OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# nèdol
## Català

   * Pronúncia: central /ˈnɛ.ðuɫ/, occidental /ˈne.ðoɫ/
   * Etimologia: De nedo i el sufix -ol per ultracorrecció, del català antic nèdeu, del llatí nitidus. Doblet de net i nítid.

### Nom

nèdol m. ‎(plural nèdols)
* Pastura d’herba tendra reservada pel bestiar que encara no l’ha trepitjat.

#### Traduccions

* Castellà: herbaje sin pisar $^{(es)}$
* Francès: herbage non piétiné $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: nè·dol (2)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# nèdols
## Català

   * Pronúncia: central /ˈnɛ.ðuɫs/, occidental /ˈne.ðoɫs/

### Nom

nèdols m. pl.
* Forma plural de nèdol.

### Miscel·lània

* Síl·labes: nè·dols (2)
* Heterograma de 6 lletres (delnos)
# nègafòls
## Occità
### Nom

nègafòls m. pl.
* forma plural de nègafòl
# nègafòl
## Occità
### Nom

nègafòl m. ‎(plural nègafòls)
* Ranunculus aquatilis.

### Vegeu també

* Benoèt, Gui. Las plantas, 2008. Tolosa: IEO Edicions, 2008, 192. ISBN 978-2-85910-453-5.
# nèrol
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ˈnɛ.ɾuɫ/ balear /ˈnɛ.ɾoɫ/, /ˈnɛ.ɾuɫ/ Occidental: /ˈnɛ.ɾoɫ/

### Nom

nèrol m. ‎(plural nèrols)
* (arcaisme) Forma alternativa de nero.

### Miscel·lània

* Síl·labes: nè·rol (2)
* Anagrama: orlen

### Vegeu també

* nèrol. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia.
# nènia
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈnɛ.ni.ə/, occidental /ˈnɛ.ni.a/
   * Rimes: -ɛnia
   * Etimologia: Del llatí nenia.

### Nom

nènia f. ‎(plural nènies)
* Cant fúnebre romà de lamentació per un difunt.

#### Traduccions
### Miscel·lània

* Síl·labes: nè·ni·a (3)
* Anagrama: aïnen

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# nèrtas
## Occità
### Nom

nèrtas f. pl.
* forma plural de nèrta
# nèrta
## Occità
### Nom

nèrta f. ‎(plural nèrtas)
* (botànica) murta (Myrtus communis)

#### Variants

* mirta, mirte, murtra, murtre

#### Sinònims

* èrba del lagui

### Vegeu també

* Benoèt, Gui. Las plantas, 2008. Tolosa: IEO Edicions, 2008, 193. ISBN 978-2-85910-453-5.
# obliqüen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /uˈβɫi.kwən/ balear /oˈbɫi.kwən/, /uˈbɫi.kwən/ Occidental: /oˈbɫi.kwen/

### Verb

obliqüen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de obliquar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb obliquar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb obliquar.
# obliqüesses
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.βɫiˈkwe.səs/ balear /o.bɫiˈkwe.səs/, /u.bɫiˈkwe.səs/ Occidental: /o.bɫiˈkwe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

obliqüesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb obliquar.
# obliqüessis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.βɫiˈkwe.sis/ balear /o.bɫiˈkwe.sis/, /u.bɫiˈkwe.sis/ Occidental: /o.bɫiˈkwe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

obliqüessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb obliquar.
# obliqüi
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /uˈβɫi.kwi/ balear /oˈbɫi.kwi/, /uˈbɫi.kwi/ Occidental: /oˈbɫi.kwi/

