OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# abdicaia
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /ab.diˈka.jɛ/, /ab.diˈka.je/

### Verb

abdicaia
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de abdicar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [jo] abdicava.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de abdicar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [ell/ella/vostè] abdicava.
# abdicai
## Italià
### Verb

abdicai
* primera persona singular (io) del passat de abdicare
# abdicacion
## Occità

   * Pronúncia: /ad.di.kaˈsju/

### Nom

abdicacion f. ‎(plural abdicacions)
* abdicació
# acceptaven
## Català
### Verb

acceptaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de acceptar.
# accepteguem
## Català
### Verb

accepteguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb acceptar.
# accepteguessa
## Català
### Verb

accepteguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acceptar.
# accepteguessen
## Català
### Verb

accepteguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acceptar.
# acceptaves
## Català
### Verb

acceptaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de acceptar.
# acceptavo
## Català
### Verb

acceptavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de acceptar.
# accepted
## Anglès

   * Pronúncia: /ækˈsɛp.tɪd/ àudio (EUA)

### Verb

accepted
* passat i participi de accept
# acceptava
## Català
### Verb

acceptava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de acceptar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de acceptar.
# acceptavi
## Català
### Verb

acceptavi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de acceptar.

## Llatí

   * Pronúncia: /ak.kɛpˈtaː.wiː/

### Verb

acceptāvī
* primera persona singular del pretèrit perfet d'indicatiu actiu de acceptō
# aboliràs
## Català
### Verb

aboliràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de abolir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bo·li·ràs (4)
* Anagrames: abarloïs, abriolàs
# aboliries
## Català
### Verb

aboliries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de abolir.
# abolirives
## Català
### Verb

abolirives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de abolir.
# aboliríeu
## Català
### Verb

aboliríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de abolir.
# abolirien
## Català
### Verb

abolirien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de abolir.
# aboliriva
## Català
### Verb

aboliriva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de abolir.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de abolir.
# aboliriven
## Català
### Verb

aboliriven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de abolir.
# abolirà
## Català
### Verb

abolirà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de abolir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bo·li·rà (4)
* Anagrames: abarloí, abarloï, abriola, abriolà
# acanéssem
## Català
### Verb

acanéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acanar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·nés·sem (4)
* Anagrama: amacessen
# acanéssiu
## Català
### Verb

acanéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acanar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·nés·siu (4)
* Anagrames: acanisseu, anacúsies
# acanàveu
## Català
### Verb

acanàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de acanar.
# acanés
## Català
### Verb

acanés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acanar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acanar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·nés (3)
* Anagrames: acensa, acensà, asenca, encasa, encasà
# acanésseu
## Català
### Verb

acanésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acanar.
# acanéssim
## Català
### Verb

acanéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acanar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·nés·sim (4)
* Anagrames: acanissem, acimassen, amacessin, caminessa
# acanís
## Català
### Verb

acanís
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acanissar.
# acanàssiu
## Català
### Verb

acanàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acanar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·nàs·siu (4)
* Anagrama: acanissau
# acaní
## Català
### Verb

acaní
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de acanar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·ní (3)
* Anagrama: ancià
# acciono
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ək.siˈo.nu/ balear /ək.siˈo.no/, /ək.siˈo.nu/ Occidental: /ak.siˈo.no/
   * Rimes: -ono

### Verb

acciono
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de accionar.
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb accionar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb accionar.

## Castellà

   * Pronúncia: peninsular /akˈθjo.no/, americà /akˈsjo.no/
   * Rimes: -ono

### Verb

acciono
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb accionar
# accions de tir
## Català
### Nom

accions de tir f. pl.
* Forma plural de acció de tir.
# accions socioculturals
## Català
### Nom

accions socioculturals f. pl.
* Forma plural de acció sociocultural.
# accionà
## Català
### Verb

accionà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de accionar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ac·ci·o·nà (4)
* Anagrames: canòcia, cocaïna
# accionos
## Català
### Verb

accionos
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb accionar.
# accions formatives
## Català
### Nom

accions formatives f. pl.
* Forma plural de acció formativa.
# accions socials
## Català
### Nom

accions socials f. pl.
* Forma plural de acció social.
# accions tutorials
## Català
### Nom

accions tutorials f. pl.
* Forma plural de acció tutorial.
# accions de joc
## Català
### Nom

accions de joc f. pl.
* Forma plural de acció de joc.
# abotonessi
## Català
### Verb

abotonessi
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb abotonar.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb abotonar.

#### Variants

* [1] abotonara
* [2] abotonara
# abotonessis
## Català
### Verb

abotonessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb abotonar.

