OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# aparie
## Català
### Verb

aparie
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de apariar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb apariar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb apariar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb apariar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pa·ri·e (4)
* Anagrama: paeria
# aparició sobtada
## Català
### Nom

aparició sobtada f. ‎(plural aparicions sobtades)
* (videojocs) Defecte de visualització consistent en el sorgiment brusc d'objectes gràfics allunyats del punt d'observació o en un canvi sobtat del seu aspecte, que té lloc quan se n'augmenta el nivell de detall de manera discreta.

#### Traduccions

* Anglès: pop effect $^{(en)}$, popping $^{(en)}$
* Castellà: popping $^{(es)}$
* Francès: apparition soudaine $^{(fr)}$

### Vegeu també

* aparició sobtada. Terminologia dels videojocs. Informació cedida per TERMCAT.
# aparien
## Català
### Verb

aparien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de apariar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb apariar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb apariar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pa·ri·en (4)
* Anagrames: aprenia, paraien, penaria, rapaien

## Català antic
### Verb

aparien
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) de l'imperfet d'indicatiu de aparer
# apoquinesses
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pu.kiˈne.səs/ balear /ə.po.kiˈne.səs/, /ə.pu.kiˈne.səs/ Occidental: /a.po.kiˈne.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

apoquinesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb apoquinar.

#### Variants

* apoquinessis, apoquinassis, apoquinasses, apoquinares

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·po·qui·nes·ses (5)
# apoquinessen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pu.kiˈne.sən/ balear /ə.po.kiˈne.sən/, /ə.pu.kiˈne.sən/ Occidental: /a.po.kiˈne.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

apoquinessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb apoquinar.

#### Variants

* apoquinessin, apoquinassin, apoquinassen, apoquinaren

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·po·qui·nes·sen (5)
# apoquinessin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pu.kiˈne.sin/ balear /ə.po.kiˈne.sin/, /ə.pu.kiˈne.sin/ Occidental: /a.po.kiˈne.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

apoquinessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb apoquinar.

#### Variants

* apoquinessen, apoquinassin, apoquinassen, apoquinaren

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·po·qui·nes·sin (5)
# apoquinin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.puˈki.nin/ balear /ə.poˈki.nin/, /ə.puˈki.nin/ Occidental: /a.poˈki.nin/
   * Rimes: -inin

### Verb

apoquinin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb apoquinar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb apoquinar.

#### Variants

* [1] apoquinen
* [2] apoquinen

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·po·qui·nin (4)
# apoquino
## Català
### Verb

apoquino
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de apoquinar.

#### Variants

* apoquine, apoquín

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·po·qui·no (4)

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /a.poˈki.no/
       Americà: alt /a.p(o)ˈki.no/, baix /a.poˈki.no/
   * Rimes: -ino

### Verb

apoquino
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb apoquinar
# apoquinis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.puˈki.nis/ balear /ə.poˈki.nis/, /ə.puˈki.nis/ Occidental: /a.poˈki.nis/
   * Rimes: -inis

### Verb

apoquinis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb apoquinar.

#### Variants

* apoquines

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·po·qui·nis (4)
# apoquinessis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pu.kiˈne.sis/ balear /ə.po.kiˈne.sis/, /ə.pu.kiˈne.sis/ Occidental: /a.po.kiˈne.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

apoquinessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb apoquinar.

#### Variants

* apoquinesses, apoquinassis, apoquinasses, apoquinares

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·po·qui·nes·sis (5)
# apoquineu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pu.kiˈnɛw/ balear /ə.po.kiˈnəw/, /ə.pu.kiˈnɛw/ Occidental: /a.po.kiˈnew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

apoquineu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de apoquinar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb apoquinar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb apoquinar.

#### Variants

* [1] apoquinau
* [3] apoquinau

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·po·qui·neu (4)
# apoquini
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.puˈki.ni/ balear /ə.poˈki.ni/, /ə.puˈki.ni/ Occidental: /a.poˈki.ni/
   * Rimes: -ini

### Verb

apoquini
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb apoquinar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb apoquinar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb apoquinar.

