OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# epilèpsia
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.piˈɫɛp.si.ə/, occidental /e.piˈɫɛp.si.a/
   * Etimologia: Del llatí epilepsia ‎(«epilèpsia»), del grec antic ἐπιλαμβάνειν ‎(epilambánein, «estar atacat, estar posseït»), segle XV. Equivalent a epi- i -lèpsia.

### Nom

epilèpsia f. ‎(plural epilèpsies)
* (medicina) Malaltia caracteritzada per atacs convulsius i pèrdua de consciència.

#### Sinònims

* mal caduc
* mal d'alferessia
* mal de caure

#### Traduccions

* Alemany: Epilepsie $^{(de)}$, Fallsucht $^{(de)}$
* Anglès: epilepsy $^{(en)}$
* Àrab: صَرْع‎ $^{(ar)}$ m.
* Armeni: ընկնավորություն $^{(hy)}$ ‎(enknavorutiun)
* Castellà: epilepsia $^{(es)}$
* Danès: epilepsi $^{(da)}$ c.
* Eslovac: epilepsia $^{(sk)}$ f.
* Esperanto: epilepsio $^{(eo)}$
* Estonià: epilepsia $^{(et)}$
* Finès: epilepsia $^{(fi)}$
* Francès: épilepsie $^{(fr)}$
* Friülà: epilessìe $^{(fur)}$ f.
* Gallec: epilepsia $^{(gl)}$ f.
* Grec: επιληψία $^{(el)}$ ‎(epilipsia)
* Grec antic: ἐπιληψία ‎(epilēpsía)
* Hindi: अपस्मार $^{(hi)}$ m.
* Hongarès: epilepszia $^{(hu)}$
* Islandès: flogaveiki $^{(is)}$ f.
* Italià: epilessia $^{(it)}$
* Japonès: 癲癇 $^{(ja)}$
* Llatí: epilepsia $^{(la)}$, morbus comitialis $^{(la)}$
* Noruec: epilepsi $^{(no)}$ m.
* Persa: صرع‎ $^{(fa)}$
* Polonès: padaczka $^{(pl)}$ f., epilepsja $^{(pl)}$ f.
* Portuguès: epilepsia $^{(pt)}$ f.
* Rus: эпиле́псия $^{(ru)}$ f. ‎(epilépsia)
* Serbocroat: епилeпсија $^{(sh)}$, epilepsija $^{(sh)}$ f.
* Suahili: kifafa $^{(sw)}$
* Suec: epilepsi $^{(sv)}$ c.
* Tagal: kisay $^{(tl)}$
* Tai: ลมชัก $^{(th)}$
* Turc: epilepsi $^{(tr)}$, sara $^{(tr)}$
* Txec: epilepsie $^{(cs)}$ f.
* Vietnamita: động kinh $^{(vi)}$
* Volapük: peiläp $^{(vo)}$
* Xinès: 羊癲瘋 $^{(zh)}$ ‎(羊癫疯, yángdiānfēng)

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·pi·lèp·si·a (5)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, DEM, Optimot
# epilepsies
## Anglès
### Nom

epilepsies
* forma plural de epilepsy
# entapissaren
## Català
### Verb

entapissaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de entapissar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb entapissar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ta·pis·sa·ren (5)
* Anagrama: aparentessin
# entapissaria
## Català
### Verb

entapissaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de entapissar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de entapissar.
# entapissaries
## Català
### Verb

entapissaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de entapissar.
# entapissaré
## Català
### Verb

entapissaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de entapissar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ta·pis·sa·ré (5)
* Anagrama: aparentessi
# entapissarem
## Català
### Verb

entapissarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de entapissar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ta·pis·sa·rem (5)
* Anagrama: aparentéssim
# entapissares
## Català
### Verb

entapissares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de entapissar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb entapissar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ta·pis·sa·res (5)
* Anagrames: aparentessis, parasitessen
# entapissareu
## Català
### Verb

entapissareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de entapissar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ta·pis·sa·reu (5)
* Anagrama: aparentéssiu
# entapissarien
## Català
### Verb

entapissarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de entapissar.
# entapissarà
## Català
### Verb

entapissarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de entapissar.
# entapissaràs
## Català
### Verb

entapissaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de entapissar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ta·pis·sa·ràs (5)
* Anagrames: aparentassis, parasitassen, traspassaien
# encarreraríeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əŋ.kə.rə.ɾəˈɾi.əw/, occidental /eŋ.ka.re.ɾaˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

encarreraríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de encarrerar.
# encarreraven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.kə.rəˈɾa.βən/, balear /əŋ.kə.rəˈɾa.vən/ Occidental: nord-occidental /eŋ.ka.reˈɾa.βen/ valencià /eŋ.ka.reˈɾa.ven/, /eŋ.ka.reˈɾa.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

encarreraven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de encarrerar.

