OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# dongueríveu
## Català
### Verb

dongueríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de donar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: don·gue·rí·veu (4)
* Anagrama: nodriguéveu
# donguessi
## Català
### Verb

donguessi
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb donar.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb donar.
# donguessin
## Català
### Verb

donguessin
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb donar.
# descarbonitzo
## Català
### Verb

descarbonitzo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de descarbonitzar.

#### Variants

* descarbonitze, descarbonitzi, descarbonitz
# descarbonitzeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kər.bu.niˈd͡zɛw/ balear /dəs.kəɾ.bo.niˈd͡zəw/, /dəs.kər.bu.niˈd͡zɛw/ Occidental: nord-occidental /des.kar.βo.niˈd͡zew/, valencià /des.kaɾ.bo.niˈzew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

descarbonitzeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de descarbonitzar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb descarbonitzar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb descarbonitzar.

#### Variants

* [1] descarbonitzau
* [3] descarbonitzau
# descarbonitzi
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kər.buˈni.d͡zi/ balear /dəs.kəɾ.boˈni.d͡zi/, /dəs.kər.buˈni.d͡zi/ Occidental: nord-occidental /des.kar.βoˈni.d͡zi/, valencià /des.kaɾ.boˈni.zi/
   * Rimes: -idzi

### Verb

descarbonitzi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de descarbonitzar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb descarbonitzar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb descarbonitzar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb descarbonitzar.

#### Variants

* [1] descarbonitzo, descarbonitze, descarbonitz
* [2] descarbonitze
* [3] descarbonitze
* [4] descarbonitze
# descarbonitzàreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kər.bu.niˈd͡za.ɾəw/ balear /dəs.kəɾ.bo.niˈd͡za.ɾəw/, /dəs.kər.bu.niˈd͡za.ɾəw/ Occidental: nord-occidental /des.kar.βo.niˈd͡za.ɾew/, valencià /des.kaɾ.bo.niˈza.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

descarbonitzàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de descarbonitzar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb descarbonitzar.

#### Variants

* [2] descarbonitzéssiu, descarbonitzésseu, descarbonitzàssiu, descarbonitzàsseu
# descarbonitzàs
## Català
### Verb

descarbonitzàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb descarbonitzar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb descarbonitzar.

#### Variants

* [1] descarbonitzés, descarbonitzara
* [2] descarbonitzés, descarbonitzara
# descarbonitzin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kər.buˈni.d͡zin/ balear /dəs.kəɾ.boˈni.d͡zin/, /dəs.kər.buˈni.d͡zin/ Occidental: nord-occidental /des.kar.βoˈni.d͡zin/, valencià /des.kaɾ.boˈni.zin/
   * Rimes: -idzin

### Verb

descarbonitzin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb descarbonitzar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb descarbonitzar.

#### Variants

* [1] descarbonitzen
* [2] descarbonitzen
# descarbonitzis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kər.buˈni.d͡zis/ balear /dəs.kəɾ.boˈni.d͡zis/, /dəs.kər.buˈni.d͡zis/ Occidental: nord-occidental /des.kar.βoˈni.d͡zis/, valencià /des.kaɾ.boˈni.zis/
   * Rimes: -idzis

### Verb

descarbonitzis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb descarbonitzar.

#### Variants

* descarbonitzes
# descarbonitzàrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kər.bu.niˈd͡za.ɾəm/ balear /dəs.kəɾ.bo.niˈd͡za.ɾəm/, /dəs.kər.bu.niˈd͡za.ɾəm/ Occidental: nord-occidental /des.kar.βo.niˈd͡za.ɾem/, valencià /des.kaɾ.bo.niˈza.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

descarbonitzàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de descarbonitzar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb descarbonitzar.

#### Variants

* [2] descarbonitzéssim, descarbonitzéssem, descarbonitzàssim, descarbonitzàssem
# descarbonitzàssem
## Català
### Verb

descarbonitzàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb descarbonitzar.

#### Variants

* descarbonitzéssim, descarbonitzéssem, descarbonitzàssim, descarbonitzàrem
# disfrute
## Català
### Verb

disfrute
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de disfrutar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb disfrutar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb disfrutar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb disfrutar.

