OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# industrialitzàs
## Català
### Verb

industrialitzàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb industrialitzar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb industrialitzar.
# industrialitzàsseu
## Català
### Verb

industrialitzàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb industrialitzar.
# industrialitzàssiu
## Català
### Verb

industrialitzàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb industrialitzar.
# industrialitzà
## Català
### Verb

industrialitzà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de industrialitzar.
# industrialitzàreu
## Català
### Verb

industrialitzàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de industrialitzar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb industrialitzar.
# industrialitzàssem
## Català
### Verb

industrialitzàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb industrialitzar.
# industrialitzo
## Català
### Verb

industrialitzo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de industrialitzar.
# industrialitzàrem
## Català
### Verb

industrialitzàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de industrialitzar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb industrialitzar.
# illégale
## Francès
### Adjectiu

illégale f. ‎(plural illégales)
* forma femenina de illégal
# illégalisation
## Francès

   * Pronúncia: /i.le.ga.li.zaˈsjɔ̃/

### Nom

illégalisation f. ‎(plural illégalisations)
* il·legalització
# illégaux
## Francès
### Adjectiu

illégaux m. pl.
* forma plural de illégal
# illustrious
## Anglès

   * Pronúncia: /ɪˈlʌs.trɪ.əs/

### Adjectiu

illustrious ‎(comparatiu more illustrious, superlatiu most illustrious)
* il·lustre

### Vegeu també

* Diccionari Anglès-Català de Codi Obert (DACCO)
# illustro
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪlˈluːs.troː/
   * Etimologia: De in i lūstrō

### Verb

illūstrō ‎(1a present$^?$), illūstrās ‎(2a present), illustrāre ‎(infinitiu), illustrāvī ‎(perfet), illustrātum ‎(supí)
* aclarir, jo aclareixo, abrillantar, jo abrillanto
* il·luminar, jo il·lumino

#### Derivats

* illūstrāmentum
* illūstrātiō
* illūstrātor
* illūstrātus
* illūstrē
* illūstris
# illégal
## Francès
### Adjectiu

illégal m. ‎(femení illégale, plural masculí illégaux, plural femení illégales)
* il·legal
# illégales
## Francès
### Adjectiu

illégales f. pl.
* forma plural de illégale
# illustriously
## Anglès

   * Etimologia: De illustrious i el sufix -ly.

### Adverbi

illustriously ‎(comparatiu more illustriously, superlatiu most illustriously)
* il·lustrement
# illégalisations
## Francès
### Nom

illégalisations f. pl.
* forma plural de illégalisation
# illéttré
## Francès
### Nom

illéttré m. ‎(plural illéttrés, femení illéttrée)
* analfabet

#### Sinònims

* analphabète

### Vegeu també

* illéttré. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# ingerim
## Català
### Verb

ingerim
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de ingerir.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb ingerir.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb ingerir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ge·rim (3)
* Anagrames: emigrin, germini
# ingerigueu
## Català
### Verb

ingerigueu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb ingerir.
# ingerint
## Català
### Verb

ingerint
* Gerundi del verb ingerir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ge·rint (3)
* Anagrama: integrin
# ingerien
## Català
### Verb

ingerien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de ingerir.
# ingeries
## Català
### Verb

ingeries
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de ingerir.
# ingeria
## Català
### Verb

ingeria
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de ingerir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de ingerir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ge·ri·a (4)
* Anagrames: airegin, giraien, nigerià, Nigèria
# imperareu
## Català
### Verb

imperareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de imperar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pe·ra·reu (4)
* Anagrama: empraríeu
# imperarem
## Català
### Verb

imperarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de imperar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pe·ra·rem (4)
* Anagrama: empraríem
# imperaren
## Català
### Verb

imperaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de imperar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb imperar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pe·ra·ren (4)
* Anagrama: emprarien
# imperarien
## Català
### Verb

imperarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de imperar.
# imperare
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪm.pɛˈraː.rɛ/

### Verb

imperāre
* infinitiu del present actiu de imperō
# imperaria
## Català
### Verb

imperaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de imperar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de imperar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pe·ra·ri·a (5)
* Anagrames: apriaríem, pairaríem
# imperaries
## Català
### Verb

imperaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de imperar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pe·ra·ri·es (5)
* Anagrama: respiràiem
# imperaran
## Català
### Verb

imperaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de imperar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pe·ra·ran (4)
* Anagrames: amprarien, aprimaren
# imperares
## Català
### Verb

imperares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de imperar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb imperar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pe·ra·res (4)
* Anagrames: empraries, empresari
# infero
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈɪn.fɛ.roː/
   * Etimologia: Del prefix in- i ferō.

