OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# esgarre
## Català
### Verb

esgarre
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de esgarrar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb esgarrar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb esgarrar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb esgarrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·gar·re (3)
* Anagrames: regar-se, regares
# esgarreguessa
## Català
### Verb

esgarreguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb esgarrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·gar·re·gues·sa (5)
* Anagrames: agarreguesses, sagarregésseu
# esgarrau
## Català
### Verb

esgarrau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de esgarrar.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb esgarrar.

### Miscel·lània

* Anagrames: garsareu, garsàreu
# exprimiríveu
## Català
### Verb

exprimiríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de exprimir.
# exprimiríeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əks.pɾi.miˈɾi.əw/, occidental /eks.pɾi.miˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

exprimiríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de exprimir.
# exprimis
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈɛks.prɪ.mɪs/

### Verb

exprimis
* segona persona singular del present d'indicatiu actiu de exprimō
# exprimisca
## Català
### Verb

exprimisca
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb exprimir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb exprimir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb exprimir.
# exprimiràs
## Català

   * Pronúncia: oriental /əks.pɾi.miˈɾas/, occidental /eks.pɾi.miˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

exprimiràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de exprimir.
# exprimisc
## Català
### Verb

exprimisc
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de exprimir.
# exprimirà
## Català

   * Pronúncia: oriental /əks.pɾi.miˈɾa/, occidental /eks.pɾi.miˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

exprimirà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de exprimir.
# exprimiré
## Català

   * Pronúncia: oriental /əks.pɾi.miˈɾe/, occidental /eks.pɾi.miˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

exprimiré
* Primera persona del singular (jo) del futur de exprimir.
# expedientades
## Català

   * Pronúncia: oriental /əks.pə.ði.ənˈta.ðəs/, occidental /eks.pe.ði.enˈta.ðes/
   * Rimes: -ades

### Verb

expedientades
* Participi femení plural del verb expedientar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ex·pe·di·en·ta·des (6)
# expedientam
## Català
### Verb

expedientam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de expedientar.

#### Variants

* expedientem

### Miscel·lània

* Síl·labes: ex·pe·di·en·tam (5)
# expediens
## Llatí

   * Pronúncia: /ɛksˈpɛ.dɪ.ɛns/
   * Etimologia: Derivat de expediō.

### Adjectiu

expediēns m. f. n. ‎(genitiu expedientis)
* enviat, expedit

#### Declinació

Tercera declinació, nominatiu d'una terminació.
| Cas | Singular | Singular | Plural | Plural |
| Cas | Masc./Fem. | Neutre | Masc./Fem. | Neutre |
| Nominatiu | expediēns | expediēns | expedientēs | expedientia |
| Vocatiu | expediēns | expediēns | expedientēs | expedientia |
| Acusatiu | expedientem | expediēns | expedientēs | expedientia |
| Genitiu | expedientis | expedientis | expedientium | expedientium |
| Datiu | expedientī | expedientī | expedientibus | expedientibus |
| Ablatiu | expedientī | expedientī | expedientibus | expedientibus |
# expedient
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əks.pə.ðiˈen/ balear /əks.pə.ðiˈent/, /əks.pə.ðiˈen/ Occidental: nord-occidental /eks.pe.ðiˈen/ valencià /eks.pe.ðiˈent/, /eks.pe.ðiˈen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: Del llatí expediens, segle XIX.

### Nom

expedient m. ‎(plural expedients)
* Conjunt ordenat de documents que fan referència a un mateix tema, especialment sobre la trajectòria acadèmica d'algú, en què s'anoten les seves faltes.
    «Són especialment interessants per a l'objecte del nostre estudi unes cobles, en castellà, que denuncien la clerogàmia i vida poc edificant del rector d'Arnes, Tomàs Fort, datades el 1600, segons l'expedient informatiu.» (Enric Querol Coll, Estudis sobre cultura literària a Tortosa a l'Edat Moderna, 2006)

#### Sinònims

* dossier

#### Derivats

* expedientar

#### Relacionats

* arxiu, document

#### Traduccions

* Alemany: Dossier $^{(de)}$ n.
* Anglès: file $^{(en)}$
* Castellà: expediente $^{(es)}$ m.
* Francès: dossier $^{(fr)}$ m.

