OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# pressuposesses
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /pɾə.su.puˈze.səs/ balear /pɾə.su.poˈze.səs/, /pɾə.su.puˈze.səs/ Occidental: /pɾe.su.poˈze.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

pressuposesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb pressuposar.

#### Variants

* pressuposessis, pressuposassis, pressuposasses, pressuposares

### Miscel·lània

* Síl·labes: pres·su·po·ses·ses (5)
# pressuposau
## Català
### Verb

pressuposau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de pressuposar.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb pressuposar.

#### Variants

* [1] pressuposeu
* [2] pressuposeu

### Miscel·lània

* Síl·labes: pres·su·po·sau (4)
# pressupose
## Català
### Verb

pressupose
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de pressuposar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb pressuposar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb pressuposar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb pressuposar.

#### Variants

* [1] pressuposo, pressuposi, pressupòs
* [2] pressuposi
* [3] pressuposi
* [4] pressuposi

### Miscel·lània

* Síl·labes: pres·su·po·se (4)
# pressuposessen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /pɾə.su.puˈze.sən/ balear /pɾə.su.poˈze.sən/, /pɾə.su.puˈze.sən/ Occidental: /pɾe.su.poˈze.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

pressuposessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb pressuposar.

#### Variants

* pressuposessin, pressuposassin, pressuposassen, pressuposaren

### Miscel·lània

* Síl·labes: pres·su·po·ses·sen (5)
# plorare
## Llatí

   * Pronúncia: /ploːˈraː.rɛ/

### Verb

plōrāre
* infinitiu del present actiu de plōrō
# plorares
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /pɫuˈɾa.ɾəs/ balear /pɫoˈɾa.ɾəs/, /pɫuˈɾa.ɾəs/ Occidental: /pɫoˈɾa.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

plorares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de plorar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb plorar.
# plorareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /pɫu.ɾəˈɾɛw/ balear /pɫo.ɾəˈɾəw/, /pɫu.ɾəˈɾɛw/ Occidental: /pɫo.ɾaˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

plorareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de plorar.
# plorariven
## Català
### Verb

plorariven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de plorar.
# ploraria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /pɫu.ɾəˈɾi.ə/ balear /pɫo.ɾəˈɾi.ə/, /pɫu.ɾəˈɾi.ə/ Occidental: /pɫo.ɾaˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

ploraria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de plorar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de plorar.
# ploraries
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /pɫu.ɾəˈɾi.əs/ balear /pɫo.ɾəˈɾi.əs/, /pɫu.ɾəˈɾi.əs/ Occidental: /pɫo.ɾaˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

ploraries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de plorar.

### Miscel·lània

* Anagrama: ploraires
# plorariva
## Català
### Verb

plorariva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de plorar.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de plorar.
# profundidad
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \pɾo.fun.diˈðað\, meridional \pɾo.fuŋ.diˈða(ð)\
       Americà: alt /pɾo.f(u)n.diˈdad/, baix \pɾo.fuŋ.diˈðað\, austral \pɾo.fun.diˈðad\
   * Rimes: -ad

### Nom

profundidad f. ‎(plural profundidades)
* profunditat

### Miscel·lània

* Síl·labes: pro·fun·di·dad (4)
# profunditat
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /pɾu.fun.diˈtat/ balear /pɾo.fun.diˈtat/, /pɾu.fun.diˈtat/ Occidental: /pɾo.fun.diˈtat/
   * Rimes: -at
   * Etimologia: Del llatí profundĭtas, segle XIV.

### Nom

profunditat f. ‎(plural profunditats)
* Qualitat de ser profund.
    La profunditat d'un discurs.
* Distància d'un element respecte a un pla horitzontal de referència.
    La profunditat de l'oceà Atlàntic.

#### Derivats

* profunditat de camp
* càrrega de profunditat

#### Sinònims

* [2] fondària

#### Traduccions

* Alemany: Tiefe $^{(de)}$ f.
* Anglès: depth $^{(en)}$
* Castellà: profundidad $^{(es)}$ f.
* Francès: profondeur $^{(fr)}$ f.
* Gallec: profundidade $^{(gl)}$ f.
* Portuguès: profundidade $^{(pt)}$ f.

