OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ollers
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /uˈʎes/ balear /oˈʎes/, /uˈʎes/ Occidental: nord-occidental /oˈʎes/, valencià /oˈʎeɾs/
   * Rimes: -e(ɾ)s
   * Homòfon: ullés
   * Etimologia: Plural de Oller.

### Nom propi

Ollers
* Cognom d’origen d’ofici

#### Variants

* Ollés

### Miscel·lània

* Síl·labes: O·llers (2)
* Anagrames: rolles, rollés, seroll, sorell

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB, Optimot
* Cognoms de la població, Idescat
# abonéssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.βuˈne.səm/, occidental /a.βoˈne.sem/
       Informal: /a.βoˈne.sɛm/
   * Rimes: -esem

### Verb

abonéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb abonar.
    [Nosaltres] abonéssim, abonéssem, abonàssem, abonàssim o abonàrem.

#### Sinònims

* aboneguéssom, forma col·loquial.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bo·nés·sem (4)
* Anagrama: abessonem
# abonéssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.βuˈne.siw/, occidental /a.βoˈne.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

abonéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb abonar.
    [Vosaltres/vós] abonéssiu, abonésseu, abonàsseu, abonàssiu o abonàreu.

#### Sinònims

* aboneguéssou, forma col·loquial.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bo·nés·siu (4)
* Anagrama: abonísseu
# aboníem
## Català
### Verb

aboníem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de abonir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bo·ní·em (4)
* Heterograma de 7 lletres (abeimno)
* Anagrama: abomine
# aboníreu
## Català
### Verb

aboníreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de abonir.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb abonir.
# abonís
## Català
### Verb

abonís
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb abonir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb abonir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bo·nís (3)
* Heterograma de 6 lletres (abinos)
* Anagrames: bàsion, bosnià
# abonésseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.βuˈne.səw/, occidental /a.βoˈne.sew/
       Informal: /a.βoˈne.sɛw/
   * Rimes: -esew

### Verb

abonésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb abonar.
    [Vosaltres/vós] abonéssiu, abonésseu, abonàsseu, abonàssiu o abonàreu.

#### Sinònims

* aboneguéssou, forma col·loquial.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bo·nés·seu (4)
* Anagrama: abessoneu
# abonéssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.βuˈne.sim/, occidental /a.βoˈne.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

abonéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb abonar.
    [Nosaltres] abonéssim, abonéssem, abonàssem, abonàssim o abonàrem.

#### Sinònims

* aboneguéssom, forma col·loquial.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bo·nés·sim (4)
* Anagrama: aboníssem
# aboní
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.βuˈni/, occidental /a.βoˈni/
   * Rimes: -i

### Verb

aboní ‎(infinitiu abonar)
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de abonar.
aboní ‎(infinitiu abonir)
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de abonir.
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de abonir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bo·ní (3)
* Anagrames: aboïn, bonia
# aboníeu
## Català
### Verb

aboníeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de abonir.
# abonírem
## Català
### Verb

abonírem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de abonir.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb abonir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bo·ní·rem (4)
* Heterograma de 8 lletres (abeimnor)
* Anagrama: maniobre
# aberatsarengana
## Basc
### Nom

aberatsarengana
* al·latiu definit singular de aberats
# aberatsarengatik
## Basc
### Nom

aberatsarengatik
* causal definit singular de aberats
# aberatsei
## Basc
### Nom

aberatsei
* datiu definit plural de aberats
# aberatsaz
## Basc
### Nom

aberatsaz
* instrumental definit singular de aberats
# aberatsari
## Basc
### Nom

aberatsari
* datiu definit singular de aberats
# aberatsarenganaino
## Basc
### Nom

aberatsarenganaino
* terminatiu definit singular de aberats
# aberatsarenganako
## Basc
### Nom

aberatsarenganako
* genitiu locatiu definit singular de aberats
# aberatsarentzat
## Basc
### Nom

aberatsarentzat
* benefactiu definit singular de aberats
# aberatsarenganantz
## Basc
### Nom

aberatsarenganantz
* al·latiu direccional definit singular de aberats
# aberatsarengandik
## Basc
### Nom

