OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# declaraves
## Català
### Verb

declaraves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de declarar.
# declarassin
## Català
### Verb

declarassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb declarar.
# declarau
## Català
### Verb

declarau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de declarar.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb declarar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·cla·rau (3)
* Anagrames: reculada, ulcerada
# declarava
## Català
### Verb

declarava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de declarar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de declarar.
# declarat
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.kɫəˈɾat/, occidental /de.kɫaˈɾat/
   * Rimes: -at
   * Etimologia: De declarar.

### Adjectiu

declarat m. ‎(femení declarada, plural masculí declarats, plural femení declarades)
* Que manifesta obertament i clarament la seva posició.

#### Sinònims

* manifest, ostensible

#### Traduccions

* Castellà: declarado $^{(es)}$

### Verb

declarat
* Participi masculí singular del verb declarar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·cla·rat (3)
* Anagrames: catedral, claredat

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DCVB
# declaraven
## Català
### Verb

declaraven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de declarar.
# declaravi
## Català
### Verb

declaravi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de declarar.
# delit
## Català

   * Pronúncia: oriental /ðəˈɫit/, occidental /ðeˈɫit/
   * Rimes: -it
   * Etimologia: Del llatí delectus.

### Nom

delit m. ‎(plural delits)
* Plaer experimentat pels sentits o que afecta l'estat d'ànim.
    Ex.: Menjava les maduixes amb delit.

#### Sinònims

* deler, passió, joia

#### Relacionats

* delir
* delitar

#### Traduccions

* Anglès: delight $^{(en)}$
* Castellà: deleite $^{(es)}$
* Francès: délice $^{(fr)}$
* Italià: gioia $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·lit (2)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB, Optimot
# delito
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /deˈli.to/
       Americà: alt /deˈli.t(o)/, baix /deˈli.to/
   * Rimes: -ito
   * Etimologia: De delicto, del llatí delictum.

### Nom

delito m. ‎(plural delitos)
* delicte

#### Relacionats

* delinquir

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·li·to (3)
* Heterograma de 6 lletres (deilot)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre delito
# delitos
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /deˈli.tos/, meridional /deˈli.toh/
       Americà: alt /deˈli.t(o)s/, baix /deˈli.toh/, austral /deˈli.tos/
   * Rimes: -itos

### Nom

delitos m. pl.
* forma plural de delito

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·li·tos (3)
* Heterograma de 7 lletres (deilost)
* Anagrames: destilo, destiló, doliste, toldéis
# delitosament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.ɫiˌto.zəˈmen/ balear /də.ɫiˌto.zəˈment/, /də.ɫiˌto.zəˈmen/ Occidental: nord-occidental /de.ɫiˌto.zaˈmen/ valencià /de.ɫiˌto.zaˈment/, /de.ɫiˌto.zaˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De delitós i el sufix -ment.

### Adverbi

delitosament
* D'una manera delitosa, delectablement.

#### Traduccions

* Anglès: delightfully $^{(en)}$
* Francès: délectablement $^{(fr)}$
* Italià: dilettosamente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·li·to·sa·ment (5)
* Anagrama: estòlidament

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# deliziosamente
## Italià

   * Pronúncia: /de.litˌt͡sjo.saˈmen.te/
   * Etimologia: De delizioso i el sufix -mente.

### Adverbi

deliziosamente
* deliciosament

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·li·zio·sa·mén·te (6)
# dellibrar
## Català

   * Pronúncia: alguerès /da.ʎiˈbɾa/
   * Etimologia: Del prefix de- i llibrar.

### Verb

dellibrar trans.
* (alguerès) deslliurar, alliberar

#### Derivats

* llibre (lliure)

#### Sinònims

* (alguerès) llibrar

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·lli·brar (3)

### Vegeu també

* El català de l'Alguer: un model d'àmbit restringit, de l'IEC.
# dellà
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəˈʎa/, occidental /deˈʎa/
   * Rimes: -a
   * Etimologia: De de i allà.

### Adverbi

dellà
* En el cantó d'allà, l'oposat al parlant.

