OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# abrusament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.βɾu.zəˈmen/, balear /ə.βɾu.zəˈment// Occidental: nord-occidental /a.βɾu.zaˈmen/, valencià /a.βɾu.zaˈment/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: Del verb abrusar.

### Nom

abrusament m. ‎(plural abrusaments)
* Acció i efecte d'abrusar.
* (psiquiatria) Model experimental segons el qual la repetida estimulació elèctrica o química de baixa intensitat de determinades zones del cervell pot provocar una sensibilització progressiva de l'estructura cerebral i generar convulsions i crisis epilèptiques.

#### Traduccions

* Alemany: Kindling $^{(de)}$
* Anglès: kindling $^{(en)}$
* Castellà: activación propagada $^{(es)}$, kindling $^{(es)}$
* Francès: embrasement $^{(fr)}$, kindling $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bru·sa·ment (4)

### Vegeu també

* abrusament. Neoloteca. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 5 abril 2016]. (i)
* Obres de referència: DIEC, GDLC
# abrusara
## Català
### Verb

abrusara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrusar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrusar.
# abrusaran
## Català
### Verb

abrusaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de abrusar.
# abrusar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.βɾuˈza/ Occidental: nord-occidental /a.βɾuˈza/ valencià /a.bɾuˈzaɾ/, /a.βɾuˈza/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: abrusà
   * Etimologia: De brasa per influència del llatí ūrere ‎(«cremar»), segle XVII.

### Verb

abrusar trans., pron. ‎(pronominal abrusar-se)
* Escalfar amb excés, com l'ardor del sol a l'estiu.
* (pronominal) Cremar-se, rebre una calor excessiva.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: abruso, abrusa, abrusem

#### Sinònims

* brujar (alguerès), brusir

#### Traduccions

* Anglès: burn $^{(en)}$
* Castellà: abrasar $^{(es)}$
* Danès: brænde $^{(da)}$
* Esperanto: detrui $^{(eo)}$
* Francès: brûler $^{(fr)}$
* Italià: abbrustolire $^{(it)}$
* Llatí: adurere $^{(la)}$
* Castellà: achichararse $^{(es)}$
* Esperanto: ardi $^{(eo)}$
* Francès: griller $^{(fr)}$
* Italià: riardere $^{(it)}$
* Llatí: aduri $^{(la)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bru·sar (3)
* Anagrama: saburra

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Diccionari de la Llengua Catalana ab la correspondencia castellana. Editorial Salvat, 1910. Tom 1
# Xixiliz
## Basc
### Nom propi

Xixiliz
* instrumental indefinit de Xixili
# Xixiliri
## Basc
### Nom propi

Xixiliri
* datiu indefinit de Xixili
# Xixilirengandik
## Basc
### Nom propi

Xixilirengandik
* ablatiu indefinit de Xixili
# Xixilirengatik
## Basc
### Nom propi

Xixilirengatik
* causal indefinit de Xixili
# Xodos
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ˈʃo.ðus/ balear /ˈʃo.ðos/, /ˈʃo.ðus/ Occidental: /ˈt͡ʃo.ðos/

### Nom propi

Xodos
* Municipi de l'Alcalatén.

#### Gentilicis

* xodenc, xodenca, xodencs, xodenques

#### Traduccions

* Castellà: Chodos $^{(es)}$ m.

### Miscel·lània

* Síl·labes: Xo·dos (2)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: GEC, ésAdir
* Els Gentilicis Valencians, AVL
# Xuban
## Basc
### Nom propi

Xuban anim.
* Prenom masculí

#### Declinació

Nom propi animat en consonant
Cas
Indefinit
Absolutiu
Xuban
Ergatiu
Xubanek
Datiu
Xubani
Genitiu
Xubanen
Comitatiu
Xubanekin
Benefactiu
Xubanentzat
Instrumental
Xubanez
Causal
Xubanengatik
Locatius
Inessiu
Xubanengan
Ablatiu
Xubanengandik
Al·latiu
Xubanengana
Terminatiu
Xubanenganaino
Al·l. direcional
Xubanenganantz
Gen. locatiu
Xubanenganako :

