OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# incloívou
## Català
### Verb

incloívou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de incloure.
# incloïva
## Català
### Verb

incloïva
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de incloure.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de incloure.
# incloïen
## Català
### Verb

incloïen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de incloure.
# incloíveu
## Català
### Verb

incloíveu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de incloure.
# hostieu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /us.tiˈɛw/ balear /os.tiˈəw/, /us.tiˈɛw/ Occidental: /os.tiˈew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

hostieu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de hostiar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb hostiar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb hostiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: hos·ti·eu (3)
* Heterograma de 7 lletres (ehiostu)
# hostigar
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \os.tiˈɣaɾ\, meridional \oh.tiˈɣaɾ\
       Americà: alt /os.t(i)ˈɡaɾ/, baix \oh.tiˈɣaɾ\
   * Rimes: -aɾ

### Verb

hostigar trans. ‎(present hostigo, passat hostigué, futur hostigaré)
* (esports de pilota) pressionar

#### Sinònims

* presionar

### Miscel·lània

* Síl·labes: hos·ti·gar (3)
* Heterograma de 8 lletres (aghiorst)

### Vegeu també

* hostigar. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 octubre 2014].
# hostiessen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /us.tiˈe.sən/ balear /os.tiˈe.sən/, /us.tiˈe.sən/ Occidental: /os.tiˈe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

hostiessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb hostiar.

#### Variants

* hostiessin, hostiassen, hostiaren

### Miscel·lània

* Síl·labes: hos·ti·es·sen (4)
# hostiessin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /us.tiˈe.sin/ balear /os.tiˈe.sin/, /us.tiˈe.sin/ Occidental: /os.tiˈe.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

hostiessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb hostiar.

#### Variants

* hostiessen, hostiassen, hostiaren

### Miscel·lània

* Síl·labes: hos·ti·es·sin (4)
# hostiesses
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /us.tiˈe.səs/ balear /os.tiˈe.səs/, /us.tiˈe.səs/ Occidental: /os.tiˈe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

hostiesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb hostiar.

#### Variants

* hostiessis, hostiasses, hostiares

### Miscel·lània

* Síl·labes: hos·ti·es·ses (4)
# hostigo
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \osˈti.ɣo\, meridional \ohˈti.ɣo\
       Americà: alt /osˈti.ɡo/, baix \ohˈti.ɣo\
   * Rimes: -iɡo

### Verb

hostigo
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb hostigar
# hostien
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /usˈti.ən/ balear /osˈti.ən/, /usˈti.ən/ Occidental: /osˈti.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

hostien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de hostiar.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb hostiar.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb hostiar.

#### Variants

* [2] hostiïn
* [3] hostiïn

### Miscel·lània

* Síl·labes: hos·ti·en (3)
* Heterograma de 7 lletres (ehinost)
# hosties
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /usˈti.əs/ balear /osˈti.əs/, /usˈti.əs/ Occidental: /osˈti.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

hosties
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de hostiar.
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb hostiar.

#### Variants

* [2] hostiïs

### Miscel·lània

* Síl·labes: hos·ti·es (3)
# hostiessis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /us.tiˈe.sis/ balear /os.tiˈe.sis/, /us.tiˈe.sis/ Occidental: /os.tiˈe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

hostiessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb hostiar.

#### Variants

* hostiesses, hostiasses, hostiares

### Miscel·lània

* Síl·labes: hos·ti·es·sis (4)
# hostigaré
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \os.ti.ɣaˈɾe\, meridional \oh.ti.ɣaˈɾe\
       Americà: alt /os.t(i).ɡaˈɾe/, baix \oh.ti.ɣaˈɾe\
   * Rimes: -e

### Verb

hostigaré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb hostigar
# imbrica
## Català

   * Pronúncia: oriental /imˈbɾi.kə/, occidental /imˈbɾi.ka/
   * Rimes: -ika

### Verb

imbrica
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de imbricar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb imbricar.
# imbricaciones
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /im.bɾi.kaˈθjo.nes/, meridional /im.bɾi.kaˈθjo.neh/
       Americà: alt /im.bɾi.k(a)ˈsjo.nes/, baix /im.bɾi.kaˈsjo.neh/, austral /im.bɾi.kaˈsjo.nes/
   * Rimes: -ones