#### Variants

* [1] disfruto, disfruti, disfrut
* [2] disfruti
* [3] disfruti
* [4] disfruti

### Miscel·lània

* Síl·labes: dis·fru·te (3)
* Heterograma de 8 lletres (defirstu)

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /disˈfɾu.te/, meridional /dihˈfɾu.te/
       Americà: alt /d(i)sˈfɾu.te/, baix /dihˈfɾu.te/
   * Rimes: -ute
   * Etimologia: Nom: De disfrutar i el sufix -e.

### Nom

disfrute m. ‎(plural disfrutes)
* gaudi

### Verb

disfrute
* primera persona del singular (yo) del present de subjuntiu del verb disfrutar
* tercera persona del singular (él, ella, usted) del present de subjuntiu del verb disfrutar

### Miscel·lània

* Síl·labes: dis·fru·te (3)
* Heterograma de 8 lletres (defirstu)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre disfrute
# disfrutessin
## Català

   * Pronúncia: /dis.fɾuˈte.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

disfrutessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb disfrutar.

#### Variants

* disfrutessen, disfrutassin, disfrutassen, disfrutaren

### Miscel·lània

* Síl·labes: dis·fru·tes·sin (4)
# disfrutaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dis.fɾuˈta.βəs/, balear /dis.fɾuˈta.vəs/ Occidental: nord-occidental /dis.fɾuˈta.βes/ valencià /dis.fɾuˈta.ves/, /dis.fɾuˈta.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

disfrutaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de disfrutar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: dis·fru·ta·ves (4)
# disfrutessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /dis.fɾuˈte.sən/, occidental /dis.fɾuˈte.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

disfrutessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb disfrutar.

#### Variants

* disfrutessin, disfrutassin, disfrutassen, disfrutaren

### Miscel·lània

* Síl·labes: dis·fru·tes·sen (4)
# disfrutesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /dis.fɾuˈte.səs/, occidental /dis.fɾuˈte.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

disfrutesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb disfrutar.

#### Variants

* disfrutessis, disfrutassis, disfrutasses, disfrutares

### Miscel·lània

* Síl·labes: dis·fru·tes·ses (4)
# disfrutaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dis.fɾuˈta.βən/, balear /dis.fɾuˈta.vən/ Occidental: nord-occidental /dis.fɾuˈta.βen/ valencià /dis.fɾuˈta.ven/, /dis.fɾuˈta.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

disfrutaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de disfrutar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: dis·fru·ta·ven (4)
* Heterograma d'11 lletres (adefinrstuv)
# disfrutes
## Català

   * Pronúncia: oriental /disˈfɾu.təs/, occidental /disˈfɾu.tes/
   * Rimes: -utes

### Verb

disfrutes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de disfrutar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb disfrutar.

#### Variants

* [2] disfrutis

### Miscel·lània

* Síl·labes: dis·fru·tes (3)

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /disˈfɾu.tes/, meridional /dihˈfɾu.teh/
       Americà: alt /disˈfɾu.t(e)s/, baix /dihˈfɾu.teh/, austral /dihˈfɾu.tes/
   * Rimes: -utes

### Nom

disfrutes m. pl.
* forma plural de disfrute

### Verb

disfrutes
* segona persona del singular (tú, vos) del present de subjuntiu del verb disfrutar

### Miscel·lània

* Síl·labes: dis·fru·tes (3)
# disfruten
## Català

   * Pronúncia: oriental /disˈfɾu.tən/, occidental /disˈfɾu.ten/
   * Rimes: -uten

### Verb

disfruten
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de disfrutar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb disfrutar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb disfrutar.

#### Variants

* [2] disfrutin
* [3] disfrutin

### Miscel·lània

* Síl·labes: dis·fru·ten (3)
* Heterograma de 9 lletres (definrstu)
# disfrutessis
## Català

   * Pronúncia: /dis.fɾuˈte.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

disfrutessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb disfrutar.

#### Variants

* disfrutesses, disfrutassis, disfrutasses, disfrutares

### Miscel·lània

* Síl·labes: dis·fru·tes·sis (4)
# disfrutem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dis.fɾuˈtɛm/ balear /dis.fɾuˈtəm/, /dis.fɾuˈtɛm/ Occidental: /dis.fɾuˈtem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

disfrutem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de disfrutar.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb disfrutar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb disfrutar.

