OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# escameu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kəˈmɛw/ balear /əs.kəˈməw/, /əs.kəˈmɛw/ Occidental: /es.kaˈmew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

escameu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de escamar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb escamar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb escamar.
# escamessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kəˈme.sən/, occidental /es.kaˈme.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

escamessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb escamar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ca·mes·sen (4)
* Anagrames: acenséssem, encaséssem
# escamessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kəˈme.sin/, occidental /es.kaˈme.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

escamessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb escamar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ca·mes·sin (4)
* Anagrames: acenséssim, caminesses, encaséssim
# escamessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kəˈme.sis/, occidental /es.kaˈme.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

escamessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb escamar.
# escamesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kəˈme.səs/, occidental /es.kaˈme.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

escamesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb escamar.
# escami
## Català

   * Pronúncia: oriental /əsˈka.mi/, occidental /esˈka.mi/
   * Rimes: -ami

### Verb

escami
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de escamar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb escamar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb escamar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb escamar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ca·mi (3)
* Heterograma de 6 lletres (aceims)
* Anagrames: acimes, acimés, caïmes, camies, saciem
# estiméssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.tiˈme.sim/, occidental /es.tiˈme.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

estiméssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb estimar.
# estintolament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.tin.tu.ɫəˈmen/ balear /əs.tin.to.ɫəˈment/, /əs.tin.tu.ɫəˈmen/ Occidental: nord-occidental /es.tin.to.ɫaˈmen/ valencià /es.tin.to.ɫaˈment/, /es.tin.to.ɫaˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De estintolar i el sufix -ment.

### Nom

estintolament m. ‎(plural estintolaments)
* apuntalament

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·tin·to·la·ment (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# estimésseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.tiˈme.səw/, occidental /es.tiˈme.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

estimésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb estimar.
# estintolar-se
## Català
### Verb

estintolar-se
* Forma pronominal de estintolar.
# estinyar
## Caló català

   * Pronúncia: /əs.tiˈɲa/
   * Etimologia: Del català estar amb un infix a partir del tema d’un pretèrit romaní. Compareu amb el caló espanyol estiñelar.

### Verb

estinyar ‎(əstinjá)
* estar

#### Conjugació

| | man | tuquis | ell/ella | nosaltros | vosaltros | ellos/elles |
| present d’ind. | estinyelo (əstinjélu) | estinyeles (əstinjéləs) | estinyela (əstinjélə) | estinyelem (əstinjəlèm) | estinyeleu (əstinjəlèu) | estinyelen (əstinjélən) |

### Vegeu també

* Escudero, Jean-Paul; Adiego, Ignasi-Xavier. «Vocabulari del kalò català», I Tchatchipen, 2001, núm. 33
* Moser, Alina. Mirades sobre el caló català, Universitat de Barcelona, 2016
# estiméssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.tiˈme.siw/, occidental /es.tiˈme.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

estiméssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb estimar.
# esmicolàssim
## Català
### Verb

esmicolàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb esmicolar.

#### Variants

* esmicoléssim, esmicoléssem, esmicolàssem, esmicolàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·mi·co·làs·sim (5)
# esmicolés
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.mi.kuˈɫes/ balear /əz.mi.koˈɫes/, /əz.mi.kuˈɫes/ Occidental: /ez.mi.koˈɫes/
   * Rimes: -es

### Verb

esmicolés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb esmicolar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb esmicolar.

#### Variants

* [1] esmicolàs, esmicolara
* [2] esmicolàs, esmicolara

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·mi·co·lés (4)
# esmicoléssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.mi.kuˈɫe.səm/ balear /əz.mi.koˈɫe.səm/, /əz.mi.kuˈɫe.səm/ Occidental: /ez.mi.koˈɫe.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

esmicoléssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb esmicolar.

#### Variants

* esmicoléssim, esmicolàssim, esmicolàssem, esmicolàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·mi·co·lés·sem (5)
# esmicolí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.mi.kuˈɫi/ balear /əz.mi.koˈɫi/, /əz.mi.kuˈɫi/ Occidental: /ez.mi.koˈɫi/
   * Rimes: -i

### Verb

esmicolí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de esmicolar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·mi·co·lí (4)
# esmicolàssiu
## Català
### Verb

esmicolàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb esmicolar.

#### Variants

* esmicoléssiu, esmicolésseu, esmicolàsseu, esmicolàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·mi·co·làs·siu (5)
# esmicolàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.mi.kuˈɫa.βəw/ balear /əz.mi.koˈɫa.vəw/, /əz.mi.kuˈɫa.vəw/ Occidental: nord-occidental /ez.mi.koˈɫa.βew/ valencià /ez.mi.koˈɫa.vew/, /ez.mi.koˈɫa.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

esmicolàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de esmicolar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·mi·co·là·veu (5)
# esmicoléssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.mi.kuˈɫe.sim/ balear /əz.mi.koˈɫe.sim/, /əz.mi.kuˈɫe.sim/ Occidental: /ez.mi.koˈɫe.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

esmicoléssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb esmicolar.