#### Antònims

* deçà

#### Traduccions

* Anglès: over there $^{(en)}$
* Castellà: allende $^{(es)}$
* Francès: par-delà $^{(fr)}$, delà $^{(fr)}$
* Italià: di là $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·llà (2)
* Anagrama: Adell

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# desencebara
## Català

   * Pronúncia: valencià /de.zen.seˈβa.ɾa/
   * Rimes: -aɾa

### Verb

desencebara
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb desencebar.
    [Jo] desencebés, desencebàs o desencebara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb desencebar.
    [Ell/ella/vostè] desencebés, desencebàs o desencebara.
# desencebaies
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /de.zen.seˈβa.jes/

### Verb

desencebaies
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de desencebar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [tu] desencebaves.
# desencebar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /də.zən.səˈβa/ Occidental: nord-occidental /de.zen.seˈβa/ valencià /de.zen.seˈbaɾ/, /de.zen.seˈβa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: desencebà
   * Etimologia: Del prefix des- i encebar.

### Verb

desencebar trans., pron. ‎(pronominal desencebar-se)
* Treure la pólvora de la cassoleta de les armes de foc.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: desencebo, desenceba, desencebem Vocal rizotònica: /ɛ/, /ə/, /e/

#### Sinònims

* descarregar

#### Antònims

* encebar, carregar

#### Traduccions

* Anglès: remove $^{(en)}$ the primer, defuse $^{(en)}$
* Castellà: descebar $^{(es)}$
* Francès: ôter $^{(fr)}$ l'amorce, désamorcer $^{(fr)}$
* Italià: torre $^{(it)}$, levare $^{(it)}$ il polverino
* Llatí: in sclopetis escam igni detrahere $^{(la)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·en·ce·bar (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom I.
# desencebaien
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /de.zen.seˈβa.jen/

### Verb

desencebaien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de desencebar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [ells/elles/vostès] desencebaven.
# desencebam
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.zən.səˈβam/
   * Rimes: -am

### Verb

desencebam
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de desencebar.
    Forma baleàrica: [nosaltres] desencebem o desencebam.
# desencebar-se
## Català
### Verb

desencebar-se
* Forma pronominal de desencebar.

### Miscel·lània

* Anagrama: desencebares
# desencebaia
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /de.zen.seˈβa.jɛ/, /de.zen.seˈβa.je/

### Verb

desencebaia
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de desencebar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [jo] desencebava.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de desencebar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [ell/ella/vostè] desencebava.
# dekumonto
## Esperanto

   * Pronúncia: /de.kuˈmon.to/

### Verb

dekumonto ‎(plural dekumontoj, acusatiu dekumonton, plural acusatiu dekumontojn)
* participi actiu nominal futur de dekumi
# dekumontoj
## Esperanto

   * Pronúncia: /de.kuˈmon.toj/

### Verb

dekumontoj
* forma plural de dekumonto
# dekumontojn
## Esperanto

   * Pronúncia: /de.kuˈmon.tojn/

### Verb

dekumontojn
* acusatiu plural de dekumonto
# dekumonte
## Esperanto

   * Pronúncia: /de.kuˈmon.te/

### Verb

dekumonte
* participi actiu adverbial futur de dekumi
# dekumonton
## Esperanto

   * Pronúncia: /de.kuˈmon.ton/

### Verb

dekumonton
* acusatiu de dekumonto
# dekumos
## Esperanto

   * Pronúncia: /deˈku.mos/

### Verb

dekumos
* futur de dekumi

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·ku·mos (3)
* Heterograma de 7 lletres (dekmosu)
# dekumontan
## Esperanto

   * Pronúncia: /de.kuˈmon.tan/

### Verb

dekumontan
* acusatiu de dekumonta
# dekumotaj
## Esperanto

   * Pronúncia: /de.kuˈmo.taj/

### Verb

dekumotaj
* forma plural de dekumota
# dekumontajn
## Esperanto

   * Pronúncia: /de.kuˈmon.tajn/

### Verb

dekumontajn
* acusatiu plural de dekumonta
# dekumota
## Esperanto

   * Pronúncia: /de.kuˈmo.ta/

### Verb

dekumota ‎(plural dekumotaj, acusatiu dekumotan, plural acusatiu dekumotajn)
* participi passiu futur de dekumi
# desnonéssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəz.nuˈne.səm/, occidental /dez.noˈne.sem/
       Informal: /dez.noˈne.sɛm/
   * Rimes: -esem

