OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# encaixes
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əŋˈka.ʃəs/ Occidental: nord-occidental /eŋˈkaj.ʃes/ valencià /eŋˈkaj.ʃes/, /eŋˈka.ʃes/
   * Rimes: -ajʃes

### Verb

encaixes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de encaixar.
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb encaixar.
    [Que tu] encaixis o encaixes; [tu] no encaixis o encaixes.
# encaixessi
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.kəˈʃe.si/, balear /əŋ.kəˈʃe.si/ alguerès /an.kaˈʃe.si/
   * Rimes: -esi

### Verb

encaixessi
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb encaixar.
    Forma septentrional i algueresa per [jo] encaixés, encaixàs o encaixara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb encaixar.
    Forma algueresa per [ell/ella/vostè] encaixés, encaixàs o encaixara.
# encaixeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əŋ.kəˈʃɛw/, occidental /eŋ.kajˈʃew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

encaixeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de encaixar.
    [Vosaltres/vós] encaixeu o encaixau.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb encaixar.
    [Que vosaltres/vós] encaixeu.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb encaixar.
    Encaixeu o encaixau [vosaltres/vós].

#### Sinònims

* encaixegueu, forma col·loquial pel subjuntiu.
# encaixen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əŋˈka.ʃən/ Occidental: nord-occidental /eŋˈkaj.ʃen/ valencià /eŋˈkaj.ʃen/, /eŋˈka.ʃen/
   * Rimes: -ajʃen

### Verb

encaixen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de encaixar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb encaixar.
    [Que ells/elles/vostès] encaixin o encaixen.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb encaixar.
    Encaixin o encaixen [ells/elles/vostès].
# encaixessa
## Català

   * Pronúncia: oriental /əŋ.kəˈʃe.sə/, occidental /eŋ.kajˈʃe.sa/
       Informal: /eŋ.kajˈʃe.sɛ/
   * Rimes: -esa

### Verb

encaixessa
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb encaixar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [jo] encaixés, encaixàs o encaixara.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·cai·xes·sa (4)
* Anagrama: aixecassen
# encaixessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əŋ.kəˈʃe.sən/, occidental /eŋ.kajˈʃe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

encaixessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb encaixar.
    [Ells/elles/vostès] encaixessin, encaixessen, encaixassen, encaixassin o encaixaren.

#### Sinònims

* encaixeguessen, forma col·loquial.
# encaixesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /əŋ.kəˈʃe.səs/, occidental /eŋ.kajˈʃe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

encaixesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb encaixar.
    [Tu] encaixessis, encaixesses, encaixasses, encaixassis o encaixares.

#### Sinònims

* encaixeguesses, forma col·loquial.
# encrusted
## Anglès
### Verb

encrusted
* passat i participi de encrust
# encrusting
## Anglès
### Verb

encrusting
* gerundi de encrust
# encrusts
## Anglès
### Verb

encrusts
* tercera persona del singular (he, she, it) del present de encrust
# encruelísseu
## Català
### Verb

encruelísseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb encruelir.
# encruelíreu
## Català
### Verb

encruelíreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de encruelir.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb encruelir.
# encruelíssiu
## Català
### Verb

encruelíssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb encruelir.
# encrust
## Anglès
### Verb

encrust ‎(3a persona singular present encrusts, gerundi encrusting, passat i participi encrusted)
* incrustar
# encruelís
## Català
### Verb

encruelís
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb encruelir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb encruelir.
# encruelíssem
## Català
### Verb

encruelíssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb encruelir.
# encruelíssim
## Català
### Verb

encruelíssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb encruelir.
# emmalaltisquen
## Català
### Verb

emmalaltisquen
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb emmalaltir.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb emmalaltir.

