OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# obnubilassen
## Català
### Verb

obnubilassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb obnubilar.
# obnubilarien
## Català
### Verb

obnubilarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de obnubilar.
# obnubilaries
## Català
### Verb

obnubilaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de obnubilar.
# obnubilaràs
## Català
### Verb

obnubilaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de obnubilar.
# obnubilaríeu
## Català
### Verb

obnubilaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de obnubilar.
# obnubilasses
## Català
### Verb

obnubilasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb obnubilar.
# otsailetarantz
## Basc
### Nom

otsailetarantz
* al·latiu direccional definit plural de otsail
* al·latiu direccional indefinit de otsail
# otsailik
## Basc
### Nom

otsailik
* partitiu indefinit de otsail
# otsailetik
## Basc
### Nom

otsailetik
* ablatiu definit singular de otsail
# otsaili
## Basc
### Nom

otsaili
* datiu indefinit de otsail
# otsailtzat
## Basc
### Nom

otsailtzat
* prolatiu indefinit de otsail
# ottanta
## Italià

   * Pronúncia: /otˈtan.ta/

### Numeral

ottanta
* vuitanta

### Miscel·lània

* Síl·labes: ot·tàn·ta (3)
# otsailetara
## Basc
### Nom

otsailetara
* al·latiu definit plural de otsail
* al·latiu indefinit de otsail
# otsailetatik
## Basc
### Nom

otsailetatik
* ablatiu definit plural de otsail
* ablatiu indefinit de otsail
# otsailez
## Basc
### Nom

otsailez
* instrumental definit plural de otsail
* instrumental indefinit de otsail
# otsailetaraino
## Basc
### Nom

otsailetaraino
* terminatiu definit plural de otsail
* terminatiu indefinit de otsail
# omplenes
## Català
### Verb

omplenes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de omplenar.

### Miscel·lània

* Anagrama: esplomen
# omplenessen
## Català
### Verb

omplenessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb omplenar.

#### Variants

* omplenessin
# omplenaves
## Català
### Verb

omplenaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de omplenar.

### Miscel·lània

* Anagrama: esplomaven
# omplenava
## Català
### Verb

omplenava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de omplenar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de omplenar.

### Miscel·lània

* Anagrama: aplomaven
# omplenen
## Català
### Verb

omplenen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de omplenar.
# omplenaríeu
## Català
### Verb

omplenaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de omplenar.
# omplenaven
## Català
### Verb

omplenaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de omplenar.
# oronegesses
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.ɾu.nəˈʒe.səs/ balear /o.ɾo.nəˈʒe.səs/, /u.ɾu.nəˈʒe.səs/ Occidental: nord-occidental /o.ɾo.neˈʒe.ses/, valencià /o.ɾo.neˈd͡ʒe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

oronegesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb oronejar.

#### Variants

* oronegessis, oronejassis, oronejasses, oronejares
# oronegin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.ɾuˈnɛ.ʒin/ balear /o.ɾoˈnə.ʒin/, /u.ɾuˈnɛ.ʒin/ Occidental: nord-occidental /o.ɾoˈne.ʒin/, valencià /o.ɾoˈne.d͡ʒin/
   * Rimes: -ɛʒin

### Verb

oronegin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb oronejar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb oronejar.

#### Variants

* [1] oronegen
* [2] oronegen
# oronegés
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.ɾu.nəˈʒes/ balear /o.ɾo.nəˈʒes/, /u.ɾu.nəˈʒes/ Occidental: nord-occidental /o.ɾo.neˈʒes/, valencià /o.ɾo.neˈd͡ʒes/
   * Rimes: -es

### Verb

oronegés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb oronejar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb oronejar.

#### Variants

* [1] oronejàs, oronejara
* [2] oronejàs, oronejara
# oroneges
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.ɾuˈnɛ.ʒəs/ balear /o.ɾoˈnə.ʒəs/, /u.ɾuˈnɛ.ʒəs/ Occidental: nord-occidental /o.ɾoˈne.ʒes/, valencià /o.ɾoˈne.d͡ʒes/
   * Rimes: -ɛʒes

### Verb

oroneges
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de oronejar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb oronejar.