aberatsarengandik
* ablatiu definit singular de aberats
# abrinessis
## Català
### Verb

abrinessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrinar-se.
# abrineu
## Català
### Verb

abrineu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de abrinar-se.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb abrinar-se.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb abrinar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bri·neu (3)
* Heterograma de 7 lletres (abeinru)
* Anagrames: abeurin, binareu, binàreu
# abrini
## Català
### Verb

abrini
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de abrinar-se.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb abrinar-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb abrinar-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb abrinar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bri·ni (3)
* Anagrama: binari
# abrine
## Català
### Verb

abrine
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de abrinar-se.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb abrinar-se.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb abrinar-se.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb abrinar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bri·ne (3)
* Heterograma de 6 lletres (abeinr)
* Anagrama: binaré
# abrinem
## Català
### Verb

abrinem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de abrinar-se.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb abrinar-se.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb abrinar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bri·nem (3)
* Heterograma de 7 lletres (abeimnr)
* Anagrames: binarem, binàrem, nimbaré
# abrinessen
## Català
### Verb

abrinessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrinar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bri·nes·sen (4)
* Anagrama: berenassin
# abrinesses
## Català
### Verb

abrinesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrinar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bri·nes·ses (4)
* Anagrama: berenassis
# abrinen
## Català
### Verb

abrinen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de abrinar-se.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb abrinar-se.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb abrinar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bri·nen (3)
* Anagrama: binaren
# abrinessin
## Català
### Verb

abrinessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrinar-se.
# acanaries
## Català
### Verb

acanaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de acanar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·na·ri·es (5)
* Anagrames: acensaria, encasaria, escainarà
# acanarà
## Català
### Verb

acanarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de acanar.
# acanasses
## Català
### Verb

acanasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acanar.
# acanaràs
## Català
### Verb

acanaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de acanar.
# acanas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /aˈka.nas/, meridional /aˈka.nah/
       Americà: alt /aˈka.n(a)s/, baix /aˈka.nah/, austral /aˈka.nas/
   * Rimes: -anas

### Nom

acanas f. pl.
* forma plural de acana
# acanaré
## Català
### Verb

acanaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de acanar.

### Miscel·lània

* Anagrama: canarea
# acanaríeu
## Català
### Verb

acanaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de acanar.
# acanaríem
## Català
### Verb

acanaríem
* Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de acanar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·na·rí·em (5)
* Anagrama: americana
# acanassen
## Català
### Verb

acanassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acanar.
# acanassin
## Català
### Verb

acanassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acanar.
# abarrancassin
## Català
### Verb

abarrancassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb abarrancar.
# abarrancau
## Català
### Verb

abarrancau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de abarrancar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb abarrancar.
# abarrancaves
## Català
### Verb

abarrancaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de abarrancar.
# abarrancà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.βə.rəŋˈka/, occidental /a.ba.raŋˈka/
   * Rimes: -a
   * Homòfon: abarrancar

### Verb

abarrancà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de abarrancar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bar·ran·cà (4)
* Anagrama: abrancarà
# abarrancassis
## Català
### Verb

abarrancassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb abarrancar.
# abarrancava
## Català
### Verb

abarrancava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de abarrancar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de abarrancar.
# abarrancaven
## Català
### Verb

abarrancaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de abarrancar.
# abrogué
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \a.βɾoˈɣe\
       Americà: alt /a.bɾoˈɡe/, baix \a.βɾoˈɣe\
   * Rimes: -e

### Verb

abrogué
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb abrogar

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bro·gué (3)
* Heterograma de 7 lletres (abegoru)
# abrogués
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.βɾuˈɣes/ balear /ə.bɾoˈɣes/, /ə.bɾuˈɣes/ Occidental: /a.bɾoˈɣes/
   * Rimes: -es

### Verb

abrogués
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrogar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ro·gués (3)
* Heterograma de 8 lletres (abegorsu)
* Anagrama: aburgeso
# accoltosi
## Italià
### Verb

accoltosi m. ‎(femení accoltasi, plural masculí accoltisi, plural femení accoltesi)
* participi passat masculí singular de accogliersi
# accomiatammo
## Italià
### Verb

accomiatammo
* primera persona plural (noi) del passat de accomiatare
# accomiatante
## Italià
### Verb

accomiatante
* participi present de accomiatare
# accomiatare
## Italià

   * Pronúncia: /ak.ko.mjaˈtaː.re/
   * Etimologia: Derivat de commiato.