### Verb

expedient
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de expedientar.

#### Variants

* expediento, expediente

### Miscel·lània

* Síl·labes: ex·pe·di·ent (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, DCVB, Optimot
# expedient acadèmic
## Català
### Nom

expedient acadèmic m. ‎(plural expedients acadèmics)
* Conjunt de documents on consten dades de caràcter administratiu relatives a un alumne o a un estudiant i també les dades acadèmiques com ara les assignatures cursades, els centres educatius on s'han cursat, les qualificacions obtingudes, etc.

#### Traduccions

* Anglès: academic record $^{(en)}$
* Castellà: expediente académico $^{(es)}$
* Francès: dossier scolaire $^{(fr)}$

### Vegeu també

* expedient acadèmic. Diccionari d'educació. Informació cedida per TERMCAT.
# expedienta
## Català

   * Pronúncia: oriental /əks.pə.ðiˈen.tə/, occidental /eks.pe.ðiˈen.ta/
   * Rimes: -enta

### Verb

expedienta
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de expedientar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb expedientar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ex·pe·di·en·ta (5)
# expedientada
## Català

   * Pronúncia: oriental /əks.pə.ði.ənˈta.ðə/, occidental /eks.pe.ði.enˈta.ða/
   * Rimes: -ada

### Verb

expedientada
* Participi femení singular del verb expedientar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ex·pe·di·en·ta·da (6)
# faldes
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈfaɫ.dəs/, occidental /ˈfaɫ.des/
   * Rimes: -aldes

### Nom

faldes f. pl.
* Forma plural de falda.

### Miscel·lània

* Síl·labes: fal·des (2)
* Heterograma de 6 lletres (adefls)
* Anagrama: fedals

## Català antic
### Nom

faldes
* forma plural de falda
# faldilla
## Català

   * Pronúncia: oriental /fəɫˈdi.ʎə/, occidental /faɫˈdi.ʎa/
   * Rimes: -iʎa
   * Etimologia: Del castellà faldilla, diminutiu de falda, segle XVI, en un principi usat per a designar la part baixa d'una túnica plegada per la cintura amb un cordill.

### Nom

faldilla f. ‎(plural faldilles)
* (sovint en plural) Peça de roba que cobreix el cos de la cintura en avall i que no té cap divisió que separi les cames.
* (bàdminton) Element allargat de material sintètic d'un volant artificial.

#### Compostos i expressions

* faldilla llarga: La que com a mínim arriba al turmell.
* faldilla pantaló: Peça de roba semblant a una faldilla i que cobreix la mateixa zona però que té dos camals molt amples.

#### Sinònims

* falda (valencià, tortosí, balear)
* faldeta (valencià, nord-occidental, mallorquí)
* fandilla (col·loquial, central, nord-occidental)
* jupa (septentrional)
* gonella (alguerès)

