OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# entretinguem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.tɾə.tiŋˈɡɛm/ balear /ən.tɾə.tiŋˈɡəm/, /ən.tɾə.tiŋˈɡɛm/ Occidental: /en.tɾe.tiŋˈɡem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

entretinguem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb entretenir.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb entretenir.

#### Variants

* [1] entretenguem
* [2] entretenguem

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·tre·tin·guem (4)
# entretinguera
## Català
### Verb

entretinguera
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb entretenir.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb entretenir.

#### Variants

* [1] entretingués, entretengués
* [2] entretingués, entretengués

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·tre·tin·gue·ra (5)
# equips bàsics d'atenció social primària
## Català
### Nom

equips bàsics d'atenció social primària m. pl.
* Forma plural de equip bàsic d'atenció social primària.
# equips defensors
## Català
### Nom

equips defensors m. pl.
* Forma plural de equip defensor.
# equips absents
## Català
### Nom

equips absents m. pl.
* Forma plural de equip absent.
# equips atacants
## Català
### Nom

equips atacants m. pl.
* Forma plural de equip atacant.
# equips d'orientació educativa i psicopedagògica
## Català
### Nom

equips d'orientació educativa i psicopedagògica m. pl.
* Forma plural de equip d'orientació educativa i psicopedagògica.
# equips de psicopedagogs
## Català
### Nom

equips de psicopedagogs m. pl.
* Forma plural de equip de psicopedagogs.
# equips directius
## Català
### Nom

equips directius m. pl.
* Forma plural de equip directiu.
# equips de cicle
## Català
### Nom

equips de cicle m. pl.
* Forma plural de equip de cicle.
# equips d'assessorament i orientació psicopedagògica
## Català
### Nom

equips d'assessorament i orientació psicopedagògica m. pl.
* Forma plural de equip d'assessorament i orientació psicopedagògica.
# equips d'atenció a la infància i l'adolescència
## Català
### Nom

equips d'atenció a la infància i l'adolescència m. pl.
* Forma plural de equip d'atenció a la infància i l'adolescència.
# envolàs
## Català
### Verb

envolàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb envolar-se.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb envolar-se.

#### Variants

* [1] envolés, envolara
* [2] envolés, envolara

### Miscel·lània

* Anagrama: valones
# envoltésseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.buɫˈte.səw/ balear /əɱ.voɫˈte.səw/, /əɱ.vuɫˈte.səw/ Occidental: nord-occidental /em.boɫˈte.sew/ valencià /eɱ.voɫˈte.sew/, /em.boɫˈte.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

envoltésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb envoltar.
# envoltéssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.buɫˈte.sim/ balear /əɱ.voɫˈte.sim/, /əɱ.vuɫˈte.sim/ Occidental: nord-occidental /em.boɫˈte.sim/ valencià /eɱ.voɫˈte.sim/, /em.boɫˈte.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

envoltéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb envoltar.
# envoltéssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.buɫˈte.siw/ balear /əɱ.voɫˈte.siw/, /əɱ.vuɫˈte.siw/ Occidental: nord-occidental /em.boɫˈte.siw/ valencià /eɱ.voɫˈte.siw/, /em.boɫˈte.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

envoltéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb envoltar.
# envolà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.buˈɫa/ balear /əɱ.voˈɫa/, /əɱ.vuˈɫa/ Occidental: nord-occidental /em.boˈɫa/ valencià /eɱ.voˈɫa/, /em.boˈɫa/
   * Rimes: -a

### Verb

envolà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de envolar-se.

### Miscel·lània

* Anagrama: ovalen
# envolàrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.buˈɫa.ɾəm/ balear /əɱ.voˈɫa.ɾəm/, /əɱ.vuˈɫa.ɾəm/ Occidental: nord-occidental /em.boˈɫa.ɾem/ valencià /eɱ.voˈɫa.ɾem/, /em.boˈɫa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

envolàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de envolar-se.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb envolar-se.

