OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# actitud
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ək.tiˈtut/, balear /ək.tiˈtut/ alguerès /a.tiˈtut/ Occidental: /ak.tiˈtut/
   * Rimes: -ut
   * Etimologia: Del castellà actitud.

### Nom

actitud f. ‎(plural actituds)
* Disposició interna d'una persona a comportar-se d'una forma consistent i persistent davant determinades situacions, objectes, fets o persones.

#### Traduccions

* Alemany: Haltung $^{(de)}$ f.
* Anglès: attitude $^{(en)}$
* Basc: jarrera $^{(eu)}$
* Castellà: actitud $^{(es)}$
* Esperanto: teniĝo $^{(eo)}$
* Francès: attitude $^{(fr)}$
* Gallec: actitude $^{(gl)}$ f.
* Italià: atteggiamento $^{(it)}$ m.
* Portuguès: atitude $^{(pt)}$ f.
* Romanès: atitudine $^{(ro)}$ f.
* Suec: attityd $^{(sv)}$ c.
* Alamànic: Einstellung $^{(gsw)}$
* Alemany: Einstellung
* Alt sòrab: nastajenje
* Anglès: attitude
* Anglès britànic: attitude $^{(en-gb)}$
* Anglès canadenc: Attitude $^{(en-ca)}$
* Àrab: اتجاه
* Armeni: Դիրքորոշում
* Atacama: itatikosiwin $^{(atj)}$
* Àzeri: Münasibət (psixologiya)
* Àzeri meridional: باخیم $^{(azb)}$
* Basc: Jarrera
* Belarús: устаноўка
* Belarús taraškievica: устаноўка $^{(be-tarask)}$
* Bengalí: মনোভঙ্গি
* Bosnià: stav
* Búlgar: Нагласа
* Castellà: actitud
* Coreà: 태도
* Croat: stav
* Danès: attitude
* Eslovac: Stav
* Eslovè: odnos
* Esperanto: atitudo
* Estonià: ellusuhtumine
* Finès: asenne
* Francès: attitude
* Grec: στάση
* Gujarati: વલણ
* Hebreu: עמדה
* Hindi: अभिवृत्ति
* Hongarès: társas attitűd
* Ídix: שטעלונג
* Indonesi: sikap
* Ioruba: ìwà $^{(yo)}$
* Irlandès: meon
* Italià: atteggiamento
* Japonès: 態度 (心理学)
* Letó: attieksme
* Macedoni: став
* Malai: Sikap
* Mazanderani: نگرش $^{(mzn)}$
* Neerlandès: attitude
* Noruec (bokmål): holdning
* Noruec (nynorsk): haldning
* Persa: نگرش
* Polonès: postawa
* Portuguès: atitude
* Portuguès brasiler: atitude $^{(pt-br)}$
* Romanès: atitudine
* Rus: установка
* Serbi: став
* Serbi: став $^{(sr-ec)}$
* Serbi: stav $^{(sr-el)}$
* Serbocroat: Stav
* Singalès: ආකල්ප
* Suec: attityd
* Tadjik: Nigoriş $^{(tg-latn)}$
* Tadjik: Нигориш
* Tai: ทัศนคติ
* Turc: tutum
* Ucraïnès: установка
* Vènet: postesa
* Vietnamita: thái độ
* Xinès: 態度 $^{(zh-hant)}$
* Xinès: 態度
* Xinès: 态度 $^{(zh-hans)}$
* Xinès (Xina): 态度 $^{(zh-cn)}$
* Xinès cantonès: 態度

### Miscel·lània

* Síl·labes: ac·ti·tud (3)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* actitud. Diccionari d'educació. Informació cedida per TERMCAT.
* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB, Optimot

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \ak.tiˈtuð\, meridional \ak.tiˈtu(ð)\
       Americà: alt /ak.t(i)ˈtud/, baix \ak.tiˈtuð\, austral /ak.tiˈtud/
   * Rimes: -ud

### Nom

actitud f. ‎(plural actitudes)
* actitud

### Miscel·lània

* Síl·labes: ac·ti·tud (3)