### Nom

imbricaciones f. pl.
* forma plural de imbricación
# imbricación
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /im.bɾi.kaˈθjon/, meridional \im.bɾi.kaˈθjoŋ\
       Americà: alt /im.bɾi.k(a)ˈsjon/, baix \im.bɾi.kaˈsjoŋ\, austral /im.bɾi.kaˈsjon/
   * Rimes: -on

### Nom

imbricación f. ‎(plural imbricaciones)
* imbricació

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·bri·ca·ción (4)

### Vegeu també

* imbricación. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 juliol 2014].
# imbricar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /im.bɾiˈka/ Occidental: nord-occidental /im.bɾiˈka/ valencià /im.bɾiˈkaɾ/, /im.bɾiˈka/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: imbricà
   * Etimologia: Del llatí imbricare.

### Verb

imbricar trans.
* Disposar en fileres superposades parcialment, com les teules d'una teulada.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: imbrico, imbrica, imbriquem

#### Traduccions

* Anglès: imbricate $^{(en)}$
* Castellà: imbricar $^{(es)}$
* Francès: imbriquer $^{(fr)}$
* Ido: imbrikar $^{(io)}$
* Italià: embricare $^{(it)}$
* Portuguès: imbricar $^{(pt)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·bri·car (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot

## Castellà

   * Pronúncia: /im.bɾiˈkaɾ/
   * Rimes: -aɾ

### Verb

imbricar trans. ‎(present imbrico, passat imbriqué, futur imbricaré)
* imbricar

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·bri·car (3)
# imbricara
## Català
### Verb

imbricara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb imbricar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb imbricar.
# imbricam
## Català
### Verb

imbricam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de imbricar.
# imbricaran
## Català
### Verb

imbricaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de imbricar.
# incomplix
## Català
### Verb

incomplix
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de incomplir.
* (occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb incomplir.
# incompliven
## Català
### Verb

incompliven
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de incomplir.
# incomplives
## Català
### Verb

incomplives
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de incomplir.
# incomplixen
## Català
### Verb

incomplixen
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de incomplir.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb incomplir.
# incomplixos
## Català
### Verb

incomplixos
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb incomplir.
# incompliva
## Català
### Verb

incompliva
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de incomplir.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de incomplir.
# incomplixes
## Català
### Verb

incomplixes
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de incomplir.
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb incomplir.
# incomplixa
## Català
### Verb

incomplixa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb incomplir.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb incomplir.
# incomplixo
## Català
### Verb

incomplixo
* (nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de incomplir.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb incomplir.
# incomplí
## Català
### Verb

incomplí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de incomplir.
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de incomplir.
# imagantoj
## Esperanto

   * Pronúncia: /i.maˈɡan.toj/

### Verb

imagantoj
* forma plural de imaganto
# imaganton
## Esperanto

   * Pronúncia: /i.maˈɡan.ton/

### Verb

imaganton
* acusatiu de imaganto
# imaganta
## Esperanto

   * Pronúncia: /i.maˈɡan.ta/

### Verb

imaganta ‎(plural imagantaj, acusatiu imagantan, plural acusatiu imagantajn)
* participi actiu present de imagi
# imagantaj
## Esperanto

   * Pronúncia: /i.maˈɡan.taj/

### Verb

imagantaj
* forma plural de imaganta
# imagante
## Esperanto

   * Pronúncia: /i.maˈɡan.te/

### Verb

imagante
* participi actiu adverbial present de imagi
# imaganto
## Esperanto

   * Pronúncia: /i.maˈɡan.to/

### Verb

imaganto ‎(plural imagantoj, acusatiu imaganton, plural acusatiu imagantojn)
* participi actiu nominal present de imagi
# imagantojn
## Esperanto

   * Pronúncia: /i.maˈɡan.tojn/

### Verb

imagantojn
* acusatiu plural de imaganto
# imagas
## Esperanto

   * Pronúncia: /iˈma.ɡas/

### Verb

imagas
* present de imagi
# imagantajn
## Esperanto

   * Pronúncia: /i.maˈɡan.tajn/

### Verb

imagantajn
* acusatiu plural de imaganta
# imagantan
## Esperanto

   * Pronúncia: /i.maˈɡan.tan/

### Verb

imagantan
* acusatiu de imaganta
# imperativo
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \im.pe.ɾaˈti.βo\
       Americà: alt /im.p(e).ɾaˈti.bo/, baix \im.pe.ɾaˈti.βo\
   * Rimes: -ibo

