OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# alienacions
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɫi.ə.nə.siˈons/, occidental /a.li.e.na.siˈons/
   * Rimes: -ons

### Nom

alienacions f. pl.
* Forma plural de alienació.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·li·e·na·ci·ons (6)
* Anagrama: alineacions
# alienabile
## Italià

   * Pronúncia: /a.ljeˈnaː.bi.le/

### Adjectiu

alienabile inv. ‎(plural alienabili)
* alienable

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·lie·nà·bi·le (5)
# alienaciones
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /a.lje.naˈθjo.nes/, meridional /a.lje.naˈθjo.neh/
       Americà: alt /a.lje.naˈsjo.n(e)s/, baix /a.lje.naˈsjo.neh/, austral /a.lje.naˈsjo.nes/
   * Rimes: -ones

### Nom

alienaciones f. pl.
* forma plural de alienación
# alienació
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɫi.ə.nə.siˈo/, occidental /a.li.e.na.siˈo/
   * Rimes: -o
   * Etimologia: Del llatí alienatio.

### Nom

alienació f. ‎(plural alienacions)
* Acció o efecte d'alienar.
* Procés d'allunyament sociopsicològic d'un individu o una col·lectivitat envers un grup o envers la seva identitat i les seves conviccions mitjançant una conducta considerada desviada.

#### Traduccions

* Anglès: alienation $^{(en)}$
* Castellà: enajenación $^{(es)}$, alienación $^{(es)}$
* Esperanto: alieneco $^{(eo)}$
* Francès: aliénation $^{(fr)}$
* Gallec: alleamento $^{(gl)}$ m.
* Italià: alienazione $^{(it)}$
* Llatí: alienatio $^{(la)}$, abalienatio $^{(la)}$
* Romanès: alienare $^{(ro)}$ f.
* Alemany: Geistesgestörtheit $^{(de)}$ f.
* Anglès: alienation $^{(en)}$
* Basc: alienazio $^{(eu)}$
* Castellà: alienación $^{(es)}$
* Francès: aliénation $^{(fr)}$
* Gallec: alienación $^{(gl)}$ f.
* Romanès: alienare $^{(ro)}$ f.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·li·e·na·ci·ó (6)
* Anagrama: alineació

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* alienació. Diccionari d'educació. Informació cedida per TERMCAT.
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# alienacións
## Gallec
### Nom

alienacións f. pl.
* forma plural de alienación
# alienada
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɫi.əˈna.ðə/, occidental /a.ɫi.eˈna.ða/
   * Rimes: -ada

### Verb

alienada
* Participi femení singular del verb alienar.
    Alienada [ella/aquella]...; [l'he...] alienada.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·li·e·na·da (5)
* Anagrama: alineada
# alkoholigas
## Esperanto

   * Pronúncia: /al.ko.hoˈli.ɡas/

### Verb

alkoholigas
* present de alkoholigi
# alkoholigi
## Esperanto

   * Pronúncia: /al.ko.hoˈli.ɡi/
   * Àudio: França

### Verb

alkoholigi ‎(present alkoholigas, passat alkoholigis, futur alkoholigos, condicional alkoholigus, volitiu alkoholigu)
* alcoholitzar
# alkoholetatik
## Basc
### Nom

alkoholetatik
* ablatiu definit plural de alkohol
* ablatiu indefinit de alkohol
# alkoholigis
## Esperanto

   * Pronúncia: /al.ko.hoˈli.ɡis/

### Verb

alkoholigis
* passat de alkoholigi
# alkoholigos
## Esperanto

   * Pronúncia: /al.ko.hoˈli.ɡos/

### Verb

alkoholigos
* futur de alkoholigi
# alkoholigu
## Esperanto

   * Pronúncia: /al.ko.hoˈli.ɡu/

### Verb

alkoholigu
* volitiu de alkoholigi
# alkoholetik
## Basc
### Nom

alkoholetik
* ablatiu definit singular de alkohol
# alkoholez
## Basc
### Nom

alkoholez
* instrumental definit plural de alkohol
* instrumental indefinit de alkohol
# alkoholi
## Basc
### Nom