#### Variants

* [2] envoléssim, envoléssem, envolàssim, envolàssem
# envoltéssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.buɫˈte.səm/ balear /əɱ.voɫˈte.səm/, /əɱ.vuɫˈte.səm/ Occidental: nord-occidental /em.boɫˈte.sem/ valencià /eɱ.voɫˈte.sem/, /em.boɫˈte.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

envoltéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb envoltar.
# envolàreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.buˈɫa.ɾəw/ balear /əɱ.voˈɫa.ɾəw/, /əɱ.vuˈɫa.ɾəw/ Occidental: nord-occidental /em.boˈɫa.ɾew/ valencià /eɱ.voˈɫa.ɾew/, /em.boˈɫa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

envolàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de envolar-se.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb envolar-se.

#### Variants

* [2] envoléssiu, envolésseu, envolàssiu, envolàsseu
# encestar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ən.səsˈta/ Occidental: nord-occidental /en.sesˈta/ valencià /en.sesˈtaɾ/, /en.sesˈta/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: encestà
   * Etimologia: Del castellà encestar, de cesta.

### Verb

encestar trans.
* (pilota basca) Fer entrar la pilota a la cesta.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: encesto, encesta, encestem Vocal rizotònica: /e/

#### Traduccions

* Anglès: catch $^{(en)}$
* Basc: zestaratu $^{(eu)}$
* Castellà: encestar $^{(es)}$
* Francès: encaisser $^{(fr)}$, réceptionner $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ces·tar (3)
* Anagrames: ancestre, canteres, cànteres, tencares, trescane

### Vegeu també

* Obres de referència: GDLC, Optimot
* encestar. Diccionari general de l'esport. Informació cedida per TERMCAT.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /en.θesˈtaɾ/, meridional \eŋ.θehˈtaɾ\
       Americà: alt /en.s(e)sˈtaɾ/, baix \eŋ.sehˈtaɾ\, austral /en.sehˈtaɾ/
   * Rimes: -aɾ

### Verb

encestar trans. ‎(present encesto, passat encesté, futur encestaré)
* encistellar
* (pilota basca) encestar

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ces·tar (3)

### Vegeu també

* encestar. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 octubre 2014].
# encestaren
## Català
### Verb

encestaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de encestar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb encestar.
# encestareu
## Català
### Verb

encestareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de encestar.
# enduríem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.duˈɾi.əm/, occidental /en.duˈɾi.em/
   * Rimes: -iem

### Verb

enduríem
* Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de endur-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·du·rí·em (4)
# endutes
## Català

   * Pronúncia: oriental /ənˈdu.təs/, occidental /enˈdu.tes/
   * Rimes: -utes

### Verb

endutes
* Participi femení plural del verb endur-se.

#### Variants

* enduites

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·du·tes (3)
# enduta
## Català

   * Pronúncia: oriental /ənˈdu.tə/, occidental /enˈdu.ta/
   * Rimes: -uta

### Verb

enduta
* Participi femení singular del verb endur-se.

#### Variants

* enduita

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·du·ta (3)
* Heterograma de 6 lletres (adentu)
* Anagrama: atuden
# endurà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.duˈɾa/, occidental /en.duˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

endurà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de endur-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·du·rà (3)
* Heterograma de 6 lletres (adenru)
* Anagrames: Andreu, deuran, drenau, duaner
# enduu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ənˈduw/, occidental /enˈduw/
   * Rimes: -uw

### Verb

enduu
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de endur-se.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb endur-se.

#### Variants

* [1] endú
* [2] endú, endús

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·duu (2)
# enduràs
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.duˈɾas/, occidental /en.duˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

enduràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de endur-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·du·ràs (3)
* Heterograma de 7 lletres (adenrsu)
* Anagrames: desnuar, duaners, ruandès, ruandés, runades
# enduré
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.duˈɾe/, occidental /en.duˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

enduré
* Primera persona del singular (jo) del futur de endur-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·du·ré (3)
* Anagrama: dreneu
# enduríeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.duˈɾi.əw/, occidental /en.duˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

enduríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de endur-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·du·rí·eu (4)
# endut
## Català

   * Pronúncia: oriental /ənˈdut/, occidental /enˈdut/
   * Rimes: -ut

### Verb

endut
* Participi masculí singular del verb endur-se.