#### Variants

* [1] disfrutam

### Miscel·lània

* Síl·labes: dis·fru·tem (3)
* Heterograma de 9 lletres (defimrstu)
# desvergonzadamente
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \dez.βeɾ.ɣonˌθa.ðaˈmen.te\, meridional \deh.βeɾ.ɣoŋˌθa.ðaˈmen.te\
       Americà: alt \dez.βeɾ.ɣonˌsa.daˈmen.t(e)\, baix \deh.βeɾ.ɣoŋˌsa.ðaˈmen.te\, austral \deh.βeɾ.ɣonˌsa.ðaˈmen.te\
   * Rimes: -ente
   * Etimologia: De desvergonzado i el sufix -mente.

### Adverbi

desvergonzadamente
* desvergonyidament

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·ver·gon·za·da·men·te (7)
# desvergéssim
## Català
### Verb

desvergéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb desverjar.

#### Variants

* desverjàssim, desverjàssem

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·ver·gés·sim (4)
# desvergéssiu
## Català
### Verb

desvergéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb desverjar.

#### Variants

* desverjàssiu, desverjàsseu

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·ver·gés·siu (4)
# desvergonyit
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəz.bər.ɡuˈɲit/ balear /dəz.vəɾ.ɣoˈɲit/, /dəz.vər.ɣuˈɲit/ Occidental: nord-occidental /dez.βer.ɣoˈɲit/ valencià /dez.veɾ.ɣoˈɲit/, /dez.βeɾ.ɣoˈɲit/
   * Rimes: -it
   * Etimologia: Del verb desvergonyir-se, segle XV.

### Adjectiu

desvergonyit m. ‎(femení desvergonyida, plural masculí desvergonyits, plural femení desvergonyides)
* Que no té vergonya.

#### Sinònims

* desenfreït, pocapena, pocavergonya

#### Traduccions

* Anglès: shameless $^{(en)}$
* Castellà: desvergonzado $^{(es)}$, sinvergüenza $^{(es)}$
* Francès: insolent $^{(fr)}$, sans-gêne $^{(fr)}$
* Portuguès: desavergonhado $^{(pt)}$

### Nom

desvergonyit m. ‎(plural desvergonyits, femení desvergonyida)
* Qui no té vergonya.

#### Traduccions

* Anglès: scoundrel $^{(en)}$
* Castellà: desvergonzado $^{(es)}$, sinvergüenza $^{(es)}$
* Francès: scélérat $^{(fr)}$
* Italià: mascalzone $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·ver·go·nyit (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# desvergí
## Català
### Verb

desvergí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de desverjar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·ver·gí (3)
* Anagrama: verdegis
# desverj
## Català
### Verb

desverj
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de desverjar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·verj (2)
# desvergés
## Català
### Verb

desvergés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb desverjar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb desverjar.

#### Variants

* [1] desverjàs
* [2] desverjàs

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·ver·gés (3)
# dry walls
## Anglès
### Nom

dry walls
* forma plural de dry wall
# drypoints
## Anglès
### Nom

drypoints
* forma plural de drypoint
# dry
## Anglès

   * Pronúncia: /dɹaɪ/ àudio (EUA)
   * Etimologia: (pendent)

### Adjectiu

dry ‎(comparatiu drier o dryer, superlatiu driest o dryest)
* Sec, eixut
# dry socket
## Anglès
### Nom

dry socket ‎(incomptable)
* (medicina) alvèol dental sec

### Vegeu també

* dry socket. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 setembre 2014].
# drypoint
## Anglès
### Nom

drypoint ‎(comptable i incomptable, plural drypoints)
* (Gravat) punta seca

### Vegeu també

* drypoint. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 juliol 2014].
# drzew
## Polonès

   * Pronúncia: /ḍʒεf/

### Nom

drzew
* genitiu plural de drzewo
# dryest
## Anglès
### Adjectiu

dryest
* forma superlativa de dry
# drzewa
## Polonès

   * Pronúncia: /ˈḍʒε.va/

### Nom

drzewa
* genitiu singular de drzewo
* nominatiu, acusatiu i vocatiu plural de drzewo
# dry-stone
## Anglès
### Adjectiu

dry-stone ‎(no comparable)
* de pedra seca

### Vegeu també

* dry-stone. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juny 2014].
# dry wall
## Anglès
### Nom

dry wall ‎(comptable i incomptable, plural dry walls)
* (arquitectura) paret seca