#### Variants

* encarreraien
# encarrereguem
## Català
### Verb

encarrereguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb encarrerar.

#### Variants

* encarrerem
# encarreraves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.kə.rəˈɾa.βəs/, balear /əŋ.kə.rəˈɾa.vəs/ Occidental: nord-occidental /eŋ.ka.reˈɾa.βes/ valencià /eŋ.ka.reˈɾa.ves/, /eŋ.ka.reˈɾa.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

encarreraves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de encarrerar.

#### Variants

* encarreraies
# encarreravo
## Català
### Verb

encarreravo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de encarrerar.

#### Variants

* encarreràieu, encarreràveu
# encarrerat
## Català

   * Pronúncia: oriental /əŋ.kə.rəˈɾat/, occidental /eŋ.ka.reˈɾat/
   * Rimes: -at

### Verb

encarrerat
* Participi masculí singular del verb encarrerar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·car·re·rat (4)
* Anagrama: arrecerant
# encarrerava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.kə.rəˈɾa.βə/, balear /əŋ.kə.rəˈɾa.və/ Occidental: nord-occidental /eŋ.ka.reˈɾa.βa/ valencià /eŋ.ka.reˈɾa.va/, /eŋ.ka.reˈɾa.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

encarrerava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de encarrerar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de encarrerar.

#### Variants

* [1] encarreravi, encarreraia
* [2] encarreraia

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·car·re·ra·va (5)
* Anagrama: acarreraven
# enrajoleguem
## Català
### Verb

enrajoleguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb enrajolar.

#### Variants

* enrajolem
# enrajoleguessa
## Català
### Verb

enrajoleguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb enrajolar.

#### Variants

* enrajolessi, enrajolessa, enrajolés, enrajolàs, enrajolara
# enrajolegueu
## Català
### Verb

enrajolegueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb enrajolar.

#### Variants

* enrajoleu
# enrajoleguesses
## Català
### Verb

enrajoleguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb enrajolar.

#### Variants

* enrajolessis, enrajolesses, enrajolassis, enrajolasses, enrajolares
# enrajolegués
## Català
### Verb

enrajolegués
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb enrajolar.

#### Variants

* enrajolessi, enrajolés, enrajolàs, enrajolara
# enrajole
## Català
### Verb

enrajole
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de enrajolar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb enrajolar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb enrajolar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb enrajolar.

#### Variants

* [1] enrajolo, enrajoli, enrajol
* [2] enrajoli, enrajolo
* [3] enrajoli, enrajolo
* [4] enrajoli
# enrajoleguessen
## Català
### Verb

enrajoleguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb enrajolar.

#### Variants

* enrajolessin, enrajolessen, enrajolassin, enrajolassen, enrajolaren
# enrajoleguéssom
## Català
### Verb

enrajoleguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb enrajolar.

#### Variants

* enrajoléssim, enrajoléssem, enrajolàssim, enrajolàssem, enrajolàrem
# enrajoleguéssou
## Català
### Verb

enrajoleguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb enrajolar.

#### Variants

* enrajoléssiu, enrajolésseu, enrajolàssiu, enrajolàsseu, enrajolàreu
# erris
## Català

   * Pronúncia: /ˈɛ.ris/
   * Rimes: -ɛris

### Verb

erris
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb errar.

#### Variants

* erres, erros

### Miscel·lània

* Síl·labes: er·ris (2)
# erroneamente
## Italià

   * Pronúncia: /erˌrɔ.ne.aˈmen.te/
   * Etimologia: De erroneo i el sufix -mente.

### Adverbi

erroneamente
* erròniament

### Miscel·lània

* Síl·labes: er·ro·ne·a·mén·te (6)
# error analysis
## Anglès
### Nom

error analysis
* anàlisi d'errors

### Vegeu també

* error analysis. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# erri
## Català

   * Pronúncia: /ˈɛ.ri/
   * Rimes: -ɛri

### Verb

erri
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de errar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb errar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb errar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb errar.