### Verb

accomiatare trans. ‎(pronominal accomiatarsi)
* acomiadar, donar comiat

#### Sinònims

* acommiatare
* congedare

### Miscel·lània

* Síl·labes: ac·co·mia·tà·re (5)
# accomiatandosi
## Italià
### Verb

accomiatandosi
* gerundi de accomiatarsi
# accomiatantesi
## Italià
### Verb

accomiatantesi
* participi present de accomiatarsi
# accomiatando
## Italià
### Verb

accomiatando
* gerundi de accomiatare
# accomiatano
## Italià
### Verb

accomiatano
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del present d'indicatiu de accomiatare
# accomiata
## Italià
### Verb

accomiata
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del present d'indicatiu de accomiatare
* segona persona singular (tu) de l'imperatiu de accomiatare
# accomiatai
## Italià
### Verb

accomiatai
* primera persona singular (io) del passat de accomiatare
# abstreure
## Català

   * Pronúncia: oriental /əpsˈtɾɛw.ɾə/, occidental /apsˈtɾew.ɾe/
   * Rimes: -ɛwɾe
   * Etimologia: Variació de abstraure, del llatí abstrahere.

### Verb

abstreure trans., pron. ‎(pronominal abstreure's)
* Considerar en una cosa un atribut o una propietat sense atendre els altres atributs o propietats que té.
* (pronominal) Recollir-se, separar-se de la comunicació i tracte de la gent.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: abstrec, abstreu, abstraiem Vocal rizotònica: /ɛ/, /e/

#### Variants

* abstraure (occidental)
* abstrair (alguerès)

#### Traduccions

* Anglès: abstract $^{(en)}$
* Castellà: abstraer $^{(es)}$
* Esperanto: abstrakti $^{(eo)}$
* Francès: abstraire $^{(fr)}$
* Italià: astrarre $^{(it)}$
* Llatí: abstrahere $^{(la)}$
* Castellà: abstraerse $^{(es)}$
* Francès: s'abstraire $^{(fr)}$
* Italià: concentrarsi $^{(it)}$
* Llatí: abstrahi $^{(la)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: abs·treu·re (3)
* Anagrames: bestraure, bestrauré

### Vegeu també

* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom I.
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# abstreus
## Català

   * Pronúncia: oriental /əpsˈtɾɛws/, occidental /apsˈtɾews/
   * Rimes: -ɛws

### Verb

abstreus
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de abstreure.

### Miscel·lània

* Síl·labes: abs·treus (2)
* Anagrama: bestraus
# abstretament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əpsˌtɾe.təˈmen/ balear /əpsˌtɾe.təˈment/, /əpsˌtɾe.təˈmen/ Occidental: nord-occidental /apsˌtɾe.taˈmen/ valencià /apsˌtɾe.taˈment/, /apsˌtɾe.taˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De abstret i el sufix -ment amb la forma femenina.

### Adverbi

abstretament
* D’una manera abstreta.

#### Traduccions

* Anglès: abstractedly $^{(en)}$
* Castellà: abstraídamente $^{(es)}$
* Francès: abstraitement $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: abs·tre·ta·ment (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# abstreure's
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əpsˈtɾɛw.ɾəs/, balear /əps.tɾəwˈɾəs/ Occidental: /apsˈtɾew.ɾes/
   * Rimes: -ɛwɾes

### Verb

abstreure's
* Forma pronominal de abstreure.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: m'abstrec, s'abstreu, ens abstraiem Vocal rizotònica: /ɛ/, /e/

#### Variants

* (occidental) abstraure's
* (septentrional) s’abstreure
* (alguerès) s’abstrair
# abstreu
## Català
### Verb

abstreu
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de abstreure.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb abstreure.

### Miscel·lània

* Síl·labes: abs·treu (2)
* Heterograma de 7 lletres (aberstu)
* Anagrames: bestrau, estubar
# abstreuen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əpsˈtɾɛ.wən/, occidental /apsˈtɾe.wen/
   * Rimes: -ɛwen

### Verb

abstreuen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de abstreure.