### Miscel·lània

* Síl·labes: pro·fun·di·tat (4)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC
# profundament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /pɾuˌfun.dəˈmen/ balear /pɾoˌfun.dəˈment/, /pɾuˌfun.dəˈmen/ Occidental: nord-occidental /pɾoˌfun.daˈmen/ valencià /pɾoˌfun.daˈment/, /pɾoˌfun.daˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De profund i el sufix -ment.

### Adverbi

profundament
* D’una manera profunda, amb profunditat.
* Anant fins al fons d'una cosa o d'una qüestió.
* marcadament

#### Traduccions

* Anglès: deeply $^{(en)}$, profoundly $^{(en)}$
* Castellà: profundamente $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: pro·fun·da·ment (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# profundas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /pɾoˈfun.das/, meridional \pɾoˈfuŋ.dah\
       Americà: alt /pɾoˈfun.d(a)s/, baix \pɾoˈfuŋ.dah\, austral /pɾoˈfun.das/
   * Rimes: -undas

### Adjectiu

profundas f. pl.
* forma plural de profunda
# profundas fuertes
## Castellà
### Nom

profundas fuertes f. pl.
* forma plural de profunda fuerte
# profundas libres
## Castellà
### Nom

profundas libres f. pl.
* forma plural de profunda libre
# profundidades
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \pɾo.fun.diˈða.ðes\, meridional \pɾo.fuŋ.diˈða.ðeh\
       Americà: alt /pɾo.fun.diˈda.d(e)s/, baix \pɾo.fuŋ.diˈða.ðeh\, austral \pɾo.fun.diˈða.ðes\
   * Rimes: -ades

### Nom

profundidades f. pl.
* forma plural de profundidad
# punica
## Italià

   * Pronúncia: /ˈpuː.ni.ka/

### Adjectiu

punica f. ‎(plural puniche)
* forma femenina de punico
# punico
## Italià

   * Pronúncia: /ˈpuː.ni.ko/

### Adjectiu

punico m. ‎(femení punica, plural masculí punici, plural femení puniche)
* púnic

### Miscel·lània

* Síl·labes: pù·ni·co (3)
* Heterograma de 6 lletres (cinopu)
# punia
## Català

   * Pronúncia: oriental /puˈni.ə/, occidental /puˈni.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

punia
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de punir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de punir.

#### Variants

* [1] puniva, punigueva
* [2] puniva, punigueva
# puniche
## Italià

   * Pronúncia: /ˈpuː.ni.ke/

### Adjectiu

puniche f. pl.
* forma plural de punica
# punier
## Anglès
### Adjectiu

punier
* forma comparativa de puny
# punici
## Italià

   * Pronúncia: /ˈpuː.ni.t͡ʃi/

### Adjectiu

punici m. pl.
* forma plural de punico
# punien
## Català

   * Pronúncia: oriental /puˈni.ən/, occidental /puˈni.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

punien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de punir.

#### Variants

* puniven, punigueven
# pungolò
## Italià
### Verb

pungolò
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del passat de pungolare
# proporcionavi
## Català
### Verb

proporcionavi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de proporcionar.
# proporcionavo
## Català
### Verb

proporcionavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de proporcionar.
# proporcione
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /pɾu.pur.siˈo.nə/ balear /pɾo.poɾ.siˈo.nə/, /pɾu.pur.siˈo.nə/ Occidental: /pɾo.poɾ.siˈo.ne/
   * Rimes: -one

### Verb

proporcione
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de proporcionar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb proporcionar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb proporcionar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb proporcionar.
# proporcioneguem
## Català
### Verb

proporcioneguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb proporcionar.
# proporcionegueu
## Català
### Verb

proporcionegueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb proporcionar.
# proporcionegués
## Català
### Verb

proporcionegués
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb proporcionar.
# proporcioneguessen
## Català
### Verb

proporcioneguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb proporcionar.
# proporcioneguesses
## Català
### Verb

proporcioneguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb proporcionar.
# proporcioneguessa
## Català
### Verb

proporcioneguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb proporcionar.
# proporcioneguéssom
## Català
### Verb

proporcioneguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb proporcionar.
# possessum
## Llatí