#### Variants

* abotonasses, abotonares

### Miscel·lània

* Anagrama: obsessionat
# abotonava
## Català
### Verb

abotonava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de abotonar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de abotonar.
# abotonaven
## Català
### Verb

abotonaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de abotonar.
# abotonaves
## Català
### Verb

abotonaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de abotonar.
# abotone
## Català
### Verb

abotone
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de abotonar.
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb abotonar.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb abotonar.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb abotonar.

#### Variants

* [1] aboton
* [2] abotoni
* [3] abotoni
* [4] abotoni
# abotonen
## Català
### Verb

abotonen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de abotonar.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb abotonar.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb abotonar.

#### Variants

* [2] abotonin
* [3] abotonin
# abotones
## Català
### Verb

abotones
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de abotonar.
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb abotonar.

#### Variants

* [2] abotonis
# abotonessin
## Català
### Verb

abotonessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb abotonar.

#### Variants

* abotonassen, abotonaren
# ablaürara
## Català
### Verb

ablaürara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb ablaürar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb ablaürar.
# ablaüraran
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.βɫə.u.ɾəˈɾan/, occidental /a.bɫa.u.ɾaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

ablaüraran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de ablaürar.
# ablaüraries
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.βɫə.u.ɾəˈɾi.əs/, occidental /a.bɫa.u.ɾaˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

ablaüraries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de ablaürar.
# ablaürares
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.βɫə.uˈɾa.ɾəs/, occidental /a.bɫa.uˈɾa.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

ablaürares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de ablaürar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb ablaürar.

#### Variants

* [2] ablaürasses
# ablaürareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.βɫə.u.ɾəˈɾɛw/ balear /ə.bɫə.u.ɾəˈɾəw/, /ə.bɫə.u.ɾəˈɾɛw/ Occidental: /a.bɫa.u.ɾaˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

ablaürareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de ablaürar.
# ablaüraria
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.βɫə.u.ɾəˈɾi.ə/, occidental /a.bɫa.u.ɾaˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

ablaüraria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de ablaürar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de ablaürar.
# ablaüraren
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.βɫə.uˈɾa.ɾən/, occidental /a.bɫa.uˈɾa.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

ablaüraren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de ablaürar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb ablaürar.

#### Variants

* [2] ablaürassen
# ablaürarien
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.βɫə.u.ɾəˈɾi.ən/, occidental /a.bɫa.u.ɾaˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

ablaürarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de ablaürar.
# ablaürar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.βɫə.uˈɾa/ Occidental: nord-occidental /a.βɫa.uˈɾa/ valencià /a.bɫa.uˈɾaɾ/, /a.βɫa.uˈɾa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Etimologia: Del prefix a- i blaürar.

### Verb

ablaürar trans.
* (valencià) Forma alternativa de blaürar.

#### Conjugació
### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bla·ü·rar (4)
* Anagrames: blaürara, blaürarà

### Vegeu també

* Obres de referència: DNV, DCVB
# acconcerai
## Italià
### Verb

acconcerai
* segona persona singular (tu) del futur de acconciare
# accompany
## Anglès

   * Pronúncia: /əˈkʌm.pə.ni/, /əˈkʌmp.ni/ àudio (EUA)

### Verb

accompany ‎(3a persona singular present accompanies, gerundi accompanying, passat i participi accompanied)
* acompanyar
# accompanying
## Anglès

   * Pronúncia: /əˈkʌm.p(ə.)ni.ɪŋ/ àudio (EUA)

### Verb

accompanying
* gerundi de accompany
# accomplissements individuels
## Francès
### Nom

accomplissements individuels m. pl.
* forma plural de accomplissement individuel
# accomplissements personnels
## Francès
### Nom

accomplissements personnels m. pl.
* forma plural de accomplissement personnel
# acconceranno
## Italià
### Verb

acconceranno
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del futur de acconciare
# accomplissement
## Francès

   * Pronúncia: /a.kɔ̃.plisˈmɑ̃/

### Nom

accomplissement m. ‎(plural accomplissements)
* rendiment

### Vegeu també

* accomplissement. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# accomplissement personnel
## Francès
### Nom

accomplissement personnel m. ‎(plural accomplissements personnels)
* autorealització

#### Sinònims

* accomplissement individuel
* réalisation de soi
* réalisation de soi-même

### Vegeu també

* accomplissement personnel. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# accomplissements
## Francès

   * Pronúncia: /a.kɔ̃.plisˈmɑ̃/

### Nom

accomplissements m. pl.
* forma plural de accomplissement
# accomplissement individuel
## Francès
### Nom

accomplissement individuel m. ‎(plural accomplissements individuels)
* autorealització

#### Sinònims

* accomplissement personnel
* réalisation de soi
* réalisation de soi-même

### Vegeu també

* accomplissement individuel. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# acordonassin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kur.duˈna.sin/ balear /ə.koɾ.ðoˈna.sin/, /ə.kur.ðuˈna.sin/ Occidental: /a.koɾ.ðoˈna.sin/
   * Rimes: -asin

### Verb

acordonassin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acordonar.