### Verb

desnonéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb desnonar.
    [Nosaltres] desnonéssim, desnonéssem, desnonàssem, desnonàssim o desnonàrem.
# desnonéssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəz.nuˈne.sim/, occidental /dez.noˈne.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

desnonéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb desnonar.
    [Nosaltres] desnonéssim, desnonéssem, desnonàssem, desnonàssim o desnonàrem.
# desnonàssiu
## Català

   * Pronúncia: /dəz.nuˈna.siw/
   * Rimes: -asiw

### Verb

desnonàssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb desnonar.
    [Vosaltres/vós] desnonéssiu, desnonésseu, desnonàsseu, desnonàssiu o desnonàreu.
# desnonàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəz.nuˈna.βəw/ balear /dəz.noˈna.vəw/, /dəz.nuˈna.vəw/ Occidental: nord-occidental /dez.noˈna.βɛw/, valencià /dez.noˈna.vew/
   * Rimes: -avew

### Verb

desnonàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de desnonar.
# desnonàsseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəz.nuˈna.səw/ balear /dəz.noˈna.səw/, /dəz.nuˈna.səw/ Occidental: /dez.noˈna.sew/
   * Rimes: -asew

### Verb

desnonàsseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb desnonar.
    [Vosaltres/vós] desnonéssiu, desnonésseu, desnonàsseu, desnonàssiu o desnonàreu.
# desnonésseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəz.nuˈne.səw/, occidental /dez.noˈne.sew/
       Informal: /dez.noˈne.sɛw/
   * Rimes: -esew

### Verb

desnonésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb desnonar.
    [Vosaltres/vós] desnonéssiu, desnonésseu, desnonàsseu, desnonàssiu o desnonàreu.
# desnonàssim
## Català

   * Pronúncia: balear /dəz.noˈna.sim/, /dəz.nuˈna.sim/
   * Rimes: -asim

### Verb

desnonàssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb desnonar.
    [Nosaltres] desnonéssim, desnonéssem, desnonàssem, desnonàssim o desnonàrem.
# desnonés
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəz.nuˈnes/, occidental /dez.noˈnes/
   * Rimes: -es

### Verb

desnonés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb desnonar.
    [Jo] desnonés, desnonàs o desnonara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb desnonar.
    [Ell/ella/vostè] desnonés, desnonàs o desnonara.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·no·nés (3)
* Anagrames: donessen, endossen, ondessen
# desnonàssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəz.nuˈna.səm/ balear /dəz.noˈna.səm/, /dəz.nuˈna.səm/ Occidental: /dez.noˈna.sem/
   * Rimes: -asem

### Verb

desnonàssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb desnonar.
    [Nosaltres] desnonéssim, desnonéssem, desnonàssem, desnonàssim o desnonàrem.
# desbrollassin
## Català

   * Pronúncia: /dəz.bɾuˈʎa.sin/
   * Rimes: -asin

### Verb

desbrollassin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb desbrollar.
    [Ells/elles/vostès] desbrollessin, desbrollessen, desbrollassen, desbrollassin o desbrollaren.
# desbrollau
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: balear /dəz.βɾoˈʎaw/, /dəz.βɾuˈʎaw/ alguerès /daz.bɾuˈʎaw/
   * Rimes: -aw

### Verb

desbrollau
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de desbrollar.
    [Vosaltres/vós] desbrolleu o desbrollau.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb desbrollar.
    Desbrolleu o desbrollau [vosaltres/vós].
# desbrollava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəz.bɾuˈʎa.βə/ balear /dəz.βɾoˈʎa.və/, /dəz.βɾuˈʎa.və/ Occidental: /dez.βɾoˈʎa.βa/, /dez.βɾoˈʎa.va/
   * Rimes: -ava

### Verb

desbrollava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de desbrollar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de desbrollar.
# desbrollaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəz.bɾuˈʎa.βən/ balear /dəz.βɾoˈʎa.vən/, /dəz.βɾuˈʎa.vən/ Occidental: nord-occidental /dez.βɾoˈʎa.βen/, valencià /dez.βɾoˈʎa.ven/
   * Rimes: -aven