   * Pronúncia: /pɔsˈsɛs.sʊm/

### Verb

possessum
* supí acusatiu de possideō
# posseíeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /pu.səˈi.əw/ balear /po.səˈi.əw/, /pu.səˈi.əw/ Occidental: /po.seˈi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

posseíeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de posseir.
# posseírem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /pu.səˈi.ɾəm/ balear /po.səˈi.ɾəm/, /pu.səˈi.ɾəm/ Occidental: /po.seˈi.ɾem/
   * Rimes: -iɾem

### Verb

posseírem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de posseir.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb posseir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: pos·se·í·rem (4)
* Anagrames: operéssim, reimposes, reimposés
# possessió
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /pu.sə.siˈo/ balear /po.sə.siˈo/, /pu.sə.siˈo/ Occidental: /po.se.siˈo/
   * Rimes: -o
   * Etimologia: Del llatí possessiōne(m), acusatiu de possessiō, segle XIV.

### Nom

possessió f. ‎(plural possessions)
* Acció de posseir, controlar o ocupar.
* Allò que es posseeix.
* (especialment mallorquí) Terreny de conreu amb casa a la mateixa finca.
    Vos present sa madona de sa possessió.
* Territori pertanyent a un estat fora de les seves fronteres.
* (esports de pilota) Control d'un jugador o un equip sobre la pilota, la bola o el disc per poder-lo jugar, passar o tirar.

#### Traduccions

* Anglès: possession $^{(en)}$
* Castellà: posesión $^{(es)}$ f.
* Francès: possession $^{(fr)}$ f.
* Italià: possesso $^{(it)}$ m.
* Anglès: possession $^{(en)}$
* Castellà: posesión $^{(es)}$ f.
* Francès: propriété $^{(fr)}$
* Italià: possessi $^{(it)}$ m. pl.
* Castellà: posesión $^{(es)}$ f.
* Francès: propriété $^{(fr)}$
* Italià: podere $^{(it)}$ m.
* Anglès: possession $^{(en)}$
* Castellà: posesión $^{(es)}$ f.
* Francès: possession $^{(fr)}$ f.
* Italià: possedimento $^{(it)}$ m.
* Anglès: possession $^{(en)}$
* Castellà: posesión $^{(es)}$ f.
* Francès: possession $^{(fr)}$ f.

### Miscel·lània

* Síl·labes: pos·ses·si·ó (4)
* Anagrama: oposessis

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
* possessió. Diccionari general de l'esport. Informació cedida per TERMCAT.
# possessió de pilota
## Català
### Nom

possessió de pilota f. ‎(plural possessions de pilota)
* (futbol americà) Situació de joc d'un equip en fase d'atac consistent a començar totes les jugades tenint la pilota.

#### Traduccions

* Anglès: possession $^{(en)}$

### Vegeu també

* possessió de pilota. Diccionari general de l'esport. Informació cedida per TERMCAT.
# posseyr
## Català antic
### Verb

posseyr
* forma alternativa de posseir
    «Les riquees d' aquest mon pots aver e posseyr, fyl, e pots esser pobre d' esperit.» (Ramon Llull, Doctrina pueril, 1274-1276)

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB, DTCA, CIVAL
# publish
## Anglès

   * Pronúncia: /ˈpʌblɪʃ/ àudio (EUA)

### Verb

publish ‎(3a persona singular present publishes, gerundi publishing, passat i participi published)
* publicar
# publiquéssem
## Català
### Verb

publiquéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb publicar.
# publiquésseu
## Català
### Verb

publiquésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb publicar.
# publiquéssiu
## Català
### Verb

publiquéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb publicar.
# publiquí
## Català
### Verb

publiquí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de publicar.
# published
## Anglès