### Miscel·lània

* Síl·labes: abs·tre·uen (3)
* Anagrama: bestrauen
# abstrusament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əpsˌtɾu.zəˈmen/ balear /əpsˌtɾu.zəˈment/, /əpsˌtɾu.zəˈmen/ Occidental: nord-occidental /apsˌtɾu.zaˈmen/ valencià /apsˌtɾu.zaˈment/, /apsˌtɾu.zaˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De abstrús i el sufix -ment.

### Adverbi

abstrusament
* D'una manera abstrusa.

#### Traduccions

* Anglès: abstrusely $^{(en)}$
* Castellà: abstrusamente $^{(es)}$
* Italià: astrusamente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: abs·tru·sa·ment (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# abrogación
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \a.βɾo.ɣaˈθjon\, meridional \a.βɾo.ɣaˈθjoŋ\
       Americà: alt /a.bɾo.ɡ(a)ˈsjon/, baix \a.βɾo.ɣaˈsjoŋ\, austral \a.βɾo.ɣaˈsjon\
   * Rimes: -on

### Nom

abrogación f. ‎(plural abrogaciones)
* abrogació

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bro·ga·ción (4)
# abrogacja
## Polonès

   * Pronúncia: /ˌa.bɾɔˈɡa.ʦ̑ʲja/

### Nom

abrogacja f.
* abrogació
# abrogació
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.βɾu.ɣə.siˈo/ balear /ə.bɾo.ɣə.siˈo/, /ə.bɾu.ɣə.siˈo/ Occidental: /a.bɾo.ɣa.siˈo/
   * Rimes: -o
   * Etimologia: De abrogar

### Nom

abrogació f. ‎(plural abrogacions)
* Acció d'abrogar.

#### Traduccions

* Alemany: Aufhebung $^{(de)}$ f.
* Anglès: abrogation $^{(en)}$
* Castellà: abrogación $^{(es)}$ f.
* Francès: abrogation $^{(fr)}$ f.
* Irlandès: aisghairm $^{(ga)}$ f.
* Italià: abrogazione $^{(it)}$ f.
* Portuguès: ab-rogação $^{(pt)}$ f.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bro·ga·ci·ó (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC
# acromatitzis
## Català
### Verb

acromatitzis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb acromatitzar.
# acromatitzo
## Català
### Verb

acromatitzo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acromatitzar.
# acromatitzeu
## Català
### Verb

acromatitzeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de acromatitzar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb acromatitzar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb acromatitzar.
# acromatitzà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kɾu.mə.tiˈd͡za/ balear /ə.kɾo.mə.tiˈd͡za/, /ə.kɾu.mə.tiˈd͡za/ Occidental: nord-occidental /a.kɾo.ma.tiˈd͡za/, valencià /a.kɾo.ma.tiˈza/
   * Rimes: -a
   * Homòfon: acromatitzar

### Verb

acromatitzà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de acromatitzar.
# acromatitzàrem
## Català
### Verb

acromatitzàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de acromatitzar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acromatitzar.
# acromatitzàs
## Català
### Verb

acromatitzàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acromatitzar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acromatitzar.
# acromatitzàssem
## Català
### Verb

acromatitzàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acromatitzar.
# acromatitzi
## Català
### Verb

acromatitzi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acromatitzar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb acromatitzar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb acromatitzar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb acromatitzar.
# acromatitzin
## Català
### Verb

acromatitzin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb acromatitzar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb acromatitzar.
# acromatitzàreu
## Català
### Verb

acromatitzàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de acromatitzar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acromatitzar.
# acaloraies
## Català
### Verb

acaloraies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de acalorar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·lo·ra·ies (5)
* Anagrames: escaiolara, escaiolarà
# acalorant
## Català
### Verb

acalorant
* Gerundi del verb acalorar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·lo·rant (4)
* Anagrames: aclotaran, catalanor
# acalorar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kə.ɫuˈɾa/ balear /ə.kə.ɫoˈɾa/, /ə.kə.ɫuˈɾa/ Occidental: nord-occidental /a.ka.ɫoˈɾa/ valencià /a.ka.ɫoˈɾaɾ/, /a.ka.ɫoˈɾa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: acalorà
   * Etimologia: Del prefix a- i calor, segle XIX

