OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# establíssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.təbˈbɫi.siw/, /əs.təˈβɫi.siw/ balear /əs.təbˈbɫi.siw/ Occidental: nord-occidental /es.tabˈbɫi.siw/, /es.taˈβɫi.siw/ valencià /es.taˈbɫi.siw/
   * Rimes: -isiw

### Verb

establíssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb establir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ta·blís·siu (4)
* Anagrama: esbaltíssiu
# establíssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.təbˈbɫi.sim/, /əs.təˈβɫi.sim/ balear /əs.təbˈbɫi.sim/ Occidental: nord-occidental /es.tabˈbɫi.sim/, /es.taˈβɫi.sim/ valencià /es.taˈbɫi.sim/
   * Rimes: -isim

### Verb

establíssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb establir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ta·blís·sim (4)
* Anagrama: esbaltíssim
# establíveu
## Català
### Verb

establíveu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de establir.
# epicondylus lateralis femoris
## Llatí
### Nom

epicondylus lateralis femoris
* (Terminologia Anatomica) epicòndil lateral del fèmur

### Vegeu també

* epicondylus lateralis femoris. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# epicus
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈɛ.pɪ.kʊs/
   * Etimologia: Del grec ἐπικός ‎(epikós), derivat de ἔπος ‎(épos, «paraula»).

### Adjectiu

epicus m., epica f., epicum n.
* èpic

#### Declinació

Primera i segona declinació, -us, -a, -um.
| Cas | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural | Plural |
| Cas | Masculí | Femení | Neutre | Masculí | Femení | Neutre |
| Nominatiu | epicus | epica | epicum | epicī | epicae | epica |
| Vocatiu | epice | epica | epicum | epicī | epicae | epica |
| Acusatiu | epicum | epicam | epicum | epicōs | epicās | epica |
| Genitiu | epicī | epicae | epicī | epicōrum | epicārum | epicōrum |
| Datiu | epicō | epicae | epicō | epicīs | epicīs | epicīs |
| Ablatiu | epicō | epicā | epicō | epicīs | epicīs | epicīs |
# epicondylus lateralis humeri
## Llatí
### Nom

epicondylus lateralis humeri
* (Terminologia Anatomica) epicòndil lateral de l'húmer

### Vegeu també

* epicondylus lateralis humeri. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# epicondylus medialis humeri
## Llatí
### Nom

epicondylus medialis humeri
* (Terminologia Anatomica) epicòndil medial de l'húmer, epitròclea

### Vegeu també

* epicondylus medialis humeri. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# epicum
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈɛ.pɪ.kʊm/

### Adjectiu

epicum
* nominatiu neutre singular de epicus
* vocatiu neutre singular de epicus
* acusatiu masculí singular de epicus
* acusatiu neutre singular de epicus
# epicondylus
## Llatí

   * Pronúncia: /ɛ.pɪˈkɔn.dʏ.lʊs/

### Nom

epicondylus m. ‎(genitiu epicondylī)
* (Terminologia Anatomica) epicòndil

#### Declinació

2a declinació -us, -ī :
| Cas | Singular | Plural |
| Nominatiu | epicondylus | epicondylī |
| Vocatiu | epicondyle | epicondylī |
| Acusatiu | epicondylum | epicondylōs |
| Genitiu | epicondylī | epicondylōrum |
| Datiu | epicondylō | epicondylīs |
| Ablatiu | epicondylō | epicondylīs |

### Vegeu també

* epicondylus. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# epicondylus medialis femoris
## Llatí
### Nom

epicondylus medialis femoris
* (Terminologia Anatomica) epicòndil medial del fèmur

### Vegeu també

* epicondylus medialis femoris. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# epicorum
## Llatí

   * Pronúncia: /ɛ.pɪˈkoː.rʊm/

### Adjectiu

epicōrum
* genitiu masculí plural de epicus
* genitiu neutre plural de epicus
# epicos
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈɛ.pɪ.koːs/

### Adjectiu

epicōs
* acusatiu masculí plural de epicus
# epicè
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.piˈsɛ/, occidental /e.piˈse/
   * Rimes: -ɛ
   * Etimologia: Del llatí epicoenus, segle XIX, del grec antic ἐπίκοινος ‎(epíkoinos, «en comú»).