### Verb

obliqüi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de obliquar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb obliquar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb obliquar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb obliquar.
# obliqüessen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.βɫiˈkwe.sən/ balear /o.bɫiˈkwe.sən/, /u.bɫiˈkwe.sən/ Occidental: /o.bɫiˈkwe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

obliqüessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb obliquar.
# obliqüessi
## Català
### Verb

obliqüessi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb obliquar.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb obliquar.
# obliqüeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.βɫiˈkwɛw/ balear /o.bɫiˈkwəw/, /u.bɫiˈkwɛw/ Occidental: /o.bɫiˈkwew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

obliqüeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de obliquar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb obliquar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb obliquar.
# obliqüessin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.βɫiˈkwe.sin/ balear /o.bɫiˈkwe.sin/, /u.bɫiˈkwe.sin/ Occidental: /o.bɫiˈkwe.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

obliqüessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb obliquar.
# nocardioses
## Anglès
### Nom

nocardioses
* forma plural de nocardiosis
# nocara
## Català
### Verb

nocara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb nocar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb nocar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: no·ca·ra (3)
* Anagrames: acaron, ancora, ancorà, àncora, anorac, carona
# nocardiosis
## Anglès

   * Etimologia: De Nocardia i el sufix -osis.

### Nom

nocardiosis ‎(comptable i incomptable, plural nocardioses)
* nocardiosi

### Vegeu també

* nocardiosis. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 setembre 2014].
# ocho
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /ˈo.t͡ʃo/
       Americà: alt /ˈo.t͡ʃ(o)/, baix /ˈo.t͡ʃo/
   * Rimes: -otʃo
   * Etimologia: Del llatí octo.

### Numeral

ocho
* (cardinal) vuit
* (valor ordinal) vuit

### Nom

ocho m. ‎(plural ochos)
* vuit

### Miscel·lània

* Síl·labes: o·cho (2)
# ocimoj
## Esperanto

   * Pronúncia: /oˈt͡si.moj/

### Nom

ocimoj
* forma plural de ocimo
# ochentañal
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /o.t͡ʃen.taˈɲal/, meridional \o.t͡ʃeŋ.taˈɲal\
       Americà: alt /o.t͡ʃen.t(a)ˈɲal/, baix \o.t͡ʃeŋ.taˈɲal\, austral /o.t͡ʃen.taˈɲal/
   * Rimes: -al
   * Etimologia: De ochenta, año i el sufix -al, segle XX.

### Nom

ochentañal m. f. ‎(plural ochentañales)
* octogenari

#### Sinònims

* octogenario

### Adjectiu

ochentañal inv. ‎(plural ochentañales)
* octogenari

#### Sinònims

* octogenario

### Miscel·lània

* Síl·labes: o·chen·ta·ñal (4)
# ochronosis
## Anglès
### Nom

ochronosis ‎(incomptable)
* ocrònosi

### Vegeu també

* ochronosis. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 setembre 2014].
# oci
## Català

   * Pronúncia: /ˈɔ.si/
   * Rimes: -ɔsi
   * Homòfon: ossi
   * Etimologia: Del llatí otium, segle XV.

### Nom

oci m. ‎(plural ocis)
* Temps ocupat sense treballar, de descans d'activitats.
* lleure

#### Traduccions

* Alemany: Muße $^{(de)}$ f., Müßiggang $^{(de)}$ m., Nichtstun $^{(de)}$ n., Freizeit $^{(de)}$ f.
* Anglès: idleness $^{(en)}$
* Castellà: ocio $^{(es)}$
* Francès: oisiveté $^{(fr)}$
* Italià: ozio $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: o·ci (2)
* Anagrames: Ció, coi, oic

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# ochenta
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /oˈt͡ʃen.ta/, meridional \oˈt͡ʃeŋ.ta\
       Americà: alt /oˈt͡ʃen.t(a)/, baix \oˈt͡ʃeŋ.ta\, austral /oˈt͡ʃen.ta/
   * Rimes: -enta

### Numeral

ochenta
* vuitanta

### Miscel·lània

* Síl·labes: o·chen·ta (3)
* Heterograma de 7 lletres (acehnot)
# ochentañales
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /o.t͡ʃen.taˈɲa.les/, meridional \o.t͡ʃeŋ.taˈɲa.leh\
       Americà: alt /o.t͡ʃen.taˈɲa.l(e)s/, baix \o.t͡ʃeŋ.taˈɲa.leh\, austral /o.t͡ʃen.taˈɲa.les/
   * Rimes: -ales