### Verb

īnferō ‎(1a present$^?$), īnfer ‎(2a present), īnferre ‎(infinitiu), intulī ‎(perfet), illātum ‎(supí)
* ficar a sota, soterrar per fer una ofrena als déus
* oferir, jo ofereixo, pagar
    Inferre tributum. ― Pagar un tribut.
* (militar) anar endavant, avançar, infligir, atacar
    Bellum aut illatum defendere aut inferre. ― Fer una guerra defensiva o ofensiva.
    Magnifice inferre sese. ― Atacar amb ferotgia.
* inferir, deduir
    Inferre aliquid ex alio. ― Inferir una cosa d'una altra.
* posar a baix
    Inferre scalas ad moenia. ― Recolzar l'escala contra la part de baix de la muralla.
    Inferre se flammae. ― Llançar-se a les flames.
* aportar, inspirar, causar, produir
    Sermonem inferre. ― Engegar una conversa.
    Alicui terrorem inferre. ― Inspirar terror.

### Adjectiu

īnferō
* datiu masculí singular de īnferus
* datiu neutre singular de īnferus
* ablatiu masculí singular de īnferus
* ablatiu neutre singular de īnferus

### Nom

īnferō
* datiu singular de inferus
* ablatiu singular de inferus
# infernum
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪnˈfɛr.nʊm/

### Adjectiu

īnfernum
* nominatiu neutre singular de īnfernus
* vocatiu neutre singular de īnfernus
* acusatiu masculí singular de īnfernus
* acusatiu neutre singular de īnfernus
# infernis
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪnˈfɛr.niːs/

### Adjectiu

īnfernīs
* datiu masculí/femení/neutre plural de īnfernus
* ablatiu masculí/femení/neutre plural de īnfernus
# inferno
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪnˈfɛr.noː/

### Adjectiu

īnfernō
* datiu masculí singular de īnfernus
* datiu neutre singular de īnfernus
* ablatiu masculí singular de īnfernus
* ablatiu neutre singular de īnfernus
# inferorum
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.fɛˈroː.rʊm/

### Adjectiu

īnferōrum
* genitiu masculí plural de īnferus
* genitiu neutre plural de īnferus

### Nom

īnferōrum
* genitiu plural de inferus
# infernos
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪnˈfɛr.noːs/

### Adjectiu

īnfernōs
* acusatiu masculí plural de īnfernus
# infernus
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪnˈfɛr.nʊs/
   * Etimologia: Derivat de īnferus ‎(«inferior, de baix»).

### Adjectiu

īnfernus m., īnferna f., īnfernum n.
* subterrani, pertanyent a les regions més baixes
* infernal

#### Declinació

Primera i segona declinació, -us, -a, -um.
| Cas | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural | Plural |
| Cas | Masculí | Femení | Neutre | Masculí | Femení | Neutre |
| Nominatiu | īnfernus | īnferna | īnfernum | īnfernī | īnfernae | īnferna |
| Vocatiu | īnferne | īnferna | īnfernum | īnfernī | īnfernae | īnferna |
| Acusatiu | īnfernum | īnfernam | īnfernum | īnfernōs | īnfernās | īnferna |
| Genitiu | īnfernī | īnfernae | īnfernī | īnfernōrum | īnfernārum | īnfernōrum |
| Datiu | īnfernō | īnfernae | īnfernō | īnfernīs | īnfernīs | īnfernīs |
| Ablatiu | īnfernō | īnfernā | īnfernō | īnfernīs | īnfernīs | īnfernīs |
# inferni
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪnˈfɛr.niː/

### Adjectiu

īnfernī
* nominatiu masculí plural de īnfernus
* vocatiu masculí plural de īnfernus
* genitiu masculí singular de īnfernus
* genitiu neutre singular de īnfernus
# infernorum
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.fɛrˈnoː.rʊm/

### Adjectiu

īnfernōrum
* genitiu masculí plural de īnfernus
* genitiu neutre plural de īnfernus
# inguine
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈɪŋɡw.ɪ.nɛ/

### Nom

inguine
* ablatiu singular de inguen
# inguini
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈɪŋɡw.ɪ.niː/

### Nom

inguinī
* datiu singular de inguen
# inguinis
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈɪŋɡw.ɪ.nɪs/

### Nom

inguinis
* genitiu singular de inguen
# inguinum
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈɪŋɡw.ɪ.nʊm/

### Nom

inguinum
* genitiu plural de inguen
# ingurgit
## Català
### Verb

ingurgit
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de ingurgitar.
# ingurgitam
## Català
### Verb

ingurgitam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de ingurgitar.
# inguinibus
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪŋɡwˈɪ.nɪ.bʊs/