### Adjectiu

epicè m. ‎(femení epicena, plural masculí epicens, plural femení epicenes)
* Dit del substantiu amb gènere inherent però invariable pels dos sexes, mascle i femella.
    ’Girafa’ designa tant els mascles com les femelles, ’nadó’ tant els nens com les nenes.

#### Variants

* epicé (valencià)

#### Traduccions

* Anglès: epicene $^{(en)}$
* Castellà: epiceno $^{(es)}$ m.
* Francès: épicène $^{(fr)}$
* Gallec: epiceno $^{(gl)}$ m.
* Neerlandès: gemeenslachtig $^{(nl)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·pi·cè (3)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# escotaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kuˈta.βəs/ balear /əs.koˈta.vəs/, /əs.kuˈta.vəs/ Occidental: nord-occidental /es.koˈta.βes/ valencià /es.koˈta.ves/, /es.koˈta.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

escotaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de escotar.

#### Variants

* escotaies

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·co·ta·ves (4)
# escotavi
## Català
### Verb

escotavi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de escotar.

#### Variants

* escotaia, escotava

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·co·ta·vi (4)
* Heterograma de 8 lletres (aceiostv)
* Anagrama: etivocàs
# escote
## Català
### Verb

escote
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de escotar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb escotar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb escotar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb escotar.

#### Variants

* [1] escoto, escoti, escot
* [2] escoti, escoto
* [3] escoti, escoto
* [4] escoti

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·co·te (3)
* Anagrama: coetes
# escoteguessa
## Català
### Verb

escoteguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb escotar.

#### Variants

* escotessi, escotessa, escotés, escotàs, escotara

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·co·te·gues·sa (5)
* Anagrama: acoteguesses
# escoteguessen
## Català
### Verb

escoteguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb escotar.

#### Variants

* escotessin, escotessen, escotassin, escotassen, escotaren

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·co·te·gues·sen (5)
# escotavo
## Català
### Verb

escotavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de escotar.

#### Variants

* escotàieu, escotàveu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·co·ta·vo (4)
# escoteguem
## Català
### Verb

escoteguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb escotar.

#### Variants

* escotem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·co·te·guem (4)
# escotegueu
## Català
### Verb

escotegueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb escotar.

#### Variants

* escoteu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·co·te·gueu (4)
# escotaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kuˈta.βən/ balear /əs.koˈta.vən/, /əs.kuˈta.vən/ Occidental: nord-occidental /es.koˈta.βen/ valencià /es.koˈta.ven/, /es.koˈta.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

escotaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de escotar.

#### Variants

* escotaien

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·co·ta·ven (4)
# escoteguesses
## Català
### Verb

escoteguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb escotar.

#### Variants

* escotessis, escotesses, escotassis, escotasses, escotares

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·co·te·gues·ses (5)
# estremigueres
## Català
### Verb

estremigueres
* (col·loquial balear) Segona persona del singular (tu) del passat simple de estremir.
* (col·loquial valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb estremir.

#### Variants

* [1] estremires
* [2] estremiguesses, estremissis, estremisses, estremires
# estremigueves
## Català
### Verb

estremigueves
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de estremir.

#### Variants

* estremives, estremies
# estremiguesses
## Català
### Verb

estremiguesses
* (col·loquial) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb estremir.

#### Variants

* estremigueres, estremissis, estremisses, estremires
# estremigueu
## Català
### Verb

estremigueu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb estremir.

#### Variants

* estremisqueu, estremiu
# estremiguessen
## Català
### Verb

estremiguessen
* (col·loquial) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb estremir.

#### Variants

* estremigueren, estremissin, estremissen, estremiren

### Miscel·lània

* Anagrama: termineguesses
# estremigueva
## Català
### Verb

estremigueva
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de estremir.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de estremir.