### Nom

ochentañales m. f. pl.
* forma plural de ochentañal

### Adjectiu

ochentañales inv. pl.
* forma plural de ochentañal

### Miscel·lània

* Síl·labes: o·chen·ta·ña·les (5)
# ochos
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /ˈo.t͡ʃos/, meridional /ˈo.t͡ʃoh/
       Americà: alt /ˈo.t͡ʃ(o)s/, baix /ˈo.t͡ʃoh/, austral /ˈo.t͡ʃos/
   * Rimes: -otʃos

### Nom

ochos m. pl.
* forma plural de ocho
# oche
## Italià

   * Pronúncia: /ˈɔː.ke/

### Nom

oche f. pl.
* forma plural de oca
# ocimo
## Esperanto

   * Pronúncia: /oˈt͡si.mo/

### Nom

ocimo ‎(acusatiu ocimon, plural ocimoj, plural acusatiu ocimojn)
* alfàbrega
# obcequi
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /upˈse.ki/ balear /opˈse.ki/, /upˈse.ki/ Occidental: /opˈse.ki/
   * Rimes: -eki

### Verb

obcequi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de obcecar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb obcecar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb obcecar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb obcecar.
# obcequéssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /up.səˈke.sim/ balear /op.səˈke.sim/, /up.səˈke.sim/ Occidental: /op.seˈke.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

obcequéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb obcecar.
# obcequí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /up.səˈki/ balear /op.səˈki/, /up.səˈki/ Occidental: /op.seˈki/
   * Rimes: -i

### Verb

obcequí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de obcecar.
# obcequin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /upˈse.kin/ balear /opˈse.kin/, /upˈse.kin/ Occidental: /opˈse.kin/
   * Rimes: -ekin

### Verb

obcequin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb obcecar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb obcecar.
# obcequis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /upˈse.kis/ balear /opˈse.kis/, /upˈse.kis/ Occidental: /opˈse.kis/
   * Rimes: -ekis

### Verb

obcequis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb obcecar.
# obcequeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /up.səˈkɛw/ balear /op.səˈkəw/, /up.səˈkɛw/ Occidental: /op.seˈkew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

obcequeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de obcecar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb obcecar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb obcecar.
# obcequéssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /up.səˈke.siw/ balear /op.səˈke.siw/, /up.səˈke.siw/ Occidental: /op.seˈke.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

obcequéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb obcecar.
# obcequés
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /up.səˈkes/ balear /op.səˈkes/, /up.səˈkes/ Occidental: /op.seˈkes/
   * Rimes: -es

### Verb

obcequés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb obcecar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb obcecar.
# obcequéssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /up.səˈke.səm/ balear /op.səˈke.səm/, /up.səˈke.səm/ Occidental: /op.seˈke.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

obcequéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb obcecar.
# obcequésseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /up.səˈke.səw/ balear /op.səˈke.səw/, /up.səˈke.səw/ Occidental: /op.seˈke.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

obcequésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb obcecar.
# nosaltros
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /nuˈzaɫ.tɾus/ balear /noˈzaɫ.tɾos/, /nuˈzaɫ.tɾus/ alguerès /nuˈzaɫ.tɾus/ Occidental: /noˈzaɫ.tɾos/

### Pronom

nosaltros pl.
* (alguerès) Nosaltres.
* (col·loquial) Forma alternativa de nosaltres.
    «Nósaltros dos apostam los escuts.»Lleonard de Sors, Cançoner de l'Ateneu, segle XV

#### Sinònims

* [1] (col·loquial, alguerès) mosaltros

### Miscel·lània

* Síl·labes: nos·al·tros (3)
* Anagrames: antrosols, antrosòls, tornassol

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB
# nosautris
## Català

   * Pronúncia: septentrional /nuˈzaw.tɾis/

### Pronom

nosautris pl.
* (col·loquial septentrional) Forma alternativa de nosaltres.