### Nom

inguinibus
* datiu plural de inguen
* ablatiu plural de inguen
# ingurgita
## Català
### Verb

ingurgita
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de ingurgitar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb ingurgitar.
# impressionaré
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.pɾə.si.u.nəˈɾe/, occidental /im.pɾe.si.o.naˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

impressionaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de impressionar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pres·si·o·na·ré (6)
# impressionassen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.pɾə.si.uˈna.sən/ balear /im.pɾə.si.oˈna.sən/, /im.pɾə.si.uˈna.sən/ Occidental: /im.pɾe.si.oˈna.sen/
   * Rimes: -asen

### Verb

impressionassen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb impressionar.
    [Ells/elles/vostès] impressionessin, impressionessen, impressionassen, impressionassin o impressionaren.
# impressionasses
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.pɾə.si.uˈna.səs/ balear /im.pɾə.si.oˈna.səs/, /im.pɾə.si.uˈna.səs/ Occidental: /im.pɾe.si.oˈna.ses/
   * Rimes: -ases

### Verb

impressionasses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb impressionar.
    [Tu] impressionessis, impressionesses, impressionasses, impressionassis o impressionares.
# impressionassin
## Català

   * Pronúncia: /im.pɾə.si.uˈna.sin/
   * Rimes: -asin

### Verb

impressionassin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb impressionar.
    [Ells/elles/vostès] impressionessin, impressionessen, impressionassen, impressionassin o impressionaren.
# impressionaríveu
## Català
### Verb

impressionaríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de impressionar.

#### Variants

* impressionaríeu
# impressionaríeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /im.pɾə.si.u.nəˈɾi.əw/ Occidental: nord-occidental /im.pɾe.si.o.naˈɾi.ɛw/, valencià /im.pɾe.si.o.naˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

impressionaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de impressionar.
# impressionarà
## Català

   * Pronúncia: oriental //im.pɾə.siˈu.nəˈɾə/, occidental /im.pɾe.si.o.naˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

impressionarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de impressionar.
# impressionaràs
## Català

   * Pronúncia: oriental //im.pɾə.siˈu.nəˈɾəs/, occidental /im.pɾe.si.o.naˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

impressionaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de impressionar.
# insubordinesses
## Català
### Verb

insubordinesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb insubordinar.
# insubordini
## Català
### Verb

insubordini
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de insubordinar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb insubordinar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb insubordinar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb insubordinar.
# insubordinin
## Català
### Verb

insubordinin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb insubordinar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb insubordinar.
# insubordinis
## Català
### Verb

insubordinis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb insubordinar.
# insubordinessis
## Català
### Verb

insubordinessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb insubordinar.
# insubordino
## Català
### Verb

insubordino
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de insubordinar.
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb insubordinar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb insubordinar.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \in.su.βoɾˈði.no\, meridional \iŋ.su.βoɾˈði.no\
       Americà: alt \in.s(u).boɾˈði.no\, baix \iŋ.su.βoɾˈði.no\, austral \in.su.βoɾˈði.no\
   * Rimes: -ino

### Verb

insubordino
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb insubordinar
# insubordinessen
## Català
### Verb

insubordinessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb insubordinar.
# insubordinessi
## Català
### Verb

insubordinessi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb insubordinar.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb insubordinar.
# insubordinessin
## Català
### Verb

insubordinessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb insubordinar.
# insubordineu
## Català
### Verb

insubordineu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de insubordinar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb insubordinar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb insubordinar.
# infla
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈiɱ.fɫə/, occidental /ˈiɱ.fɫa/

### Verb

infla
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de inflar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb inflar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fla (2)
* Anagrames: final, nafil

## Català antic

   * Etimologia: Del llatí infula.

### Nom

infla f. ‎(plural inflas o infles)
* ínfula (banda de dignitat sacerdotal)

#### Variants

* inffla

### Vegeu també

* Obres de referència: Faraudo

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \ˈiɱ.fla\
       Americà: alt \ˈiɱ.fla\, baix \ˈiŋ.fla\, austral \ˈiɱ.fla\
   * Rimes: -infla

### Verb

infla
* tercera persona del singular (él, ella, usted) del present d’indicatiu del verb inflar
* segona persona del singular (tú) de l'imperatiu del verb inflar

#### Variants

* [2]: (voseo) inflá

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fla (2)
* Anagrames: filan, final, linfa
# infixí
## Català
### Verb

infixí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de infixar.
# inflaciones
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \iɱ.flaˈθjo.nes\, meridional \iɱ.flaˈθjo.neh\
       Americà: alt \iɱ.flaˈsjo.n(e)s\, baix \iŋ.flaˈsjo.neh\, austral \iɱ.flaˈsjo.nes\
   * Rimes: -ones

### Nom

inflaciones f. pl.
* forma plural de inflación
# infixéssiu
## Català
### Verb

infixéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb infixar.
# infl
## Català
### Verb

infl
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de inflar.
# inflacionari
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iɱ.fɫə.si.uˈna.ɾi/ balear /iɱ.fɫə.si.oˈna.ɾi/, /iɱ.fɫə.si.uˈna.ɾi/ Occidental: /iɱ.fɫa.si.oˈna.ɾi/
   * Rimes: -aɾi
   * Etimologia: De inflació i el sufix -ari.