### Verb

acalorar trans., pron. ‎(pronominal acalorar-se)
* Fer o donar calor.
* Excitar, exaltar.
* (pronominal) Encendre's, aclaparar-se per un excés de treball o exercici.
* (pronominal) Enardir-se en la conversa o disputa.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: acaloro, acalora, acalorem Vocal rizotònica: /o/

#### Sinònims

* arroentar, caldejar, calefactar, calfar, encalentir, escalfar, reescalfar.

#### Derivats

* desacalorar

#### Traduccions

* Anglès: heat $^{(en)}$
* Castellà: acalorar $^{(es)}$
* Francès: échauffer $^{(fr)}$
* Italià: riscaldare $^{(it)}$
* Llatí: calefacere $^{(la)}$
* Castellà: acalorar $^{(es)}$
* Francès: présser $^{(fr)}$
* Italià: affrettare $^{(it)}$
* Castellà: acalorarse $^{(es)}$
* Francès: s'enflamer $^{(fr)}$
* Italià: accendersi $^{(it)}$
* Llatí: agitare $^{(la)}$, incalescere $^{(la)}$
* Castellà: acalorarse $^{(es)}$
* Francès: s'échauffer $^{(fr)}$
* Italià: riscaldarsi $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·lo·rar (4)
* Anagrames: acorrala, acorralà, coralara

### Vegeu també

* Diccionari de la Llengua Catalana ab la correspondencia castellana. Editorial Salvat, 1910. Tom 1
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Vegeu el Diccionari de sinònims de Softcatalà-OpenThesaurus: acalorar

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /a.ka.loˈɾaɾ/
       Americà: alt /a.k(a).loˈɾaɾ/, baix /a.ka.loˈɾaɾ/
   * Rimes: -aɾ

### Verb

acalorar trans., pron. ‎(pronominal acalorarse, present acaloro, passat acaloré, futur acaloraré)
* acalorar

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·lo·rar (4)
# acalorares
## Català
### Verb

acalorares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de acalorar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acalorar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·lo·ra·res (5)
* Anagrama: acalorar-se
# acaloram
## Català
### Verb

acaloram
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de acalorar.
# acalorar-se
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kə.ɫuˈɾar.sə/ balear /ə.kə.ɫoˈɾaɾ.sə/, /ə.kə.ɫu.ɾərˈsə/ Occidental: /a.ka.ɫoˈɾaɾ.se/
   * Rimes: -aɾse

### Verb

acalorar-se
* Forma pronominal de acalorar.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: m'acaloro, s'acalora, ens acalorem Vocal rizotònica: /o/

### Miscel·lània

* Anagrama: acalorares
# acaloraren
## Català
### Verb

acaloraren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de acalorar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acalorar.
# acalorara
## Català
### Verb

acalorara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acalorar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acalorar.
# acaloraran
## Català
### Verb

acaloraran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de acalorar.
# acidifichiate
## Italià
### Verb

acidifichiate
* segona persona plural (voi) del present de subjuntiu de acidificare
# acidifico
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.si.ðiˈfi.ku/, occidental /a.si.ðiˈfi.ko/
   * Rimes: -iko

### Verb

acidifico
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acidificar.
    [Jo] acidifico, acidifique, acidific o acidifiqui.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb acidificar.
    [Que jo] acidifico, forma d'alguns parlars nord-occidentals per [que jo] acidifiqui o acidifique.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb acidificar.
    [Que ell/ella/vostè] acidifico, forma d'alguns parlars nord-occidentals per [que ell/ella/vostè] acidifiqui o acidifique.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \a.θi.ðiˈfi.ko\
       Americà: alt /a.si.diˈfi.k(o)/, baix \a.si.ðiˈfi.ko\
   * Rimes: -iko

### Verb

acidifico
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb acidificar

## Italià
### Verb

acidifico
* primera persona singular (io) del present d'indicatiu de acidificare