#### Derivats

* faldiller

#### Traduccions

* Alemany: Rock $^{(de)}$
* Anglès: skirt $^{(en)}$
* Basc: gona $^{(eu)}$
* Búlgar: пола́ $^{(bg)}$ f. ‎(polà)
* Castellà: falda $^{(es)}$
* Coreà: 치마 $^{(ko)}$ ‎(chima)
* Danès: nederdel $^{(da)}$ c., skørt $^{(da)}$ n.
* Eslovac: sukňa $^{(sk)}$ f.
* Eslovè: krilo $^{(sl)}$ n.
* Esperanto: jupo $^{(eo)}$
* Feroès: skjúrt $^{(fo)}$ n.
* Finès: hame $^{(fi)}$
* Francès: jupe $^{(fr)}$
* Gallec: saia $^{(gl)}$ f., faldra $^{(gl)}$ f.
* Gal·lès: sgert $^{(cy)}$ f.
* Grec: φούστα $^{(el)}$ f. ‎(fusta)
* Hebreu: חֲצָאִית $^{(he)}$ f.
* Islandès: pils $^{(is)}$ n.
* Italià: gonna $^{(it)}$
* Llengua de signes catalana: FALDILLA $^{(csc)}$
* Maltès: dublett $^{(mt)}$ m.
* Neerlandès: rok $^{(nl)}$ m.
* Noruec: skjørt $^{(no)}$ n.
* Occità: jupa $^{(oc)}$, gonèla $^{(oc)}$ f.
* Polonès: spódnica $^{(pl)}$ f.
* Portuguès: saia $^{(pt)}$
* Retoromànic: rassa $^{(rm)}$ f.
* Romanès: fustă $^{(ro)}$ f.
* Rus: юбка $^{(ru)}$ ‎(iubka)
* Suahili: sketi $^{(sw)}$
* Suec: kjol $^{(sv)}$ c.
* Xinès: 裙子 $^{(zh)}$ ‎(qúnzǐ)
* Anglès: skirt $^{(en)}$
* Castellà: falda $^{(es)}$
* Francès: jupe $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: fal·di·lla (3)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC
* Petit Atles Lingüístic del Domini Català
* faldilla. Diccionari general de l'esport. Informació cedida per TERMCAT.
# faldiller
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /fəɫ.diˈʎe/ Occidental: nord-occidental /faɫ.diˈʎe/, valencià /faɫ.diˈʎeɾ/
   * Rimes: -e(ɾ)
   * Etimologia: De faldilla i el sufix -er.

### Nom

faldiller m. ‎(plural faldillers)
* Home que persegueix les dones per tenir-hi relacions.

#### Traduccions

* Alemany: Schürzenjäger $^{(de)}$ m.
* Castellà: mujeriego $^{(es)}$

### Adjectiu

faldiller m. ‎(femení faldillera, plural masculí faldillers, plural femení faldilleres)
* Que persegueix les dones per tenir-hi relacions.
* Que està sovint proper als amos o als pares (en especial a la mare) amb una forta dependència d'ells (enganxat a les faldilles).

#### Traduccions

* Castellà: mujeriego $^{(es)}$ m., faldero $^{(es)}$ m.
* Castellà: faldero $^{(es)}$ m.

### Miscel·lània

* Síl·labes: fal·di·ller (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# faldeta
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /fəɫˈdɛ.tə/ balear /fəɫˈdə.tə/, /fəɫˈdɛ.tə/ Occidental: /faɫˈde.ta/
   * Rimes: -ɛta
   * Etimologia: De falda i el sufix -eta.

### Nom

faldeta f. ‎(plural faldetes)
* (sovint en plural, Aragó, valencià septentrional, mallorquí) faldilla
* (sovint en plural) enagos
* (valencià) Carn de la falda o del ventre d’un animal.

### Miscel·lània

* Síl·labes: fal·de·ta (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# faldistori
## Català

   * Pronúncia: oriental /fəɫ.disˈtɔ.ɾi/, occidental /faɫ.disˈtɔ.ɾi/
   * Rimes: -ɔɾi
   * Etimologia: Del llatí faldistōrium, del fràncic *faldistōl ‎(«cadira plegable»), del protogermànic *faldistōlaz, segle XVI. Doblet del patrimonial faristol.

### Nom

faldistori m. ‎(plural faldistoris)
* Seient plegable sense respatller usat pels bisbes en certs actes.

#### Traduccions

* Anglès: faldstool $^{(en)}$
* Castellà: faldistorio $^{(es)}$ m.
* Francès: faldistoire $^{(fr)}$ m.
* Italià: faldistorio $^{(it)}$ m.

### Miscel·lània

* Síl·labes: fal·dis·to·ri (4)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# esmenugàrem
## Català
### Verb

esmenugàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de esmenugar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb esmenugar.
# esmenugàreu
## Català
### Verb

esmenugàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de esmenugar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb esmenugar.
# esmenugàveu
## Català
### Verb

esmenugàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de esmenugar.
# esmenà
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.məˈna/, occidental /ez.meˈna/
   * Rimes: -a

### Verb

esmenà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de esmenar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·me·nà (3)
# esmenàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.məˈna.ɾəm/, occidental /ez.meˈna.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

esmenàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de esmenar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb esmenar.

