OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# accionar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ək.si.uˈna/ balear /ək.si.oˈna/, /ək.si.uˈna/ Occidental: nord-occidental /ak.si.oˈna/ valencià /ak.si.oˈnaɾ/, /ak.si.oˈna/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: accionà
   * Etimologia: Derivat de acció.

### Verb

accionar intr., trans.
* Posar en funcionament un mecanisme.
* (retòrica) Acompanyar amb accions tots els moviments del cos i allò que es diu per donar més expressivitat.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: acciono, acciona, accionem Vocal rizotònica: /o/

#### Traduccions

* Anglès: operate $^{(en)}$
* Castellà: accionar $^{(es)}$
* Francès: actionner $^{(fr)}$
* Italià: azionare $^{(it)}$
* Castellà: accionar $^{(es)}$
* Francès: gesticuler $^{(fr)}$
* Italià: gesticolare $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: ac·ci·o·nar (4)
* Anagrames: carnació, coracina

### Vegeu també

* Diccionari de la Llengua Catalana ab la correspondencia castellana. Editorial Salvat, 1910. Tom 1
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot

## Castellà

   * Pronúncia: peninsular /ak.θjoˈnaɾ/, americà /ak.sjoˈnaɾ/
   * Rimes: -aɾ
   * Etimologia: De acción.

### Verb

accionar ‎(present acciono, passat accioné, futur accionaré)
* accionar

### Miscel·lània

* Síl·labes: ac·cio·nar (3)
# accionaren
## Català
### Verb

accionaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de accionar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb accionar.
# abaronarien
## Català
### Verb

abaronarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de abaronar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ba·ro·na·ri·en (6)
* Anagrama: abraonarien
# abaronant
## Català
### Verb

abaronant
* Gerundi del verb abaronar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ba·ro·nant (4)
* Anagrama: abraonant
# abaronar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.βə.ɾuˈna/ balear /ə.bə.ɾoˈna/, /ə.bə.ɾuˈna/ Occidental: nord-occidental /a.βa.ɾoˈna/ valencià /a.ba.ɾoˈnaɾ/, /a.βa.ɾoˈna/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: abaronà
   * Etimologia: Del prefix a-, baró i la desinència -ar.

### Verb

abaronar trans.
* (nàutica) Fermar el timó d'una embarcació amb barons com a mesura d'emergència per tal d'intentar governar-lo.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: abarono, abarona, abaronem Vocal rizotònica: /o/

#### Traduccions
### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ba·ro·nar (4)
* Anagrames: abornara, abornarà, abraonar

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# abaronara
## Català
### Verb

abaronara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb abaronar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb abaronar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ba·ro·na·ra (5)
* Anagrames: abraonara, abraonarà
# abaronaran
## Català
### Verb

abaronaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de abaronar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ba·ro·na·ran (5)
* Anagrama: abraonaran
# abaronareu
## Català
### Verb

abaronareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de abaronar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ba·ro·na·reu (5)
* Anagrames: abraonareu, abraonàreu
# abaronaria
## Català
### Verb

abaronaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de abaronar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de abaronar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ba·ro·na·ri·a (6)
* Anagrama: abraonaria
# abaronaren
## Català
### Verb

abaronaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de abaronar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb abaronar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ba·ro·na·ren (5)
* Anagrama: abraonaren
# abaronares
## Català
### Verb

abaronares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de abaronar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb abaronar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ba·ro·na·res (5)
* Anagrames: abraonar-se, abraonares, esbraonara, esbraonarà
# abaronarem
## Català
### Verb

abaronarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de abaronar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ba·ro·na·rem (5)
* Anagrames: abraonarem, abraonàrem
# abonançàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.βu.nənˈsa.ɾəw/, occidental /a.βo.nanˈsa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

abonançàreu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de abonançar.
    [Vosaltres/vós] abonançàreu o vau/vàreu abonançar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb abonançar.
    Forma valenciana: [vosaltres/vós] abonancéssiu, abonancésseu, abonançàsseu, abonançàssiu o abonançàreu.
# abonançàs
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.βu.nənˈsas/, occidental /a.βo.nanˈsas/
   * Rimes: -as