### Adjectiu

inflacionari m. ‎(femení inflacionària, plural masculí inflacionaris, plural femení inflacionàries)
* inflacionista

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fla·ci·o·na·ri (6)

### Vegeu també

* Idescat
* Obres de referència: GDLC
# improvisamente
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \im.pɾoˌβi.saˈmen.te\
       Americà: alt /im.pɾoˌbi.saˈmen.t(e)/, baix \im.pɾoˌβi.saˈmen.te\
   * Rimes: -ente
   * Etimologia: De improviso i el sufix -mente.

### Adverbi

improvisamente
* improvisament

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pro·vi·sa·men·te (6)
# improvisaies
## Català
### Verb

improvisaies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de improvisar.
# improvisam
## Català
### Verb

improvisam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de improvisar.
# improvisadamente
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \im.pɾo.βiˌsa.ðaˈmen.te\
       Americà: alt /im.pɾo.b(i)ˌsa.daˈmen.te/, baix \im.pɾo.βiˌsa.ðaˈmen.te\
   * Rimes: -ente
   * Etimologia: De improvisado i el sufix -mente.

### Adverbi

improvisadamente
* improvisadament

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pro·vi·sa·da·men·te (7)
# improvisaia
## Català
### Verb

improvisaia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de improvisar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de improvisar.
# improvisament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.pɾuˌβi.zəˈmen/ balear /im.pɾoˌvi.zəˈment/, /im.pɾuˌvi.zəˈmen/ Occidental: nord-occidental /im.pɾoˌβi.zaˈmen/ valencià /im.pɾoˌvi.zaˈment/, /im.pɾoˌβi.zaˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De improvís i el sufix -ment, segle XV.

### Adverbi

improvisament
* D’una manera improvisa, que no es pot preveure.

#### Traduccions

* Castellà: improvisamente $^{(es)}$
* Italià: improvvisamente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pro·vi·sa·ment (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# improvisadament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.pɾu.βiˌza.ðəˈmen/ balear /im.pɾo.viˌza.ðəˈment/, /im.pɾu.viˌza.ðəˈmen/ Occidental: nord-occidental /im.pɾo.βiˌza.ðaˈmen/ valencià /im.pɾo.viˌza.ðaˈment/, /im.pɾo.βiˌza.ðaˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De improvisat i el sufix -ment.

### Adverbi

improvisadament
* D’una manera improvisada.

#### Traduccions

* Castellà: improvisadamente $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pro·vi·sa·da·ment (6)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# improvisaien
## Català
### Verb

improvisaien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de improvisar.
# inicialitzessis
## Català
### Verb

inicialitzessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb inicialitzar.
# inicialitzeu
## Català
### Verb

inicialitzeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de inicialitzar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb inicialitzar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb inicialitzar.
# inicialitzis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /i.ni.si.əˈɫi.d͡zis/ Occidental: nord-occidental /i.ni.si.aˈɫi.d͡zis/, valencià /i.ni.si.aˈɫi.zis/
   * Rimes: -idzis

### Verb

inicialitzis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb inicialitzar.
# inicialitzessen
## Català
### Verb

inicialitzessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb inicialitzar.
# inicialitzesses
## Català
### Verb

inicialitzesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb inicialitzar.
# inicialitzessin
## Català
### Verb

inicialitzessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb inicialitzar.
# inicialitzes
## Català
### Verb

inicialitzes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de inicialitzar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb inicialitzar.
# inicialitzo
## Català
### Verb

inicialitzo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de inicialitzar.
# inicialitzi
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /i.ni.si.əˈɫi.d͡zi/ Occidental: nord-occidental /i.ni.si.aˈɫi.d͡zi/, valencià /i.ni.si.aˈɫi.zi/
   * Rimes: -idzi

### Verb

inicialitzi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de inicialitzar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb inicialitzar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb inicialitzar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb inicialitzar.
# inicialitzin
## Català
### Verb

inicialitzin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb inicialitzar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb inicialitzar.
# incineris
## Català
### Verb

incineris
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb incinerar.
# incineressi
## Català
### Verb

incineressi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb incinerar.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb incinerar.
# incineressin
## Català
### Verb

incineressin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb incinerar.
# incineressis
## Català
### Verb

incineressis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb incinerar.
# incinereu
## Català
### Verb

incinereu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de incinerar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb incinerar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb incinerar.
# incineros
## Català
### Verb

incineros
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb incinerar.
# incineresses
## Català
### Verb

incineresses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb incinerar.
# incinerin
## Català
### Verb

incinerin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb incinerar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb incinerar.