### Miscel·lània

* Síl·labes: nos·au·tris (3)
* Anagrama: tornàssiu

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB
# noscis
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈnoːs.kɪs/

### Verb

nōscis
* segona persona singular del present d'indicatiu actiu de nosco
# nosatris
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /noˈza.tɾis/

### Pronom

nosatris pl.
* (col·loquial, nord-occidental) Forma alternativa de nosaltres.

### Miscel·lània

* Síl·labes: nos·a·tris (3)
* Anagrames: anostris, atrossin, rotassin, tossiran

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB
# noscere
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈnoːs.kɛ.rɛ/

### Verb

nōscere
* infinitiu del present actiu de nosco
# nosatre
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /nuˈza.tɾə/ balear /noˈza.tɾə/, /nuˈza.tɾə/ Occidental: /noˈza.tɾe/
   * Rimes: -atɾe

### Pronom

nosatre pl.
* (arcaisme) Forma alternativa de nosaltres.
    «E nosatre si elex que'n som en tenebres.»Anònim, Homílies d'Organyà, segles XII-XIII

### Miscel·lània

* Síl·labes: nos·a·tre (3)
* Heterograma de 7 lletres (aenorst)
* Anagrames: anostre, Ànteros, astoren, enrosat, ensotar, notares, roentàs

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB
# nosatres
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /nuˈza.tɾəs/ Occidental: nord-occidental /noˈza.tɾes/, /nuˈza.tres/ valencià /noˈza.tres/
   * Etimologia: De nosaltres, per elisió de la l, segle XX.

### Pronom

nosatres pl.
* (col·loquial) Forma alternativa de nosaltres.

### Miscel·lània

* Síl·labes: no·sa·tres (3)
* Anagrames: anostres, anostrés, atrossen, enrosats, ensostra, ensostrà, entossar, ressonat, rotassen, tornessa, tossaren

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB
# nosatros
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /nuˈza.tɾus/ balear /noˈza.tɾos/, /nuˈza.tɾus/ Occidental: /noˈza.tɾos/
   * Rimes: -atɾos

### Pronom

nosatros pl.
* (col·loquial) Forma alternativa de nosaltres.
    «Y nosatros som pas més que granets de pols.»Víctor Català, Solitud, 1909

### Miscel·lània

* Síl·labes: no·sa·tros (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB
# nosautres
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /nuˈzaw.tɾəs/ balear /noˈzaw.tɾəs/, /nuˈzaw.tɾəs/ Occidental: /noˈzaw.tɾes/

### Pronom

nosautres pl.
* (arcaisme) Forma alternativa de nosaltres.
    «La angoxosa mort que vós, Sènyer, sostengués per amor de nosautres.»Ramon Llull, Llibre de contemplació en Déu, segle XIII

### Miscel·lània

* Síl·labes: nos·au·tres (3)
* Anagrames: ensostrau, tornàsseu

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB
# nom propi
## Català
### Nom

nom propi m. ‎(plural noms propis)
* Substantiu individual, que s'aplica a un ésser en concret o a una cosa única.

#### Antònims

* nom comú

#### Traduccions

* Anglès: proper noun $^{(en)}$
* Castellà: nombre propio $^{(es)}$ m.
* Francès: nom propre $^{(fr)}$ m.
* Italià: nome proprio $^{(it)}$ m.
* Suec: egennamn $^{(sv)}$ n.

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
# nomai
## Italià
### Verb

nomai
* primera persona singular (io) del passat de nomare
# nomando
## Italià
### Verb

nomando
* gerundi de nomare
# nom propre
## Francès
### Nom

nom propre m. ‎(plural noms propres)
* nom propi
* (envellit) nom propi (prenom)

#### Sinònims

* [2]: Vegeu prénom

#### Hipònims

* [1]: anthroponyme, toponyme

### Vegeu també

* Vegeu també Categoria:Noms propis en francès
* Entrada «nom» al Trésor de la langue française informatisé (TLFi).
* ↑ Entrada «nom» al Trésor de la langue française informatisé (TLFi).
# nomadi
## Italià