### Adjectiu

imperativo m. ‎(femení imperativa, plural masculí imperativos, plural femení imperativas)
* imperatiu

### Nom

imperativo m. ‎(plural imperativos)
* imperatiu

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pe·ra·ti·vo (5)

## Llatí

   * Pronúncia: /ɪm.pɛ.raːˈtiː.woː/

### Adjectiu

imperātīvō
* datiu masculí singular de imperātīvus
* datiu neutre singular de imperātīvus
* ablatiu masculí singular de imperātīvus
* ablatiu neutre singular de imperātīvus
# imperativis
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪm.pɛ.raːˈtiː.wiːs/

### Adjectiu

imperātīvīs
* datiu masculí/femení/neutre plural de imperātīvus
* ablatiu masculí/femení/neutre plural de imperātīvus
# imperativos
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \im.pe.ɾaˈti.βos\, meridional \im.pe.ɾaˈti.βoh\
       Americà: alt /im.pe.ɾaˈti.b(o)s/, baix \im.pe.ɾaˈti.βoh\, austral \im.pe.ɾaˈti.βos\
   * Rimes: -ibos

### Adjectiu

imperativos m. pl.
* forma plural de imperativo

### Nom

imperativos m. pl.
* forma plural de imperativo

## Llatí

   * Pronúncia: /ɪm.pɛ.raːˈtiː.woːs/

### Adjectiu

imperātīvōs
* acusatiu masculí plural de imperātīvus
# imperatively
## Anglès

   * Etimologia: De imperative i el sufix -ly.

### Adverbi

imperatively ‎(comparatiu more imperatively, superlatiu most imperatively)
* imperativament
# imperativi
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪm.pɛ.raːˈtiː.wiː/

### Adjectiu

imperātīvī
* nominatiu masculí plural de imperātīvus
* vocatiu masculí plural de imperātīvus
* genitiu masculí singular de imperātīvus
* genitiu neutre singular de imperātīvus
# imperativum
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪm.pɛ.raːˈtiː.wʊm/

### Adjectiu

imperātīvum
* nominatiu neutre singular de imperātīvus
* vocatiu neutre singular de imperātīvus
* acusatiu masculí singular de imperātīvus
* acusatiu neutre singular de imperātīvus
# imperative
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪm.pɛ.raːˈtiː.wɛ/

### Adjectiu

imperātīve
* vocatiu masculí singular de imperātīvus
# imperativorum
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪm.pɛ.raː.tiːˈwoː.rʊm/

### Adjectiu

imperātīvōrum
* genitiu masculí plural de imperātīvus
* genitiu neutre plural de imperātīvus
# imperativus
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪm.pɛ.raːˈtiː.wʊs/
   * Etimologia: De imperō.

### Adjectiu

imperātīvus m., imperātīva f., imperātīvum n.
* imperatiu

#### Declinació

Primera i segona declinació, -us, -a, -um.
| Cas | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural | Plural |
| Cas | Masculí | Femení | Neutre | Masculí | Femení | Neutre |
| Nominatiu | imperātīvus | imperātīva | imperātīvum | imperātīvī | imperātīvae | imperātīva |
| Vocatiu | imperātīve | imperātīva | imperātīvum | imperātīvī | imperātīvae | imperātīva |
| Acusatiu | imperātīvum | imperātīvam | imperātīvum | imperātīvōs | imperātīvās | imperātīva |
| Genitiu | imperātīvī | imperātīvae | imperātīvī | imperātīvōrum | imperātīvārum | imperātīvōrum |
| Datiu | imperātīvō | imperātīvae | imperātīvō | imperātīvīs | imperātīvīs | imperātīvīs |
| Ablatiu | imperātīvō | imperātīvā | imperātīvō | imperātīvīs | imperātīvīs | imperātīvīs |
# impacienta
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.pə.siˈen.tə/, occidental /im.pa.siˈen.ta/
   * Rimes: -enta

### Verb

impacienta
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de impacientar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb impacientar.
# impacientaien
## Català
### Verb

impacientaien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de impacientar.
# impacientam
## Català
### Verb

impacientam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de impacientar.
# impacient
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.pə.siˈen/, balear /im.pə.siˈent/ Occidental: nord-occidental /im.pa.siˈen/, valencià /im.pa.siˈent/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: Del llatí impatiens, segle XIV

### Adjectiu

impacient inv. ‎(plural impacients)
* Que no té paciència.