#### Variants

* [1] apoquine
* [2] apoquine
* [3] apoquine

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·po·qui·ni (4)
# armilla
## Català

   * Pronúncia: oriental /ərˈmi.ʎə/, occidental /aɾˈmi.ʎa/
   * Rimes: -iʎa
   * Etimologia: Del castellà almilla, segle XVII, per dissimilació de laterals, diminutiu de alma pel fet d’estar ajustada al cos.

### Nom

armilla f. ‎(plural armilles)
* Peça de vestir que es porta sobre la camisa i sota l’americana, sense mànigues i amb botons.

#### Sinònims

* guardapits (mallorquí)
* jupetí (valencià, eivissenc)
* jaleco (valencià, menorquí)
* tuïl (alguerès)

#### Traduccions

* Alemany: Weste $^{(de)}$ f.
* Anglès: waistcoat $^{(en)}$
* Búlgar: жиле́тка $^{(bg)}$ f. ‎(jiletka)
* Castellà: chaleco $^{(es)}$ m.
* Coreà: 조끼 $^{(ko)}$ ‎(jokki)
* Danès: vest $^{(da)}$ c.
* Eslovac: vesta $^{(sk)}$ f.
* Esperanto: veŝto $^{(eo)}$
* Feroès: vestur $^{(fo)}$ m.
* Finès: liivi $^{(fi)}$
* Francès: gilet $^{(fr)}$
* Gallec: chaleco $^{(gl)}$ m.
* Gal·lès: gwasgod $^{(cy)}$ f.
* Georgià: ჟილეტი $^{(ka)}$ ‎(jíleti)
* Grec: γιλέκο $^{(el)}$ n. ‎(ileko)
* Hindi: वास्कट $^{(hi)}$
* Hongarès: mellény $^{(hu)}$
* Ido: jileto $^{(io)}$
* Irlandès: vástchóta $^{(ga)}$ m.
* Italià: panciotto $^{(it)}$ m., corpetto $^{(it)}$ m.
* Japonès: チョッキ $^{(ja)}$ ‎(chokki)
* Macedoni: е́лек $^{(mk)}$ m.
* Neerlandès: vest $^{(nl)}$ n.
* Persa: ژیله‎ $^{(fa)}$
* Polonès: kamizelka $^{(pl)}$ f.
* Portuguès: colete $^{(pt)}$ m.
* Romanès: vestă $^{(ro)}$ f., jiletcă $^{(ro)}$ f.
* Rus: жиле́т $^{(ru)}$ m. ‎(jilet)
* Serbocroat: прслук $^{(sh)}$, prsluk $^{(sh)}$ m.
* Suec: väst $^{(sv)}$ c.
* Turc: yelek $^{(tr)}$
* Txec: vesta $^{(cs)}$ f.
* Ucraïnès: жиле́т $^{(uk)}$ m. ‎(jilet)
* Való: djilet $^{(wa)}$ m.
* Vènet: xiƚè $^{(vec)}$ m.
* Vietnamita: gi-lê $^{(vi)}$
* Volapük: jilät $^{(vo)}$
* Xinès: 坎肩 $^{(zh)}$ ‎(kǎnjiān)

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·mi·lla (3)
* Anagrames: llimara, llimarà

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC
* Petit Atles Lingüístic del Domini Català
# armetaraino
## Basc
### Nom

armetaraino
* terminatiu definit plural de arma
# armetarantz
## Basc
### Nom

armetarantz
* al·latiu direccional definit plural de arma
# armies
## Anglès
### Nom

armies
* forma plural de army (exèrcits)
# armetatik
## Basc
### Nom

armetatik
* ablatiu definit plural de arma
# armez
## Basc
### Nom

armez
* instrumental definit plural de arma
# armi
## Català

   * Pronúncia: /ˈar.mi/

### Verb

armi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de armar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb armar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb armar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb armar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·mi (2)
* Anagrames: Irma, marí, mira, Mira, mirà, raïm, rima