#### Variants

* acordonessin, acordonessen, acordonassen, acordonaren
# acordonaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kur.duˈna.βən/ balear /ə.koɾ.ðoˈna.vən/, /ə.kuɾ.ðuˈna.vən/ Occidental: nord-occidental /a.kor.ðoˈna.βen/, valencià /a.koɾ.ðoˈna.ven/
   * Rimes: -aven

### Verb

acordonaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de acordonar.

#### Sinònims

* acordonaien, forma col·loquial.
# acordonaríveu
## Català

   * Pronúncia: alguerès /a.kuɾ.du.naˈɾi.vu/

### Verb

acordonaríveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de acordonar.
    [Vosaltros/vosaltres/vós] acordonaríveu, forma algueresa per [vosaltres/vós] acordonaríeu.
# acordonava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kur.duˈna.βə/ balear /ə.koɾ.ðoˈna.və/, /ə.kuɾ.ðuˈna.və/ Occidental: /a.koɾ.ðoˈna.βa/, /a.koɾ.ðoˈna.va/
   * Rimes: -ava

### Verb

acordonava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de acordonar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de acordonar.

#### Sinònims

* acordonavi, acordonaia, formes col·loquials.
# acordonassen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kur.duˈna.sən/ balear /ə.koɾ.ðoˈna.sən/, /ə.kur.ðuˈna.sən/ Occidental: /a.koɾ.ðoˈna.sen/
   * Rimes: -asen

### Verb

acordonassen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acordonar.
    [Ells/elles/vostès] acordonessin, acordonessen, acordonassen, acordonassin o acordonaren.
# acordonasses
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kur.duˈna.səs/ balear /ə.koɾ.ðoˈna.səs/, /ə.kur.ðuˈna.səs/ Occidental: /a.koɾ.ðoˈna.ses/
   * Rimes: -ases

### Verb

acordonasses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acordonar.
    [Tu] acordonessis, acordonesses, acordonasses, acordonassis o acordonares.
# acordonassis
## Català

   * Pronúncia: balear /ə.koɾ.ðoˈna.sis/, /ə.kuɾ.ðuˈna.sis/
   * Rimes: -asis

### Verb

acordonassis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acordonar.
    [Tu] acordonessis, acordonesses, acordonasses, acordonassis o acordonares.
# acordonau
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: balear /ə.koɾ.ðoˈnaw/, /ə.kuɾ.ðuˈnaw/ alguerès /a.kuɾ.duˈnaw/
   * Rimes: -aw

### Verb

acordonau
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de acordonar.
    [Vosaltres/vós] acordoneu o acordonau.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb acordonar.
    Acordoneu o acordonau [vosaltres/vós].
# acovilasses
## Català
### Verb

acovilasses
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acovilar.
# acovilaré
## Català
### Verb

acovilaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de acovilar.

### Miscel·lània

* Anagrama: alcoverià
# acovilaríeu
## Català
### Verb

acovilaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de acovilar.
# acovilassen
## Català
### Verb

acovilassen
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acovilar.
# acovilaràs
## Català
### Verb

acovilaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de acovilar.

### Miscel·lània

* Anagrama: socalivarà
# acovilava
## Català
### Verb

acovilava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de acovilar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de acovilar.
# acassolada
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kə.suˈɫa.ðə/ balear /ə.kə.soˈɫa.ðə/, /ə.kə.suˈɫa.ðə/ Occidental: /a.ka.soˈɫa.ða/
   * Rimes: -ada

### Adjectiu

acassolada f. ‎(plural acassolades)
* Forma femenina de acassolat.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cas·so·la·da (5)
# acassolat
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kə.suˈɫat/ balear /ə.kə.soˈɫat/, /ə.kə.suˈɫat/ Occidental: /a.ka.soˈɫat/
   * Rimes: -at
   * Etimologia: Parasíntesi del prefix a-, cassola i el sufix -at.

### Adjectiu

acassolat m. ‎(femení acassolada, plural masculí acassolats, plural femení acassolades)
* Còncau com una cassola.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cas·so·lat (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC
# acasats
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kəˈzats/, occidental /a.kaˈzats/
   * Rimes: -ats

### Adjectiu

acasats m. pl.
* Forma plural de acasat.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·sats (3)
# acastella
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kəsˈte.ʎə/, occidental /a.kasˈte.ʎa/
   * Rimes: -eʎa

### Verb

acastella
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de acastellar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb acastellar.
# acasat
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kəˈzat/, occidental /a.kaˈzat/
   * Rimes: -at
   * Etimologia: Parasíntesi del prefix a-, casa i el sufix -at.