#### Variants

* enduit

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·dut (2)
* Anagrames: duent, tuden
# enduts
## Català

   * Pronúncia: oriental /ənˈduts/, occidental /enˈduts/
   * Rimes: -uts

### Verb

enduts
* Participi masculí plural del verb endur-se.

#### Variants

* enduits

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·duts (2)
* Heterograma de 6 lletres (denstu)
# enutjàs
## Català
### Verb

enutjàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb enutjar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb enutjar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·nut·jàs (3)
* Heterograma de 7 lletres (aejnstu)
* Anagrames: ajuntes, ajuntés, ajusten
# enutjàsseu
## Català
### Verb

enutjàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb enutjar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·nut·jàs·seu (4)
* Anagrama: ajuntésseu
# enutjàveu
## Català
### Verb

enutjàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de enutjar.
# enutjàrem
## Català
### Verb

enutjàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de enutjar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb enutjar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·nut·jà·rem (4)
* Anagrama: juramente
# enutjàreu
## Català
### Verb

enutjàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de enutjar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb enutjar.
# enutjàssiu
## Català
### Verb

enutjàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb enutjar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·nut·jàs·siu (4)
* Anagrama: ajuntéssiu
# enutjàssem
## Català
### Verb

enutjàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb enutjar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·nut·jàs·sem (4)
* Anagrama: ajuntéssem
# enutjàssim
## Català
### Verb

enutjàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb enutjar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·nut·jàs·sim (4)
* Anagrama: ajuntéssim
# ertosi
## Italià
### Verb

ertosi m. ‎(femení ertasi, plural masculí ertisi, plural femení ertesi)
* participi passat masculí singular de ergersi
# ertesi
## Italià
### Verb

ertesi
* participi passat femení plural de ergersi
# erti
## Italià
### Verb

erti
* participi passat masculí plural de ergere
# ertisi
## Italià
### Verb

ertisi
* participi passat masculí plural de ergersi
# ertragen
## Alemany

   * Pronúncia: /ɛʁˈtʁaːɡən/
   * Etimologia: Del prefix er- i tragen.

### Verb

ertragen
* suportar
    «So verlegen und demütig der Mann selbst zu sein schien, so wenig Aufmerksamkeit ihm auch die andern schenkten, so ward mir doch seine blasse Erscheinung, von der ich kein Auge abwenden konnte, so schauerlich, daß ich sie nicht länger ertragen konnte.» ((von Chamisso, Adelbert; Llobet, Gustau [trad.]. Peter Schlemihls wundersame Geschichte [La meravellosa història de Peter Schlèmihl]. Project Gutenberg, La Magrana [trad.], 1813, 1983 [trad.]. ISBN 84-7410-137-9.))Tot i la humilitat aparent d'aquell home i el poc cas que els altres en feien, jo no li treia la vista del damunt i el seu rostre pàl·lid em tenia tan espaordit, que no veient-me amb cor de suportar-lo més temps.

#### Conjugació

| Infinitiu | ertragen |
| Verb auxiliar | haben |
| Participi passat | ertragen |
| Temps passat | ich ertrug |
| Participi present | ertragend |
| Tercera persona sing. present | er/sie erträgt |
# erto
## Italià
### Verb

erto m. ‎(femení erta, plural masculí erti, plural femení erte)
* participi passat masculí singular de ergere
# eructare
## Llatí

   * Pronúncia: /eː.rʊkˈtaː.rɛ/

### Verb

ēructāre
* infinitiu del present actiu de ēructō
# enutjavi
## Català
### Verb

enutjavi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de enutjar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·nut·ja·vi (4)
* Heterograma de 8 lletres (aeijntuv)
* Anagrama: vintejau
# enutjosament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.nuˌd͡ʒo.zəˈmen/ balear /ə.nuˌd͡ʒo.zəˈment/, /ə.nuˌd͡ʒo.zəˈmen/ Occidental: nord-occidental /e.nuˌd͡ʒo.zaˈmen/ valencià /e.nuˌd͡ʒo.zaˈment/, /e.nuˌd͡ʒo.zaˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De enutjós i el sufix -ment.

### Adverbi

enutjosament
* D'una manera enutjosa.