#### Variants

* [1] emmalalteixin, emmalaltesquin
* [2] emmalalteixin, emmalaltesquin

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·ma·lal·tis·quen (5)
* Anagrama: emmalaltesquin
# emmalaltist
## Català antic
### Verb

emmalaltist
* segona persona singular (tu) del passat de emmalaltir
* segona persona plural (vós, vosaltres) del passat de emmalaltir

#### Variants

* [1] emmalaltires
* [2] emmalaltíreu
# emmalaltit
## Català

   * Pronúncia: oriental /əm.mə.ɫəɫˈtit/, occidental /em.ma.ɫaɫˈtit/
   * Rimes: -it

### Verb

emmalaltit
* Participi masculí singular del verb emmalaltir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·ma·lal·tit (4)

## Català antic
### Verb

emmalaltit
* participi masculí singular de emmalaltir
# emmalaltisca
## Català
### Verb

emmalaltisca
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb emmalaltir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb emmalaltir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb emmalaltir.

#### Variants

* [1] emmalalteixi, emmalaltesqui
* [2] emmalalteixi, emmalaltesqui
* [3] emmalalteixi, emmalaltesqui

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·ma·lal·tis·ca (5)
# emmalaltissin
## Català

   * Pronúncia: oriental /əm.mə.ɫəɫˈti.sin/, occidental /em.ma.ɫaɫˈti.sin/
   * Rimes: -isin

### Verb

emmalaltissin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb emmalaltir.

#### Variants

* emmalaltissen, emmalaltiren

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·ma·lal·tis·sin (5)
# emmalaltissis
## Català

   * Pronúncia: oriental /əm.mə.ɫəɫˈti.sis/, occidental /em.ma.ɫaɫˈti.sis/
   * Rimes: -isis

### Verb

emmalaltissis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb emmalaltir.

#### Variants

* emmalaltisses, emmalaltires

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·ma·lal·tis·sis (5)
# emmalaltits
## Català

   * Pronúncia: oriental /əm.mə.ɫəɫˈtits/, occidental /em.ma.ɫaɫˈtits/
   * Rimes: -its

### Verb

emmalaltits
* Participi masculí plural del verb emmalaltir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·ma·lal·tits (4)

## Català antic
### Verb

emmalaltits
* segona persona plural (vós, vosaltres) del present d'indicatiu de emmalaltir
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperatiu de emmalaltir

#### Variants

* [1] emmalaltiu
* [2] emmalaltiu
# emmalaltissen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əm.mə.ɫəɫˈti.sən/, occidental /em.ma.ɫaɫˈti.sen/
   * Rimes: -isen

### Verb

emmalaltissen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb emmalaltir.

#### Variants

* emmalaltissin, emmalaltiren

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·ma·lal·tis·sen (5)

## Català antic
### Verb

emmalaltissen
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) de l'imperfet de subjuntiu de emmalaltir

#### Variants

* emmalaltiren
# emmalaltisses
## Català

   * Pronúncia: oriental /əm.mə.ɫəɫˈti.səs/, occidental /em.ma.ɫaɫˈti.ses/
   * Rimes: -ises

### Verb

emmalaltisses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb emmalaltir.

#### Variants

* emmalaltissis, emmalaltires

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·ma·lal·tis·ses (5)

## Català antic
### Verb

emmalaltisses
* segona persona singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu de emmalaltir

#### Variants

* emmalaltires
# emmalaltisques
## Català
### Verb

emmalaltisques
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb emmalaltir.

#### Variants

* emmalalteixis, emmalaltesquis

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·ma·lal·tis·ques (5)
* Anagrama: emmalaltesquis
# encotxaren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.kuˈt͡ʃa.ɾən/ balear /əŋ.koˈt͡ʃa.ɾən/, /əŋ.kuˈt͡ʃa.ɾən/ Occidental: /eŋ.koˈt͡ʃa.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

encotxaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de encotxar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·cot·xa·ren (4)
# encotxaries
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.ku.t͡ʃəˈɾi.əs/ balear /əŋ.ko.t͡ʃəˈɾi.əs/, /əŋ.ku.t͡ʃəˈɾi.əs/ Occidental: /eŋ.ko.t͡ʃaˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

encotxaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de encotxar.

#### Variants

* encotxarives

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·cot·xa·ri·es (5)
# encotxar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.kuˈt͡ʃa/ balear /əŋ.koˈt͡ʃa/, /əŋ.kuˈt͡ʃa/ alguerès /aŋ.kuˈt͡ʃa/ Occidental: nord-occidental /eŋ.koˈt͡ʃa/ valencià /eŋ.koˈt͡ʃaɾ/, /eŋ.koˈt͡ʃa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: encotxà
   * Etimologia: Del prefix en- ‎(«a dins», preposició), cotxe i la desinència -ar, segle XIX.