#### Variants

* [2] oronegis
# oronegeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.ɾu.nəˈʒɛw/ balear /o.ɾo.nəˈʒəw/, /u.ɾu.nəˈʒɛw/ Occidental: nord-occidental /o.ɾo.neˈʒew/, valencià /o.ɾo.neˈd͡ʒew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

oronegeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de oronejar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb oronejar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb oronejar.

#### Variants

* [1] oronejau
* [3] oronejau
# oronegi
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.ɾuˈnɛ.ʒi/ balear /o.ɾoˈnə.ʒi/, /u.ɾuˈnɛ.ʒi/ Occidental: nord-occidental /o.ɾoˈne.ʒi/, valencià /o.ɾoˈne.d͡ʒi/
   * Rimes: -ɛʒi

### Verb

oronegi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de oronejar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb oronejar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb oronejar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb oronejar.

#### Variants

* [1] oronejo, oronege, oroneig
* [2] oronege
* [3] oronege
* [4] oronege

### Miscel·lània

* Anagrama: oroneig
# oronegessen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.ɾu.nəˈʒe.sən/ balear /o.ɾo.nəˈʒe.sən/, /u.ɾu.nəˈʒe.sən/ Occidental: nord-occidental /o.ɾo.neˈʒe.sen/, valencià /o.ɾo.neˈd͡ʒe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

oronegessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb oronejar.

#### Variants

* oronegessin, oronejassin, oronejassen, oronejaren
# oronegessin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.ɾu.nəˈʒe.sin/ balear /o.ɾo.nəˈʒe.sin/, /u.ɾu.nəˈʒe.sin/ Occidental: nord-occidental /o.ɾo.neˈʒe.sin/, valencià /o.ɾo.neˈd͡ʒe.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

oronegessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb oronejar.

#### Variants

* oronegessen, oronejassin, oronejassen, oronejaren
# oronegessis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.ɾu.nəˈʒe.sis/ balear /o.ɾo.nəˈʒe.sis/, /u.ɾu.nəˈʒe.sis/ Occidental: nord-occidental /o.ɾo.neˈʒe.sis/, valencià /o.ɾo.neˈd͡ʒe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

oronegessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb oronejar.

#### Variants

* oronegesses, oronejassis, oronejasses, oronejares
# oronegis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.ɾuˈnɛ.ʒis/ balear /o.ɾoˈnə.ʒis/, /u.ɾuˈnɛ.ʒis/ Occidental: nord-occidental /o.ɾoˈne.ʒis/, valencià /o.ɾoˈne.d͡ʒis/
   * Rimes: -ɛʒis

### Verb

oronegis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb oronejar.

#### Variants

* oroneges
# oxyde de fer
## Francès
### Nom

oxyde de fer m. ‎(plural oxydes de fer)
* òxid de ferro
# oxygara
## Llatí

   * Pronúncia: /ɔksˈʏ.ɡa.ra/

### Nom

oxygara
* nominatiu plural de oxygarum
* vocatiu plural de oxygarum
* acusatiu plural de oxygarum
# oxyde de magnésium
## Francès
### Nom

oxyde de magnésium m.
* òxid de magnesi

#### Sinònims

* E530, usat com a additiu alimentari.

### Vegeu també

* oxyde de magnésium. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 6 juny 2014].
# oxyde nitreux
## Francès
### Nom

oxyde nitreux m. ‎(plural oxydes nitreux)
* òxid nitrós

#### Sinònims

* E942, usat com a additiu alimentari.

### Vegeu també

* oxyde nitreux. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 6 juny 2014].
# oxygari
## Llatí

   * Pronúncia: /ɔksˈʏ.ɡa.riː/

### Nom

oxygarī
* genitiu singular de oxygarum
# oxygaro
## Llatí

   * Pronúncia: /ɔksˈʏ.ɡa.roː/

### Nom

oxygarō
* datiu singular de oxygarum
* ablatiu singular de oxygarum
# oxydes nitreux
## Francès

   * Pronúncia: /ok.sid niˈtʁø/ àudio

### Nom

oxydes nitreux m. pl.
* forma plural de oxyde nitreux
# oxygaris
## Llatí

   * Pronúncia: /ɔksˈʏ.ɡa.riːs/

### Nom

oxygarīs
* datiu plural de oxygarum
* ablatiu plural de oxygarum
# oxyde de calcium
## Francès

   * Pronúncia: /ɔk.sid də kalˈsjɔm/

### Nom

oxyde de calcium m.
* òxid de calci

#### Sinònims

* E529, usat com a additiu alimentari.