### Vegeu també

* actitud. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 juliol 2014].
# actitude
## Gallec
### Nom

actitude f. ‎(plural actitudes)
* actitud
# actions de jeu
## Francès
### Nom

actions de jeu f. pl.
* forma plural de action de jeu
# actions de tirer
## Francès
### Nom

actions de tirer f. pl.
* forma plural de action de tirer
# actions formatrices
## Francès
### Nom

actions formatrices f. pl.
* forma plural de action formatrice
# actions individuelles
## Francès
### Nom

actions individuelles f. pl.
* forma plural de action individuelle
# actions sociales
## Francès
### Nom

actions sociales f. pl.
* forma plural de action sociale
# acantonareu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kən.tu.nəˈɾɛw/, occidental /a.kan.to.naˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

acantonareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de acantonar.
# acantonarien
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kən.tu.nəˈɾi.ən/, occidental /a.kan.to.naˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

acantonarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de acantonar.
# acantonarà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈ/ə.kən.tu.nəˈɾə/, occidental /a.kan.to.naˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

acantonarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de acantonar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·can·to·na·rà (5)
* Anagrama: ataconaran
# acantonaren
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kən.tuˈna.ɾən/, occidental /a.kan.toˈna.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

acantonaren
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de acantonar.
    [Ells/elles/vostès] acantonaren o van/varen acantonar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acantonar.
    Forma valenciana: [ells/elles/vostès] acantonessin, acantonessen, acantonassen, acantonassin o acantonaren.
# acantonaries
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kən.tu.nəˈɾi.əs/, occidental /a.kan.to.naˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

acantonaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de acantonar.

### Miscel·lània

* Anagrama: escantonaria
# acantonaré
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kən.tu.nəˈɾe/, occidental /a.kan.to.naˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

acantonaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de acantonar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·can·to·na·ré (5)
* Anagrama: ataconaren

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /a.kan.to.naˈɾe/, meridional \a.kaŋ.to.naˈɾe\
       Americà: alt /a.kan.t(o).naˈɾe/, baix \a.kaŋ.to.naˈɾe\, austral /a.kan.to.naˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

acantonaré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb acantonar
# acantonares
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kən.tuˈna.ɾəs/, occidental /a.kan.toˈna.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

acantonares
* Segona persona del singular (tu) del passat simple de acantonar.
    [Tu] acantonares o et vas/vares acantonar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acantonar.
    Forma valenciana: [tu] acantonessis, acantonesses, acantonasses, acantonassis o acantonares.

### Miscel·lània

* Anagrama: escantonarà
# acantonaria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.kən.tu.nəˈɾi.ə/, /ə.kən.to.nəˈɾi.ə/ Occidental: nord-occidental /a.kan.to.naˈɾi.ɛ/, /a.kan.to.naˈɾi.e/ valencià /a.kan.to.naˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

acantonaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de acantonar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de acantonar.
# acantonaràs
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈ/ə.kən.tu.nəˈɾəs/, occidental /a.kan.to.naˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

acantonaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de acantonar.
# aconseguesc
## Català
### Verb

aconseguesc
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de aconseguir.
# aconseguesca
## Català
### Verb

aconseguesca
* (col·loquial balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb aconseguir.
* (col·loquial balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb aconseguir.
# aconseguesquen
## Català
### Verb

aconseguesquen
* (col·loquial balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb aconseguir.
# aconseguesques
## Català
### Verb

aconseguesques
* (col·loquial balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb aconseguir.
# aconseguia
## Català
### Verb

aconseguia
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de aconseguir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de aconseguir.
# aconseguesqui
## Català
### Verb

aconseguesqui
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb aconseguir.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb aconseguir.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb aconseguir.
# aconseguesquis
## Català
### Verb

aconseguesquis
* (balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb aconseguir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·con·se·gues·quis (5)
* Anagrama: aconseguisques
# aconseguesquin
## Català
### Verb

aconseguesquin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb aconseguir.
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb aconseguir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·con·se·gues·quin (5)
* Anagrama: aconseguisquen
# administra
## Català
### Verb

administra
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de administrar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb administrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·mi·nis·tra (4)
* Anagrama: ministrada
# administraciojn
## Esperanto