#### Variants

* [2] esmenéssim, esmenéssem, esmenàssim, esmenàssem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·me·nà·rem (4)
# esmenugàsseu
## Català
### Verb

esmenugàsseu
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb esmenugar.
# esmenugàssem
## Català
### Verb

esmenugàssem
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb esmenugar.
# esmenuguí
## Català
### Verb

esmenuguí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de esmenugar.
# extranyar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əks.tɾəˈɲa/ Occidental: nord-occidental /eks.tɾaˈɲa/ valencià /eks.tɾaˈɲaɾ/, /eks.tɾaˈɲa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Etimologia: Del castellà extrañar, del llatí extraneare ‎(«tractar com un estrany»), segle XIX.

### Verb

extranyar trans., pron. ‎(pronominal extranyar-se)
* (castellanisme) estranyar
    «—¡Veu tan significativa / m’extranya no la comprengues! / menestral, sapies i entengues / que de menestra es deriva. / I d’este nom procedent / s’aplica a persona destra / en guisar tota menestra / i a que la menja asobint.» (Genar Genovés, Un etimologiste, pàg. 14, 1925)
* (castellanisme) enyorar
* (castellanisme, pronominal) estranyar-se

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: extranyo, extranya, extranyem

### Miscel·lània

* Síl·labes: ex·tra·nyar (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: ésAdir
# extranys
## Català

   * Pronúncia: oriental /əksˈtɾaɲs/, occidental /eksˈtɾaɲs/
   * Rimes: -aɲs

### Adjectiu

extranys m. pl.
* Forma plural de extrany.

### Nom

extranys m. pl.
* Forma plural de extrany.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ex·tranys (2)
* Heterograma de 8 lletres (aenrstxy)
# extraordinaria
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \eks.tɾa.oɾ.ðiˈna.ɾja\, meridional \eh.tɾa.oɾ.ðiˈna.ɾja\
       Americà: alt \eks.t͡s(a).oɾ.ðiˈna.ɾja\, baix \ekh.tɾa.oɾ.ðiˈna.ɾja\
   * Rimes: -aɾja

### Adjectiu

extraordinaria f. ‎(plural extraordinarias)
* forma femenina de extraordinario
# extraordinaire
## Francès
### Adjectiu

extraordinaire inv. ‎(plural extraordinaires)
* extraordinari
# extraordinari
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əks.tɾə.ur.diˈna.ɾi/ balear /əks.tɾə.oɾ.ðiˈna.ɾi/, /əks.tɾə.ur.ðiˈna.ɾi/ Occidental: /eks.tɾa.oɾ.ðiˈna.ɾi/
   * Rimes: -aɾi
   * Etimologia: Del prefix extra- i ordinari, segle XIV.

### Adjectiu

extraordinari m. ‎(femení extraordinària, plural masculí extraordinaris, plural femení extraordinàries)
* Diferent d'allò que és habitual.

#### Sinònims

* inesperat, desacostumat, insòlit

#### Traduccions

* Anglès: extraordinary $^{(en)}$
* Castellà: extraordinario $^{(es)}$
* Francès: extraordinaire $^{(fr)}$
* Italià: straordinario $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: ex·tra·or·di·na·ri (6)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB, Optimot
# extranya
## Català

   * Pronúncia: oriental /əksˈtɾa.ɲə/, occidental /eksˈtɾa.ɲa/
   * Rimes: -aɲa

### Adjectiu

extranya f. ‎(plural extranyes)
* Forma femenina de extrany.

### Nom

extranya f. ‎(plural extranyes)
* Forma femenina de extrany.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ex·tra·nya (3)
# extranyes
## Català

   * Pronúncia: oriental /əksˈtɾa.ɲəs/, occidental /eksˈtɾa.ɲes/
   * Rimes: -aɲes

### Adjectiu

extranyes f. pl.
* Forma plural de extranya.