### Verb

desbrollaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de desbrollar.
# desbrollaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəz.bɾuˈʎa.βəs/ balear /dəz.βɾoˈʎa.vəs/, /dəz.βɾuˈʎa.vəs/ Occidental: nord-occidental /dez.βɾoˈʎa.βes/, valencià /dez.βɾoˈʎa.ves/
   * Rimes: -aves

### Verb

desbrollaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de desbrollar.
# desbrollassis
## Català

   * Pronúncia: balear /dəz.βɾoˈʎa.sis/, /dəz.βɾuˈʎa.sis/
   * Rimes: -asis

### Verb

desbrollassis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb desbrollar.
    [Tu] desbrollessis, desbrollesses, desbrollasses, desbrollassis o desbrollares.
# desbrolle
## Català

   * Pronúncia: occidental /dezˈβɾo.ʎe/

### Verb

desbrolle
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de desbrollar.
    Forma valenciana: [jo] desbrollo, desbrolle, desbroll o desbrolli.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb desbrollar.
    [Que jo] desbrolli o desbrolle.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb desbrollar.
    [Que ell/ella/vostè] desbrolli o desbrolle.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb desbrollar.
    Desbrolli o desbrolle [ell/ella/vostè].
# desgargamellasses
## Català
### Verb

desgargamellasses
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb desgargamellar-se.
# desgargamellaré
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəz.ɡər.ɡə.mə.ʎəˈɾe/, occidental /dez.ɣaɾ.ɣa.me.ʎaˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

desgargamellaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de desgargamellar-se.
# desgargamellaràs
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəz.ɡər.ɡə.mə.ʎəˈɾas/, occidental /dez.ɣaɾ.ɣa.me.ʎaˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

desgargamellaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de desgargamellar-se.
# desgargamellassen
## Català
### Verb

desgargamellassen
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb desgargamellar-se.
# desgargamellarà
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəz.ɡər.ɡə.mə.ʎəˈɾa/, occidental /dez.ɣaɾ.ɣa.me.ʎaˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

desgargamellarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de desgargamellar-se.
# desgargamellaríeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəz.ɡər.ɡə.mə.ʎəˈɾi.əw/, occidental /dez.ɣaɾ.ɣa.me.ʎaˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

desgargamellaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de desgargamellar-se.
# desgargamellava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəz.ɡər.ɡə.məˈʎa.βə/, balear /dəz.ɣəɾ.ɣə.məˈʎa.və/ Occidental: nord-occidental /dez.ɣar.ɣa.meˈʎa.βa/ valencià /dez.ɣaɾ.ɣa.meˈʎa.va/, /dez.ɣaɾ.ɣa.meˈʎa.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

desgargamellava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de desgargamellar-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de desgargamellar-se.
# despanyam
## Català
### Verb

despanyam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de despanyar.
# despanyaren
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.pəˈɲa.ɾən/, occidental /des.paˈɲa.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

despanyaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de despanyar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb despanyar.
# despanya
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəsˈpa.ɲə/, occidental /desˈpa.ɲa/
   * Rimes: -aɲa

### Verb

despanya
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de despanyar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb despanyar.
# despanyara
## Català
### Verb

despanyara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb despanyar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb despanyar.
# despanyaran
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.pə.ɲəˈɾan/, occidental /des.pa.ɲaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

despanyaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de despanyar.
# despanyarem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.pə.ɲəˈɾɛm/ balear /dəs.pə.ɲəˈɾəm/, /dəs.pə.ɲəˈɾɛm/ Occidental: /des.pa.ɲaˈɾem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

despanyarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de despanyar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pa·nya·rem (4)
* Anagrama: menyspreada
# despanyar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /dəs.pəˈɲa/ Occidental: nord-occidental /des.paˈɲa/ valencià /des.paˈɲaɾ/, /des.paˈɲa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfons: despanyà, despenyà, despenyar
   * Etimologia: Del prefix des- i pany.