### Verb

abonançàs
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb abonançar.
    [Jo] abonancés, abonançàs o abonançara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb abonançar.
    [Ell/ella/vostè] abonancés, abonançàs o abonançara.
# abonançàssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.βu.nənˈsa.siw/
   * Rimes: -asiw

### Verb

abonançàssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb abonançar.
    [Vosaltres/vós] abonancéssiu, abonancésseu, abonançàsseu, abonançàssiu o abonançàreu.
# abonançàieu
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.βo.nanˈsa.jew/

### Verb

abonançàieu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de abonançar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [vosaltres/vós] abonançàveu.
# abonançàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.βu.nənˈsa.ɾəm/, occidental /a.βo.nanˈsa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

abonançàrem
* Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de abonançar.
    [Nosaltres] abonançàrem o vam/vàrem abonançar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb abonançar.
    Forma valenciana: [nosaltres] abonancéssim, abonancéssem, abonançàssem, abonançàssim o abonançàrem.
# abonançàssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.βu.nənˈsa.səm/, occidental /a.βo.nanˈsa.sem/
   * Rimes: -asem

### Verb

abonançàssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb abonançar.
    [Nosaltres] abonancéssim, abonancéssem, abonançàssem, abonançàssim o abonançàrem.
# abonançàsseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.βu.nənˈsa.səw/, occidental /a.βo.nanˈsa.sew/
   * Rimes: -asew

### Verb

abonançàsseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb abonançar.
    [Vosaltres/vós] abonancéssiu, abonancésseu, abonançàsseu, abonançàssiu o abonançàreu.
# abonançàssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.βu.nənˈsa.sim/
   * Rimes: -asim

### Verb

abonançàssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb abonançar.
    [Nosaltres] abonancéssim, abonancéssem, abonançàssem, abonançàssim o abonançàrem.
# acollonesquen
## Català
### Verb

acollonesquen
* (col·loquial balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb acollonir.
# acollones
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kuˈʎo.nəs/ balear /ə.koˈʎo.nəs/, /ə.kuˈjo.nəs/ Occidental: /a.koˈʎo.nes/
   * Rimes: -ones

### Verb

acollones
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de acollonar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb acollonar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·llo·nes (4)
* Anagrama: aconsello
# acollonesc
## Català
### Verb

acollonesc
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acollonir.
# acollonesqui
## Català
### Verb

acollonesqui
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb acollonir.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb acollonir.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb acollonir.
# acollonen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kuˈʎo.nən/ balear /ə.koˈʎo.nən/, /ə.kuˈjo.nən/ Occidental: /a.koˈʎo.nen/
   * Rimes: -onen

### Verb

acollonen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de acollonar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb acollonar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb acollonar.
# acollonesca
## Català
### Verb

acollonesca
* (col·loquial balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb acollonir.
* (col·loquial balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb acollonir.
# acollonesques
## Català
### Verb

acollonesques
* (col·loquial balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb acollonir.
# acaragolara
## Català
### Verb

acaragolara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acaragolar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acaragolar.

#### Variants

* [1] acaragolés, acaragolàs
* [2] acaragolés, acaragolàs

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·ra·go·la·ra (6)
# acaragol
## Català
### Verb

acaragol
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acaragolar.

#### Variants

* acaragolo, acaragole

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·ra·gol (4)
* Anagrames: caragola, caragolà
# acaragolada
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kə.ɾə.ɣuˈɫa.ðə/ balear /ə.kə.ɾə.ɣoˈɫa.ðə/, /ə.kə.ɾə.ɣuˈɫa.ðə/ Occidental: /a.ka.ɾa.ɣoˈɫa.ða/
   * Rimes: -ada

### Verb

acaragolada
* Participi femení singular del verb acaragolar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·ra·go·la·da (6)
# acaragolades
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kə.ɾə.ɣuˈɫa.ðəs/ balear /ə.kə.ɾə.ɣoˈɫa.ðəs/, /ə.kə.ɾə.ɣuˈɫa.ðəs/ Occidental: /a.ka.ɾa.ɣoˈɫa.ðes/
   * Rimes: -ades