   * Pronúncia: /ˈpʌblɪʃt/ àudio (EUA)

### Verb

published
* passat i participi de publish
# publiqués
## Català
### Verb

publiqués
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb publicar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb publicar.
# publiquéssim
## Català
### Verb

publiquéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb publicar.
# publisher
## Anglès
### Nom

publisher ‎(plural publishers)
* editorial
* editor
# publiqué
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \pu.βliˈke\
       Americà: alt /p(u).bliˈke/, baix \pu.βliˈke\
   * Rimes: -e

### Verb

publiqué
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb publicar
# proclamares
## Català
### Verb

proclamares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de proclamar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb proclamar.
# proclamaren
## Català
### Verb

proclamaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de proclamar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb proclamar.
# proclamarien
## Català
### Verb

proclamarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de proclamar.
# proclamaran
## Català
### Verb

proclamaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de proclamar.
# proclamareu
## Català
### Verb

proclamareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de proclamar.
# proclamaria
## Català
### Verb

proclamaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de proclamar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de proclamar.
# proclamaries
## Català
### Verb

proclamaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de proclamar.
# proclamara
## Català
### Verb

proclamara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb proclamar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb proclamar.
# progresséssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /pɾu.ɣɾəˈse.siw/ balear /pɾo.ɣɾəˈse.siw/, /pɾu.ɣɾəˈse.siw/ Occidental: /pɾo.ɣɾeˈse.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

progresséssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb progressar.
# progressí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /pɾu.ɣɾəˈsi/ balear /pɾo.ɣɾəˈsi/, /pɾu.ɣɾəˈsi/ Occidental: /pɾo.ɣɾeˈsi/
   * Rimes: -i

### Verb

progressí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de progressar.
# progresé
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \pɾo.ɣɾeˈse\
       Americà: alt /pɾo.ɡ(ɾe)ˈse/, baix \pɾo.ɣɾeˈse\
   * Rimes: -e

### Verb

progresé
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb progresar
# proguanil
## Anglès
### Nom

proguanil ‎(incomptable)
* proguanil

#### Sinònims

* chloroguanide

### Vegeu també

* proguanil. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 setembre 2014].
# prohibeixen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /pɾu.iˈβɛ.ʃən/ balear /pɾo.iˈbə.ʃən/, /pɾu.iˈbɛ.ʃən/ Occidental: nord-occidental /pɾo.iˈβej.ʃen/ valencià /pɾo.iˈbej.ʃen/, /pɾo.iˈβe.ʃen/
   * Rimes: -ɛjʃen

### Verb

prohibeixen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de prohibir.

#### Variants

* prohibixen
# punyeteria
## Català

   * Pronúncia: oriental /pu.ɲə.təˈɾi.ə/, occidental /pu.ɲe.teˈɾi.a/
   * Rimes: -ia
   * Etimologia: De punyeter i el sufix -ia.

### Nom

punyeteria f. ‎(plural punyeteries)
* (col·loquial) Cosa menyspreable o molesta.
* (col·loquial) Qualitat de punyeter.

#### Sinònims

* [2] murrieria

#### Traduccions

* Castellà: puñetería $^{(es)}$ f.

### Miscel·lània

* Síl·labes: pu·nye·te·ri·a (5)
* Anagrama: pertanyíeu

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# punyat
## Català

   * Pronúncia: /puˈɲat/
   * Rimes: -at
   * Etimologia: De puny.

### Nom

punyat m. ‎(plural punyats)
* (septentrional, menorquí) grapat

### Miscel·lània

* Síl·labes: pu·nyat (2)
* Heterograma de 6 lletres (anptuy)

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB
# punyet
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /puˈɲɛt/ balear /puˈɲət/, /puˈɲɛt/ Occidental: /puˈɲet/
   * Rimes: -ɛt
   * Etimologia: De puny i el sufix -et. El sentit de canell és pres de l’occità ponhet.