### Vegeu també

* oxyde de calcium. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 6 juny 2014].
# oxydes de fer
## Francès
### Nom

oxydes de fer m. pl.
* forma plural de oxyde de fer
# obturés
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /up.tuˈɾes/ balear /op.tuˈɾes/, /up.tuˈɾes/ Occidental: /op.tuˈɾes/
   * Rimes: -es

### Verb

obturés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb obturar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb obturar.

### Miscel·lània

* Anagrames: brosteu, estubor
# obturéssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /up.tuˈɾe.səm/ balear /op.tuˈɾe.səm/, /up.tuˈɾe.səm/ Occidental: /op.tuˈɾe.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

obturéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb obturar.
# obturàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /up.tuˈɾa.βəw/ balear /op.tuˈɾa.vəw/, /up.tuˈɾa.vəw/ Occidental: nord-occidental /op.tuˈɾa.βew/ valencià /op.tuˈɾa.vew/, /op.tuˈɾa.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

obturàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de obturar.
# obturésseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /up.tuˈɾe.səw/ balear /op.tuˈɾe.səw/, /up.tuˈɾe.səw/ Occidental: /op.tuˈɾe.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

obturésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb obturar.
# obturéssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /up.tuˈɾe.sim/ balear /op.tuˈɾe.sim/, /up.tuˈɾe.sim/ Occidental: /op.tuˈɾe.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

obturéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb obturar.
# obturéssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /up.tuˈɾe.siw/ balear /op.tuˈɾe.siw/, /up.tuˈɾe.siw/ Occidental: /op.tuˈɾe.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

obturéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb obturar.
# obtusament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /upˌtu.zəˈmen/ balear /opˌtu.zəˈment/, /upˌtu.zəˈmen/ Occidental: nord-occidental /opˌtu.zaˈmen/ valencià /opˌtu.zaˈment/, /opˌtu.zaˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De obtús i el sufix -ment.

### Adverbi

obtusament
* D’una manera obtusa, sense agudesa.

#### Traduccions

* Castellà: obtusamente $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: ob·tu·sa·ment (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# opositésseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.pu.ziˈte.səw/ balear /o.po.ziˈte.səw/, /u.pu.ziˈte.səw/ Occidental: /o.po.ziˈte.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

opositésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb opositar.

#### Variants

* opositéssiu, opositàssiu, opositàsseu, opositàreu
# opositá
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /o.po.siˈta/
       Americà: alt /o.po.s(i)ˈta/, baix /o.po.siˈta/
   * Rimes: -a

### Verb

opositá
* (voseo) segona persona del singular (vos) de l'imperatiu del verb opositar

### Miscel·lània

* Síl·labes: o·po·si·tá (4)
* Anagrames: apósito, opiatos, potasio
# oposités
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.pu.ziˈtes/ balear /o.po.ziˈtes/, /u.pu.ziˈtes/ Occidental: /o.po.ziˈtes/
   * Rimes: -es

### Verb

oposités
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb opositar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb opositar.

#### Variants

* [1] opositàs, opositara
* [2] opositàs, opositara
# opositéssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.pu.ziˈte.səm/ balear /o.po.ziˈte.səm/, /u.pu.ziˈte.səm/ Occidental: /o.po.ziˈte.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

opositéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb opositar.

#### Variants

* opositéssim, opositàssim, opositàssem, opositàrem
# oposité
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /o.po.siˈte/
       Americà: alt /o.po.s(i)ˈte/, baix /o.po.siˈte/
   * Rimes: -e

### Verb

oposité
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb opositar
# oposití
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.pu.ziˈti/ balear /o.po.ziˈti/, /u.pu.ziˈti/ Occidental: /o.po.ziˈti/
   * Rimes: -i

### Verb

oposití
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de opositar.
# opositéssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.pu.ziˈte.siw/ balear /o.po.ziˈte.siw/, /u.pu.ziˈte.siw/ Occidental: /o.po.ziˈte.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

opositéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb opositar.