### Vegeu també

* dry wall. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 juliol 2014].
# diluviessi
## Català
### Verb

diluviessi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb diluviar.
# diluviant
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /di.ɫu.βiˈan/ balear /di.ɫu.viˈant/, /di.ɫu.viˈan/ Occidental: nord-occidental /di.ɫu.βiˈan/ valencià /di.ɫu.viˈant/, /di.ɫu.βiˈan/
   * Rimes: -ant

### Verb

diluviant
* Gerundi del verb diluviar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: di·lu·vi·ant (4)
* Anagrama: indultavi
# diluviara
## Català
### Verb

diluviara
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb diluviar.
# diluvie
## Català
### Verb

diluvie
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb diluviar.
# diluviaria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /di.ɫu.βi.əˈɾi.ə/, balear /di.ɫu.vi.əˈɾi.ə/ Occidental: nord-occidental /di.ɫu.βi.aˈɾi.a/ valencià /di.ɫu.vi.aˈɾi.a/, /di.ɫu.βi.aˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

diluviaria
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de diluviar.
# diluviarà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /di.ɫu.βi.əˈɾa/, balear /di.ɫu.vi.əˈɾa/ Occidental: nord-occidental /di.ɫu.βi.aˈɾa/ valencià /di.ɫu.vi.aˈɾa/, /di.ɫu.βi.aˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

diluviarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de diluviar.
# diluviar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /di.ɫu.βiˈa/, balear /di.ɫu.viˈa/ Occidental: nord-occidental /di.ɫu.βiˈa/ valencià /di.ɫu.viˈaɾ/, /di.ɫu.βiˈa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: diluvià
   * Etimologia: Del llatí diluviare.

### Verb

diluviar intr. impers.
* Ploure a bots i barrals.

#### Conjugació

Com a verb que designa un fenomen natural és impersonal usat només en tercera persona del singular. Altres temps es podrien usar en sentit metafòric o per personificació fictícia.
Paradigmes de flexió: diluvio, diluvia, diluviem

#### Traduccions

* Castellà: diluviar $^{(es)}$
* Francès: pleuvoir à verse $^{(fr)}$
* Italià: diluviare $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: di·lu·vi·ar (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# diluviava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /di.ɫu.βiˈa.βə/, balear /di.ɫu.viˈa.və/ Occidental: nord-occidental /di.ɫu.βiˈa.βa/ valencià /di.ɫu.viˈa.va/, /di.ɫu.βiˈa.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

diluviava
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de diluviar.
# diluviariva
## Català
### Verb

diluviariva
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de diluviar.
# dissecau
## Català
### Verb

dissecau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de dissecar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb dissecar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: dis·se·cau (3)
* Anagrama: cuidessa
# dissecava
## Català
### Verb

dissecava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de dissecar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de dissecar.
# dissecaven
## Català
### Verb

dissecaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de dissecar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: dis·se·ca·ven (4)
* Anagrames: descanvies, descanviés
# dissecaves
## Català
### Verb

dissecaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de dissecar.
# dissecciona
## Català

   * Pronúncia: oriental /di.sək.siˈo.nə/, occidental /di.sek.siˈo.na/
   * Rimes: -ona

### Verb

dissecciona
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de disseccionar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb disseccionar.
# disseccion
## Català
### Verb

disseccion
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de disseccionar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: dis·sec·ci·on (4)
* Anagrama: concedissi
# disseccionam
## Català
### Verb

disseccionam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de disseccionar.
# detenguéreu
## Català
### Verb

detenguéreu
* (literari, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de detenir.

#### Variants

* detinguéreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·ten·gué·reu (4)
# detenguessis
## Català
### Verb

detenguessis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb detenir.

#### Variants

* detinguessis, detinguesses, detingueres

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·ten·gues·sis (4)
* Anagrames: detinguesses, tendiguesses
# detengut
## Català
### Verb

detengut
* (balear) Participi masculí singular del verb detenir.

#### Variants

* detingut

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·ten·gut (3)
# detenguts
## Català
### Verb

detenguts
* (balear) Participi masculí plural del verb detenir.

#### Variants

* detinguts

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·ten·guts (3)
# detengué
## Català
### Verb

detengué
* (literari, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de detenir.

#### Variants

* detingué

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·ten·gué (3)
# detengueu
## Català
### Verb

detengueu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb detenir.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb detenir.

#### Variants

* [1] detingueu
* [2] detingueu, deteniu

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·ten·gueu (3)
# detengui
## Català
### Verb

detengui
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb detenir.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb detenir.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb detenir.