### Nom

punyet m. ‎(plural punyets)
* Puny postís
* (septentrional) canell

#### Derivats

* punyeta

#### Traduccions

* Castellà: puñeta $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: pu·nyet (2)
* Heterograma de 6 lletres (enptuy)

### Vegeu també

* Obres de referència: DNV, GDLC, DCVB, Optimot
# punyeta
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /puˈɲɛ.tə/ balear /puˈɲə.tə/, /puˈɲɛ.tə/ Occidental: /puˈɲe.ta/
   * Rimes: -ɛta
   * Etimologia: Femení de punyet ‎(«puny de màniga brodat»), sovint explicat amb un sentit inicial de «masturbació».

### Nom

punyeta f. ‎(plural punyetes)
* (antic) masturbació
* (col·loquial) Cosa molesta, sense utilitat.

#### Compostos i expressions

* fer-se la punyeta
* fer la punyeta
* a fer punyetes
* a la quinta punyeta
* ésser una mitja punyeta

#### Derivats

* punyeter
* punyeteria

#### Traduccions

* Anglès: drag $^{(en)}$
* Castellà: puñeta $^{(es)}$

### Interjecció

punyeta
* enuig, contrarietat

### Miscel·lània

* Síl·labes: pu·nye·ta (3)
* Heterograma de 7 lletres (aenptuy)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# punyeter
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /pu.ɲəˈte/ Occidental: nord-occidental /pu.ɲeˈte/, valencià /pu.ɲeˈteɾ/
   * Rimes: -e(ɾ)
   * Etimologia: De punyeta i el sufix -er

### Adjectiu

punyeter m. ‎(femení punyetera, plural masculí punyeters, plural femení punyeteres)
* Que molesta o causa perjudici.
* Murri, que té habilitat per a aconseguir el que vol amb mala intenció.

#### Sinònims

* [2] sagaç, picardiós

#### Traduccions

* Castellà: punyetero $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: pu·nye·ter (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# punyentment
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /puˌɲemˈmen/ balear /puˌɲemˈment/, /puˌɲemˈmen/ Occidental: nord-occidental /puˌɲemˈmen/ valencià /puˌɲemˈment/, /puˌɲemˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De punyent i el sufix -ment.

### Adverbi

punyentment
* D’una manera punyent.

#### Traduccions
### Miscel·lània

* Síl·labes: pu·nyent·ment (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# proconsulem
## Llatí

   * Pronúncia: /proːˈkɔn.sʊ.lɛm/

### Nom

prōcōnsulem
* acusatiu singular de prōcōnsul
# proconsulibus
## Llatí

   * Pronúncia: /proː.kɔnˈsʊ.lɪ.bʊs/

### Nom

prōcōnsulibus
* datiu plural de prōcōnsul
* ablatiu plural de prōcōnsul
# proclític
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /pɾuˈkɫi.tik/ balear /pɾoˈkɫi.tik/, /pɾuˈkɫi.tik/ Occidental: /pɾoˈkɫi.tik/
   * Rimes: -itik
   * Etimologia: Del prefix pro- i clític.

### Adjectiu

proclític m. ‎(femení proclítica, plural masculí proclítics, plural femení proclítiques)
* D’un mot clític, que s’adjunta al mot tònic següent formant una unitat fonològica.
    En català, els articles són proclítics.

#### Traduccions

* Anglès: proclitic $^{(en)}$
* Castellà: proclítico $^{(es)}$
* Francès: proclitique $^{(fr)}$

### Nom

proclític m. ‎(plural proclítics)
* Mot clític que s’adjunta al mot següent.

### Miscel·lània

* Síl·labes: pro·clí·tic (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# proconsules
## Llatí

   * Pronúncia: /proːˈkɔn.sʊ.leːs/

### Nom

prōcōnsulēs
* nominatiu plural de prōcōnsul
* vocatiu plural de prōcōnsul
* acusatiu plural de prōcōnsul
# proconsuli
## Llatí

   * Pronúncia: /proːˈkɔn.sʊ.liː/

### Nom

prōcōnsulī
* datiu singular de prōcōnsul
# proconsule
## Llatí

   * Pronúncia: /proːˈkɔn.sʊ.lɛ/

### Nom

prōcōnsule
* ablatiu singular de prōcōnsul
# proconsul
## Llatí

   * Pronúncia: /proːˈkɔn.sʊɫ/
   * Etimologia: Del prefix pro- i cōnsul.