alkoholi
* datiu indefinit de alkohol

## Polonès

   * Pronúncia: /al.kɔˈxɔ.li/

### Nom

alkoholi
* genitiu plural de alkohol
# alkoholetarantz
## Basc
### Nom

alkoholetarantz
* al·latiu direccional definit plural de alkohol
* al·latiu direccional indefinit de alkohol
# amargenaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.mər.ʒəˈna.βən/, balear /ə.məɾ.ʒəˈna.vən/ Occidental: nord-occidental /a.mar.d͡ʒeˈna.βen/ valencià /a.maɾ.d͡ʒeˈna.ven/, /a.maɾ.d͡ʒeˈna.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

amargenaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de amargenar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mar·ge·na·ven (5)
* Anagrama: agermanaven
# amargene
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.mərˈʒɛ.nə/ balear /ə.məɾˈʒə.nə/, /ə.mərˈʒɛ.nə/ Occidental: /a.maɾˈd͡ʒe.ne/
   * Rimes: -ɛne

### Verb

amargene
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de amargenar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb amargenar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb amargenar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb amargenar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mar·ge·ne (4)
* Anagrames: agermane, manegaré
# amargenem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.mər.ʒəˈnɛm/ balear /ə.məɾ.ʒəˈnəm/, /ə.mər.ʒəˈnɛm/ Occidental: /a.maɾ.d͡ʒeˈnem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

amargenem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de amargenar.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb amargenar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb amargenar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mar·ge·nem (4)
* Anagrames: agermanem, emmanegar, manegarem, manegàrem
# amargenessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.mər.ʒəˈne.sən/, occidental /a.maɾ.d͡ʒeˈne.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

amargenessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb amargenar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mar·ge·nes·sen (5)
* Anagrama: agermanessen
# amargenau
## Català
### Verb

amargenau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de amargenar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb amargenar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mar·ge·nau (4)
* Anagrama: agermanau
# amargenaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.mər.ʒəˈna.βəs/, balear /ə.məɾ.ʒəˈna.vəs/ Occidental: nord-occidental /a.mar.d͡ʒeˈna.βes/ valencià /a.maɾ.d͡ʒeˈna.ves/, /a.maɾ.d͡ʒeˈna.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

amargenaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de amargenar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mar·ge·na·ves (5)
* Anagrama: agermanaves
# amargenes
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.mərˈʒɛ.nəs/ balear /ə.məɾˈʒə.nəs/, /ə.mərˈʒɛ.nəs/ Occidental: /a.maɾˈd͡ʒe.nes/
   * Rimes: -ɛnes

### Verb

amargenes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de amargenar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb amargenar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mar·ge·nes (4)
* Anagrames: agermanes, agermanés, manegar-se, manegares, masegaren
# amargenats
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.mər.ʒəˈnats/, occidental /a.maɾ.d͡ʒeˈnats/
   * Rimes: -ats

### Verb

amargenats
* Participi masculí plural del verb amargenar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mar·ge·nats (4)
* Anagrames: agermanats, mastegaran
# amargenava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.mər.ʒəˈna.βə/, balear /ə.məɾ.ʒəˈna.və/ Occidental: nord-occidental /a.mar.d͡ʒeˈna.βa/ valencià /a.maɾ.d͡ʒeˈna.va/, /a.maɾ.d͡ʒeˈna.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

amargenava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de amargenar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de amargenar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mar·ge·na·va (5)
* Anagrama: agermanava
# amargenen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.mərˈʒɛ.nən/ balear /ə.məɾˈʒə.nən/, /ə.mərˈʒɛ.nən/ Occidental: /a.maɾˈd͡ʒe.nen/
   * Rimes: -ɛnen

### Verb

amargenen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de amargenar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb amargenar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb amargenar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mar·ge·nen (4)
* Anagrames: agermanen, enganarem, enganàrem, manegaren
# alburn
## Català

   * Pronúncia: oriental /əɫˈβurn/, occidental /aɫˈbuɾn/
   * Etimologia: Cultisme del llatí alburnus, de albus ‎(«blanc»). Doblet del patrimonial albor.

### Nom

alburn m. ‎(plural alburns)
* Espècie de peix d’aigua dolça del gènere dels albors (Alburnus alburnus).

#### Traduccions

* Anglès: bleak $^{(en)}$
* Castellà: alburno $^{(es)}$ m.
* Francès: ablette $^{(fr)}$ f.