   * Pronúncia: /ˈnɔː.ma.di/

### Adjectiu

nomadi inv. pl.
* forma plural de nomade

### Nom

nomadi m. f. pl.
* forma plural de nomade

### Miscel·lània

* Síl·labes: nò·ma·di (3)
* Heterograma de 6 lletres (adimno)
# nomadic
## Anglès

   * Pronúncia: /nəʊˈmæd.ɪk/

### Adjectiu

nomadic ‎(comparatiu more nomadic, superlatiu most nomadic)
* nòmada

### Vegeu també

* Diccionari Anglès-Català de Codi Obert (DACCO)
# nomammo
## Italià
### Verb

nomammo
* primera persona plural (noi) del passat de nomare
# nom pròpri
## Occità
### Nom

nom pròpri m. ‎(plural noms pròpris)
* nom propi

#### Vegeu també

* Categoria:Noms propis en occità
# noma
## Anglès
### Nom

noma
* noma

### Vegeu també

* noma. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 setembre 2014].

## Italià
### Verb

noma
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del present d'indicatiu de nomare
* segona persona singular (tu) de l'imperatiu de nomare
# nomade
## Italià

   * Pronúncia: /ˈnɔː.ma.de/

### Adjectiu

nomade inv. ‎(plural nomadi)
* nòmada

### Nom

nomade m. f. ‎(plural nomadi)
* nòmada

### Miscel·lània

* Síl·labes: nò·ma·de (3)
* Heterograma de 6 lletres (ademno)
# oblido
## Català

   * Pronúncia: central /uˈβɫi.ðu/, occidental /oˈbɫi.ðo/
   * Rimes: -ido

### Verb

oblido
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de oblidar.
    [Jo] oblido, oblide, oblid o oblidi.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb oblidar.
    [Que jo] oblido, forma d'alguns parlars nord-occidentals per [que jo] oblidi o oblide.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb oblidar.
    [Que ell/ella/vostè] oblido, forma d'alguns parlars nord-occidentals per [que ell/ella/vostè] oblidi o oblide.
# oblidàreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.βɫiˈða.ɾəw/ balear /ob.bɫiˈða.ɾəw/, /ub.bɫiˈða.ɾəw/ Occidental: /o.bɫiˈða.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

oblidàreu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de oblidar.
    [Vosaltres/vós] oblidàreu o vau/vàreu oblidar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb oblidar.
    Forma valenciana: [vosaltres/vós] oblidéssiu, oblidésseu, oblidàsseu, oblidàssiu o oblidàreu.

### Miscel·lània

* Síl·labes: o·bli·dà·reu (4)
* Heterograma de 9 lletres (abdeiloru)
* Anagrama: doblaríeu
# oblidis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /uˈβɫi.ðis/ balear /obˈbɫi.ðis/, /ubˈbɫi.ðis/ Occidental: /oˈbɫi.ðis/
   * Rimes: -idis
   * Homòfon: oblidi's

### Verb

oblidis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb oblidar.
    [Que tu] oblidis o oblides; [tu] no oblidis o oblides.

### Miscel·lània

* Anagrama: libidos
# oblidàieu
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /o.βɫiˈða.jew/

### Verb

oblidàieu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de oblidar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [vosaltres/vós] oblidàveu.
# oblidàrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.βɫiˈða.ɾəm/ balear /ob.bɫiˈða.ɾəm/, /ub.bɫiˈða.ɾəm/ Occidental: /o.bɫiˈða.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

oblidàrem
* Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de oblidar.
    [Nosaltres] oblidàrem o vam/vàrem oblidar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb oblidar.
    Forma valenciana: [nosaltres] oblidéssim, oblidéssem, oblidàssem, oblidàssim o oblidàrem.

