/, balear /ə.ðət.təˈɾɛw/ Occidental: /a.ðap.taˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

adaptareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de adaptar.

## Català antic
### Verb

adaptareu
* segona persona plural (vós, vosaltres) del futur de adaptar
# adaptaran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ðəp.təˈɾan/, balear /ə.ðət.təˈɾan/ Occidental: /a.ðap.taˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

adaptaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de adaptar.

## Català antic
### Verb

adaptaran
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) del futur de adaptar