### Vegeu també

* Albaigès, Josep M.. Diccionari dels Noms de Noi, 2009. Barcelona: Edicions 62, 1995, 188. ISBN 978-84-96863-95-8.
# Xixilirenganantz
## Basc
### Nom propi

Xixilirenganantz
* al·latiu direccional indefinit de Xixili
# Xixilirentzat
## Basc
### Nom propi

Xixilirentzat
* benefactiu indefinit de Xixili
# Xixona
## Català

   * Pronúncia: oriental /ʃiˈʃo.nə/, occidental /ʃiˈʃo.na/
   * Rimes: -ona
   * Etimologia: (pendent)

### Nom propi

Xixona
* Municipi de l'Alacantí.

#### Gentilicis

* xixonenc, xixonenca, xixonencs, xixonenques

#### Traduccions

* Castellà: Jijona $^{(es)}$ f.

### Miscel·lània

* Síl·labes: Xi·xo·na (3)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: GEC, ésAdir
# Xubanek
## Basc
### Nom propi

Xubanek
* ergatiu indefinit de Xuban
# abandó escolar
## Català
### Nom

abandó escolar m. ‎(plural abandons escolars)
* Cessament indefinit de l'assistència a la plaça escolar corresponent d'un infant o un adolescent en període d'escolarització obligatòria.

#### Sinònims

* abandonament escolar
* deserció escolar

#### Traduccions

* Anglès: dropping out $^{(en)}$, dropping out of school $^{(en)}$, student dropout $^{(en)}$
* Castellà: abandono escolar $^{(es)}$, deserción escolar $^{(es)}$
* Francès: abandon scolaire $^{(fr)}$, décrochage scolaire $^{(fr)}$
* Romanès: abandon școlar $^{(ro)}$

### Vegeu també

* abandó escolar. Diccionari d'educació. Informació cedida per TERMCAT.
# abandonéssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.βən.duˈne.sim/, occidental /a.βan.doˈne.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

abandonéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb abandonar.
    [Nosaltres] abandonéssim, abandonéssem, abandonàssem, abandonàssim o abandonàrem.

#### Sinònims

* abandoneguéssom, forma col·loquial.
# abandonéssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.βən.duˈne.siw/, occidental /a.βan.doˈne.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

abandonéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb abandonar.
    [Vosaltres/vós] abandonéssiu, abandonésseu, abandonàsseu, abandonàssiu o abandonàreu.

#### Sinònims

* abandoneguéssou, forma col·loquial.
# abanearé
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \a.βa.ne.aˈɾe\
       Americà: alt /a.ba.ne.aˈɾe/, baix \a.βa.ne.aˈɾe\
   * Rimes: -e

### Verb

abanearé
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb abanear
# abandoní
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.βən.duˈni/, occidental /a.βan.doˈni/
   * Rimes: -i

### Verb

abandoní
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de abandonar.
    [Jo] abandoní o vaig abandonar.
# abandonó
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \a.βan.doˈno\, meridional \a.βaŋ.doˈno\
       Americà: alt /a.ban.doˈno/, baix \a.βaŋ.doˈno\, austral \a.βan.doˈno\
   * Rimes: -o

### Verb

abandonó
* tercera persona del singular (él, ella, usted) del passat simple del verb abandonar

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ban·do·nó (4)
* Anagrama: abonando
# abaneo
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \a.βaˈne.o\
       Americà: alt /a.baˈne.o/, baix \a.βaˈne.o\
   * Rimes: -eo

### Verb

abaneo
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb abanear
# abandó
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.βənˈdo/, occidental /a.banˈdo/
   * Rimes: -o
   * Etimologia: Del francès antic abandon, segle XIII.