### Miscel·lània

* Síl·labes: o·bli·dà·rem (4)
* Heterograma de 9 lletres (abdeilmor)
* Anagrama: doblaríem
# oblidàs
## Català

   * Pronúncia: balear /ob.bɫiˈðas/, /ub.bɫiˈðas/
   * Rimes: -as

### Verb

oblidàs
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb oblidar.
    [Jo] oblidés, oblidàs o oblidara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb oblidar.
    [Ell/ella/vostè] oblidés, oblidàs o oblidara.
# oblids
## Català antic
### Verb

oblids
* segona persona singular (tu) del present de subjuntiu de oblidar
# oblidà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.βɫiˈða/ balear /ob.bɫiˈða/, /ub.bɫiˈða/ Occidental: /o.bɫiˈða/
   * Rimes: -a
   * Homòfon: oblidar

### Verb

oblidà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de oblidar.
    [Ell/ella/vostè] oblidà o va oblidar.
# oblidos
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /oˈβɫi.ðos/

### Verb

oblidos
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb oblidar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [que tu] oblidis o oblides.
# ocuparien
## Català
### Verb

ocuparien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de ocupar.
# ocuparies
## Català
### Verb

ocuparies
* Segona persona del singular (tu) del condicional de ocupar.

### Miscel·lània

* Anagrama: copsaríeu
# ocupariven
## Català
### Verb

ocupariven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de ocupar.
# ocuparia
## Català
### Verb

ocuparia
* Primera persona del singular (jo) del condicional de ocupar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de ocupar.
# ocuparàs
## Català
### Verb

ocuparàs
* Segona persona del singular (tu) del futur de ocupar.
# ocupares
## Català
### Verb

ocupares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de ocupar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb ocupar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: o·cu·pa·res (4)
* Heterograma de 8 lletres (aceoprsu)
* Anagrames: copsareu, copsàreu, ocupar-se
# ocupareu
## Català
### Verb

ocupareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de ocupar.
# ocupariva
## Català
### Verb

ocupariva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de ocupar.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de ocupar.
# ocuparives
## Català
### Verb

ocuparives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de ocupar.
# ocuparà
## Català
### Verb

ocuparà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de ocupar.
# naturalitzam
## Català
### Verb

naturalitzam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de naturalitzar.
# naturalitzara
## Català
### Verb

naturalitzara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb naturalitzar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb naturalitzar.
# naturalitzar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /nə.tu.ɾə.ɫiˈd͡za/ Occidental: nord-occidental /na.tu.ɾa.ɫiˈd͡za/ valencià /na.tu.ɾa.ɫiˈzaɾ/, /na.tu.ɾa.ɫiˈza/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: naturalitzà
   * Etimologia: De natural i el sufix -itzar, segle XVII.

### Verb

naturalitzar trans., pron. ‎(pronominal naturalitzar-se)
* Concedir la nacionalitat en un estat.
* (pronominal) Adquirir la nacionalitat en un estat.
* Adaptar, aclimatar una espècie animal o vegetal a un altre territori.
* Donar caràcter més natural.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: naturalitzo, naturalitza, naturalitzem

#### Sinònims

* (nacionalitat) nacionalitzar

#### Traduccions

* Anglès: naturalize $^{(en)}$
* Castellà: naturalizar $^{(es)}$
* Francès: naturaliser $^{(fr)}$
* Italià: naturalizzare $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: na·tu·ra·lit·zar (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# naturalitzaran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /nə.tu.ɾə.ɫi.d͡zəˈɾan/ Occidental: nord-occidental /na.tu.ɾa.ɫi.d͡zaˈɾan/, valencià /na.tu.ɾa.ɫi.zaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

naturalitzaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de naturalitzar.
# naturalitzareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /nə.tu.ɾə.ɫi.d͡zəˈɾɛw/ balear /nə.tu.ɾə.ɫi.d͡zəˈɾəw/, /nə.tu.ɾə.ɫi.d͡zəˈɾɛw/ Occidental: nord-occidental /na.tu.ɾa.ɫi.d͡zaˈɾew/, valencià /na.tu.ɾa.ɫi.zaˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

naturalitzareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de naturalitzar.
# naturalitzaria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /nə.tu.ɾə.ɫi.d͡zəˈɾi.ə/ Occidental: nord-occidental /na.tu.ɾa.ɫi.d͡zaˈɾi.a/, valencià /na.tu.ɾa.ɫi.zaˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

naturalitzaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de naturalitzar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de naturalitzar.