#### Sinònims

* enfadosament

#### Traduccions

* Anglès: annoyingly $^{(en)}$
* Castellà: enojosamente $^{(es)}$, enfadosamente $^{(es)}$
* Francès: ennuyeusement $^{(fr)}$
* Italià: noiosamente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·nut·jo·sa·ment (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV
# enutjà
## Català
### Verb

enutjà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de enutjar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·nut·jà (3)
* Heterograma de 6 lletres (aejntu)
* Anagrama: ajunte
# enutjaves
## Català
### Verb

enutjaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de enutjar.
# enutjavo
## Català
### Verb

enutjavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de enutjar.
# enutjaven
## Català
### Verb

enutjaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de enutjar.
# enutjàieu
## Català
### Verb

enutjàieu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de enutjar.
# enutjo
## Català
### Verb

enutjo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de enutjar.
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb enutjar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb enutjar.
# esbieguí
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.bi.əˈɣi/, occidental /ez.bi.eˈɣi/
   * Rimes: -i

### Verb

esbieguí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de esbiegar.
# esbiegàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.bi.əˈɣa.ɾəw/, occidental /ez.bi.eˈɣa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

esbiegàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de esbiegar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbiegar.

#### Variants

* [2] esbieguéssiu, esbieguésseu, esbiegàsseu
# esbiegàsseu
## Català
### Verb

esbiegàsseu
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbiegar.

#### Variants

* esbieguéssiu, esbieguésseu, esbiegàreu
# esbieguéssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.bi.əˈɣe.səm/, occidental /ez.bi.eˈɣe.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

esbieguéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbiegar.

#### Variants

* esbieguéssim, esbiegàssem, esbiegàrem
# esbieguésseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.bi.əˈɣe.səw/, occidental /ez.bi.eˈɣe.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

esbieguésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbiegar.

#### Variants

* esbieguéssiu, esbiegàsseu, esbiegàreu
# esbieguéssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.bi.əˈɣe.siw/, occidental /ez.bi.eˈɣe.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

esbieguéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbiegar.

#### Variants

* esbieguésseu, esbiegàsseu, esbiegàreu
# esbiegàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.bi.əˈɣa.ɾəm/, occidental /ez.bi.eˈɣa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

esbiegàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de esbiegar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbiegar.

#### Variants

* [2] esbieguéssim, esbieguéssem, esbiegàssem
# esbiegàssem
## Català
### Verb

esbiegàssem
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbiegar.

#### Variants

* esbieguéssim, esbieguéssem, esbiegàrem
# esbieguéssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.bi.əˈɣe.sim/, occidental /ez.bi.eˈɣe.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

esbieguéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbiegar.

#### Variants

* esbieguéssem, esbiegàssem, esbiegàrem
# esbiegà
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.bi.əˈɣa/, occidental /ez.bi.eˈɣa/
   * Rimes: -a

### Verb

esbiegà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de esbiegar.
# enrajolat
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.rə.ʒuˈɫat/ balear /ən.rə.ʒoˈɫat/, /ən.rə.ʒuˈɫat/ Occidental: nord-occidental /en.ra.ʒoˈɫat/, valencià /en.ra.d͡ʒoˈɫat/
   * Rimes: -at
   * Etimologia: De enrajolar, segle XVI.

### Nom

enrajolat m. ‎(plural enrajolats)
* Paviment de rajoles.

#### Traduccions
### Verb

enrajolat
* Participi masculí singular del verb enrajolar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ra·jo·lat (4)
* Anagrama: talonejar

### Vegeu també

* Obres de referència: GDLC
# enrajolavo
## Català
### Verb

enrajolavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de enrajolar.

#### Variants

* enrajolàieu, enrajolàveu

### Miscel·lània

* Anagrama: enrojolava
# enrajolassin
## Català
### Verb

enrajolassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb enrajolar.

#### Variants

* enrajoleguessen, enrajolessin, enrajolessen, enrajolassen, enrajolaren

### Miscel·lània

* Anagrama: ajornalessin
# enrajolau
## Català
### Verb

enrajolau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de enrajolar.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb enrajolar.

#### Variants

* [1] enrajoleu
* [2] enrajoleu

### Miscel·lània

* Anagrames: ajornaleu, jalonareu, jalonàreu
# enrajolavi
## Català
### Verb

enrajolavi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de enrajolar.