   * Pronúncia: /ad.mi.ni.straˈt͡si.ojn/

### Nom

administraciojn
* acusatiu plural de administracio
# adminiculí
## Català

   * Pronúncia: oriental /əd.mi.ni.kuˈɫi/, occidental /ad.mi.ni.kuˈɫi/
   * Rimes: -i

### Verb

adminiculí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de adminicular.
# administer
## Anglès

   * Pronúncia: /ədˈmɪnɪstɚ/ àudio (EUA)

### Verb

administer ‎(3a persona singular present administers, gerundi administering, passat i participi administered)
* administrar
# administered
## Anglès
### Verb

administered
* passat i participi de administer
# administers
## Anglès
### Verb

administers
* tercera persona del singular (he, she, it) del present de administer
# administering
## Anglès
### Verb

administering
* gerundi de administer
# administr
## Català
### Verb

administr
* (balear, alguerès) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de administrar.
# administracio
## Esperanto

   * Pronúncia: /ad.mi.ni.straˈt͡si.o/
   * Àudio: França

### Nom

administracio ‎(acusatiu administracion, plural administracioj, plural acusatiu administraciojn)
* administració
# administracioj
## Esperanto

   * Pronúncia: /ad.mi.ni.straˈt͡si.oj/

### Nom

administracioj
* forma plural de administracio
# adminiculà
## Català

   * Pronúncia: oriental /əd.mi.ni.kuˈɫa/, occidental /ad.mi.ni.kuˈɫa/
   * Rimes: -a
   * Homòfon: adminicular

### Verb

adminiculà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de adminicular.
# adminiculàs
## Català
### Verb

adminiculàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb adminicular.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb adminicular.
# adminiculàsseu
## Català
### Verb

adminiculàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb adminicular.
# adminiculo
## Català

   * Pronúncia: central /əd.mi.niˈku.ɫu/, occidental /ad.mi.niˈku.ɫo/
   * Rimes: -ulo

### Verb

adminiculo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de adminicular.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \að.mi.niˈku.lo\
       Americà: alt /ad.mi.niˈku.lo/, baix \að.mi.niˈku.lo\
   * Rimes: -ulo

### Verb

adminiculo
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb adminicular
# adminiculis
## Català

   * Pronúncia: oriental /əd.mi.niˈku.ɫis/, occidental /ad.mi.niˈku.ɫis/
   * Rimes: -ulis

### Verb

adminiculis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb adminicular.
# adminiculum lineae albae
## Llatí
### Nom

adminiculum lineae albae
* (Terminologia Anatomica) adminicle de la línia alba

### Vegeu també

* adminiculum lineae albae. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# adminiculin
## Català

   * Pronúncia: oriental /əd.mi.niˈku.ɫin/, occidental /ad.mi.niˈku.ɫin/
   * Rimes: -ulin

### Verb

adminiculin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb adminicular.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb adminicular.
# adminiculàreu
## Català
### Verb

adminiculàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de adminicular.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb adminicular.
# adminiculàrem
## Català
### Verb

adminiculàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de adminicular.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb adminicular.
# adminiculàssem
## Català
### Verb

adminiculàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb adminicular.
# adulteriorik
## Basc
### Nom

adulteriorik
* partitiu indefinit de adulterio
# adulteriorengatik
## Basc
### Nom

adulteriorengatik
* causal indefinit de adulterio
# adulteriorentzat
## Basc
### Nom

adulteriorentzat
* benefactiu indefinit de adulterio
# adulteriori
## Basc
### Nom

adulteriori
* datiu indefinit de adulterio
# adulteriorantz
## Basc
### Nom

adulteriorantz
* al·latiu direccional definit singular de adulterio
# adulterios
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \a.ðulˈte.ɾjos\, meridional \a.ðulˈte.ɾjoh\
       Americà: alt /a.dulˈte.ɾ(jo)s/, baix \a.ðulˈte.ɾjoh\, austral \a.ðulˈte.ɾjos\
   * Rimes: -eɾjos

### Nom

adulterios m. pl.
* forma plural de adulterio
# adulteriora
## Basc
### Nom

adulteriora
* al·latiu definit singular de adulterio
# adulterioraino
## Basc
### Nom

adulterioraino
* terminatiu definit singular de adulterio
# adulteriorekin
## Basc
### Nom

adulteriorekin
* comitatiu indefinit de adulterio
# adulterioren
## Basc
### Nom

adulterioren
* genitiu indefinit de adulterio
# afalagar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.fə.ɫəˈɣa/ Occidental: nord-occidental /a.fa.ɫaˈɣa/ valencià /a.fa.ɫaˈɣaɾ/, /a.fa.ɫaˈɣa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: afalagà
   * Etimologia: De l'àrab حلق ‎(ḫálaq, «allisar»), segle XIV.