### Nom

abandó m. ‎(plural abandons)
* Acció de deixar una persona o cosa desemparada, d’abandonar-la.
* Retirada d'una partida, d'una competició, etc.

#### Sinònims

* abandonament, renúncia

#### Traduccions

* Anglès: abandonment $^{(en)}$
* Castellà: abandono $^{(es)}$
* Francès: abandon $^{(fr)}$
* Gallec: abandono $^{(gl)}$ m.
* Italià: abbandono $^{(it)}$
* Occità: abandon $^{(oc)}$
* Romanès: abandon $^{(ro)}$ n.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ban·dó (3)
* Anagrama: Bonada

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Vegeu el Diccionari de sinònims de Softcatalà-OpenThesaurus: abandó
# abaneé
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \a.βa.neˈe\
       Americà: alt /a.ba.neˈe/, baix \a.βa.neˈe\
   * Rimes: -e

### Verb

abaneé
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb abanear
# abolesqui
## Català
### Verb

abolesqui
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb abolir.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb abolir.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb abolir.
# aboli
## Esperanto

   * Pronúncia: /aˈbo.li/

### Verb

aboli ‎(present abolas, passat abolis, futur abolos, condicional abolus, volitiu abolu)
* abolir
# abolesques
## Català
### Verb

abolesques
* (col·loquial balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb abolir.
# abolesquin
## Català
### Verb

abolesquin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb abolir.
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb abolir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bo·les·quin (4)
* Heterograma de 10 lletres (abeilnoqsu)
* Anagrama: abolisquen
# abolesquis
## Català
### Verb

abolesquis
* (balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb abolir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bo·les·quis (4)
* Anagrama: abolisques
# abolia
## Català
### Verb

abolia
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de abolir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de abolir.
# abolesca
## Català
### Verb

abolesca
* (col·loquial balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb abolir.
* (col·loquial balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb abolir.
# abolesquen
## Català
### Verb

abolesquen
* (col·loquial balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb abolir.
# abolida
## Català
### Verb

abolida
* Participi femení singular del verb abolir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bo·li·da (4)
* Anagrama: doblaia
# abolides
## Català
### Verb

abolides
* Participi femení plural del verb abolir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bo·li·des (4)
* Heterograma de 8 lletres (abdeilos)
* Anagrama: doblaies
# abyssi
## Llatí

   * Pronúncia: /aˈbʏs.siː/

### Nom

abyssī
* nominatiu plural de abyssus
* vocatiu plural de abyssus
* genitiu singular de abyssus
# abwechselnder
## Alemany
### Adjectiu

abwechselnder
* forma declinada de abwechselnd
# abyectamente
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \aβˌʝek.taˈmen.te\
       Americà: alt /abˌʝek.taˈmen.t(e)/, baix \aβˌʝek.taˈmen.te\, austral \aβˌʒek.taˈmen.te\
   * Rimes: -ente
   * Etimologia: De abyecto i el sufix -mente.

### Adverbi

abyectamente
* abjectament

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·yec·ta·men·te (5)
# abysse
## Llatí

   * Pronúncia: /aˈbʏs.sɛ/

### Nom

abysse
* vocatiu singular de abyssus
# abysses
## Anglès
### Nom

abysses
* forma plural de abyss
# abyav
## Romaní
### Nom

abyav
* grafia anglicitzada de abăv
# abyerto
## Híligaynon
### Adjectiu

abyérto
* forma alternativa de abiérto
# abyss
## Anglès

   * Pronúncia: /əˈbɪs/ àudio (EUA)
   * Etimologia: De l'anglès mitjà abissus < llatí abyssus < grec antic ἄβυσσος (abyssos), ("sense fons").