#### Variants

* opositésseu, opositàssiu, opositàsseu, opositàreu
# opositàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.pu.ziˈta.βəw/ balear /o.po.ziˈta.vəw/, /u.pu.ziˈta.vəw/ Occidental: nord-occidental /o.po.ziˈta.βew/ valencià /o.po.ziˈta.vew/, /o.po.ziˈta.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

opositàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de opositar.
# opositéssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.pu.ziˈte.sim/ balear /o.po.ziˈte.sim/, /u.pu.ziˈte.sim/ Occidental: /o.po.ziˈte.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

opositéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb opositar.

#### Variants

* opositéssem, opositàssim, opositàssem, opositàrem
# ocorreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.kuˈrɛw/ balear /o.koˈrəw/, /u.kuˈrɛw/ Occidental: /o.koˈrew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

ocorreu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de ocórrer.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb ocórrer.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb ocórrer.

#### Variants

* [2] ocorregeu
# ocorreva
## Català
### Verb

ocorreva
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de ocórrer.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de ocórrer.

#### Variants

* [1] ocorriva, ocorria
* [2] ocorriva, ocorria
# ocorreven
## Català
### Verb

ocorreven
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de ocórrer.

#### Variants

* ocorriven, ocorrien
# ocorri
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /uˈko.ri/ balear /oˈko.ri/, /uˈko.ri/ Occidental: /oˈko.ri/
   * Rimes: -ori

### Verb

ocorri
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de ocórrer.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb ocórrer.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb ocórrer.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb ocórrer.

#### Variants

* [1] ocorro, ocórrec, ocorr
* [2] ocórrega
* [3] ocórrega, ocorro
* [4] ocórrega
# ocorries
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.kuˈri.əs/ balear /o.koˈri.əs/, /u.kuˈri.əs/ Occidental: /o.koˈri.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

ocorries
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de ocórrer.

#### Variants

* ocorrives, ocorreves
# ocorrien
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.kuˈri.ən/ balear /o.koˈri.ən/, /u.kuˈri.ən/ Occidental: /o.koˈri.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

ocorrien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de ocórrer.

#### Variants

* ocorriven, ocorreven
# ocorrin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /uˈko.rin/ balear /oˈko.rin/, /uˈko.rin/ Occidental: /oˈko.rin/
   * Rimes: -orin

### Verb

ocorrin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb ocórrer.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb ocórrer.

#### Variants

* [1] ocórreguen
* [2] ocórregen

### Miscel·lània

* Síl·labes: o·cor·rin (3)
* Anagrama: incorro
# ocorria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.kuˈri.ə/ balear /o.koˈri.ə/, /u.kuˈri.ə/ Occidental: /o.koˈri.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

ocorria
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de ocórrer.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de ocórrer.

#### Variants

* [1] ocorriva, ocorreva
* [2] ocorriva, ocorreva
# ocorresses
## Català
### Verb

ocorresses
* (col·loquial central, nord-occidental, septentrional) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb ocórrer.

#### Variants

* ocorreres, ocorreguessis, ocorreguesses, ocorregueres
# ocorreves
## Català
### Verb

ocorreves
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de ocórrer.

#### Variants

* ocorrives, ocorries
# odoraràs
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.ðu.ɾəˈɾas/ balear /o.ðo.ɾəˈɾas/, /u.ðu.ɾəˈɾas/ Occidental: /o.ðo.ɾaˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

odoraràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de odorar.
# odoraré
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.ðu.ɾəˈɾe/ balear /o.ðo.ɾəˈɾe/, /u.ðu.ɾəˈɾe/ Occidental: /o.ðo.ɾaˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

odoraré
* Primera persona del singular (jo) del futur de odorar.
# odoraríveu
## Català
### Verb

odoraríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de odorar.

#### Variants

* odoraríeu
# odorassin
## Català
### Verb

odorassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb odorar.

#### Variants

* odoressin, odoressen, odorassen, odoraren
# odorassis
## Català
### Verb

odorassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb odorar.

#### Variants

* odoressis, odoresses, odorasses, odorares
# odoraríeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.ðu.ɾəˈɾi.əw/ balear /o.ðo.ɾəˈɾi.əw/, /u.ðu.ɾəˈɾi.əw/ Occidental: /o.ðo.ɾaˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

odoraríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de odorar.

#### Variants

* odoraríveu
# odorassen
## Català
### Verb

odorassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb odorar.