### Verb

afalagar trans.
* Dir coses agradables per plaure a algú.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: afalago, afalaga, afalaguem

#### Traduccions

* Alemany: schmeicheln $^{(de)}$, buhlen $^{(de)}$
* Anglès: flatter $^{(en)}$
* Castellà: halagar $^{(es)}$
* Esperanto: flati $^{(eo)}$
* Francès: flatter $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fa·la·gar (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# afalagaran
## Català
### Verb

afalagaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de afalagar.
# afalagara
## Català
### Verb

afalagara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb afalagar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb afalagar.
# afalagaren
## Català
### Verb

afalagaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de afalagar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb afalagar.
# afalagaria
## Català
### Verb

afalagaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de afalagar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de afalagar.
# afalagares
## Català
### Verb

afalagares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de afalagar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb afalagar.
# afalagam
## Català
### Verb

afalagam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de afalagar.
# afalagareu
## Català
### Verb

afalagareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de afalagar.
# acordone
## Català

   * Pronúncia: occidental /a.koɾˈðo.ne/

### Verb

acordone
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acordonar.
    Forma valenciana: [jo] acordono, acordone, acordon o acordoni.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb acordonar.
    [Que jo] acordoni o acordone.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb acordonar.
    [Que ell/ella/vostè] acordoni o acordone.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb acordonar.
    Acordoni o acordone [ell/ella/vostè].
# acordoneguem
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.kor.ðo.neˈɣem/
   * Rimes: -em

### Verb

acordoneguem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb acordonar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [que nosaltres] acordonem.
# acordoneguesses
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.kor.ðo.neˈɣe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

acordoneguesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acordonar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [tu] acordonessis, acordonesses, acordonassis, acordonasses o acordonares.
# acordonavo
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kur.duˈna.βu/, nord-occidental /a.kor.ðoˈna.βo/

### Verb

acordonavo
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de acordonar.
    Forma col·loquial per [vosaltres/vós] acordonàveu.
# acordoneguessen
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.kor.ðo.neˈɣe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

acordoneguessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acordonar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [ells/elles/vostès] acordonessin, acordonessen, acordonassin, acordonassen o acordonaren.
# acordonavi
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kur.duˈna.βi/

### Verb

acordonavi
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de acordonar.
    Forma septentrional per [jo] acordonava.
# acordonegués
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.kor.ðo.neˈɣes/
   * Rimes: -es

### Verb

acordonegués
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acordonar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [ell/ella/vostè] acordonés, acordonàs o acordonara.
# acordonegueu
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.kor.ðo.neˈɣew/
   * Rimes: -ew

### Verb

acordonegueu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb acordonar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [que vosaltres/vós] acordoneu.
# acordonaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kur.duˈna.βəs/ balear /ə.koɾ.ðoˈna.vəs/, /ə.kuɾ.ðuˈna.vəs/ Occidental: nord-occidental /a.kor.ðoˈna.βes/, valencià /a.koɾ.ðoˈna.ves/
   * Rimes: -aves

### Verb

acordonaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de acordonar.

#### Sinònims

* acordonaies, forma col·loquial.
# acordoneguessa
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.kor.ðo.neˈɣe.sa/
   * Rimes: -esa

### Verb

acordoneguessa
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acordonar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [jo] acordonés, acordonàs o acordonara.
# advertisqueu
## Català
### Verb

advertisqueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb advertir.
# advertissen
## Català
### Verb

advertissen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb advertir.
# advertisses
## Català
### Verb

advertisses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb advertir.
# advertissi
## Català
### Verb

advertissi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb advertir.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb advertir.