### Nom

abyss ‎(plural abysses)
* Abisme.
# abwechselnden
## Alemany
### Adjectiu

abwechselnden
* forma declinada de abwechselnd
# abwechselndes
## Alemany
### Adjectiu

abwechselndes
* forma declinada de abwechselnd
# Zweige
## Alemany

   * Pronúncia: /ˈʦvaɪ̯ɡə/

### Nom

Zweige
* forma plural de Zweig
# Zweifeln
## Alemany

   * Pronúncia: /ˈʦvaɪ̯fəln/

### Nom

Zweifeln
* datiu plural de Zweifel
# Zweifels
## Alemany

   * Pronúncia: /ˈʦvaɪ̯fəls/

### Nom

Zweifels
* genitiu singular de Zweifel
# Zweiges
## Alemany

   * Pronúncia: /ʦvaɪ̯ɡəs/

### Nom

Zweiges
* genitiu singular de Zweig
# Zutoiarentzat
## Basc
### Nom propi

Zutoiarentzat
* benefactiu indefinit de Zutoia
# Zweifel
## Alemany

   * Pronúncia: /ˈʦvaɪ̯fəl/ àudio
   * Etimologia: Del alt alemany antic zwival.

### Nom

Zweifel m. ‎(genitiu Zweifels, plural Zweifel)
* dubte
    «Es war kein Zweifel, er wollte mich anreden, und ich konnte, ohne grob zu sein, es nicht vermeiden.» ((von Chamisso, Adelbert; Llobet, Gustau (trad.). Peter Schlemihls wundersame Geschichte (La meravellosa història de Peter Schlèmihl). Project Gutenberg, La Magrana (trad.), 1813, 1983 (trad.). ISBN 84-7410-137-9.))Era ben clar que volia parlar-me. Jo, a desgrat meu, no podia pas desatendre'l, si no volia pecar de grosser.

#### Declinació

| Cas | Singular | Singular | Plural | Plural |
| Nominatiu | der | Zweifel | die | Zweifel |
| Genitiu | des | Zweifels | der | Zweifel |
| Datiu | dem | Zweifel | den | Zweifeln |
| Acusatiu | den | Zweifel | die | Zweifel |

#### Relacionats

* zweifeln
# Zweig
## Alemany

   * Pronúncia: /t͡svaɪ̯k/

### Nom

Zweig m. ‎(genitiu Zweigs o Zweiges, plural Zweige)
* branca
    «Die schöne _Fanny_, wie es schien die Herrin des Tages, wollte aus Eigensinn einen blühenden Zweig selbst brechen, sie verletzte sich an einem Dorn, und wie von den dunklen Rosen, floß Purpur auf ihre zarte Hand.» ((von Chamisso, Adelbert; Llobet, Gustau (trad.). Peter Schlemihls wundersame Geschichte (La meravellosa història de Peter Schlèmihl). Project Gutenberg, La Magrana (trad.), 1813, 1983 (trad.). ISBN 84-7410-137-9.))Fanny, que semblava ésser la reina de la festa, s'entesta a collir ella mateixa una branca florida. Una espina la punxà i un rajolí del color de porpra de les roses fluí per la seva mà blanca i delicada.

#### Declinació

| Cas | Singular | Singular | Plural | Plural |
| Nominatiu | der | Zweig | die | Zweige |
| Genitiu | des | Zweigs Zweiges | der | Zweige |
| Datiu | dem | Zweig Zweige | den | Zweigen |
| Acusatiu | den | Zweig | die | Zweige |
# Zweigen
## Alemany
### Nom

Zweigen
* datiu plural de Zweig
# Zutoiari
## Basc
### Nom propi

Zutoiari
* datiu indefinit de Zutoia
# Zutoiaz
## Basc
### Nom propi

Zutoiaz
* instrumental indefinit de Zutoia
# abjurin
## Català

   * Pronúncia: oriental /əbˈʒu.ɾin/, occidental /abˈd͡ʒu.ɾin/
   * Rimes: -uɾin

### Verb

abjurin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb abjurar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb abjurar.
# abjureu
## Català
### Verb

abjureu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de abjurar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb abjurar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb abjurar.
# abjuressi
## Català
### Verb

abjuressi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb abjurar.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb abjurar.
# abjuris
## Català