## Llatí

   * Pronúncia: /ˈar.miː/

### Nom

armī
* nominatiu plural de armus
* vocatiu plural de armus
* genitiu singular de armus
# apendizeekin
## Basc
### Nom

apendizeekin
* comitatiu definit plural de apendize
# apendizeen
## Basc
### Nom

apendizeen
* genitiu definit plural de apendize
# apendizeentzat
## Basc
### Nom

apendizeentzat
* benefactiu definit plural de apendize
# apendizeetaraino
## Basc
### Nom

apendizeetaraino
* terminatiu definit plural de apendize
# apendizeetatik
## Basc
### Nom

apendizeetatik
* ablatiu definit plural de apendize
# apendizeengatik
## Basc
### Nom

apendizeengatik
* causal definit plural de apendize
# apendizeetarantz
## Basc
### Nom

apendizeetarantz
* al·latiu direccional definit plural de apendize
# apendizeetako
## Basc
### Nom

apendizeetako
* genitiu locatiu definit plural de apendize
# apendizeetan
## Basc
### Nom

apendizeetan
* inessiu definit plural de apendize
# apendizeetara
## Basc
### Nom

apendizeetara
* al·latiu definit plural de apendize
# aparcàsseu
## Català
### Verb

aparcàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aparcar.
# aparcaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pərˈka.βən/, balear /ə.pəɾˈka.vən/ Occidental: nord-occidental /a.parˈka.βen/ valencià /a.paɾˈka.ven/, /a.paɾˈka.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

aparcaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de aparcar.
# aparcàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pərˈka.ɾəm/, occidental /a.paɾˈka.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

aparcàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de aparcar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aparcar.
# aparcàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pərˈka.ɾəw/, occidental /a.paɾˈka.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

aparcàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de aparcar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aparcar.
# aparcàs
## Català
### Verb

aparcàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb aparcar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb aparcar.

### Miscel·lània

* Anagrama: caparàs
# aparcàssim
## Català
### Verb

aparcàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aparcar.
# aparcaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pərˈka.βəs/, balear /ə.pəɾˈka.vəs/ Occidental: nord-occidental /a.parˈka.βes/ valencià /a.paɾˈka.ves/, /a.paɾˈka.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

aparcaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de aparcar.
# aparcà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pərˈka/, occidental /a.paɾˈka/
   * Rimes: -a

### Verb

aparcà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de aparcar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·par·cà (3)
* Anagrames: acapar, capara, caparà
# aparcàssem
## Català
### Verb

aparcàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aparcar.

### Miscel·lània

* Anagrames: capmassaré, escamparàs
# arramadava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rə.məˈða.βə/, balear /ə.rə.məˈða.və/ Occidental: nord-occidental /a.ra.maˈða.βa/ valencià /a.ra.maˈða.va/, /a.ra.maˈða.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

arramadava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de arramadar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de arramadar.
# arramadesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.məˈðe.səs/, occidental /a.ra.maˈðe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

arramadesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arramadar.
# arramadessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.məˈðe.sin/, occidental /a.ra.maˈðe.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

arramadessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arramadar.
# arramadaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rə.məˈða.βəs/, balear /ə.rə.məˈða.vəs/ Occidental: nord-occidental /a.ra.maˈða.βes/ valencià /a.ra.maˈða.ves/, /a.ra.maˈða.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

arramadaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de arramadar.
# arramade
## Català
### Verb

arramade
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de arramadar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb arramadar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb arramadar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb arramadar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ra·ma·de (4)
* Anagrama: ramadera
# arramades
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəˈma.ðəs/, occidental /a.raˈma.ðes/
   * Rimes: -ades

