OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# ansiógenos
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /anˈsjo.xe.nos/, meridional \aŋˈsjo.he.noh\
       Americà: alt /anˈsjo.xe.n(o)s/, baix \aŋˈsjo.he.noh\, austral /anˈsjo.xe.nos/
   * Rimes: -oxenos

### Adjectiu

ansiógenos m. pl.
* forma plural de ansiógeno

### Miscel·lània

* Síl·labes: an·sió·ge·nos (4)
# ansiós
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.siˈos/, occidental /an.siˈos/
   * Rimes: -os
   * Etimologia: Del llatí anxiōsus, segle XIV.

### Adjectiu

ansiós m. ‎(femení ansiosa, plural masculí ansiosos, plural femení ansioses)
* Que mostra ànsia.
* desitjós

#### Traduccions

* Anglès: anxious $^{(en)}$
* Castellà: ansioso $^{(es)}$
* Francès: anxieux $^{(fr)}$
* Llengua de signes catalana: NERVIÓS $^{(csc)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: an·si·ós (3)
* Anagrames: assoni, assoní

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# answer key
## Anglès
### Nom

answer key
* solucionari

#### Sinònims

* scoring key

### Vegeu també

* answer key. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# apleguesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pɫəˈɣe.səs/, occidental /a.pɫeˈɣe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

apleguesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aplegar.
# apleguin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əˈpɫɛ.ɣin/ balear /əˈpɫə.ɣin/, /əˈpɫɛ.ɣin/ Occidental: /aˈpɫe.ɣin/
   * Rimes: -ɛɡin

### Verb

apleguin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb aplegar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb aplegar.
# apleguis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əˈpɫɛ.ɣis/ balear /əˈpɫə.ɣis/, /əˈpɫɛ.ɣis/ Occidental: /aˈpɫe.ɣis/
   * Rimes: -ɛɡis

### Verb

apleguis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb aplegar.
# apleguessa
## Català
### Verb

apleguessa
* (col·loquial central) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb aplegar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ple·gues·sa (4)
* Anagrama: aplegàsseu
# apleguessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pɫəˈɣe.sin/, occidental /a.pɫeˈɣe.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

apleguessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aplegar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ple·gues·sin (4)
* Anagrama: planegéssiu
# apleguessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pɫəˈɣe.sis/, occidental /a.pɫeˈɣe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

apleguessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aplegar.
# apleguets
## Català antic
### Verb

apleguets
* segona persona plural (vós, vosaltres) del present de subjuntiu de aplegar
# aplegueu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pɫəˈɣɛw/ balear /ə.pɫəˈɣəw/, /ə.pɫəˈɣɛw/ Occidental: /a.pɫeˈɣew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

aplegueu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de aplegar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb aplegar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb aplegar.

## Català antic
### Verb

aplegueu
* segona persona plural (vós, vosaltres) del present de subjuntiu de aplegar
# aplegui
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əˈpɫɛ.ɣi/ balear /əˈpɫə.ɣi/, /əˈpɫɛ.ɣi/ Occidental: /aˈpɫe.ɣi/
   * Rimes: -ɛɡi

### Verb

aplegui
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb aplegar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb aplegar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb aplegar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ple·gui (3)
* Heterograma de 7 lletres (aegilpu)
* Anagrames: glapíeu, plagieu
# apleguessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pɫəˈɣe.sən/, occidental /a.pɫeˈɣe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

apleguessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aplegar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ple·gues·sen (4)
* Anagrama: planegésseu
# aponaria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pu.nəˈɾi.ə/ balear /ə.po.nəˈɾi.ə/, /ə.pu.nəˈɾi.ə/ Occidental: /a.po.naˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

aponaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de aponar-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de aponar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·po·na·ri·a (5)
* Anagrames: apariona, aparionà
# aponar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.puˈna/ balear /ə.poˈna/, /ə.puˈna/ Occidental: nord-occidental /a.poˈna/, valencià /a.poˈnaɾ/
   * Rimes: -a(ɾ)

### Verb

aponar
* Forma de l'infinitiu aponar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·po·nar (3)
* Anagrames: arpona, arponà, poaran
# aponara
## Català
### Verb

aponara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb aponar-se.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb aponar-se.
# aponares
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.puˈna.ɾəs/ balear /ə.poˈna.ɾəs/, /ə.puˈna.ɾəs/ Occidental: /a.poˈna.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

aponares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de aponar-se.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aponar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·po·na·res (4)
* Anagrames: aponar-se, aposaren, peonaràs
# aponarem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pu.nəˈɾɛm/ balear /ə.po.nəˈɾəm/, /ə.pu.nəˈɾɛm/ Occidental: /a.po.naˈɾem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

aponarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de aponar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·po·na·rem (4)
* Anagrames: apomaren, emponara, emponarà
# aponaren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.puˈna.ɾən/ balear /ə.poˈna.ɾən/, /ə.puˈna.ɾən/ Occidental: /a.poˈna.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

aponaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de aponar-se.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aponar-se.