### Nom

extranyes f. pl.
* Forma plural de extranya.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ex·tra·nyes (3)
# extraordinairement
## Francès
### Adverbi

extraordinairement
* extraordinàriament
# extraordinaires
## Francès

   * Pronúncia: /ɛk.stʁa.ɔʁ.diˈnɛʁ/

### Adjectiu

extraordinaires inv. pl.
* forma plural de extraordinaire
# extraordinariamente
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \eks.tɾa.oɾ.ðiˌna.ɾjaˈmen.te\, meridional \eh.tɾa.oɾ.ðiˌna.ɾjaˈmen.te\
       Americà: alt \eks.t͡sa.oɾ.ðiˌna.ɾjaˈmen.t(e)\, baix \ekh.tɾa.oɾ.ðiˌna.ɾjaˈmen.te\
   * Rimes: -ente
   * Etimologia: De extraordinario i el sufix -mente.

### Adverbi

extraordinariamente
* extraordinàriament

### Miscel·lània

* Síl·labes: ex·tra·or·di·na·ria·men·te (8)
# esperessa
## Català
### Verb

esperessa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb esperar.
# esperes
## Català

   * Pronúncia: oriental /əsˈpe.ɾəs/, occidental /esˈpe.ɾes/
   * Rimes: -eɾes

### Nom

esperes f. pl.
* Forma plural de espera.

### Verb

esperes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de esperar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb esperar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pe·res (3)
* Anagrama: pereses
# esperessen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.pəˈɾe.sən/ balear /əs.peˈɾe.sən/, /əs.pəˈɾe.sən/ Occidental: /es.peˈɾe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

esperessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb esperar.
# esperelló
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.pə.ɾəˈʎo/, occidental /es.pe.ɾeˈʎo/

### Nom

esperelló m. ‎(plural esperellons)
* (arcaisme) Forma alternativa de esparralló.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pe·re·lló (4)

### Vegeu també

* esperelló. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia.
# esperen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əsˈpe.ɾən/, occidental /esˈpe.ɾen/
   * Rimes: -eɾen

### Verb

esperen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de esperar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb esperar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb esperar.

### Miscel·lània

* Anagrama: repense
# espereguéssou
## Català
### Verb

espereguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb esperar.
# expressive
## Anglès

   * Pronúncia: àudio (EUA)

### Adjectiu

expressive ‎(comparatiu more expressive, superlatiu most expressive)
* expressiu

### Vegeu també

* Diccionari Anglès-Català de Codi Obert (DACCO)
# expressió corporal
## Català
### Nom

expressió corporal f. ‎(plural expressions corporals)
* Expressió a través del llenguatge del cos.

#### Traduccions

* Anglès: body expression $^{(en)}$
* Castellà: expresión corporal $^{(es)}$
* Francès: expression corporelle $^{(fr)}$

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* expressió corporal. Diccionari d'educació. Informació cedida per TERMCAT.
# expressió oral
## Català
### Nom

expressió oral f. ‎(plural expressions orals)
* Expressió a través del llenguatge oral.

#### Traduccions

* Anglès: oral expression $^{(en)}$
* Castellà: expresión oral $^{(es)}$
* Francès: expression orale $^{(fr)}$

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* expressió oral. Diccionari d'educació. Informació cedida per TERMCAT.
# expressió escrita
## Català
### Nom

expressió escrita f. ‎(plural expressions escrites)
* Expressió a través del llenguatge escrit.

#### Traduccions

* Anglès: written expression $^{(en)}$
* Castellà: expresión escrita $^{(es)}$
* Francès: expression écrite $^{(fr)}$

### Vegeu també

* expressió escrita. Diccionari d'educació. Informació cedida per TERMCAT.
# expressió visual i plàstica
## Català
### Nom

expressió visual i plàstica f.
* Expressió que permet crear i donar forma, textura, color, etc. a diversos objectes mitjançant els sentits.