   * Pronúncia: oriental /əbˈʒu.ɾis/, occidental /abˈd͡ʒu.ɾis/
   * Rimes: -uɾis

### Verb

abjuris
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb abjurar.
# abjuro
## Català
### Verb

abjuro
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de abjurar.
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb abjurar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb abjurar.
# abjuring
## Anglès

   * Pronúncia: /əbˈdʒʊrɪŋ/

### Verb

abjuring
* gerundi de abjure
# abjuressin
## Català
### Verb

abjuressin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb abjurar.
# abjuressis
## Català
### Verb

abjuressis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb abjurar.
# abjuri
## Català

   * Pronúncia: oriental /əbˈʒu.ɾi/, occidental /abˈd͡ʒu.ɾi/
   * Rimes: -uɾi

### Verb

abjuri
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de abjurar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb abjurar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb abjurar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb abjurar.
# abjuresses
## Català
### Verb

abjuresses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb abjurar.

### Miscel·lània

* Anagrama: bussejares
# abusivorum
## Llatí

   * Pronúncia: /a.buː.siːˈwoː.rʊm/

### Adjectiu

abūsīvōrum
* genitiu masculí plural de abūsīvus
* genitiu neutre plural de abūsīvus
# abusivos
## Llatí

   * Pronúncia: /a.buːˈsiː.woːs/

### Adjectiu

abūsīvōs
* acusatiu masculí plural de abūsīvus
# abusivus
## Llatí

   * Pronúncia: /a.buːˈsiː.wʊs/
   * Etimologia: De abūsus, participi del verb abūtor.

### Adjectiu

abūsīvus m., abūsīva f., abūsīvum n.
* abusiu

#### Declinació

Primera i segona declinació, -us, -a, -um.
| Cas | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural | Plural |
| Cas | Masculí | Femení | Neutre | Masculí | Femení | Neutre |
| Nominatiu | abūsīvus | abūsīva | abūsīvum | abūsīvī | abūsīvae | abūsīva |
| Vocatiu | abūsīve | abūsīva | abūsīvum | abūsīvī | abūsīvae | abūsīva |
| Acusatiu | abūsīvum | abūsīvam | abūsīvum | abūsīvōs | abūsīvās | abūsīva |
| Genitiu | abūsīvī | abūsīvae | abūsīvī | abūsīvōrum | abūsīvārum | abūsīvōrum |
| Datiu | abūsīvō | abūsīvae | abūsīvō | abūsīvīs | abūsīvīs | abūsīvīs |
| Ablatiu | abūsīvō | abūsīvā | abūsīvō | abūsīvīs | abūsīvīs | abūsīvīs |
# abusively
## Anglès

   * Pronúncia: RU /əˈbjuː.sɪv.li/, EUA /əˈbju.sɪv.li/ àudio (EUA)
   * Etimologia: De abusive i el sufix -ly.

### Adverbi

abusively ‎(comparatiu more abusively, superlatiu most abusively)
* abusivament
# abusives
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.βuˈzi.βəs/, balear /ə.buˈzi.vəs/ Occidental: nord-occidental /a.βuˈzi.βes/ valencià /a.buˈzi.ves/, /a.βuˈzi.βes/
   * Rimes: -ives

### Adjectiu

abusives f. pl.
* Forma plural de abusiva.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bu·si·ves (4)
* Anagrama: bavéssiu
# abusivi
## Llatí

   * Pronúncia: /a.buːˈsiː.wiː/

### Adjectiu

abūsīvī
* nominatiu masculí plural de abūsīvus
* vocatiu masculí plural de abūsīvus
* genitiu masculí singular de abūsīvus
* genitiu neutre singular de abūsīvus
# abusivis
## Llatí