### Miscel·lània

* Síl·labes: al·burn (2)
* Heterograma de 6 lletres (ablnru)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: Termcat
# albuxínea
## Gallec
### Nom

albuxínea f. ‎(plural albuxíneas)
* albugínia
# albàcora
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɫˈβa.ku.ɾə/ balear /əɫˈba.ko.ɾə/, /əɫˈba.ku.ɾə/ Occidental: /aɫˈba.ko.ɾa/

### Nom

albàcora f. ‎(plural albàcores)
* Forma alternativa de albacora.

### Miscel·lània

* Síl·labes: al·bà·co·ra (4)
* Anagrames: acoblara, acoblarà

### Vegeu també

* albàcora. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia.
# alburns
## Català

   * Pronúncia: oriental /əɫˈβurns/, occidental /aɫˈbuɾns/

### Nom

alburns m. pl.
* Forma plural de alburn.

### Miscel·lània

* Síl·labes: al·burns (2)
* Heterograma de 7 lletres (ablnrsu)
# albuxíneas
## Gallec
### Nom

albuxíneas f. pl.
* forma plural de albuxínea
# albà
## Català
### Verb

albà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de albar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: al·bà (2)
* Anagrames: alab, bala
# albumurilor
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -lor.

### Nom

albumurilor
* genitiu i datiu definit plural de album
* vocatiu plural de album
# albur
## Castellà

   * Pronúncia: \alˈβuɾ\
   * Rimes: -uɾ

### Nom

albur m. ‎(plural albures)
* llissa vera

### Miscel·lània

* Síl·labes: al·bur (2)

### Vegeu també

* albur. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia.
# albus
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈaɫ.bʊs/
   * Etimologia: De l'arrel indoeuropea *albʰós-, que té cognats en umbre 𐌀𐌋𐌚𐌖 ‎(alfu) i en grec antic ἀλφός ‎(alphós).

### Adjectiu

albus m., alba f., album n. ‎(comparatiu albior, superlatiu albissimus)
* color blanc

#### Declinació

Primera i segona declinació, -us, -a, -um.
| Cas | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural | Plural |
| Cas | Masculí | Femení | Neutre | Masculí | Femení | Neutre |
| Nominatiu | albus | alba | album | albī | albae | alba |
| Vocatiu | albe | alba | album | albī | albae | alba |
| Acusatiu | album | albam | album | albōs | albās | alba |
| Genitiu | albī | albae | albī | albōrum | albārum | albōrum |
| Datiu | albō | albae | albō | albīs | albīs | albīs |
| Ablatiu | albō | albā | albō | albīs | albīs | albīs |
# albures
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \alˈβu.ɾes\, meridional \alˈβu.ɾeh\
       Americà: alt \alˈβu.(ɾe)s\, baix \alˈβu.ɾeh\, austral \alˈβu.ɾes\
   * Rimes: -uɾes

### Nom

albures m. pl.
* forma plural de albur
# amidis
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈmi.ðis/, occidental /aˈmi.ðis/
   * Rimes: -idis

### Verb

amidis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb amidar.
    [Que tu] amidis o amides; [tu] no amidis o amides.
# amidessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.miˈðe.sin/, occidental /a.miˈðe.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

amidessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb amidar.
    [Ells/elles/vostès] amidessin, amidessen, amidassen, amidassin o amidaren.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mi·des·sin (4)
* Anagrames: desanimis, dissemina, mediassin
# amidin
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈmi.ðin/, occidental /aˈmi.ðin/
   * Rimes: -idin

### Verb

amidin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb amidar.
    [Que ells/elles/vostès] amidin o amiden.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb amidar.
    Amidin o amiden [ells/elles/vostès].
# amidessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.miˈðe.sən/, occidental /a.miˈðe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

amidessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb amidar.
    [Ells/elles/vostès] amidessin, amidessen, amidassen, amidassin o amidaren.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mi·des·sen (4)
* Anagrames: demanessi, desanimes, desanimés, mediassen
# amidesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.miˈðe.səs/, occidental /a.miˈðe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

amidesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb amidar.
    [Tu] amidessis, amidesses, amidasses, amidassis o amidares.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mi·des·ses (4)
* Anagrames: adeséssim, mediasses
# amidi
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈmi.ði/, occidental /aˈmi.ði/
   * Rimes: -idi

### Verb

amidi
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de amidar.
    Forma septentrional: [jo] amido, amide, amid o amidi.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb amidar.
    [Que jo] amidi o amide.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb amidar.
    [Que ell/ella/vostè] amidi o amide.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb amidar.
    Amidi o amide [ell/ella/vostè].