### Verb

arramades
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de arramadar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb arramadar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ra·ma·des (4)
* Anagrama: amarrades
# arramadaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rə.məˈða.βən/, balear /ə.rə.məˈða.vən/ Occidental: nord-occidental /a.ra.maˈða.βen/ valencià /a.ra.maˈða.ven/, /a.ra.maˈða.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

arramadaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de arramadar.
# arramaden
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəˈma.ðən/, occidental /a.raˈma.ðen/
   * Rimes: -aden

### Verb

arramaden
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de arramadar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb arramadar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb arramadar.
# arramadessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.məˈðe.sən/, occidental /a.ra.maˈðe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

arramadessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arramadar.
# apoquinà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pu.kiˈna/ balear /ə.po.kiˈna/, /ə.pu.kiˈna/ Occidental: /a.po.kiˈna/
   * Rimes: -a

### Verb

apoquinà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de apoquinar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·po·qui·nà (4)
# apoquinàs
## Català
### Verb

apoquinàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb apoquinar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb apoquinar.

#### Variants

* [1] apoquinés, apoquinara
* [2] apoquinés, apoquinara

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·po·qui·nàs (4)
# apoquinàsseu
## Català
### Verb

apoquinàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb apoquinar.

#### Variants

* apoquinéssiu, apoquinésseu, apoquinàssiu, apoquinàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·po·qui·nàs·seu (5)
# apoquinàvem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pu.kiˈna.βəm/ balear /ə.po.kiˈna.vəm/, /ə.pu.kiˈna.vəm/ Occidental: nord-occidental /a.po.kiˈna.βem/ valencià /a.po.kiˈna.vem/, /a.po.kiˈna.βem/
   * Rimes: -avem

### Verb

apoquinàvem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de apoquinar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·po·qui·nà·vem (5)
# apoquinàreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pu.kiˈna.ɾəw/ balear /ə.po.kiˈna.ɾəw/, /ə.pu.kiˈna.ɾəw/ Occidental: /a.po.kiˈna.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

apoquinàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de apoquinar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb apoquinar.

#### Variants

* [2] apoquinéssiu, apoquinésseu, apoquinàssiu, apoquinàsseu

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·po·qui·nà·reu (5)
# apoquinàssem
## Català
### Verb

apoquinàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb apoquinar.

#### Variants

* apoquinéssim, apoquinéssem, apoquinàssim, apoquinàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·po·qui·nàs·sem (5)
# apoquinàssim
## Català
### Verb

apoquinàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb apoquinar.

#### Variants

* apoquinéssim, apoquinéssem, apoquinàssem, apoquinàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·po·qui·nàs·sim (5)
# apoquinàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pu.kiˈna.βəw/ balear /ə.po.kiˈna.vəw/, /ə.pu.kiˈna.vəw/ Occidental: nord-occidental /a.po.kiˈna.βew/ valencià /a.po.kiˈna.vew/, /a.po.kiˈna.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

apoquinàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de apoquinar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·po·qui·nà·veu (5)
# apoquinàrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pu.kiˈna.ɾəm/ balear /ə.po.kiˈna.ɾəm/, /ə.pu.kiˈna.ɾəm/ Occidental: /a.po.kiˈna.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

apoquinàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de apoquinar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb apoquinar.

#### Variants

* [2] apoquinéssim, apoquinéssem, apoquinàssim, apoquinàssem

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·po·qui·nà·rem (5)
# apoquinàssiu
## Català
### Verb

apoquinàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb apoquinar.