### Verb

encotxar trans., pron. ‎(pronominal encotxar-se)
* Ficar dins un cotxe.
* (pronominal) Pujar al cotxe.
* acotxar
* (alguerès) enganxar

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: encotxo, encotxa, encotxem Vocal rizotònica: /o/

#### Traduccions

* Castellà: meter en un coche $^{(es)}$
* Francès: monter en voiture $^{(fr)}$
* Italià: salire in carrozza $^{(it)}$
* Llatí: rhedam conscendere $^{(la)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·cot·xar (3)
* Heterograma de 8 lletres (acenortx)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, DCVB, Optimot
* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom I.
* El català de l'Alguer: un model d'àmbit restringit, de l'IEC.
# encotxares
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.kuˈt͡ʃa.ɾəs/ balear /əŋ.koˈt͡ʃa.ɾəs/, /əŋ.kuˈt͡ʃa.ɾəs/ Occidental: /eŋ.koˈt͡ʃa.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

encotxares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de encotxar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·cot·xa·res (4)
* Anagrama: encotxar-se
# encotxaria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.ku.t͡ʃəˈɾi.ə/ balear /əŋ.ko.t͡ʃəˈɾi.ə/, /əŋ.ku.t͡ʃəˈɾi.ə/ Occidental: /eŋ.ko.t͡ʃaˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

encotxaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de encotxar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de encotxar.

#### Variants

* [1] encotxariva
* [2] encotxariva

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·cot·xa·ri·a (5)
* Anagrama: acotxarien
# encotxar-se
## Català
### Verb

encotxar-se
* Forma pronominal de encotxar.

### Miscel·lània

* Anagrama: encotxares

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# encotxarien
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.ku.t͡ʃəˈɾi.ən/ balear /əŋ.ko.t͡ʃəˈɾi.ən/, /əŋ.ku.t͡ʃəˈɾi.ən/ Occidental: /eŋ.ko.t͡ʃaˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

encotxarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de encotxar.

#### Variants

* encotxariven

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·cot·xa·ri·en (5)
# encotxaran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.ku.t͡ʃəˈɾan/ balear /əŋ.ko.t͡ʃəˈɾan/, /əŋ.ku.t͡ʃəˈɾan/ Occidental: /eŋ.ko.t͡ʃaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

encotxaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de encotxar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·cot·xa·ran (4)
# encotxarem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.ku.t͡ʃəˈɾɛm/ balear /əŋ.ko.t͡ʃəˈɾəm/, /əŋ.ku.t͡ʃəˈɾɛm/ Occidental: /eŋ.ko.t͡ʃaˈɾem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

encotxarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de encotxar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·cot·xa·rem (4)
# encotxareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.ku.t͡ʃəˈɾɛw/ balear /əŋ.ko.t͡ʃəˈɾəw/, /əŋ.ku.t͡ʃəˈɾɛw/ Occidental: /eŋ.ko.t͡ʃaˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

encotxareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de encotxar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·cot·xa·reu (4)
# encontrés
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.kunˈtɾes/ balear /əŋ.konˈtɾes/, /əŋ.kunˈtɾes/ Occidental: /eŋ.konˈtɾes/
   * Rimes: -es

### Verb

encontrés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb encontrar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb encontrar.

#### Variants

* [1] encontressi, encontressa, encontreguessa, encontràs, encontrara
* [2] encontregués, encontràs, encontrara

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·con·trés (3)
* Anagrama: encrosten
# encontréssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.kunˈtɾe.sim/ balear /əŋ.konˈtɾe.sim/, /əŋ.kunˈtɾe.sim/ Occidental: /eŋ.konˈtɾe.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

encontréssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb encontrar.