#### Variants

* [1] detingui, detinga
* [2] detingui, detinga
* [3] detingui, detinga

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·ten·gui (3)
* Anagrames: detingué, tendigué
# detenguis
## Català
### Verb

detenguis
* (balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb detenir.

#### Variants

* detinguis, detingues

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·ten·guis (3)
* Anagrames: desenutgi, desenutgí, detingues, detingués, distengué, tendigués
# detenguérem
## Català
### Verb

detenguérem
* (literari, balear) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de detenir.

#### Variants

* detinguérem

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·ten·gué·rem (4)
# detenguin
## Català
### Verb

detenguin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb detenir.
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb detenir.

#### Variants

* [1] detinguin, detinguen
* [2] detinguin, detinguen

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·ten·guin (3)
* Anagrama: detinguen
# dulciorem
## Llatí

   * Pronúncia: /dʊɫ.kɪˈoː.rɛm/

### Adjectiu

dulciōrem
* acusatiu masculí/femení singular de dulcior
# dulcioribus
## Llatí

   * Pronúncia: /dʊɫ.kɪˈoː.rɪ.bʊs/

### Adjectiu

dulciōribus
* datiu masculí/femení/neutre plural de dulcior
* ablatiu masculí/femení/neutre plural de dulcior
# dulciori
## Llatí

   * Pronúncia: /dʊɫ.kɪˈoː.riː/

### Adjectiu

dulciōrī
* datiu masculí/femení/neutre singular de dulcior
# dulcior
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈdʊɫ.kɪ.ɔr/

### Adjectiu

dulcior m., f., dulcius n.
* forma comparativa de dulcis

### Declinació

Tercera declinació, variant comparatiu.
| Cas | Singular | Singular | Plural | Plural |
| Cas | Masc./Fem. | Neutre | Masc./Fem. | Neutre |
| Nominatiu | dulcior | dulcius | dulciōrēs | dulciōra |
| Vocatiu | dulcior | dulcius | dulciōrēs | dulciōra |
| Acusatiu | dulciōrem | dulcius | dulciōrēs | dulciōra |
| Genitiu | dulciōris | dulciōris | dulciōrum | dulciōrum |
| Datiu | dulciōrī | dulciōrī | dulciōribus | dulciōribus |
| Ablatiu | dulciōre | dulciōre | dulciōribus | dulciōribus |
# dulciora
## Llatí

   * Pronúncia: /dʊɫ.kɪˈoː.ra/

### Adjectiu

dulciōra
* nominatiu neutre plural de dulcior
* vocatiu neutre plural de dulcior
* acusatiu neutre plural de dulcior
# dulciores
## Llatí

   * Pronúncia: /dʊɫ.kɪˈoː.reːs/

### Adjectiu

dulciōrēs
* nominatiu masculí/femení plural de dulcior
* vocatiu masculí/femení plural de dulcior
* acusatiu masculí/femení plural de dulcior
# dulciorum
## Llatí

   * Pronúncia: /dʊɫ.kɪˈoː.rʊm/

### Adjectiu

dulciōrum
* genitiu masculí/femení/neutre plural de dulcior
# dulciore
## Llatí

   * Pronúncia: /dʊɫ.kɪˈoː.rɛ/

### Adjectiu

dulciōre
* ablatiu masculí/femení/neutre singular de dulcior
# dulcioris
## Llatí

   * Pronúncia: /dʊɫ.kɪˈoː.rɪs/

### Adjectiu

dulciōris
* genitiu masculí/femení/neutre singular de dulcior
# domtés
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dumˈtes/ balear /domˈtes/, /dumˈtes/ Occidental: /domˈtes/
   * Rimes: -es

### Verb

domtés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb domtar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb domtar.

#### Variants

* [1] domtàs, domtara
* [2] domtàs, domtara

### Miscel·lània

* Síl·labes: dom·tés (2)
* Heterograma de 6 lletres (demost)
# domtéssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dumˈte.səm/ balear /domˈte.səm/, /dumˈte.səm/ Occidental: /domˈte.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

domtéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb domtar.

#### Variants

* domtéssim, domtàssim, domtàssem, domtàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: dom·tés·sem (3)
# domtésseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dumˈte.səw/ balear /domˈte.səw/, /dumˈte.səw/ Occidental: /domˈte.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

domtésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb domtar.

#### Variants

* domtéssiu, domtàssiu, domtàsseu, domtàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: dom·tés·seu (3)