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mi·di (3)
* Anagrames: imida, midia
# amido
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈmi.ðu/, occidental /aˈmi.ðo/
   * Rimes: -ido

### Verb

amido
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de amidar.
    [Jo] amido, amide, amid o amidi.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb amidar.
    [Que jo] amido, forma d'alguns parlars nord-occidentals per [que jo] amidi o amide.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb amidar.
    [Que ell/ella/vostè] amido, forma d'alguns parlars nord-occidentals per [que ell/ella/vostè] amidi o amide.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mi·do (3)
* Anagrames: iodam, odiam
# amidessi
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.miˈðe.si/, balear /ə.miˈðe.si/ alguerès /a.miˈɾe.si/
   * Rimes: -esi

### Verb

amidessi
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb amidar.
    Forma septentrional i algueresa per [jo] amidés, amidàs o amidara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb amidar.
    Forma algueresa per [ell/ella/vostè] amidés, amidàs o amidara.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mi·des·si (4)
* Anagrames: adiéssim, aidéssim, ideàssim
# amidessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.miˈðe.sis/, occidental /a.miˈðe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

amidessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb amidar.
    [Tu] amidessis, amidesses, amidasses, amidassis o amidares.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mi·des·sis (4)
* Anagrama: mediassis
# amideu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.miˈðɛw/, occidental /a.miˈðew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

amideu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de amidar.
    [Vosaltres/vós] amideu o amidau.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb amidar.
    [Que vosaltres/vós] amideu.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb amidar.
    Amideu o amidau [vosaltres/vós].

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mi·deu (3)
* Heterograma de 6 lletres (adeimu)
* Anagrama: mediau
# allejàrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ʎəˈʒa.ɾəm/ balear /ə.ʎəˈd͡ʒa.ɾəm/, /ə.jəˈʒa.ɾəm/ Occidental: nord-occidental /a.ʎeˈʒa.ɾem/, valencià /a.ʎeˈd͡ʒa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

allejàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de allejar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb allejar.
# allejàssem
## Català
### Verb

allejàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb allejar.
# allejà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ʎəˈʒa/ balear /ə.ʎəˈd͡ʒa/, /ə.jəˈʒa/ Occidental: nord-occidental /a.ʎeˈʒa/, valencià /a.ʎeˈd͡ʒa/
   * Rimes: -a

### Verb

allejà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de allejar.
# allejàreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ʎəˈʒa.ɾəw/ balear /ə.ʎəˈd͡ʒa.ɾəw/, /ə.jəˈʒa.ɾəw/ Occidental: nord-occidental /a.ʎeˈʒa.ɾew/, valencià /a.ʎeˈd͡ʒa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

allejàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de allejar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb allejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·lle·jà·reu (4)
* Anagrama: alleujaré
# allejàs
## Català
### Verb

allejàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb allejar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb allejar.
# allejàssim
## Català
### Verb

allejàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb allejar.
# allejo
## Català
### Verb

allejo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de allejar.
# allejàsseu
## Català
### Verb

allejàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb allejar.
# allejàssiu
## Català
### Verb

allejàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb allejar.
# amoixida
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.muˈʃi.ðə/ balear /ə.moˈʃi.ðə/, /ə.muˈʃi.ðə/ Occidental: nord-occidental /a.mojˈʃi.ða/ valencià /a.mojˈʃi.ða/, /a.moˈʃi.ða/
   * Rimes: -ida

### Verb

amoixida
* Participi femení singular del verb amoixir-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·moi·xi·da (4)
# amoixigueu
## Català
### Verb

amoixigueu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb amoixir-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·moi·xi·gueu (4)
# amoixeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.muˈʃɛw/ balear /ə.moˈʃəw/, /ə.muˈʃɛw/ Occidental: nord-occidental /a.mojˈʃew/ valencià /a.mojˈʃew/, /a.moˈʃew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

amoixeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de amoixar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb amoixar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb amoixar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·moi·xeu (3)
* Heterograma de 7 lletres (aeimoux)
# amoixi
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əˈmo.ʃi/ Occidental: nord-occidental /aˈmoj.ʃi/ valencià /aˈmoj.ʃi/, /aˈmo.ʃi/
   * Rimes: -ojʃi