### Verb

acaragolades
* Participi femení plural del verb acaragolar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·ra·go·la·des (6)
# acaragolant
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kə.ɾə.ɣuˈɫan/ balear /ə.kə.ɾə.ɣoˈɫant/, /ə.kə.ɾə.ɣuˈɫan/ Occidental: nord-occidental /a.ka.ɾa.ɣoˈɫan/ valencià /a.ka.ɾa.ɣoˈɫant/, /a.ka.ɾa.ɣoˈɫan/
   * Rimes: -ant

### Verb

acaragolant
* Gerundi del verb acaragolar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·ra·go·lant (5)
# acaragola
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.kə.ɾəˈɣɔ.ɫə/ Occidental: nord-occidental /a.ka.ɾaˈɣɔ.ɫa/ valencià /a.ka.ɾaˈɣɔ.ɫa/, /a.ka.ɾaˈɣɔ.ɫɔ/
   * Rimes: -ɔla

### Verb

acaragola
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de acaragolar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb acaragolar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·ra·go·la (5)
# acaragolam
## Català
### Verb

acaragolam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de acaragolar.

#### Variants

* acaragolem

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·ra·go·lam (5)
# acaragolar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kə.ɾə.ɣuˈɫa/ balear /ə.kə.ɾə.ɣoˈɫa/, /ə.kə.ɾə.ɣuˈɫa/ Occidental: nord-occidental /a.ka.ɾa.ɣoˈɫa/ valencià /a.ka.ɾa.ɣoˈɫaɾ/, /a.ka.ɾa.ɣoˈɫa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: acaragolà
   * Etimologia: Del prefix a- i caragol, segle XIX.

### Verb

acaragolar trans., pron. ‎(pronominal acaragolar-se)
* (mallorquí, valencià) Forma alternativa de caragolar.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: acaragolo, acaragola, acaragolem Vocal rizotònica: /ɔ/

#### Antònims

* descaragolar

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·ra·go·lar (5)
* Anagrames: caragolara, caragolarà

### Vegeu també

* Obres de referència: DNV, DCVB
# acaragolaran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kə.ɾə.ɣu.ɫəˈɾan/ balear /ə.kə.ɾə.ɣo.ɫəˈɾan/, /ə.kə.ɾə.ɣu.ɫəˈɾan/ Occidental: /a.ka.ɾa.ɣo.ɫaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

acaragolaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de acaragolar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·ra·go·la·ran (6)
# acariciara
## Català
### Verb

acariciara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acariciar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acariciar.
# acariciares
## Català
### Verb

acariciares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de acariciar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acariciar.
# acariciaria
## Català
### Verb

acariciaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de acariciar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de acariciar.
# acariciaran
## Català
### Verb

acariciaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de acariciar.
# acariciaren
## Català
### Verb

acariciaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de acariciar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acariciar.
# acariciarien
## Català
### Verb

acariciarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de acariciar.
# acariciar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.kə.ɾi.siˈa/ Occidental: nord-occidental /a.ka.ɾi.siˈa/ valencià /a.ka.ɾi.siˈaɾ/, /a.ka.ɾi.siˈa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: acaricià
   * Etimologia: Del prefix a- i carícia, segle XIX.

### Verb

acariciar trans.
* Fer carícies, tractar amb afecte.
* Passar els dits suaument per una superfície.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: acaricio, acaricia, acariciem

#### Sinònims

* acaronar, afalagar, amoixar
* carinyar (alguerès)