### Nom

prōcōnsul m. ‎(genitiu prōcōnsulis)
* procònsol

#### Declinació

3a declinació -, -is (tema cons.) :
| Cas | Singular | Plural |
| Nominatiu | prōcōnsul | prōcōnsulēs |
| Vocatiu | prōcōnsul | prōcōnsulēs |
| Acusatiu | prōcōnsulem | prōcōnsulēs |
| Genitiu | prōcōnsulis | prōcōnsulum |
| Datiu | prōcōnsulī | prōcōnsulibus |
| Ablatiu | prōcōnsule | prōcōnsulibus |

#### Derivats

* prōcōnsulāris
* prōcōnsulātus
# raising
## Anglès

   * Pronúncia: /ˈɹeɪzɪŋ/ àudio (EUA)

### Verb

raising
* gerundi de raise
# raison
## Francès

   * Pronúncia: /ʁɛˈzɔ̃/

### Nom

raison f. ‎(plural raisons)
* raó
# raisonnements
## Francès

   * Pronúncia: /ʁɛ.zɔnˈmɑ̃/

### Nom

raisonnements m. pl.
* forma plural de raisonnement
# raises
## Anglès

   * Pronúncia: àudio (EUA)

### Nom

raises
* forma plural de raise

### Verb

raises
* tercera persona del singular (he, she, it) del present de raise
# raisin de loup
## Francès
### Nom

raisin de loup m. ‎(plural raisins de loup)
* (botànica) (Actaea spicata L.)
* (botànica) (Solanum nigrum L.) morella vera

#### Cognats

* Català raïm de llop
* Occità: rasim de lop

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia en francès
# rais
## Català

   * Pronúncia: /ˈrajs/
   * Rimes: -ajs
   * Etimologia: De l'àrab رئيس ‎(rāʿis, «cap»).

### Nom

rais m. ‎(plural invariable)
* Antigament, arrais, cap sarraí.
* Títol dignatari de l'imperi otomà.
* Títol dignatari del president egipci.
* (balear) Posar cara de rais, cara d'enfadat, d'irritació.

#### Traduccions

* Anglès: reis $^{(en)}$
* Castellà: rais $^{(es)}$
* Francès: raïs $^{(fr)}$

### Nom

rais m. pl.
* Forma plural de rai.

### Miscel·lània

* Síl·labes: 1
* Anagrames: aris, iars, iràs, sari, sirà

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /ˈrais/, meridional /ˈraih/
       Americà: alt /ˈra(i)s/, baix /ˈraih/, austral /ˈrais/
   * Rimes: -ais
   * Etimologia: De l'àrab رئيس ‎(rāʿis, «cap»).

### Nom

rais m. ‎(plural invariable)
* rais, president egipci.

### Miscel·lània

* Síl·labes: 1

## Occità

   * Pronúncia: /ˈrajs/

### Nom

rais m. pl.
* forma plural de rai ‎(«raigs, rajos»)
# raise
## Anglès

   * Pronúncia: /ɹeɪz/ àudio (EUA)

### Nom

raise ‎(plural raises)
* augment

### Verb

raise ‎(3a persona singular present raises, gerundi raising, passat i participi raised)
* aixecar
* augmentar
* criar, conrear
* plantejar
# raised
## Anglès

   * Pronúncia: /ɹeɪzd/ àudio (EUA)

### Verb

raised
* passat i participi de raise
# raisonnement
## Francès

   * Pronúncia: /ʁɛ.zɔnˈmɑ̃/

### Nom

raisonnement m. ‎(plural raisonnements)
* raonament

### Vegeu també

* raisonnement. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# raisons
## Francès

   * Pronúncia: /ʁɛˈzɔ̃/

### Nom

raisons f. pl.
* forma plural de raison