#### Variants

* [1] estremiva, estremia
* [2] estremiva, estremia
# estremiguérem
## Català
### Verb

estremiguérem
* (col·loquial balear) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de estremir.
* (col·loquial valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb estremir.

#### Variants

* [1] estremírem
* [2] estremiguéssem, estremíssim, estremíssem, estremírem
# estremiguéreu
## Català
### Verb

estremiguéreu
* (col·loquial balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de estremir.
* (col·loquial valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb estremir.

#### Variants

* [1] estremíreu
* [2] estremiguésseu, estremíssiu, estremísseu, estremíreu
# estremigueven
## Català
### Verb

estremigueven
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de estremir.

#### Variants

* estremiven, estremien

### Miscel·lània

* Anagrames: envestiguérem, estenguerívem
# estremigué
## Català
### Verb

estremigué
* (col·loquial balear) Primera persona del singular (jo) del passat simple de estremir.
* (col·loquial balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de estremir.

#### Variants

* [1] estremí
* [2] estremí

### Miscel·lània

* Anagrames: estiguerem, estiguérem
# erradiquessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.ðiˈke.sin/, occidental /e.ra.ðiˈke.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

erradiquessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb erradicar.
# erradiquessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.ðiˈke.sis/, occidental /e.ra.ðiˈke.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

erradiquessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb erradicar.
# erradiqueu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rə.ðiˈkɛw/ balear /ə.rə.ðiˈkəw/, /ə.rə.ðiˈkɛw/ Occidental: /e.ra.ðiˈkew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

erradiqueu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de erradicar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb erradicar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb erradicar.
# erradiquen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəˈði.kən/, occidental /e.raˈði.ken/
   * Rimes: -iken

### Verb

erradiquen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de erradicar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb erradicar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb erradicar.
# erradiquessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.ðiˈke.sən/, occidental /e.ra.ðiˈke.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

erradiquessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb erradicar.
# erradiquesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.ðiˈke.səs/, occidental /e.ra.ðiˈke.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

erradiquesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb erradicar.
# esvaníreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.bəˈni.ɾəw/, balear /əz.vəˈni.ɾəw/ Occidental: nord-occidental /ez.βaˈni.ɾew/ valencià /ez.vaˈni.ɾew/, /ez.βaˈni.ɾew/
   * Rimes: -iɾew

### Verb

esvaníreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de esvanir.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb esvanir.

#### Variants

* [2] esvaníssiu, esvanísseu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·va·ní·reu (4)
# esvaníem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.bəˈni.əm/, balear /əz.vəˈni.əm/ Occidental: nord-occidental /ez.βaˈni.em/ valencià /ez.vaˈni.em/, /ez.βaˈni.em/
   * Rimes: -iem

### Verb

esvaníem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de esvanir.

#### Variants

* esvanívem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·va·ní·em (4)
# esvaníeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.bəˈni.əw/, balear /əz.vəˈni.əw/ Occidental: nord-occidental /ez.βaˈni.ew/ valencià /ez.vaˈni.ew/, /ez.βaˈni.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

esvaníeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de esvanir.

#### Variants

* esvaníveu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·va·ní·eu (4)
# esvanísseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.bəˈni.səw/, balear /əz.vəˈni.səw/ Occidental: nord-occidental /ez.βaˈni.sew/ valencià /ez.vaˈni.sew/, /ez.βaˈni.sew/
   * Rimes: -isew

### Verb

esvanísseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb esvanir.

#### Variants

* esvaníssiu, esvaníreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·va·nís·seu (4)
* Anagrama: vanisésseu
# esvaníssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.bəˈni.siw/, balear /əz.vəˈni.siw/ Occidental: nord-occidental /ez.βaˈni.siw/ valencià /ez.vaˈni.siw/, /ez.βaˈni.siw/
   * Rimes: -isiw

### Verb

esvaníssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb esvanir.

#### Variants

* esvanísseu, esvaníreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·va·nís·siu (4)
* Anagrama: vaniséssiu
# esvanírem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.bəˈni.ɾəm/, balear /əz.vəˈni.ɾəm/ Occidental: nord-occidental /ez.βaˈni.ɾem/ valencià /ez.vaˈni.ɾem/, /ez.βaˈni.ɾem/
   * Rimes: -iɾem

### Verb

esvanírem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de esvanir.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb esvanir.