### Miscel·lània

* Anagrama: peonaran
# aponareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pu.nəˈɾɛw/ balear /ə.po.nəˈɾəw/, /ə.pu.nəˈɾɛw/ Occidental: /a.po.naˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

aponareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de aponar-se.
# aponaran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pu.nəˈɾan/ balear /ə.po.nəˈɾan/, /ə.pu.nəˈɾan/ Occidental: /a.po.naˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

aponaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de aponar-se.
# anyina
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈɲi.nə/, occidental /aˈɲi.na/
   * Rimes: -ina

### Adjectiu

anyina f. ‎(plural anyines)
* Forma femenina de anyí.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·nyi·na (3)
# anyhow
## Anglès

   * Pronúncia: /ˈɛn.iː.haʊ/ àudio (EUA)
   * Etimologia: Compost de any i how.

### Adverbi

anyhow ‎(no comparable)
* comsevulla
# anyines
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈɲi.nəs/, occidental /aˈɲi.nes/
   * Rimes: -ines

### Adjectiu

anyines f. pl.
* Forma plural de anyina.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·nyi·nes (3)
# aporrinareu
## Català
### Verb

aporrinareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de aporrinar.
# aporrinaran
## Català
### Verb

aporrinaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de aporrinar.
# aporrinar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pu.riˈna/ balear /ə.po.riˈna/, /ə.pu.riˈna/ Occidental: nord-occidental /a.po.riˈna/ valencià /a.po.riˈnaɾ/, /a.po.riˈna/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: aporrinà
   * Etimologia: Del prefix a-, porra i el sufix -ina, segle XIX.

### Verb

aporrinar trans.
* Pegar porrades.
* Dir fàstics, injuriar de paraula.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: aporrino, aporrina, aporrinem

#### Traduccions

* Castellà: aporrear $^{(es)}$
* Castellà: denostar $^{(es)}$
* Francès: injurier $^{(fr)}$, outrager $^{(fr)}$
* Italià: oltraggiare $^{(it)}$
* Llatí: conviciari $^{(la)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·por·ri·nar (4)
* Anagrama: arropiran

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Labernia y Esteller, Pere. Diccionari de la Llengua Catalana ab la correspondencia castellana y llatina., Tom I, Barcelona, 1864.
# aporrinaria
## Català
### Verb

aporrinaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de aporrinar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de aporrinar.
# aporrinarien
## Català
### Verb

aporrinarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de aporrinar.
# aporrinaries
## Català
### Verb

aporrinaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de aporrinar.
# aporrinaren
## Català
### Verb

aporrinaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de aporrinar.
# aporrinares
## Català
### Verb

aporrinares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de aporrinar.
# aposentarà
## Català
### Verb

aposentarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de aposentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·po·sen·ta·rà (5)
* Anagrames: anteposara, anteposarà, apetonaràs
# aposentaràs
## Català
### Verb

aposentaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de aposentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·po·sen·ta·ràs (5)
* Anagrama: anteposaràs
# aposentaré
## Català
### Verb

aposentaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de aposentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·po·sen·ta·ré (5)
* Anagrames: anteposaré, apetonares
# aposentaríem
## Català
### Verb

aposentaríem
* Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de aposentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·po·sen·ta·rí·em (6)
* Anagrames: anteposaríem, apostemarien
# aposentareu
## Català
### Verb

aposentareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de aposentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·po·sen·ta·reu (5)
* Anagrames: anteposareu, anteposàreu
# aposentaria
## Català
### Verb

aposentaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de aposentar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de aposentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·po·sen·ta·ri·a (6)
* Anagrama: anteposaria
# aposentares
## Català
### Verb

aposentares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de aposentar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aposentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·po·sen·ta·res (5)
* Anagrames: anteposares, aposentar-se
# aposentaríeu
## Català
### Verb

aposentaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de aposentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·po·sen·ta·rí·eu (6)
* Anagrama: anteposaríeu
# aposentaries
## Català
### Verb

aposentaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de aposentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·po·sen·ta·ri·es (6)
* Anagrames: anteposaries, entropessaia
# aposentarien
## Català
### Verb

aposentarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de aposentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·po·sen·ta·ri·en (6)
* Anagrama: anteposarien
# apendizeez
## Basc
### Nom

apendizeez
* instrumental definit plural de apendize
# apendizeren
## Basc
### Nom

apendizeren
* genitiu indefinit de apendize
# apendizeko
## Basc
### Nom

apendizeko
* genitiu locatiu definit singular de apendize
# apendizera
## Basc
### Nom

apendizera
* al·latiu definit singular de apendize
# apendizeraino
## Basc
### Nom

apendizeraino
* terminatiu definit singular de apendize
# apendizerantz
## Basc
### Nom

apendizerantz
* al·latiu direccional definit singular de apendize
# apendizek
## Basc
### Nom

apendizek
* ergatiu indefinit de apendize
# apendizerekin
## Basc
### Nom

apendizerekin
* comitatiu indefinit de apendize
# apendizerengatik
## Basc
### Nom

apendizerengatik
* causal indefinit de apendize
# apendizerentzat
## Basc
### Nom

apendizerentzat
* benefactiu indefinit de apendize
# archevêque
## Francès

   * Etimologia: Del grec αρχεπίσκοπος

### Nom

archevêque m. ‎(plural archevêques)
* Arquebisbe (prelat eclesiàstic principal d'una província o regne).

### Vegeu també

* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom I.
# archiatro
## Llatí

   * Pronúncia: /ar.kiːˈaː.troː/

### Nom

archīātrō
* datiu singular de archīāter
* ablatiu singular de archīāter
# archiatrorum
## Llatí

   * Pronúncia: /ar.kiː.aːˈtroː.rʊm/

### Nom

archīātrōrum
* genitiu plural de archīāter
# archiatrum
## Llatí

   * Pronúncia: /ar.kiːˈaː.trʊm/

### Nom

archīātrum
* acusatiu singular de archīāter
# archetypes
## Anglès
### Nom

archetypes
* forma plural de archetype
# archiatris
## Llatí

   * Pronúncia: /ar.kiːˈaː.triːs/

### Nom

archīātrīs
* datiu plural de archīāter
* ablatiu plural de archīāter
# archevêques
## Francès

   * Pronúncia: /aʁ.ʃəˈvɛk/

### Nom

archevêques m. pl.
* forma plural de archevêque
# archiater
## Llatí

   * Pronúncia: /ar.kiːˈaː.tɛr/
   * Etimologia: Del grec ἀρχίατρος ‎(arkhíatros), format er ἀρχι- ‎(arkhi-) i ἰατρός ‎(iatrós).

### Nom

archīāter m. ‎(genitiu archīātrī)
* metge de la cort, cap de metges, mestre de metges

#### Declinació

2a declinació (e)r-, -ī :
| Cas | Singular | Plural |
| Nominatiu | archīāter | archīātrī |
| Vocatiu | archīāter | archīātrī |
| Acusatiu | archīātrum | archīātrōs |
| Genitiu | archīātrī | archīātrōrum |
| Datiu | archīātrō | archīātrīs |
| Ablatiu | archīātrō | archīātrīs |

### Vegeu també

* Karl Ernst Georges: lateinisch-deutsches Handwörterbuch, 1913.
# archiatri
## Llatí

   * Pronúncia: /ar.kiːˈaː.triː/

### Nom

archīātrī
* nominatiu plural de archīāter
* vocatiu plural de archīāter
* genitiu singular de archīāter
# archiatros
## Llatí

   * Pronúncia: /ar.kiːˈaː.troːs/

### Nom

archīātrōs
* acusatiu plural de archīāter
# aportaríveu
## Català
### Verb

aportaríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de aportar.
# aplanau
## Català
### Verb

aplanau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de aplanar.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb aplanar.
# aplanaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pɫəˈna.βəs/, balear /ə.pɫəˈna.vəs/ Occidental: nord-occidental /a.pɫaˈna.βes/ valencià /a.pɫaˈna.ves/, /a.pɫaˈna.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

aplanaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de aplanar.
# aplaneguessa
## Català
### Verb

aplaneguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb aplanar.
# aplaneguessen
## Català
### Verb

aplaneguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aplanar.
# aplanaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pɫəˈna.βən/, balear /ə.pɫəˈna.vən/ Occidental: nord-occidental /a.pɫaˈna.βen/ valencià /a.pɫaˈna.ven/, /a.pɫaˈna.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

aplanaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de aplanar.
# aplanavi
## Català
### Verb

aplanavi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de aplanar.
# aplaneguem
## Català
### Verb

aplaneguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb aplanar.
# aplanava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pɫəˈna.βə/, balear /ə.pɫəˈna.və/ Occidental: nord-occidental /a.pɫaˈna.βa/ valencià /a.pɫaˈna.va/, /a.pɫaˈna.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

aplanava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de aplanar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de aplanar.
# aplanavo
## Català
### Verb

aplanavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de aplanar.
# aplane
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈpɫa.nə/, occidental /aˈpɫa.ne/
   * Rimes: -ane

### Verb

aplane
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de aplanar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb aplanar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb aplanar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb aplanar.
# arravatéssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rə.βəˈte.siw/, balear /ə.rə.vəˈte.siw/ Occidental: nord-occidental /a.ra.βaˈte.siw/ valencià /a.ra.vaˈte.siw/, /a.ra.βaˈte.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

arravatéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arravatar.
# arrazoibide
## Basc

   * Pronúncia: /a.ra.s̪oj.bi.de/
   * Àudio: Sant Sebastià

### Nom

arrazoibide inan.
* al·legació

#### Declinació

Nom comú inanimat en vocal
Cas
Indefinit
Singular
Plural
Absolutiu
arrazoibide
arrazoibidea
arrazoibideak
Ergatiu
arrazoibidek
arrazoibideak
arrazoibideek
Datiu
arrazoibideri
arrazoibideari
arrazoibideei
Genitiu
arrazoibideren
arrazoibidearen
arrazoibideen
Comitatiu
arrazoibiderekin
arrazoibidearekin
arrazoibideekin
Benefactiu
arrazoibiderentzat
arrazoibidearentzat
arrazoibideentzat
Instrumental
arrazoibidez
arrazoibideaz
arrazoibideez
Partitiu
arrazoibiderik
Prolatiu
arrazoibidetzat
Causal
arrazoibiderengatik
arrazoibidearengatik
arrazoibideengatik
Locatius
Inessiu
arrazoibidetan
arrazoibidean
arrazoibideetan
Ablatiu
arrazoibidetatik
arrazoibidetik
arrazoibideetatik
Al·latiu
arrazoibidetara
arrazoibidera
arrazoibideetara
Terminatiu
arrazoibidetaraino
arrazoibideraino
arrazoibideetaraino
Al·l. direcional
arrazoibidetarantz
arrazoibiderantz
arrazoibideetarantz
Gen. locatiu
arrazoibidetako
arrazoibideko
arrazoibideetako :
# arravatàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rə.βəˈta.βəw/, balear /ə.rə.vəˈta.vəw/ Occidental: nord-occidental /a.ra.βaˈta.βew/ valencià /a.ra.vaˈta.vew/, /a.ra.βaˈta.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

arravatàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de arravatar.
# arravatésseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rə.βəˈte.səw/, balear /ə.rə.vəˈte.səw/ Occidental: nord-occidental /a.ra.βaˈte.sew/ valencià /a.ra.vaˈte.sew/, /a.ra.βaˈte.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

arravatésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arravatar.
# arraz
## Basc
### Nom

arraz
* instrumental definit singular de ar
* instrumental indefinit de arra
* instrumental definit singular de arra
# arravatéssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rə.βəˈte.səm/, balear /ə.rə.vəˈte.səm/ Occidental: nord-occidental /a.ra.βaˈte.sem/ valencià /a.ra.vaˈte.sem/, /a.ra.βaˈte.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

arravatéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arravatar.
# arravatéssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rə.βəˈte.sim/, balear /ə.rə.vəˈte.sim/ Occidental: nord-occidental /a.ra.βaˈte.sim/ valencià /a.ra.vaˈte.sim/, /a.ra.βaˈte.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

arravatéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arravatar.
# armela
## Català

   * Pronúncia: oriental /ərˈmɛ.ɫə/, occidental /aɾˈme.ɫa/
   * Rimes: -ɛla
   * Etimologia: Variant de ametla.