### Verb

despanyar trans.
* espanyar

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: despanyo, despanya, despanyem

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pa·nyar (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC
# descularien
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.ku.ɫəˈɾi.ən/, occidental /des.ku.ɫaˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

descularien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de descular.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·cu·la·ri·en (5)
# descularem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.ku.ɫəˈɾɛm/ balear /dəs.ku.ɫəˈɾəm/, /dəs.ku.ɫəˈɾɛm/ Occidental: /des.ku.ɫaˈɾem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

descularem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de descular.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·cu·la·rem (4)
# descularan
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.ku.ɫəˈɾan/, occidental /des.ku.ɫaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

descularan
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de descular.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·cu·la·ran (4)
# descularen
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.kuˈɫa.ɾən/, occidental /des.kuˈɫa.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

descularen
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de descular.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb descular.

#### Variants

* [2] desculessin, desculessen, desculassin, desculassen

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·cu·la·ren (4)
# desculara
## Català
### Verb

desculara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb descular.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb descular.

#### Variants

* [1] desculés, desculàs
* [2] desculés, desculàs

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·cu·la·ra (4)
# descularies
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.ku.ɫəˈɾi.əs/, occidental /des.ku.ɫaˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

descularies
* Segona persona del singular (tu) del condicional de descular.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·cu·la·ri·es (5)
* Anagrama: declaréssiu
# descularà
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.ku.ɫəˈɾa/, occidental /des.ku.ɫaˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

descularà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de descular.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·cu·la·rà (4)
# desculareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.ku.ɫəˈɾɛw/ balear /dəs.ku.ɫəˈɾəw/, /dəs.ku.ɫəˈɾɛw/ Occidental: /des.ku.ɫaˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

desculareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de descular.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·cu·la·reu (4)
# descularia
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.ku.ɫəˈɾi.ə/, occidental /des.ku.ɫaˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

descularia
* Primera persona del singular (jo) del condicional de descular.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de descular.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·cu·la·ri·a (5)
* Anagrama: acidulares
# desculares
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.kuˈɫa.ɾəs/, occidental /des.kuˈɫa.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

desculares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de descular.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb descular.

#### Variants

* [2] desculessis, desculesses, desculassis, desculasses

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·cu·la·res (4)
* Anagrama: descular-se
# descabalar-se
## Català
### Verb

descabalar-se
* Forma pronominal de descabalar.
# descabelladamente
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \des.ka.βeˌʎa.ðaˈmen.te\, meridional \deh.ka.βeˌʝa.ðaˈmen.te\
       Americà: alt /d(e)s.ka.beˌʝa.daˈmen.te/, baix \deh.ka.βeˌʝa.ðaˈmen.te\, austral \deh.ka.βeˌʒa.ðaˈmen.te\
   * Rimes: -ente
   * Etimologia: De descabellado i el sufix -mente.

### Adverbi

descabelladamente
* desgavelladament, descabdelladament

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·ca·be·lla·da·men·te (7)
# descabdellar-se
## Català
### Verb

descabdellar-se
* Forma pronominal de descabdellar.
# descabellada
## Català
### Verb

descabellada
* Participi femení singular del verb descabellar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·ca·be·lla·da (5)
# descabell
## Català
### Verb

descabell
* (balear, alguerès) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de descabellar.

#### Variants

* descabello, descabelle

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·ca·bell (3)
* Anagrames: cabdelles, cabdellés
# descabella
## Català
### Verb

descabella
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de descabellar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb descabellar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·ca·be·lla (4)
# descabdelladament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kəb.dəˌʎa.ðəˈmen/ balear /dəs.kəb.dəˌʎa.ðəˈment/, /dəs.kəb.dəˌʎa.ðəˈmen/ Occidental: nord-occidental /des.kab.deˌʎa.ðaˈmen/ valencià /des.kab.deˌʎa.ðaˈment/, /des.kab.deˌʎa.ðaˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De descabdellat i el sufix -ment.

### Adverbi

descabdelladament
* D'una manera descabdellada, desarranjada.

#### Traduccions

* Castellà: descabelladamente $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·cab·de·lla·da·ment (6)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# desanime
## Català
### Verb

desanime
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de desanimar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb desanimar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb desanimar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb desanimar.

#### Variants

* [1] desanimo, desanimi, desanim
* [2] desanimi
* [3] desanimi
* [4] desanimi

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·a·ni·me (4)
* Anagrama: medianes