#### Variants

* [2] esvaníssim, esvaníssem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·va·ní·rem (4)
# esvaníssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.bəˈni.sim/, balear /əz.vəˈni.sim/ Occidental: nord-occidental /ez.βaˈni.sim/ valencià /ez.vaˈni.sim/, /ez.βaˈni.sim/
   * Rimes: -isim

### Verb

esvaníssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb esvanir.

#### Variants

* esvaníssem, esvanírem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·va·nís·sim (4)
* Anagrama: vaniséssim
# esvaní
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.bəˈni/, balear /əz.vəˈni/ Occidental: nord-occidental /ez.βaˈni/ valencià /ez.vaˈni/, /ez.βaˈni/
   * Rimes: -i

### Verb

esvaní
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de esvanir.
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de esvanir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·va·ní (3)
* Heterograma de 6 lletres (aeinsv)
* Anagrames: avesin, avines, avinés, avisen, envaís, enviàs, niaves, vanise, vesina
# esvanís
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.bəˈnis/, balear /əz.vəˈnis/ Occidental: nord-occidental /ez.βaˈnis/ valencià /ez.vaˈnis/, /ez.βaˈnis/
   * Rimes: -is

### Verb

esvanís
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb esvanir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb esvanir.

#### Variants

* [1] esvanissi, esvanira
* [2] esvanissi, esvanira

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·va·nís (3)
* Anagrames: vanises, vanisés, viassen
# esvaníssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.bəˈni.səm/, balear /əz.vəˈni.səm/ Occidental: nord-occidental /ez.βaˈni.sem/ valencià /ez.vaˈni.sem/, /ez.βaˈni.sem/
   * Rimes: -isem

### Verb

esvaníssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb esvanir.

#### Variants

* esvaníssim, esvanírem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·va·nís·sem (4)
* Anagrama: vaniséssem
# estrijolés
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.tɾi.ʒuˈɫes/ balear /əs.tɾi.ʒoˈɫes/, /əs.tɾi.ʒuˈɫes/ Occidental: nord-occidental /es.tɾi.ʒoˈɫes/, valencià /es.tɾi.d͡ʒoˈɫes/
   * Rimes: -es

### Verb

estrijolés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb estrijolar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb estrijolar.

#### Variants

* [1] estrijolàs, estrijolara
* [2] estrijolàs, estrijolara
# estrijoléssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.tɾi.ʒuˈɫe.siw/ balear /əs.tɾi.ʒoˈɫe.siw/, /əs.tɾi.ʒuˈɫe.siw/ Occidental: nord-occidental /es.tɾi.ʒoˈɫe.siw/, valencià /es.tɾi.d͡ʒoˈɫe.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

estrijoléssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb estrijolar.

#### Variants

* estrijolésseu, estrijolàssiu, estrijolàsseu, estrijolàreu
# estrijolí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.tɾi.ʒuˈɫi/ balear /əs.tɾi.ʒoˈɫi/, /əs.tɾi.ʒuˈɫi/ Occidental: nord-occidental /es.tɾi.ʒoˈɫi/, valencià /es.tɾi.d͡ʒoˈɫi/
   * Rimes: -i

### Verb

estrijolí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de estrijolar.
# estrijoléssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.tɾi.ʒuˈɫe.səm/ balear /əs.tɾi.ʒoˈɫe.səm/, /əs.tɾi.ʒuˈɫe.səm/ Occidental: nord-occidental /es.tɾi.ʒoˈɫe.sem/, valencià /es.tɾi.d͡ʒoˈɫe.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

estrijoléssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb estrijolar.

#### Variants

* estrijoléssim, estrijolàssim, estrijolàssem, estrijolàrem
# estrijolàssim
## Català
### Verb

estrijolàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb estrijolar.