#### Variants

* esmicoléssem, esmicolàssim, esmicolàssem, esmicolàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·mi·co·lés·sim (5)
# esmicolàvem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.mi.kuˈɫa.βəm/ balear /əz.mi.koˈɫa.vəm/, /əz.mi.kuˈɫa.vəm/ Occidental: nord-occidental /ez.mi.koˈɫa.βem/ valencià /ez.mi.koˈɫa.vem/, /ez.mi.koˈɫa.βem/
   * Rimes: -avem

### Verb

esmicolàvem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de esmicolar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·mi·co·là·vem (5)
# esmicolésseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.mi.kuˈɫe.səw/ balear /əz.mi.koˈɫe.səw/, /əz.mi.kuˈɫe.səw/ Occidental: /ez.mi.koˈɫe.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

esmicolésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb esmicolar.

#### Variants

* esmicoléssiu, esmicolàssiu, esmicolàsseu, esmicolàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·mi·co·lés·seu (5)
# esmicoléssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.mi.kuˈɫe.siw/ balear /əz.mi.koˈɫe.siw/, /əz.mi.kuˈɫe.siw/ Occidental: /ez.mi.koˈɫe.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

esmicoléssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb esmicolar.

#### Variants

* esmicolésseu, esmicolàssiu, esmicolàsseu, esmicolàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·mi·co·lés·siu (5)
# esmentarà
## Català
### Verb

esmentarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de esmentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·men·ta·rà (4)
* Anagrama: atermenàs
# esmentasses
## Català
### Verb

esmentasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb esmentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·men·tas·ses (4)
* Anagrama: assentéssem
# esmentarien
## Català
### Verb

esmentarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de esmentar.
# esmentaré
## Català
### Verb

esmentaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de esmentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·men·ta·ré (4)
* Anagrames: atermenes, atermenés, entemeràs
# esmentassen
## Català
### Verb

esmentassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb esmentar.
# esmentaràs
## Català
### Verb

esmentaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de esmentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·men·ta·ràs (4)
* Anagrames: amartessen, assentarem, assentàrem, enartàssem
# esmentaríeu
## Català
### Verb

esmentaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de esmentar.
# esmentassin
## Català
### Verb

esmentassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb esmentar.
# esmentaries
## Català
### Verb

esmentaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de esmentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·men·ta·ri·es (5)
* Anagrama: enemistar-se
# espejismo
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /es.peˈxiz.mo/, meridional /eh.peˈhih.mo/
       Americà: alt /es.p(e)ˈxiz.mo/, baix /eh.peˈhih.mo/, austral /eh.peˈxih.mo/
   * Rimes: -izmo
   * Etimologia: De espejo i el sufix -ismo.

### Nom

espejismo m. ‎(plural espejismos)
* miratge (il·lusió òptica).

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pe·jis·mo (4)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre espejismo
# espejo
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /esˈpe.xo/, meridional /ehˈpe.ho/
       Americà: alt /esˈpe.x(o)/, baix /ehˈpe.ho/, austral /ehˈpe.xo/
   * Rimes: -exo
   * Etimologia: Del llatí specŭlum, doblet de espéculo.

### Nom

espejo m. ‎(plural espejos)
* mirall, espill

#### Derivats

* espejar
* espejero
* espejismo

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pe·jo (3)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre espejo
# espelleix
## Català
### Verb

espelleix
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de espellir.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb espellir.
# espejismos
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /es.peˈxiz.mos/, meridional /eh.peˈhih.moh/
       Americà: alt /es.peˈxiz.m(o)s/, baix /eh.peˈhih.moh/, austral /eh.peˈxih.mos/
   * Rimes: -izmos

### Nom

espejismos m. pl.
* forma plural de espejismo ‎(«miratges»)
# espedaçar-se
## Català
### Verb

espedaçar-se
* Forma pronominal de espedaçar.
# espejos
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /esˈpe.xos/, meridional /ehˈpe.hoh/
       Americà: alt /esˈpe.x(o)s/, baix /ehˈpe.hoh/, austral /ehˈpe.xos/
   * Rimes: -exos

### Nom

espejos m. pl.
* forma plural de espejo
# espitlleràs
## Català
### Verb

espitlleràs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb espitllerar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb espitllerar.

#### Variants

* [1] espitllerés, espitllerara
* [2] espitllerés, espitllerara
# espitlleràsseu
## Català
### Verb

espitlleràsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb espitllerar.