### Nom

armela f. ‎(plural armeles)
* (valencià col·loquial) Forma alternativa de ametlla.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·me·la (3)
* Anagrames: alarem, alàrem, alarme, amelar

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB
# armene
## Italià

   * Pronúncia: /arˈmɛː.ne/

### Adjectiu

armene f. pl.
* forma plural de armeno
# armek
## Basc
### Nom

armek
* ergatiu definit plural de arma
# armella
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /aɾˈme.ʎa/, meridional /aɾˈme.ʝa/
       Americà: /aɾˈme.ʝa/, austral \aɾˈme.ʒa\
   * Rimes: -eʎa

### Nom

armella f. ‎(plural armellas)
* armella, baga

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·me·lla (3)
# armena
## Italià

   * Pronúncia: /arˈmɛː.na/

### Adjectiu

armena f. ‎(plural armene)
* forma femenina de armeno
# armekin
## Basc
### Nom

armekin
* comitatiu definit plural de arma
# armellas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /aɾˈme.ʎas/, meridional /aɾˈme.ʝah/
       Americà: alt /aɾˈme.ʝ(a)s/, baix /aɾˈme.ʝah/, austral \aɾˈme.ʒas\
   * Rimes: -eʎas

### Nom

armellas f. pl.
* forma plural de armella
# armen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈar.mən/, occidental /ˈaɾ.men/

### Verb

armen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de armar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb armar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb armar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·men (2)
* Anagrames: arnem, menar

## Albanès
### Adjectiu

armen
* armeni

## Alemany

   * Pronúncia: /ˈaʁmən/

### Adjectiu

armen
* forma declinada de arm

## Basc
### Nom

armen
* genitiu definit plural de arma
# appassiona
## Italià
### Verb

appassiona
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del present d'indicatiu de appassionare
* segona persona singular (tu) de l'imperatiu de appassionare
# appassionando
## Italià
### Verb

appassionando
* gerundi de appassionare
# appartenenti
## Italià

   * Pronúncia: /ap.par.teˈnɛn.ti/

### Adjectiu

appartenenti inv. pl.
* forma plural de appartenente
# apparvero
## Italià
### Verb

apparvero
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del passat de apparire
# appassionai
## Italià
### Verb

appassionai
* primera persona singular (io) del passat de appassionare
# appassionammo
## Italià
### Verb

appassionammo
* primera persona plural (noi) del passat de appassionare
# appassionandosi
## Italià
### Verb

appassionandosi
* gerundi de appassionarsi
# apparui
## Llatí

   * Pronúncia: /apˈpaː.rʊ.iː/

### Verb

appāruī
* primera persona singular del pretèrit perfet d'indicatiu actiu de appāreō
# apparve
## Italià
### Verb

apparve
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del passat de apparire
# apparvi
## Italià
### Verb

apparvi
* primera persona singular (io) del passat de apparire
# aridis
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈaː.rɪ.diːs/

### Adjectiu

āridīs
* datiu masculí/femení/neutre plural de āridus
* ablatiu masculí/femení/neutre plural de āridus
# aridorum
## Llatí

   * Pronúncia: /aː.rɪˈdoː.rʊm/

### Adjectiu

āridōrum
* genitiu masculí plural de āridus
* genitiu neutre plural de āridus
# arider
## Anglès
### Adjectiu

arider
* forma comparativa de arid
# aridi
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈaː.rɪ.diː/

### Adjectiu

āridī
* nominatiu masculí plural de āridus
* vocatiu masculí plural de āridus
* genitiu masculí singular de āridus
* genitiu neutre singular de āridus
# aridisol
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɾi.ðiˈsɔɫ/, occidental /a.ɾi.ðiˈsɔɫ/
   * Rimes: -ɔl
   * Etimologia: (pendent)

### Nom

aridisol m. ‎(plural aridisols)
* Sòl pobre en matèria orgànica, que domina en zones desèrtiques i àrides.

#### Variants

* aridisòl (grafia obsoleta)

#### Traduccions

* Anglès: aridisol $^{(en)}$
* Castellà: aridisol $^{(es)}$
* Francès: aridisol $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ri·di·sol (4)
* Anagrama: solidari

### Vegeu també

* Obres de referència: Termcat
# aridest
## Anglès
### Adjectiu

aridest
* forma superlativa de arid
# aridisòl
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɾi.ðiˈsɔɫ/, occidental /a.ɾi.ðiˈsɔɫ/
   * Rimes: -ɔl

### Nom

aridisòl m. ‎(plural aridisòls)
* Grafia obsoleta des del 2017 de aridisol.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ri·di·sòl (4)
* Anagrama: solidari
# arido
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈaː.rɪ.doː/

### Adjectiu

āridō
* datiu masculí singular de āridus
* datiu neutre singular de āridus
* ablatiu masculí singular de āridus
* ablatiu neutre singular de āridus