#### Variants

* enrajolaia, enrajolava
# enrajolava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.rə.ʒuˈɫa.βə/ balear /ən.rə.ʒoˈɫa.və/, /ən.rə.ʒuˈɫa.və/ Occidental: nord-occidental /en.ra.ʒoˈɫa.βa/ valencià /en.ra.d͡ʒoˈɫa.va/, /en.ra.d͡ʒoˈɫa.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

enrajolava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de enrajolar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de enrajolar.

#### Variants

* [1] enrajolavi, enrajolaia
* [2] enrajolaia
# enrajolaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.rə.ʒuˈɫa.βən/ balear /ən.rə.ʒoˈɫa.vən/, /ən.rə.ʒuˈɫa.vən/ Occidental: nord-occidental /en.ra.ʒoˈɫa.βen/ valencià /en.ra.d͡ʒoˈɫa.ven/, /en.ra.d͡ʒoˈɫa.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

enrajolaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de enrajolar.

#### Variants

* enrajolaien
# enrajolaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.rə.ʒuˈɫa.βəs/ balear /ən.rə.ʒoˈɫa.vəs/, /ən.rə.ʒuˈɫa.vəs/ Occidental: nord-occidental /en.ra.ʒoˈɫa.βes/ valencià /en.ra.d͡ʒoˈɫa.ves/, /en.ra.d͡ʒoˈɫa.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

enrajolaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de enrajolar.

#### Variants

* enrajolaies
# enrajolassis
## Català
### Verb

enrajolassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb enrajolar.

#### Variants

* enrajoleguesses, enrajolessis, enrajolesses, enrajolasses, enrajolares

### Miscel·lània

* Anagrama: ajornalessis
# esbandim
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.bənˈdim/, occidental /ez.banˈdim/
   * Rimes: -im

### Verb

esbandim
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de esbandir.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb esbandir.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb esbandir.

#### Variants

* [2] esbandisquem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ban·dim (3)
* Heterograma de 8 lletres (abdeimns)
* Anagrama: nimbades
# esbandigueves
## Català
### Verb

esbandigueves
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de esbandir.

#### Variants

* esbandives, esbandies

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ban·di·gue·ves (5)
# esbandigués
## Català
### Verb

esbandigués
* (col·loquial central, septentrional, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbandir.
* (col·loquial central, septentrional, nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbandir.

#### Variants

* [1] esbandissi, esbandiguera, esbandís, esbandira
* [2] esbandissi, esbandiguera, esbandís, esbandira

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ban·di·gués (4)
* Anagrama: bandegéssiu
# esbandiguésseu
## Català
### Verb

esbandiguésseu
* (col·loquial central, septentrional, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbandir.

#### Variants

* esbandiguéreu, esbandíssiu, esbandísseu, esbandíreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ban·di·gués·seu (5)
# esbandint
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.bənˈdin/ balear /əz.bənˈdint/, /əz.bənˈdin/ Occidental: nord-occidental /ez.βanˈdin/ valencià /ez.banˈdint/, /ez.βanˈdin/
   * Rimes: -int

### Verb

esbandint
* Gerundi del verb esbandir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ban·dint (3)
# esbandiguérem
## Català
### Verb

esbandiguérem
* (col·loquial valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbandir.

#### Variants

* esbandiguéssem, esbandíssim, esbandíssem, esbandírem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ban·di·gué·rem (5)
# esbandiguéreu
## Català
### Verb

esbandiguéreu
* (col·loquial valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbandir.

#### Variants

* esbandiguésseu, esbandíssiu, esbandísseu, esbandíreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ban·di·gué·reu (5)
# esbandiguéssem
## Català
### Verb

esbandiguéssem
* (col·loquial central, septentrional, nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbandir.

#### Variants

* esbandiguérem, esbandíssim, esbandíssem, esbandírem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ban·di·gués·sem (5)
# esbandiguévem
## Català
### Verb

esbandiguévem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de esbandir.

#### Variants

* esbandívem, esbandíem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ban·di·gué·vem (5)
# esbandiguéveu
## Català
### Verb

esbandiguéveu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de esbandir.

#### Variants

* esbandíveu, esbandíeu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ban·di·gué·veu (5)