### Adjectiu

acasat m. ‎(femení acasada, plural masculí acasats, plural femení acasades)
* Establert en una casa on hi viu.
    «Si no hagués estat per mi, temps ha que hi fóreu, al cementiri, acasat per sempre.» (Josep Carner, Les grans esperances de Pip, 1934)

#### Traduccions
### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·sat (3)
* Anagrames: acatàs, atacàs

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# acasades
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kəˈza.ðəs/, occidental /a.kaˈza.ðes/
   * Rimes: -ades

### Adjectiu

acasades f. pl.
* Forma plural de acasada.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·sa·des (4)
* Anagrama: assecada
# acassolades
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kə.suˈɫa.ðəs/ balear /ə.kə.soˈɫa.ðəs/, /ə.kə.suˈɫa.ðəs/ Occidental: /a.ka.soˈɫa.ðes/
   * Rimes: -ades

### Adjectiu

acassolades f. pl.
* Forma plural de acassolada.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cas·so·la·des (5)
# acassolats
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kə.suˈɫats/ balear /ə.kə.soˈɫats/, /ə.kə.suˈɫats/ Occidental: /a.ka.soˈɫats/
   * Rimes: -ats

### Adjectiu

acassolats m. pl.
* Forma plural de acassolat.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cas·so·lats (4)
# abromarse
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \a.βɾoˈmaɾ.se\
       Americà: alt /a.bɾoˈmaɾ.s(e)/, baix \a.βɾoˈmaɾ.se\
   * Rimes: -aɾse

### Verb

abromarse pron. ‎(present me abromo, passat me abromé, futur me abromaré)
* abromar-se
# abromaràs
## Català
### Verb

abromaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de abromar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bro·ma·ràs (4)
* Anagrama: aombraràs
# abromaríem
## Català
### Verb

abromaríem
* Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de abromar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bro·ma·rí·em (5)
* Anagrama: aombraríem
# abromaré
## Català
### Verb

abromaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de abromar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bro·ma·ré (4)
* Anagrama: aombraré

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \a.βɾo.maˈɾe\
       Americà: alt /a.bɾo.maˈɾe/, baix \a.βɾo.maˈɾe\
   * Rimes: -e

### Verb

abromaré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb abromarse
# abromareu
## Català
### Verb

abromareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de abromar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bro·ma·reu (4)
* Anagrames: aombrareu, aombràreu
# abromarien
## Català
### Verb

abromarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de abromar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bro·ma·ri·en (5)
* Anagrames: abornaríem, aombrarien, emboiraran, maniobraré
# abromarà
## Català
### Verb

abromarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de abromar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bro·ma·rà (4)
* Anagrames: aombrara, aombrarà
# abromaria
## Català
### Verb

abromaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de abromar-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de abromar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bro·ma·ri·a (5)
* Anagrama: aombraria
# abromaries
## Català
### Verb

abromaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de abromar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bro·ma·ri·es (5)
* Anagrames: aombraries, emboiraràs, emborsaria, esbromaria
# abromaríeu
## Català
### Verb

abromaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de abromar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bro·ma·rí·eu (5)
* Anagrama: aombraríeu
# acostumessi
## Català
### Verb

acostumessi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acostumar.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acostumar.
# acostumin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kusˈtu.min/ balear /ə.kosˈtu.min/, /ə.kusˈtu.min/ Occidental: /a.kosˈtu.min/
   * Rimes: -umin

### Verb

acostumin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb acostumar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb acostumar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cos·tu·min (4)
* Heterograma de 9 lletres (acimnostu)
* Anagrames: comunista, mutacions
# acostumà
## Català
### Verb

acostumà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de acostumar.
# acostumessis
## Català
### Verb

acostumessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acostumar.
# acostumeu
## Català
### Verb

acostumeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de acostumar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb acostumar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb acostumar.
# acostumi
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kusˈtu.mi/ balear /ə.kosˈtu.mi/, /ə.kusˈtu.mi/ Occidental: /a.kosˈtu.mi/
   * Rimes: -umi

### Verb

acostumi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acostumar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb acostumar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb acostumar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb acostumar.
# acostumis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kusˈtu.mis/ balear /ə.kosˈtu.mis/, /ə.kusˈtu.mis/ Occidental: /a.kosˈtu.mis/
   * Rimes: -umis

### Verb

acostumis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb acostumar.
# acostumos
## Català
### Verb

acostumos
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb acostumar.