#### Variants

* espitlleréssiu, espitllerésseu, espitlleràssiu, espitlleràreu
# espitlleràssim
## Català
### Verb

espitlleràssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb espitllerar.

#### Variants

* espitlleréssim, espitlleréssem, espitlleràssem, espitlleràrem
# espitlleràveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.piʎ.ʎəˈɾa.βəw/, balear /əs.pi.ʎəˈɾa.vəw/ Occidental: nord-occidental /es.piʎ.ʎeˈɾa.βew/ valencià /es.pi.ʎeˈɾa.vew/, /es.pi.ʎeˈɾa.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

espitlleràveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de espitllerar.
# espitlleràreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.piʎ.ʎəˈɾa.ɾəw/, balear /əs.pi.ʎəˈɾa.ɾəw/ Occidental: nord-occidental /es.piʎ.ʎeˈɾa.ɾew/, valencià /es.pi.ʎeˈɾa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

espitlleràreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de espitllerar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb espitllerar.

#### Variants

* [2] espitlleréssiu, espitllerésseu, espitlleràssiu, espitlleràsseu
# espitllerés
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.piʎ.ʎəˈɾes/, balear /əs.pi.ʎəˈɾes/ Occidental: nord-occidental /es.piʎ.ʎeˈɾes/, valencià /es.pi.ʎeˈɾes/
   * Rimes: -es

### Verb

espitllerés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb espitllerar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb espitllerar.

#### Variants

* [1] espitlleràs, espitllerara
* [2] espitlleràs, espitllerara
# espitlleràssem
## Català
### Verb

espitlleràssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb espitllerar.

#### Variants

* espitlleréssim, espitlleréssem, espitlleràssim, espitlleràrem
# espitlleràssiu
## Català
### Verb

espitlleràssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb espitllerar.

#### Variants

* espitlleréssiu, espitllerésseu, espitlleràsseu, espitlleràreu
# espitlleréssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.piʎ.ʎəˈɾe.səm/, balear /əs.pi.ʎəˈɾe.səm/ Occidental: nord-occidental /es.piʎ.ʎeˈɾe.sem/, valencià /es.pi.ʎeˈɾe.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

espitlleréssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb espitllerar.

#### Variants

* espitlleréssim, espitlleràssim, espitlleràssem, espitlleràrem
# exposàssim
## Català
### Verb

exposàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb exposar.

#### Variants

* exposeguéssom, exposéssim, exposéssem, exposàssem, exposàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: ex·po·sàs·sim (4)
# exposàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əks.puˈza.βəw/ balear /əks.poˈza.vəw/, /əks.puˈza.vəw/ Occidental: nord-occidental /eks.poˈza.βew/ valencià /eks.poˈza.vew/, /eks.poˈza.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

exposàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de exposar.

#### Variants

* exposavo, exposàieu

### Miscel·lània

* Síl·labes: ex·po·sà·veu (4)
# exposàvom
## Català
### Verb

exposàvom
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de exposar.

#### Variants

* exposàiem, exposàvem

### Miscel·lània

* Síl·labes: ex·po·sà·vom (4)
# exposàreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əks.puˈza.ɾəw/ balear /əks.poˈza.ɾəw/, /əks.puˈza.ɾəw/ Occidental: /eks.poˈza.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

exposàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de exposar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb exposar.

#### Variants

* [2] exposeguéssou, exposéssiu, exposésseu, exposàssiu, exposàsseu

### Miscel·lània

* Síl·labes: ex·po·sà·reu (4)
# exposàssem
## Català
### Verb

exposàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb exposar.

#### Variants

* exposeguéssom, exposéssim, exposéssem, exposàssim, exposàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: ex·po·sàs·sem (4)
# exposàsseu
## Català
### Verb

exposàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb exposar.

#### Variants

* exposeguéssou, exposéssiu, exposésseu, exposàssiu, exposàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: ex·po·sàs·seu (4)
# exposàssiu
## Català
### Verb

exposàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb exposar.

#### Variants

* exposeguéssou, exposéssiu, exposésseu, exposàsseu, exposàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: ex·po·sàs·siu (4)
# exposàvem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əks.puˈza.βəm/ balear /əks.poˈza.vəm/, /əks.puˈza.vəm/ Occidental: nord-occidental /eks.poˈza.βem/ valencià /eks.poˈza.vem/, /eks.poˈza.βem/
   * Rimes: -avem

### Verb

exposàvem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de exposar.

#### Variants

* exposàvom, exposàiem

### Miscel·lània

* Síl·labes: ex·po·sà·vem (4)
# exposàrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əks.puˈza.ɾəm/ balear /əks.poˈza.ɾəm/, /əks.puˈza.ɾəm/ Occidental: /eks.poˈza.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

exposàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de exposar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb exposar.