#### Variants

* odoressin, odoressen, odorassin, odoraren

### Miscel·lània

* Anagrama: sonadores
# odorasses
## Català
### Verb

odorasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb odorar.

#### Variants

* odoressis, odoresses, odorassis, odorares
# ostentesses
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /us.tənˈte.səs/ balear /os.tənˈte.səs/, /us.tənˈte.səs/ Occidental: /os.tenˈte.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

ostentesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb ostentar.

#### Variants

* ostentessis, ostentassis, ostentasses, ostentares
# ostentessi
## Català
### Verb

ostentessi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb ostentar.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb ostentar.

#### Variants

* [1] ostentés, ostentàs, ostentara
* [2] ostentés, ostentàs, ostentara
# ostentin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /usˈten.tin/ balear /osˈten.tin/, /usˈten.tin/ Occidental: /osˈten.tin/
   * Rimes: -entin

### Verb

ostentin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb ostentar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb ostentar.

#### Variants

* [1] ostenten
* [2] ostenten

### Miscel·lània

* Anagrama: intentos
# ostentis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /usˈten.tis/ balear /osˈten.tis/, /usˈten.tis/ Occidental: /osˈten.tis/
   * Rimes: -entis

### Verb

ostentis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb ostentar.

#### Variants

* ostentes
# ostentes
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /usˈten.təs/ balear /osˈten.təs/, /usˈten.təs/ Occidental: /osˈten.tes/
   * Rimes: -entes

### Verb

ostentes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de ostentar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb ostentar.

#### Variants

* [2] ostentis
# ostentessis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /us.tənˈte.sis/ balear /os.tənˈte.sis/, /us.tənˈte.sis/ Occidental: /os.tenˈte.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

ostentessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb ostentar.

#### Variants

* ostentesses, ostentassis, ostentasses, ostentares
# ostenti
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /usˈten.ti/ balear /osˈten.ti/, /usˈten.ti/ Occidental: /osˈten.ti/
   * Rimes: -enti

### Verb

ostenti
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de ostentar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb ostentar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb ostentar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb ostentar.

#### Variants

* [1] ostento, ostente, ostent
* [2] ostente
* [3] ostente
* [4] ostente

### Miscel·lània

* Anagrames: totines, tòtines
# ostentessen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /us.tənˈte.sən/ balear /os.tənˈte.sən/, /us.tənˈte.sən/ Occidental: /os.tenˈte.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

ostentessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb ostentar.

#### Variants

* ostentessin, ostentassin, ostentassen, ostentaren
# ostentessin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /us.tənˈte.sin/ balear /os.tənˈte.sin/, /us.tənˈte.sin/ Occidental: /os.tenˈte.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

ostentessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb ostentar.

#### Variants

* ostentessen, ostentassin, ostentassen, ostentaren
# ostenteu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /us.tənˈtɛw/ balear /os.tənˈtəw/, /us.tənˈtɛw/ Occidental: /os.tenˈtew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

ostenteu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de ostentar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb ostentar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb ostentar.

#### Variants

* [1] ostentau
* [3] ostentau
# odiaran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.ði.əˈɾan/ balear /o.ði.əˈɾan/, /u.ði.əˈɾan/ Occidental: /o.ði.aˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

odiaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de odiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: o·di·a·ran (4)
* Anagrames: andoiar, donaria, iodaran, ondaria, orinada
# odiare
## Italià

   * Pronúncia: /oˈdjaː.re/
   * Etimologia: Del llatí odiāre.

### Verb

odiare
* odiar

#### Sinònims

* abominare, detestare, disprezzare

#### Antònims

* amare

### Miscel·lània

* Síl·labes: o·dià·re (3)
* Heterograma de 6 lletres (adeior)

## Llatí

   * Pronúncia: /ɔ.dɪˈaː.rɛ/

### Verb

odiāre
* segona persona singular del present d'indicatiu actiu de odiō
# odiarem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.ði.əˈɾɛm/ balear /o.ði.əˈɾəm/, /u.ði.əˈɾɛm/ Occidental: /o.ði.aˈɾem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

odiarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de odiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: o·di·a·rem (4)
* Heterograma de 7 lletres (adeimor)
* Anagrames: iodarem, iodàrem, rodàiem