#### Traduccions

* Albanès: ledhatoj $^{(sq)}$
* Alemany: schmusen $^{(de)}$, liebkosen $^{(de)}$, kosen $^{(de)}$
* Anglès: caress $^{(en)}$
* Àrab: لَاطَفَ‎ $^{(ar)}$
* Armeni: գգվել $^{(hy)}$ ‎(ggvel)
* Belarús: ла́шчыць $^{(be)}$ ‎(làixtxits), галубі́ць $^{(be)}$ ‎(halubits)
* Búlgar: ми́лвам $^{(bg)}$ ‎(mílvam), ласка́я $^{(bg)}$ ‎(laskaia)
* Castellà: acariciar $^{(es)}$
* Coreà: 어루만지다 $^{(ko)}$ ‎(eorumanjida)
* Danès: kærtegne $^{(da)}$
* Eslovac: hladiť $^{(sk)}$
* Eslovè: božati $^{(sl)}$, ljubkovati $^{(sl)}$
* Esperanto: karesi $^{(eo)}$
* Finès: hyväillä $^{(fi)}$
* Francès: caresser $^{(fr)}$
* Friülà: cjareçâ $^{(fur)}$, fâ a cjâr $^{(fur)}$
* Gallec: acariñar $^{(gl)}$, acariciar $^{(gl)}$
* Gal·lès: anwesu $^{(cy)}$
* Grec: χαϊδεύω $^{(el)}$ ‎(khaidev́o)
* Hindi: हाथ फेरना $^{(hi)}$
* Hongarès: cirógat $^{(hu)}$, simogat $^{(hu)}$
* Indonesi: elus $^{(id)}$
* Irlandès: muirnigh $^{(ga)}$
* Italià: accarezzare $^{(it)}$
* Japonès: 愛撫する $^{(ja)}$
* Letó: glastit $^{(lv)}$
* Llatí: palpare $^{(la)}$, mulcere $^{(la)}$
* Luxemburguès: heemelen $^{(lb)}$
* Neerlandès: liefkozen $^{(nl)}$
* Polonès: pieścić $^{(pl)}$
* Portuguès: acariciar $^{(pt)}$
* Quítxua: waylluy $^{(qu)}$
* Rus: ласка́ть $^{(ru)}$ ‎(laskat)
* Sard: accaritziai $^{(sc)}$
* Serbocroat: миловати $^{(sh)}$ (ciríl·lic), milovati $^{(sh)}$ (llatí)
* Sicilià: allisciari $^{(scn)}$
* Suec: smeka $^{(sv)}$
* Tai: เชยชม $^{(th)}$
* Turc: okşamak $^{(tr)}$
* Txec: laskat $^{(cs)}$, hladit $^{(cs)}$ (impf), pohladit $^{(cs)}$ (pf)
* Ucraïnès: ласка́ти $^{(uk)}$ ‎(laskati)
* Vietnamita: vuốt ve $^{(vi)}$
* Volapük: löfülön $^{(vo)}$
* Xinès: 愛撫 $^{(zh)}$ ‎(爱抚, àifǔ)
* Anglès: stroke $^{(en)}$
* Castellà: acariciar $^{(es)}$
* Eslovè: božati $^{(sl)}$
* Francès: caresser $^{(fr)}$
* Gallec: acariciar $^{(gl)}$
* Italià: accarezzare $^{(it)}$
* Llatí: palpare $^{(la)}$, mulcere $^{(la)}$
* Polonès: głaskać $^{(pl)}$
* Portuguès: acariciar $^{(pt)}$
* Rus: голу́бить $^{(ru)}$ ‎(golúbit)

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·ri·ci·ar (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, Optimot
* Diccionari de la Llengua Catalana ab la correspondencia castellana. Editorial Salvat, 1910. Tom 1

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /a.ka.ɾiˈθjaɾ/
       Americà: alt /a.ka.(ɾi)ˈsjaɾ/, baix /a.ka.ɾiˈsjaɾ/
   * Rimes: -aɾ
   * Etimologia: Del prefix a- i caricia.

### Verb

acariciar ‎(present acaricio, passat acaricié, futur acariciaré)
* acariciar

#### Derivats

* caricia

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·ri·ciar (4)
# acariciareu
## Català
### Verb

acariciareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de acariciar.
# aconseguiguessen
## Català
### Verb

aconseguiguessen
* (col·loquial) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aconseguir.
# aconseguiguesses
## Català
### Verb

aconseguiguesses
* (col·loquial) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aconseguir.
# aconseguies
## Català
### Verb

aconseguies
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de aconseguir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·con·se·gui·es (5)
* Anagrama: negociàsseu
# aconseguiguera
## Català
### Verb

aconseguiguera
* (col·loquial valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb aconseguir.
* (col·loquial valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb aconseguir.
# aconseguigueren
## Català
### Verb

aconseguigueren
* (col·loquial balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de aconseguir.
* (col·loquial valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aconseguir.
# aconseguigueres
## Català
### Verb