#### Traduccions

* Anglès: visual and plastic expression $^{(en)}$
* Castellà: expresión visual y plástica $^{(es)}$
* Francès: expression visuelle et plastique $^{(fr)}$

### Vegeu també

* expressió visual i plàstica. Diccionari d'educació. Informació cedida per TERMCAT.
# expresso
## Llatí

   * Pronúncia: /ɛksˈprɛs.soː/

### Adjectiu

expressō
* datiu masculí singular de expressus
* datiu neutre singular de expressus
* ablatiu masculí singular de expressus
* ablatiu neutre singular de expressus
# expressivament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əks.pɾəˌsi.βəˈmen/ balear /əks.pɾəˌsi.vəˈment/, /əks.pɾəˌsi.vəˈmen/ Occidental: nord-occidental /eks.pɾeˌsi.βaˈmen/ valencià /eks.pɾeˌsi.vaˈment/, /eks.pɾeˌsi.βaˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De expressiu i el sufix -ment.

### Adverbi

expressivament
* D’una manera expressiva.

#### Traduccions

* Anglès: expressively $^{(en)}$
* Castellà: expresivamente $^{(es)}$
* Francès: expressivement $^{(fr)}$
* Italià: espressivamente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: ex·pres·si·va·ment (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# expressively
## Anglès

   * Etimologia: De expressive i el sufix -ly.

### Adverbi

expressively ‎(comparatiu more expressively, superlatiu most expressively)
* expressivament
# expressly
## Anglès

   * Etimologia: De express i el sufix -ly.

### Adverbi

expressly ‎(comparatiu more expressly, superlatiu most expressly)
* expressament
# esperonaria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əs.pə.ɾu.nəˈɾi.ə/, /əs.pə.ɾo.nəˈɾi.ə/ Occidental: nord-occidental /es.pe.ɾo.naˈɾi.ɛ/, /es.pe.ɾo.naˈɾi.e/ valencià /es.pe.ɾo.naˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

esperonaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de esperonar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de esperonar.
# esperonarem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈ/əs.pə.ɾu.nəˈrɛm/, occidental /es.pe.ɾo.naˈɾem/
   * Rimes: -em

### Verb

esperonarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de esperonar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pe·ro·na·rem (5)
* Anagrama: empresonaré
# esperonares
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.pə.ɾuˈna.ɾəs/, occidental /es.pe.ɾoˈna.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

esperonares
* Segona persona del singular (tu) del passat simple de esperonar.
    [Tu] esperonares o et vas/vares esperonar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb esperonar.
    Forma valenciana: [tu] esperonessis, esperonesses, esperonasses, esperonassis o esperonares.
# esperonaries
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.pə.ɾu.nəˈɾi.əs/, occidental /es.pe.ɾo.naˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

esperonaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de esperonar.
# esperonarà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈ/əs.pə.ɾu.nəˈɾə/, occidental /es.pe.ɾo.naˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

esperonarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de esperonar.
# esperonara
## Català

   * Pronúncia: valencià /es.pe.ɾoˈna.ɾa/
   * Rimes: -aɾa

### Verb

esperonara
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb esperonar.
    [Jo] esperonés, esperonàs o esperonara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb esperonar.
    [Ell/ella/vostè] esperonés, esperonàs o esperonara.
# esperonaran
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.pə.ɾu.nəˈɾan/, occidental /es.pe.ɾo.naˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

esperonaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de esperonar.
# esperonaren
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.pə.ɾuˈna.ɾən/, occidental /es.pe.ɾoˈna.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

esperonaren
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de esperonar.
    [Ells/elles/vostès] esperonaren o van/varen esperonar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb esperonar.
    Forma valenciana: [ells/elles/vostès] esperonessin, esperonessen, esperonassen, esperonassin o esperonaren.
# esperonareu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.pə.ɾu.nəˈɾɛw/, occidental /es.pe.ɾo.naˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

esperonareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de esperonar.
# esperonarien
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.pə.ɾu.nəˈɾi.ən/, occidental /es.pe.ɾo.naˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

esperonarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de esperonar.
# esplugàssiu
## Català
### Verb

esplugàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb esplugar.

#### Variants

* espluguéssiu, espluguésseu, esplugàsseu, esplugàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·plu·gàs·siu (4)