#### Variants

* estrijoléssim, estrijoléssem, estrijolàssem, estrijolàrem
# estrijolésseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.tɾi.ʒuˈɫe.səw/ balear /əs.tɾi.ʒoˈɫe.səw/, /əs.tɾi.ʒuˈɫe.səw/ Occidental: nord-occidental /es.tɾi.ʒoˈɫe.sew/, valencià /es.tɾi.d͡ʒoˈɫe.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

estrijolésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb estrijolar.

#### Variants

* estrijoléssiu, estrijolàssiu, estrijolàsseu, estrijolàreu
# estrijoléssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.tɾi.ʒuˈɫe.sim/ balear /əs.tɾi.ʒoˈɫe.sim/, /əs.tɾi.ʒuˈɫe.sim/ Occidental: nord-occidental /es.tɾi.ʒoˈɫe.sim/, valencià /es.tɾi.d͡ʒoˈɫe.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

estrijoléssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb estrijolar.

#### Variants

* estrijoléssem, estrijolàssim, estrijolàssem, estrijolàrem
# estrijolàssiu
## Català
### Verb

estrijolàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb estrijolar.

#### Variants

* estrijoléssiu, estrijolésseu, estrijolàsseu, estrijolàreu
# estrijolàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.tɾi.ʒuˈɫa.βəw/ balear /əs.tɾi.ʒoˈɫa.vəw/, /əs.tɾi.ʒuˈɫa.vəw/ Occidental: nord-occidental /es.tɾi.ʒoˈɫa.βew/ valencià /es.tɾi.d͡ʒoˈɫa.vew/, /es.tɾi.d͡ʒoˈɫa.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

estrijolàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de estrijolar.
# esmenaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.məˈna.βəs/, balear /əz.məˈna.vəs/ Occidental: nord-occidental /ez.meˈna.βes/ valencià /ez.meˈna.ves/, /ez.meˈna.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

esmenaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de esmenar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·me·na·ves (4)
# esmenasses
## Català
### Verb

esmenasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb esmenar.

#### Variants

* esmenessis, esmenesses, esmenassis, esmenares

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·me·nas·ses (4)
# esmenassis
## Català
### Verb

esmenassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb esmenar.

#### Variants

* esmenessis, esmenesses, esmenasses, esmenares

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·me·nas·sis (4)
# esmenats
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.məˈnats/, occidental /ez.meˈnats/
   * Rimes: -ats

### Verb

esmenats
* Participi masculí plural del verb esmenar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·me·nats (3)
# esmenava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.məˈna.βə/, balear /əz.məˈna.və/ Occidental: nord-occidental /ez.meˈna.βa/ valencià /ez.meˈna.va/, /ez.meˈna.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

esmenava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de esmenar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de esmenar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·me·na·va (4)
# esmenaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.məˈna.βən/, balear /əz.məˈna.vən/ Occidental: nord-occidental /ez.meˈna.βen/ valencià /ez.meˈna.ven/, /ez.meˈna.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

esmenaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de esmenar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·me·na·ven (4)
# esmenassen
## Català
### Verb

esmenassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb esmenar.

#### Variants

* esmenessin, esmenessen, esmenassin, esmenaren

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·me·nas·sen (4)
# esmenassin
## Català
### Verb

esmenassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb esmenar.

#### Variants

* esmenessin, esmenessen, esmenassen, esmenaren

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·me·nas·sin (4)
# esmenat
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.məˈnat/, occidental /ez.meˈnat/
   * Rimes: -at

### Verb

esmenat
* Participi masculí singular del verb esmenar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·me·nat (3)
# esmenau
## Català
### Verb

esmenau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de esmenar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb esmenar.

#### Variants

* [1] esmeneu
* [2] esmeneu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·me·nau (3)
# exercireu
## Català
### Verb

exercireu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de exercir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·xer·ci·reu (4)
* Anagrames: creixereu, creixéreu

## Català antic
### Verb

exercireu
* segona persona plural (vós, vosaltres) del futur de exercir
# exercint
## Català
### Verb

exercint
* Gerundi del verb exercir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·xer·cint (3)
* Anagrama: creixent

## Català antic
### Verb

exercint
* gerundi de exercir