### Miscel·lània

* Anagrama: distraïves
# advertisques
## Català
### Verb

advertisques
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb advertir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·ver·tis·ques (4)
* Anagrama: advertesquis
# advertissis
## Català
### Verb

advertissis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb advertir.
# advertisquen
## Català
### Verb

advertisquen
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb advertir.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb advertir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·ver·tis·quen (4)
* Anagrama: advertesquin
# advertissin
## Català
### Verb

advertissin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb advertir.
# affinité
## Francès

   * Pronúncia: /a.fi.niˈte/

### Nom

affinité f. ‎(plural affinités)
* afinitat
# affirmatively
## Anglès

   * Etimologia: De affirmative i el sufix -ly.

### Adverbi

affirmatively ‎(comparatiu more affirmatively, superlatiu most affirmatively)
* afirmativament
# affinità
## Italià

   * Pronúncia: /af.fi.niˈta/
   * Rimes: -a

### Nom

affinità f. ‎(plural invariable)
* afinitat

### Miscel·lània

* Síl·labes: af·fi·ni·tà (4)
# affino
## Italià
### Verb

affino
* primera persona singular (io) del present d'indicatiu de affinare
# affirmation
## Francès

   * Pronúncia: /a.fiʁ.maˈsjɔ̃/
   * Etimologia: Del llatí affirmatio.

### Nom

affirmation f. ‎(plural affirmations)
* afirmació
# affirmations
## Francès

   * Pronúncia: /a.fiʁ.maˈsjɔ̃/

### Nom

affirmations f. pl.
* forma plural de affirmation
# affirmed
## Anglès
### Verb

affirmed
* passat i participi de affirm
# affinités
## Francès

   * Pronúncia: /a.fi.niˈte/

### Nom

affinités f. pl.
* forma plural de affinité
# affinò
## Italià
### Verb

affinò
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del passat de affinare
# affirm
## Anglès

   * Pronúncia: /əˈfɝm/ àudio (EUA)

### Verb

affirm ‎(3a persona singular present affirms, gerundi affirming, passat i participi affirmed)
* afirmar
# activaríveu
## Català
### Verb

activaríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de activar.
# activassen
## Català
### Verb

activassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb activar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ac·ti·vas·sen (4)
* Anagrama: escanviats
# activaríem
## Català
### Verb

activaríem
* Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de activar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ac·ti·va·rí·em (5)
* Anagrames: viaticarem, viaticàrem
# activassis
## Català
### Verb

activassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb activar.
# activat
## Català
### Verb

activat
* Participi masculí singular del verb activar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ac·ti·vat (3)
* Anagrama: cavitat
# activaríeu
## Català
### Verb

activaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de activar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ac·ti·va·rí·eu (5)
* Anagrames: viaticareu, viaticàreu
# activas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \akˈti.βas\, meridional \akˈti.βah\
       Americà: alt /akˈti.b(a)s/, baix \akˈti.βah\, austral \akˈti.βas\
   * Rimes: -ibas

### Adjectiu

activas f. pl.
* forma plural de activa

## Llatí

   * Pronúncia: /aːkˈtiː.waːs/

### Adjectiu

āctīvās
* acusatiu femení plural de āctīvus
# activasses
## Català
### Verb

activasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb activar.
# activassin
## Català
### Verb

activassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb activar.
# afeité
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /a.feiˈte/
       Americà: alt /a.f(ei)ˈte/, baix /a.feiˈte/
   * Rimes: -e

### Verb

afeité
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb afeitar
# afeitar
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /a.feiˈtaɾ/
       Americà: alt /a.f(ei)ˈtaɾ/, baix /a.feiˈtaɾ/
   * Rimes: -aɾ

### Verb

afeitar trans., pron. ‎(pronominal afeitarse, present afeito, passat afeité, futur afeitaré)
* afaitar

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fei·tar (3)
# afeitarse
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /a.feiˈtaɾ.se/
       Americà: alt /a.feiˈtaɾ.s(e)/, baix /a.feiˈtaɾ.se/
   * Rimes: -aɾse

### Verb

afeitarse trans., pron. ‎(present me afeito, passat me afeité, futur me afeitaré)
* forma pronominal de afeitar
# afeito
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /aˈfei.to/
       Americà: alt /aˈfei.t(o)/, baix /aˈfei.to/
   * Rimes: -eito

### Verb

afeito
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb afeitar