#### Variants

* [1] erro, erre, err
* [2] erre, erro
* [3] erre, erro
* [4] erre

### Miscel·lània

* Síl·labes: er·ri (2)
# errin
## Català

   * Pronúncia: /ˈɛ.rin/

### Verb

errin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb errar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb errar.

#### Variants

* [1] erren
* [2] erren

### Miscel·lània

* Síl·labes: er·rin (2)
# erro
## Català
### Verb

erro
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de errar.
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb errar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb errar.

#### Variants

* [1] erre, erri, err
* [2] erri, erre
* [3] erri, erre

### Miscel·lània

* Síl·labes: er·ro (2)

## Llatí

   * Pronúncia: /ˈɛr.roː/
   * Etimologia: De l'arrel protoindoeuropea *er- («fluir»).

### Verb

errō ‎(1a present$^?$), errās ‎(2a present), errāre ‎(infinitiu), errāvī ‎(perfet), errātum ‎(supí)
* errar, vagar
    errata litora ― vagar per la costa
* errar, equivocar
    in eo errat, quod sibi indulget ― ha comès errors per ser massa despreocupat
* dubtar
    erro quid faciam ― dubto sobre què fer

#### Derivats

| aberrō aderrō circumerrō cōerrō | dēerrō exerrō inerrō intererrō | oberrō pererrō suberrō |

### Vegeu també

* Julius Pokorny, Indogermanisches etymologisches Wörterbuch, 1959, p.336-337
# erroneously
## Anglès

   * Etimologia: De erroneous i el sufix -ly.

### Adverbi

erroneously ‎(comparatiu more erroneously, superlatiu most erroneously)
* erròniament
# erreurs provoquées
## Francès
### Nom

erreurs provoquées f. pl.
* forma plural de erreur provoquée
# erreurs systématiques
## Francès
### Nom

erreurs systématiques f. pl.
* forma plural de erreur systématique
# envellirívem
## Català
### Verb

envellirívem
* (alguerès) Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de envellir.

#### Variants

* envelliríem

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ve·lli·rí·vem (5)
# envellisc
## Català
### Verb

envellisc
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de envellir.

#### Variants

* envelleix, envelleixo, envellesc, envelleixi, envellixo

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ve·llisc (3)
* Anagrames: vencilles, vencillés
# envellisca
## Català
### Verb

envellisca
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb envellir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb envellir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb envellir.

#### Variants

* [1] envelleixi, envellesqui, envellixa, envellesca
* [2] envelleixi, envellesqui, envellixa, envellixo, envellesca
* [3] envelleixi, envellesqui

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ve·llis·ca (4)
# envelliríets
## Català antic
### Verb

envelliríets
* segona persona plural (vós, vosaltres) del condicional de envellir

#### Variants

* envelliríeu
# envelliríeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bə.ʎiˈɾi.əw/ balear /əɱ.və.ʎiˈɾi.əw/, /əɱ.və.jiˈɾi.əw/ Occidental: nord-occidental /em.be.ʎiˈɾi.ew/ valencià /eɱ.ve.ʎiˈɾi.ew/, /em.be.ʎiˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

envelliríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de envellir.

#### Variants

* envelliríveu

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ve·lli·rí·eu (5)

## Català antic
### Verb

envelliríeu
* segona persona plural (vós, vosaltres) del condicional de envellir

#### Variants

* envelliríets
# envellisquem
## Català
### Verb

envellisquem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb envellir.

#### Variants

* envellim, envelliguem

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ve·llis·quem (4)
# envellisques
## Català
### Verb

envellisques
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb envellir.

#### Variants

* envelleixis, envellesquis, envellixes, envellixos, envellesques

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ve·llis·ques (4)
* Anagrama: envellesquis
# envellisqueu
## Català
### Verb

envellisqueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb envellir.

#### Variants

* envelliu, envelligueu

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ve·llis·queu (4)
# envelliríveu
## Català
### Verb

envelliríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de envellir.

#### Variants

* envelliríeu

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ve·lli·rí·veu (5)
# envellisquen
## Català
### Verb

envellisquen
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb envellir.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb envellir.