#### Sinònims

* inquiet, nerviós.

#### Derivats

* impacientar

#### Traduccions

* Anglès: impatient $^{(en)}$
* Castellà: impaciente $^{(es)}$
* Francès: impatient $^{(fr)}$
* Italià: impaziente $^{(it)}$
* Llatí: impatiens $^{(la)}$
* Llengua de signes catalana: NERVIÓS $^{(csc)}$
* Occità: despacient $^{(oc)}$, nonpacient $^{(oc)}$

### Verb

impacient
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de impacientar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pa·ci·ent (4)
* Anagrama: anticipem

### Vegeu també

* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom II.
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# impacientaia
## Català
### Verb

impacientaia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de impacientar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de impacientar.
# impacientaies
## Català
### Verb

impacientaies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de impacientar.
# impaciencias
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /im.paˈθjen.θjas/, meridional \im.paˈθjeŋ.θjah\
       Americà: alt /im.paˈsjen.s(ja)s/, baix \im.paˈsjeŋ.sjah\, austral /im.paˈsjen.sjas/
   * Rimes: -enθjas

### Nom

impaciencias f. pl.
* forma plural de impaciencia
# impaciencia
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /im.paˈθjen.θja/, meridional \im.paˈθjeŋ.θja\
       Americà: alt /im.p(a)ˈsjen.sja/, baix \im.paˈsjeŋ.sja\, austral /im.paˈsjen.sja/
   * Rimes: -enθja

### Nom

impaciencia f. ‎(plural impaciencias)
* impaciència

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pa·cien·cia (4)
# incubassen
## Català
### Verb

incubassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb incubar.
# incubassin
## Català
### Verb

incubassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb incubar.
# incubat
## Català
### Verb

incubat
* Participi masculí singular del verb incubar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cu·bat (3)
* Heterograma de 7 lletres (abcintu)
* Anagrama: ubicant
# incubava
## Català
### Verb

incubava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de incubar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de incubar.
# incubaríeu
## Català
### Verb

incubaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de incubar.
# incubassis
## Català
### Verb

incubassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb incubar.
# incubasses
## Català
### Verb

incubasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb incubar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cu·bas·ses (4)
* Anagrama: escabussin
# incubau
## Català
### Verb

incubau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de incubar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb incubar.
# incubas
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈɪŋ.kʊ.baːs/

### Verb

incubās
* segona persona singular del present d'indicatiu actiu de incubō
# indifferently
## Anglès

   * Etimologia: De indifferent i el sufix -ly.

### Adverbi

indifferently ‎(comparatiu more indifferently, superlatiu most indifferently)
* indiferentment
# indigena
## Basc
### Adjectiu

indigena
* indígena

### Nom

indigena anim.
* indígena

#### Declinació

Nom comú animat -a orgànica
Cas
Indefinit
Singular
Plural
Absolutiu
indigena
indigena
indigenak
Ergatiu
indigenak
indigenak
indigenek
Datiu
indigenari
indigenari
indigenei
Genitiu
indigenaren
indigenaren
indigenen
Comitatiu
indigenarekin
indigenarekin
indigenekin
Benefactiu
indigenarentzat
indigenarentzat
indigenentzat
Instrumental
indigenaz
indigenaz
indigenez
Partitiu
indigenarik
Prolatiu
indigenatzat
Causal
indigenarengatik
indigenarengatik
indigenengatik
Locatius
Inessiu
indigenarengan
indigenarengan
indigenengan
Ablatiu
indigenarengandik
indigenarengandik
indigenengandik
Al·latiu
indigenarengana
indigenarengana
indigenengana
Terminatiu
indigenarenganaino
indigenarenganaino
indigenenganaino
Al·l. direcional
indigenarenganantz
indigenarenganantz
indigenenganantz
Gen. locatiu
indigenarenganako
indigenarenganako
indigenenganako :

## Italià

   * Pronúncia: /inˈdiː.d͡ʒe.na/

### Adjectiu

indigena f. ‎(plural indigene)
* forma femenina de indigeno

### Nom

indigena f. ‎(plural indigene)
* forma femenina de indigeno

## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -a.