#### Variants

* encontreguéssom, encontréssem, encontràssim, encontràssem, encontràrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·con·trés·sim (4)
# encontrí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.kunˈtɾi/ balear /əŋ.konˈtɾi/, /əŋ.kunˈtɾi/ Occidental: /eŋ.konˈtɾi/
   * Rimes: -i

### Verb

encontrí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de encontrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·con·trí (3)
* Anagrames: contenir, recontin
# encop
## Català

   * Pronúncia: oriental /əŋˈkɔp/, occidental /eŋˈkɔp/
   * Rimes: -ɔp
   * Etimologia: De en un cop per dissimilació vocàlica i consonàntica, segle XX.

### Adverbi

encop
* Usat en l'expressió a l'encop.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·cop (2)
* Anagrames: copen, penco

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# encontré
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \eŋ.konˈtɾe\, meridional \eŋ.koŋˈtɾe\
       Americà: alt \eŋ.k(o)nˈt͡se\, baix \eŋ.koŋˈtɾe\, austral \eŋ.konˈtɾe\
   * Rimes: -e

### Verb

encontré
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb encontrar
# encontrésseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.kunˈtɾe.səw/ balear /əŋ.konˈtɾe.səw/, /əŋ.kunˈtɾe.səw/ Occidental: /eŋ.konˈtɾe.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

encontrésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb encontrar.

#### Variants

* encontreguéssou, encontréssiu, encontràssiu, encontràsseu, encontràreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·con·trés·seu (4)
# encontréssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.kunˈtɾe.siw/ balear /əŋ.konˈtɾe.siw/, /əŋ.kunˈtɾe.siw/ Occidental: /eŋ.konˈtɾe.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

encontréssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb encontrar.

#### Variants

* encontreguéssou, encontrésseu, encontràssiu, encontràsseu, encontràreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·con·trés·siu (4)
# encopresi
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.kuˈpɾɛ.zi/ balear /əŋ.koˈpɾɛ.zi/, /əŋ.kuˈpɾɛ.zi/ Occidental: /eŋ.koˈpɾɛ.zi/
   * Rimes: -ɛzi

### Nom

encopresi f. ‎(plural encopresis)
* Malaltia, principalment de la infantesa, que es caracteritza per la defecació involuntària, durant el dia o la nit, per causes no relacionades amb cap defecte orgànic.

#### Traduccions

* Anglès: encopresis $^{(en)}$
* Castellà: encopresis $^{(es)}$
* Francès: encoprésie $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·co·pre·si (4)
* Anagrames: escopiren, escorpine

### Vegeu també

* encopresi. Diccionari d'educació. Informació cedida per TERMCAT.
# encontréssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.kunˈtɾe.səm/ balear /əŋ.konˈtɾe.səm/, /əŋ.kunˈtɾe.səm/ Occidental: /eŋ.konˈtɾe.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

encontréssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb encontrar.

#### Variants

* encontreguéssom, encontréssim, encontràssim, encontràssem, encontràrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·con·trés·sem (4)
# enfilosàssim
## Català
### Verb

enfilosàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb enfilosar.

#### Variants

* enfiloséssim, enfilosàssem

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·fi·lo·sàs·sim (5)
# enfilosàsseu
## Català
### Verb

enfilosàsseu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb enfilosar.

#### Variants

* enfiloséssiu, enfilosàssiu

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·fi·lo·sàs·seu (5)
# enfilosàssiu
## Català
### Verb

enfilosàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb enfilosar.

#### Variants

* enfiloséssiu, enfilosàsseu

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·fi·lo·sàs·siu (5)
# enfilosàveu
## Català
### Verb

enfilosàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de enfilosar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·fi·lo·sà·veu (5)
# enfiloséssim
## Català
### Verb

enfiloséssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb enfilosar.

#### Variants

* enfilosàssim, enfilosàssem

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·fi·lo·sés·sim (5)
# enfilosàreu
## Català
### Verb

enfilosàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de enfilosar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·fi·lo·sà·reu (5)
# enfilosàvem
## Català
### Verb

enfilosàvem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de enfilosar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·fi·lo·sà·vem (5)
# enfilosés
## Català
### Verb

enfilosés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb enfilosar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb enfilosar.

#### Variants

* [1] enfilosàs
* [2] enfilosàs

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·fi·lo·sés (4)
# enfilosàssem
## Català
### Verb

enfilosàssem
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb enfilosar.