#### Variants

* apoquinéssiu, apoquinésseu, apoquinàsseu, apoquinàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·po·qui·nàs·siu (5)
# apesaréssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pə.zəˈɾe.sim/ balear /ə.pe.zəˈɾe.sim/, /ə.pə.zəˈɾe.sim/ Occidental: /a.pe.zaˈɾe.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

apesaréssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb apesarar.
# apesarésseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pə.zəˈɾe.səw/ balear /ə.pe.zəˈɾe.səw/, /ə.pə.zəˈɾe.səw/ Occidental: /a.pe.zaˈɾe.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

apesarésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb apesarar.
# apesarí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pə.zəˈɾi/ balear /ə.pe.zəˈɾi/, /ə.pə.zəˈɾi/ Occidental: /a.pe.zaˈɾi/
   * Rimes: -i

### Verb

apesarí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de apesarar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pe·sa·rí (4)
* Anagrames: aparies, apariés, aspiaré, espaiar, espiara, espiarà, paraies, pesaria, rapaies, sapiera
# apesaréssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pə.zəˈɾe.siw/ balear /ə.pe.zəˈɾe.siw/, /ə.pə.zəˈɾe.siw/ Occidental: /a.pe.zaˈɾe.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

apesaréssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb apesarar.
# arribaves
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.riˈβa.βəs/, /ə.riˈβa.vəs/, occidental /a.riˈβa.βes/, /a.riˈβa.ves/
   * Rimes: -aves

### Verb

arribaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de arribar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ri·ba·ves (4)
* Anagrames: abrivar-se, abrivares
# arribeguessa
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.ri.βeˈɣe.sa/
   * Rimes: -esa

### Verb

arribeguessa
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arribar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [jo] arribés, arribàs o arribara.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ri·be·gues·sa (5)
* Anagrames: abrasigueres, aburgesaries, agarberéssiu
# arribeguesses
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.ri.βeˈɣe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

arribeguesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arribar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [tu] arribessis, arribesses, arribassis, arribasses o arribares.
# arribaven
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.riˈβa.βən/, /ə.riˈβa.vən/, occidental /a.riˈβa.βen/, /a.riˈβa.ven/
   * Rimes: -aven

### Verb

arribaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de arribar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ri·ba·ven (4)
* Anagrames: abrivaren, Benavarri
# arribavi
## Català

   * Pronúncia: central /ə.riˈβa.βi/

### Verb

arribavi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de arribar.

#### Variants

* arribava

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ri·ba·vi (4)
* Anagrames: brivaria, vibraria
# arribavo
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.riˈβa.βu/, nord-occidental /a.riˈβa.βo/

### Verb

arribavo
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de arribar.
    Forma col·loquial per [vosaltres/vós] arribàveu.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ri·ba·vo (4)
* Anagrama: obrariva
# arribe
## Català

   * Pronúncia: occidental /aˈri.βe/

### Verb

arribe
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de arribar.
    Forma valenciana: [jo] arribo, arribe, arrib o arribi.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb arribar.
    [Que jo] arribi o arribe.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb arribar.
    [Que ell/ella/vostè] arribi o arribe.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb arribar.
    Arribi o arribe [ell/ella/vostè].

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ri·be (3)
* Anagrames: aberri, aberrí, rebria, ribera
# arribeguem
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.ri.βeˈɣem/
   * Rimes: -em

### Verb

arribeguem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb arribar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [que nosaltres] arribem.
# arribeguessen
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.ri.βeˈɣe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

arribeguessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arribar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [ells/elles/vostès] arribessin, arribessen, arribassin, arribassen o arribaren.
# arribegueu
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.ri.βeˈɣew/
   * Rimes: -ew

### Verb

arribegueu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb arribar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [que voslatres/vós] arribeu.
# aparraqués
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pə.rəˈkes/, occidental /a.pa.raˈkes/
   * Rimes: -es

### Verb

aparraqués
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb aparracar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb aparracar.
# aparraquí
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pə.rəˈki/, occidental /a.pa.raˈki/
   * Rimes: -i

### Verb

aparraquí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de aparracar.
# aparraquéssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pə.rəˈke.siw/, occidental /a.pa.raˈke.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

aparraquéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aparracar.
# aparraquéssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pə.rəˈke.səm/, occidental /a.pa.raˈke.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

aparraquéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aparracar.
# aparraquésseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pə.rəˈke.səw/, occidental /a.pa.raˈke.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

aparraquésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aparracar.