aconseguigueres
* (col·loquial balear) Segona persona del singular (tu) del passat simple de aconseguir.
* (col·loquial valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aconseguir.
# aconseguien
## Català
### Verb

aconseguien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de aconseguir.
# aconseguigueu
## Català
### Verb

aconseguigueu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb aconseguir.
# aconseguigueva
## Català
### Verb

aconseguigueva
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de aconseguir.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de aconseguir.
# aconseguísseu
## Català
### Verb

aconseguísseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aconseguir.
# aconsejaré
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /a.kon.se.xaˈɾe/, meridional \a.koŋ.se.haˈɾe\
       Americà: alt /a.kon.s(e).xaˈɾe/, baix \a.koŋ.se.haˈɾe\, austral /a.kon.se.xaˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

aconsejaré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb aconsejar
# aconseguíssem
## Català
### Verb

aconseguíssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aconseguir.
# aconseguíssim
## Català
### Verb

aconseguíssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aconseguir.
# aconsejar
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /a.kon.seˈxaɾ/, meridional \a.koŋ.seˈhaɾ\
       Americà: alt /a.kon.s(e)ˈxaɾ/, baix \a.koŋ.seˈhaɾ\, austral /a.kon.seˈxaɾ/
   * Rimes: -aɾ

### Verb

aconsejar trans., pron. ‎(pronominal aconsejarse, present aconsejo, passat aconsejé, futur aconsejaré)
* aconsellar

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·con·se·jar (4)
# aconseguíssiu
## Català
### Verb

aconseguíssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aconseguir.
# aconseguís
## Català
### Verb

aconseguís
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb aconseguir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb aconseguir.
# aconseguíveu
## Català
### Verb

aconseguíveu
* (col·loquial nord-occidental, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de aconseguir.
# aconsejarse
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /a.kon.seˈxaɾ.se/, meridional \a.koŋ.seˈhaɾ.se\
       Americà: alt /a.kon.s(e)ˈxaɾ.se/, baix \a.koŋ.seˈhaɾ.se\, austral /a.kon.seˈxaɾ.se/
   * Rimes: -aɾse

### Verb

aconsejarse trans., pron. ‎(present me aconsejo, passat me aconsejé, futur me aconsejaré)
* forma pronominal de aconsejar
# acatarraríveu
## Català
### Verb

acatarraríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de acatarrar-se.
# acatarrassen
## Català
### Verb

acatarrassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acatarrar-se.
# acatarrassis
## Català
### Verb

acatarrassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acatarrar-se.
# acatarraré
## Català
### Verb

acatarraré
* Primera persona del singular (jo) del futur de acatarrar-se.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /a.ka.ta.raˈɾe/
       Americà: alt /a.k(a).ta.raˈɾe/, baix /a.ka.ta.raˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

acatarraré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb acatarrarse
# acatarrasses
## Català
### Verb

acatarrasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acatarrar-se.
# acatarrassin
## Català
### Verb

acatarrassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acatarrar-se.
# acatarraríeu
## Català
### Verb

acatarraríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de acatarrar-se.
# acostavi
## Català
### Verb

acostavi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de acostar.
# acosteguem
## Català
### Verb

acosteguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb acostar.
# acostaves
## Català
### Verb

acostaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de acostar.
# acostegués
## Català
### Verb

acostegués
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acostar.
# acoste
## Català
### Verb

acoste
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acostar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb acostar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb acostar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb acostar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cos·te (3)
* Heterograma de 6 lletres (aceost)
* Anagrames: acotes, acotés, escató, escota, escotà, estaco
# acosteguessa
## Català
### Verb

acosteguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acostar.
# acosteguessen
## Català
### Verb

acosteguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acostar.
# acosteguesses
## Català
### Verb

acosteguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acostar.
# acostegueu
## Català
### Verb

acostegueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb acostar.
# acostavo
## Català
### Verb

acostavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de acostar.
# activareu
## Català
### Verb

activareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de activar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ac·ti·va·reu (4)
* Anagrama: tacaríveu
# activares
## Català
### Verb

activares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de activar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb activar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ac·ti·va·res (4)
* Anagrames: atrevisca, tacarives, trisecava