#### Variants

* enfiloséssim, enfilosàssim

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·fi·lo·sàs·sem (5)
# enfilosàs
## Català
### Verb

enfilosàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb enfilosar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb enfilosar.

#### Variants

* [1] enfilosés
* [2] enfilosés

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·fi·lo·sàs (4)
# empillocaren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.pi.ʎuˈka.ɾən/ balear /əm.pi.ʎoˈka.ɾən/, /əm.pi.ʎuˈka.ɾən/ Occidental: /em.pi.ʎoˈka.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

empillocaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de empillocar-se.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb empillocar-se.

#### Variants

* [2] empilloquessin, empilloquessen, empillocassen
# empillocarien
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.pi.ʎu.kəˈɾi.ən/ balear /əm.pi.ʎo.kəˈɾi.ən/, /əm.pi.ʎu.kəˈɾi.ən/ Occidental: /em.pi.ʎo.kaˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

empillocarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de empillocar-se.
# empillocara
## Català
### Verb

empillocara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb empillocar-se.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb empillocar-se.

#### Variants

* [1] empilloqués
* [2] empilloqués
# empillocares
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.pi.ʎuˈka.ɾəs/ balear /əm.pi.ʎoˈka.ɾəs/, /əm.pi.ʎuˈka.ɾəs/ Occidental: /em.pi.ʎoˈka.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

empillocares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de empillocar-se.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb empillocar-se.

#### Variants

* [2] empilloquessis, empilloquesses, empillocasses

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·pi·llo·ca·res (5)
* Anagrama: empillocar-se
# empillocaran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.pi.ʎu.kəˈɾan/ balear /əm.pi.ʎo.kəˈɾan/, /əm.pi.ʎu.kəˈɾan/ Occidental: /em.pi.ʎo.kaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

empillocaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de empillocar-se.
# empillocaria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.pi.ʎu.kəˈɾi.ə/ balear /əm.pi.ʎo.kəˈɾi.ə/, /əm.pi.ʎu.kəˈɾi.ə/ Occidental: /em.pi.ʎo.kaˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

empillocaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de empillocar-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de empillocar-se.
# empillocar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.pi.ʎuˈka/ balear /əm.pi.ʎoˈka/, /əm.pi.ʎuˈka/ Occidental: nord-occidental /em.pi.ʎoˈka/ valencià /em.pi.ʎoˈkaɾ/, /em.pi.ʎoˈka/
   * Rimes: -a(ɾ)

### Verb

empillocar
* Forma de l'infinitiu empillocar-se.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: empilloco, empilloca, empilloquem Vocal rizotònica: /ɔ/

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·pi·llo·car (4)
# empillocar-se
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.pi.ʎuˈkar.sə/ balear /əm.pi.ʎoˈkaɾ.sə/, /əm.pi.ʎu.kərˈsə/ Occidental: /em.pi.ʎoˈkaɾ.se/
   * Rimes: -aɾse
   * Parònim: empiocar-se
   * Etimologia: D’origen incert, probablement encreuament de mots semblants, segle XX.

### Verb

empillocar-se pron.
* embriagar-se

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: m'empilloco, s'empilloca, ens empilloquem Vocal rizotònica: /ɔ/

#### Relacionats

* pilloc

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·pi·llo·car·se (5)
* Anagrama: empillocares

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, DCVB
# empillocareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.pi.ʎu.kəˈɾɛw/ balear /əm.pi.ʎo.kəˈɾəw/, /əm.pi.ʎu.kəˈɾɛw/ Occidental: /em.pi.ʎo.kaˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

empillocareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de empillocar-se.
# encenia
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.səˈni.ə/, occidental /en.seˈni.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

encenia
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de encendre.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de encendre.

#### Variants

* [1] enceniva, enceneva
* [2] enceniva, enceneva

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ce·ni·a (4)
# enceniva
## Català
### Verb

enceniva
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de encendre.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de encendre.

#### Variants

* [1] enceneva, encenia
* [2] enceneva, encenia

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ce·ni·va (4)
* Anagrama: avinence
# encenives
## Català
### Verb

encenives
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de encendre.

#### Variants

* enceneves, encenies

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ce·ni·ves (4)