### Nom

indigena
* nominatiu i acusatiu definit singular de indigenă
# indigenarengan
## Basc
### Nom

indigenarengan
* inessiu indefinit de indigena
* inessiu definit singular de indigena
# indigenarengana
## Basc
### Nom

indigenarengana
* al·latiu definit singular de indigena
* al·latiu indefinit de indigena
# indigenarenganaino
## Basc
### Nom

indigenarenganaino
* terminatiu definit singular de indigena
* terminatiu indefinit de indigena
# indifferentium
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.dɪf.fɛˈrɛn.tɪ.ʊm/

### Adjectiu

indifferentium
* genitiu masculí/femení/neutre plural de indifferens
# indigenaren
## Basc
### Nom

indigenaren
* genitiu definit singular de indigena
* genitiu indefinit de indigena
# indigenak
## Basc
### Nom

indigenak
* absolutiu definit plural de indigena
* ergatiu definit singular de indigena
* ergatiu indefinit de indigena
# indigenarekin
## Basc
### Nom

indigenarekin
* comitatiu indefinit de indigena
* comitatiu definit singular de indigena
# indigen
## Romanès

   * Pronúncia: /in.diˈd͡ʒen/

### Nom

indigen m. ‎(plural indigeni, femení indigenă)
* indígena

#### Declinació

| | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural | Plural |
| | Indefinit | Indefinit | Definit | Indefinit | Indefinit | Definit |
| Nominatiu-acusatiu | (un) | indigen | indigenul | (niște) | indigeni | indigenii |
| Genitiu-datiu | (unui) | indigen | indigenului | (unor) | indigeni | indigenilor |
| Vocatiu | | indigenule, indigene | indigenule, indigene | | indigenilor | indigenilor |
# implorau
## Català
### Verb

implorau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de implorar.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb implorar.
# implorava
## Català
### Verb

implorava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de implorar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de implorar.
# imploravi
## Català
### Verb

imploravi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de implorar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·plo·ra·vi (4)
* Anagrama: ompliriva
# imploravo
## Català
### Verb

imploravo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de implorar.
# implored
## Anglès
### Verb

implored
* passat i participi de implore
# imploraven
## Català
### Verb

imploraven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de implorar.
# implore
## Català
### Verb

implore
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de implorar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb implorar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb implorar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb implorar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·plo·re (3)
* Heterograma de 7 lletres (eilmopr)
* Anagrames: ompliré, polirem, polírem

## Anglès

   * Pronúncia: /ɪmˈplɔː/

### Verb

implore ‎(3a persona singular present implores, gerundi imploring, passat i participi implored)
* implorar
# imploreguem
## Català
### Verb

imploreguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb implorar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·plo·re·guem (4)
* Anagrama: ompliguérem
# imploraves
## Català
### Verb

imploraves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de implorar.
# impediràs
## Català
### Verb

impediràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de impedir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pe·di·ràs (4)
* Anagrama: piràmides
# impediriven
## Català
### Verb

impediriven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de impedir.
# impediríveu
## Català
### Verb

impediríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de impedir.
# impedirives
## Català
### Verb

impedirives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de impedir.
# impediríeu
## Català
### Verb

impediríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de impedir.
# impedirà
## Català
### Verb

impedirà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de impedir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pe·di·rà (4)
* Anagrama: piràmide
# impediré
## Català
### Verb

impediré
* Primera persona del singular (jo) del futur de impedir.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \im.pe.ðiˈɾe\
       Americà: alt /im.p(e).diˈɾe/, baix \im.pe.ðiˈɾe\
   * Rimes: -e

### Verb

impediré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb impedir
# impediriva
## Català
### Verb

impediriva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de impedir.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de impedir.