#### Variants

* [2] exposeguéssom, exposéssim, exposéssem, exposàssim, exposàssem

### Miscel·lània

* Síl·labes: ex·po·sà·rem (4)
# exposàs
## Català
### Verb

exposàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb exposar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb exposar.

#### Variants

* [1] exposessi, exposessa, exposeguessa, exposés, exposara
* [2] exposessi, exposegués, exposés, exposara

### Miscel·lània

* Síl·labes: ex·po·sàs (3)
# esquies
## Català

   * Pronúncia: oriental /əsˈki.əs/, occidental /esˈki.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

esquies
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de esquiar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb esquiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·qui·es (3)
* Anagrames: esqueis, sèquies, séquies
# esquiesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kiˈe.səs/, occidental /es.kiˈe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

esquiesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb esquiar.
# esquiessa
## Català
### Verb

esquiessa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb esquiar.
# esquieu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kiˈɛw/ balear /əs.kiˈəw/, /əs.kiˈɛw/ Occidental: /es.kiˈew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

esquieu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de esquiar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb esquiar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb esquiar.
# esquif
## Català

   * Pronúncia: oriental /əsˈkif/, occidental /esˈkif/
   * Rimes: -if
   * Etimologia: De l'italià schifo.

### Nom

esquif m. ‎(plural esquifs)
* Bot de servei que es porta en els vaixells.
* Bot d'un remer per a la pràctica esportiva.

#### Traduccions

* Anglès: launch $^{(en)}$
* Castellà: esquife $^{(es)}$
* Francès: chaloupe $^{(fr)}$
* Italià: schifo $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·quif (2)
* Heterograma de 6 lletres (efiqsu)
* Anagrames: fiques, fiqués

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# esquien
## Català

   * Pronúncia: oriental /əsˈki.ən/, occidental /esˈki.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

esquien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de esquiar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb esquiar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb esquiar.
# esquiessi
## Català
### Verb

esquiessi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb esquiar.
# esquiessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kiˈe.sin/, occidental /es.kiˈe.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

esquiessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb esquiar.
# esquiessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kiˈe.sis/, occidental /es.kiˈe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

esquiessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb esquiar.
# esquiessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kiˈe.sən/, occidental /es.kiˈe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

esquiessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb esquiar.
# establiven
## Català
### Verb

establiven
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de establir.
# establix
## Català
### Verb

establix
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de establir.
* (occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb establir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ta·blix (3)
* Heterograma de 8 lletres (abeilstx)
* Anagrames: bleixats, esbaltix
# establissis
## Català
### Verb

establissis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb establir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ta·blis·sis (4)
* Anagrama: esbaltissis
# establiva
## Català
### Verb

establiva
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de establir.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de establir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ta·bli·va (4)
* Anagrames: ablatives, establavi
# establiu
## Català
### Verb

establiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de establir.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb establir.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb establir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ta·bliu (3)
* Heterograma de 8 lletres (abeilstu)
* Anagrama: esbaltiu
# establixa
## Català
### Verb

establixa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb establir.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb establir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ta·bli·xa (4)
* Anagrames: abaltixes, eixalbats
# establives
## Català
### Verb

establives
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de establir.
# establissin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.təbˈbɫi.sin/, /əs.təˈβɫi.sin/ balear /əs.təbˈbɫi.sin/ Occidental: nord-occidental /es.tabˈbɫi.sin/, /es.taˈβɫi.sin/ valencià /es.taˈbɫi.sin/
   * Rimes: -isin

### Verb

establissin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb establir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ta·blis·sin (4)
* Anagrama: esbaltissin
# establit
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.təbˈbɫit/, /əs.təˈβɫit/ balear /əs.təbˈbɫit/ Occidental: nord-occidental /es.tabˈbɫit/, /es.taˈβɫit/ valencià /es.taˈbɫit/
   * Rimes: -it

### Nom

establit m. ‎(plural establits)
* (mallorquí) Parcel·la resultant després d'establir un terreny.

#### Relacionats

* establiment

### Verb

establit
* (balear, valencià) Participi masculí singular del verb establir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ta·blit (3)
* Anagrama: esbaltit

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB
# establits
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.təbˈbɫits/, /əs.təˈβɫits/ balear /əs.təbˈbɫits/ Occidental: nord-occidental /es.tabˈbɫits/, /es.taˈβɫits/ valencià /es.taˈbɫits/
   * Rimes: -its

### Nom

establits m. pl.
* Forma plural de establit.

### Verb

establits
* (balear, valencià) Participi masculí plural del verb establir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ta·blits (3)
* Anagrama: esbaltits
# expulsa
## Català

   * Pronúncia: oriental /əksˈpuɫ.sə/, occidental /eksˈpuɫ.sa/

### Verb

expulsa
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de expulsar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb expulsar.