#### Variants

* [1] envelleixin, envellesquin, envellixen, envellesquen
* [2] envelleixin, envellesquin

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ve·llis·quen (4)
* Anagrama: envellesquin
# ermetiche
## Italià

   * Pronúncia: /erˈmɛː.ti.ke/

### Adjectiu

ermetiche f. pl.
* forma plural de ermetica
# ermetici
## Italià

   * Pronúncia: /erˈmɛː.ti.t͡ʃi/

### Adjectiu

ermetici m. pl.
* forma plural de ermetico
# ermetico
## Italià

   * Pronúncia: /erˈmɛː.ti.ko/

### Adjectiu

ermetico m. ‎(femení ermetica, plural masculí ermetici, plural femení ermetiche)
* hermètic

#### Derivats

* ermeticamente

### Miscel·lània

* Síl·labes: er·mè·ti·co (4)
# ermita
## Català

   * Pronúncia: oriental /ərˈmi.tə/, occidental /eɾˈmi.ta/
   * Rimes: -ita
   * Etimologia: Del llatí eclesiàstic eremita, derivat del grec antic ἐρημίτης ‎(erēmítēs).

### Nom

ermita f. ‎(plural ermites)
* Lloc on viu un eremita.
* Capella situada en un lloc isolat.

#### Traduccions

* Anglès: hermitage $^{(en)}$
* Castellà: ermitage $^{(es)}$
* Francès: ermite $^{(fr)}$
* Italià: eremo $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: er·mi·ta (3)
* Heterograma de 6 lletres (aeimrt)
* Anagrames: atreim, emirat, iteram, merita, merità, metria, traiem, traíem, tremia

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, DCVB
# ermitanes
## Català
### Nom

ermitanes f. pl.
* Forma plural de ermitana.

### Miscel·lània

* Síl·labes: er·mi·ta·nes (4)
* Anagrames: atermenis, enemistar, estimaren, tensaríem
# ermeticamente
## Italià

   * Pronúncia: /erˌmɛ.ti.kaˈmen.te/
   * Etimologia: De ermetico i el sufix -mente.

### Adverbi

ermeticamente
* hermèticament

### Miscel·lània

* Síl·labes: er·me·ti·ca·mén·te (6)
# ermitana
## Català
### Nom

ermitana f. ‎(plural ermitanes)
* Forma femenina de ermità.

### Miscel·lània

* Síl·labes: er·mi·ta·na (4)
* Anagrames: imantaré, matarien, matinaré, tramaien
# ermitans
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.miˈtans/, occidental /eɾ.miˈtans/
   * Rimes: -ans

### Nom

ermitans m. pl.
* Forma plural de ermità.

### Miscel·lània

* Síl·labes: er·mi·tans (3)
* Heterograma de 8 lletres (aeimnrst)
* Anagrames: instarem, instàrem, manistre, matiners, mentiràs, minarets, terminàs, transíem
# ermini
## Català

   * Pronúncia: oriental /ərˈmi.ni/, occidental /eɾˈmi.ni/
   * Rimes: -ini
   * Etimologia: Del català antic armini ‎(«armeni»), segle XIII, del llatí mūs Armenium ‎(literalment «rata armènia»), en llatí clàssic Ponticī mūrem ‎(literalment «rata pòntica») per la regió del Pont veïna d’Armènia des d’on s’importaven les pells per la Mar Negra.

### Nom

ermini m. ‎(plural erminis)
* Mamífer de la família dels mustèlids apreciat pel pelatge que és blanc a l’estiu i rogenc a l’hivern (Mustela erminea).

#### Traduccions

* Alemany: Hermelin $^{(de)}$ n.
* Anglès: stoat $^{(en)}$, ermine $^{(en)}$
* Asturià: mustadiella blanca $^{(ast)}$, papalbina $^{(ast)}$
* Castellà: armiño $^{(es)}$ m.
* Francès: hermine $^{(fr)}$ m.
* Italià: ermellino $^{(it)}$ m.

### Miscel·lània

* Síl·labes: er·mi·ni (3)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC
# enreveixinàsseu
## Català
### Verb

enreveixinàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb enreveixinar.
# enreveixinéssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.rə.βə.ʃiˈne.sim/, balear /ən.rə.və.ʃiˈne.sim/ Occidental: nord-occidental /en.re.βej.ʃiˈne.sim/ valencià /en.re.vej.ʃiˈne.sim/, /en.re.βe.ʃiˈne.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

enreveixinéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb enreveixinar.
# enreveixinàssiu
## Català
### Verb

enreveixinàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb enreveixinar.
# enreveixinésseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.rə.βə.ʃiˈne.səw/, balear /ən.rə.və.ʃiˈne.səw/ Occidental: nord-occidental /en.re.βej.ʃiˈne.sew/ valencià /en.re.vej.ʃiˈne.sew/, /en.re.βe.ʃiˈne.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

enreveixinésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb enreveixinar.
# enreveixinàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.rə.βə.ʃiˈna.βəw/, balear /ən.rə.və.ʃiˈna.vəw/ Occidental: nord-occidental /en.re.βej.ʃiˈna.βew/ valencià /en.re.vej.ʃiˈna.vew/, /en.re.βe.ʃiˈna.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

enreveixinàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de enreveixinar.
# enreveixinés
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.rə.βə.ʃiˈnes/, balear /ən.rə.və.ʃiˈnes/ Occidental: nord-occidental /en.re.βej.ʃiˈnes/ valencià /en.re.vej.ʃiˈnes/, /en.re.βe.ʃiˈnes/
   * Rimes: -es

### Verb

enreveixinés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb enreveixinar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb enreveixinar.
# enreveixinàssem
## Català
### Verb

enreveixinàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb enreveixinar.
# enreveixinàssim
## Català
### Verb

enreveixinàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb enreveixinar.
# enreveixinéssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.rə.βə.ʃiˈne.səm/, balear /ən.rə.və.ʃiˈne.səm/ Occidental: nord-occidental /en.re.βej.ʃiˈne.sem/ valencià /en.re.vej.ʃiˈne.sem/, /en.re.βe.ʃiˈne.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

enreveixinéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb enreveixinar.
# encenguis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ənˈseŋ.ɡis/, occidental /enˈseŋ.ɡis/
   * Rimes: -eŋɡis

### Verb

encenguis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb encendre.

#### Variants

* encengues, encengos

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·cen·guis (3)
# encenguessi
## Català
### Verb

encenguessi
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb encendre.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb encendre.

#### Variants

* [1] encenés, encenguessa, encengués, encenguera
* [2] encenés, encengués, encenguera

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·cen·gues·si (4)
# encenguts
## Català
### Verb

encenguts
* (col·loquial central, occidental, balear) Participi masculí plural del verb encendre.

#### Variants

* encesos

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·cen·guts (3)
# encenguessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.səŋˈɡe.sis/, occidental /en.seŋˈɡe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

encenguessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb encendre.

#### Variants

* encenesses, encenguesses, encengueres

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·cen·gues·sis (4)
# encengueu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.səŋˈɡɛw/ balear /ən.səŋˈɡəw/, /ən.səŋˈɡɛw/ Occidental: /en.seŋˈɡew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

encengueu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb encendre.

#### Variants

* encengau

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·cen·gueu (3)
# encenguin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ənˈseŋ.ɡin/, occidental /enˈseŋ.ɡin/
   * Rimes: -eŋɡin

### Verb

encenguin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb encendre.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb encendre.

#### Variants

* [1] encenguen
* [2] encenguen

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·cen·guin (3)
# encenguesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.səŋˈɡe.səs/, occidental /en.seŋˈɡe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

encenguesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb encendre.

#### Variants

* encenesses, encenguessis, encengueres

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·cen·gues·ses (4)
# encengui
## Català

   * Pronúncia: oriental /ənˈseŋ.ɡi/, occidental /enˈseŋ.ɡi/
   * Rimes: -eŋɡi

### Verb

encengui
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb encendre.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb encendre.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb encendre.

#### Variants

* [1] encenga
* [2] encenga, encengo
* [3] encenga

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·cen·gui (3)
# encengut
## Català
### Verb

encengut
* (col·loquial central, occidental, balear) Participi masculí singular del verb encendre.

#### Variants

* encès, encés

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·cen·gut (3)
# encenguessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.səŋˈɡe.sin/, occidental /en.seŋˈɡe.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

encenguessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb encendre.

#### Variants

* encenessen, encenguessen, encengueren

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·cen·gues·sin (4)
# esberlaràs
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.bər.ɫəˈɾas/, occidental /ez.beɾ.ɫaˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

esberlaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de esberlar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ber·la·ràs (4)
* Anagrama: resbalares
# esberlaríem
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.bər.ɫəˈɾi.əm/, occidental /ez.beɾ.ɫaˈɾi.em/
   * Rimes: -iem

### Verb

esberlaríem
* Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de esberlar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ber·la·rí·em (5)
# esberlaríeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.bər.ɫəˈɾi.əw/, occidental /ez.beɾ.ɫaˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

esberlaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de esberlar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ber·la·rí·eu (5)