### Verb

amoixi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de amoixar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb amoixar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb amoixar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb amoixar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·moi·xi (3)
# amoixies
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.muˈʃi.əs/ balear /ə.moˈʃi.əs/, /ə.muˈʃi.əs/ Occidental: nord-occidental /a.mojˈʃi.es/ valencià /a.mojˈʃi.es/, /a.moˈʃi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

amoixies
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de amoixir-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·moi·xi·es (4)
# amoixien
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.muˈʃi.ən/ balear /ə.moˈʃi.ən/, /ə.muˈʃi.ən/ Occidental: nord-occidental /a.mojˈʃi.en/ valencià /a.mojˈʃi.en/, /a.moˈʃi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

amoixien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de amoixir-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·moi·xi·en (4)
# amoixiguem
## Català
### Verb

amoixiguem
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb amoixir-se.
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb amoixir-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·moi·xi·guem (4)
# amoixia
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.muˈʃi.ə/ balear /ə.moˈʃi.ə/, /ə.muˈʃi.ə/ Occidental: nord-occidental /a.mojˈʃi.a/ valencià /a.mojˈʃi.a/, /a.moˈʃi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

amoixia
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de amoixir-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de amoixir-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·moi·xi·a (4)
# amoixides
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.muˈʃi.ðəs/ balear /ə.moˈʃi.ðəs/, /ə.muˈʃi.ðəs/ Occidental: nord-occidental /a.mojˈʃi.ðes/ valencià /a.mojˈʃi.ðes/, /a.moˈʃi.ðes/
   * Rimes: -ides

### Verb

amoixides
* Participi femení plural del verb amoixir-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·moi·xi·des (4)
# ambientéssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /əm.bi.ənˈte.sim/, occidental /am.bi.enˈte.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

ambientéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb ambientar.
# ambientàssim
## Català
### Verb

ambientàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb ambientar.
# ambientéssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /əm.bi.ənˈte.səm/, occidental /am.bi.enˈte.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

ambientéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb ambientar.
# ambientésseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əm.bi.ənˈte.səw/, occidental /am.bi.enˈte.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

ambientésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb ambientar.
# ambientáis
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /am.bjenˈtais/, meridional \am.bjeŋˈtaih\
       Americà: alt /am.bjenˈta(i)s/, baix \am.bjeŋˈtaih\, austral /am.bjenˈtais/
   * Rimes: -ais

### Verb

ambientáis
* segona persona del plural (vosotros, vosotras) del present d’indicatiu del verb ambientar

### Miscel·lània

* Síl·labes: am·bien·táis (3)
* Anagrama: mitineabas
# ambienté
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /am.bjenˈte/, meridional \am.bjeŋˈte\
       Americà: alt /am.bjenˈte/, baix \am.bjeŋˈte\, austral /am.bjenˈte/
   * Rimes: -e

### Verb

ambienté
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb ambientar

### Miscel·lània

* Síl·labes: am·bien·té (3)
# ambientés
## Català

   * Pronúncia: oriental /əm.bi.ənˈtes/, occidental /am.bi.enˈtes/
   * Rimes: -es

### Verb

ambientés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb ambientar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb ambientar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: am·bi·en·tés (4)
* Anagrama: absteníem
# ambientàssiu
## Català
### Verb

ambientàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb ambientar.
# ambientàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bi.ənˈta.βəw/, balear /əm.bi.ənˈta.vəw/ Occidental: nord-occidental /am.bi.enˈta.βew/ valencià /am.bi.enˈta.vew/, /am.bi.enˈta.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

ambientàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de ambientar.
# allumassin
## Català
### Verb

allumassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb allumar.

#### Variants

* allumessin, allumessen, allumassen

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·llu·mas·sin (4)
* Anagrames: allunàssim, anul·làssim
# allumaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ʎuˈma.βən/, balear /ə.ʎuˈma.vən/ Occidental: nord-occidental /a.ʎuˈma.βen/ valencià /a.ʎuˈma.ven/, /a.ʎuˈma.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

allumaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de allumar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·llu·ma·ven (4)
* Anagrames: allunàvem, anul·làvem, llaunàvem, manllevau
# allumaríeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ʎu.məˈɾi.əw/, occidental /a.ʎu.maˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

allumaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de allumar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·llu·ma·rí·eu (5)