   * Pronúncia: /a.buːˈsiː.wiːs/

### Adjectiu

abūsīvīs
* datiu masculí/femení/neutre plural de abūsīvus
* ablatiu masculí/femení/neutre plural de abūsīvus
# abusivo
## Llatí

   * Pronúncia: /a.buːˈsiː.woː/

### Adjectiu

abūsīvō
* datiu masculí singular de abūsīvus
* datiu neutre singular de abūsīvus
* ablatiu masculí singular de abūsīvus
* ablatiu neutre singular de abūsīvus
# abusivum
## Llatí

   * Pronúncia: /a.buːˈsiː.wʊm/

### Adjectiu

abūsīvum
* nominatiu neutre singular de abūsīvus
* vocatiu neutre singular de abūsīvus
* acusatiu masculí singular de abūsīvus
* acusatiu neutre singular de abūsīvus
# abuso
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əˈβu.zu/ balear /əˈbu.zo/, /əˈbu.zu/ Occidental: /aˈbu.zo/

### Verb

abuso
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de abusar.
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb abusar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb abusar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bu·so (3)

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \aˈβu.so\
       Americà: alt /aˈbu.s(o)/, baix \aˈβu.so\
   * Rimes: -uso
   * Etimologia: Del llatí abūsus.

### Nom

abuso m. ‎(plural abusos)
* abús

### Verb

abuso
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb abusar

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bu·so (3)
* Anagrama: suabo

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre abuso

## Gallec
### Nom

abuso m. ‎(plural abusos)
* abús

## Italià

   * Pronúncia: /aˈbuː.zo/

### Nom

abuso m. ‎(plural abusi)
* abús

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bù·so (3)
# abbachisti
## Italià

   * Pronúncia: /ab.baˈki.sti/

### Nom

abbachisti m. pl.
* forma plural de abbachista
# abbacchiari
## Italià

   * Pronúncia: /ab.bakˈkjaː.ri/

### Nom

abbacchiari m. pl.
* forma plural de abbacchiaro
# abbachiste
## Italià

   * Pronúncia: /ab.baˈki.ste/

### Nom

abbachiste f. pl.
* forma plural de abbachista

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ba·chì·ste (4)
* Anagrama: sabbatiche
# abbacinamenti
## Italià

   * Pronúncia: /ab.ba.t͡ʃi.naˈmen.ti/

### Nom

abbacinamenti m. pl.
* forma plural de abbacinamento
# abbacchi
## Italià

   * Pronúncia: /abˈbak.ki/

### Nom

abbacchi m. pl.
* forma plural de abbacchio

### Verb

abbacchi
* segona persona singular (tu) del present d'indicatiu de abbacchiare
* primera persona singular (io) del present de subjuntiu de abbacchiare
* segona persona singular (tu) del present de subjuntiu de abbacchiare
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del present de subjuntiu de abbacchiare
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperatiu de abbacchiare
# abbacies
## Anglès
### Nom

abbacies
* forma plural de abbacy
# abbacinatori
## Italià

   * Pronúncia: /ab.ba.t͡ʃi.naˈtoː.ri/

### Nom

abbacinatori m. pl.
* forma plural de abbacinatore
# abbacchiatori
## Italià

   * Pronúncia: /ab.bak.kjaˈtoː.ri/

### Nom

abbacchiatori m. pl.
* forma plural de abbacchiatore
# abbachi
## Italià

   * Pronúncia: /abˈbaː.ki/

### Nom

abbachi m. pl.
* forma plural de abbaco

### Verb

abbachi
* segona persona singular (tu) del present d'indicatiu de abbacare
* primera persona singular (io) del present de subjuntiu de abbacare
* segona persona singular (tu) del present de subjuntiu de abbacare
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del present de subjuntiu de abbacare
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperatiu de abbacare
# abbacchiamenti
## Italià

   * Pronúncia: /ab.bak.kjaˈmen.ti/

### Nom

abbacchiamenti m. pl.
* forma plural de abbacchiamento
# accettante
## Italià
### Verb

accettante
* participi present de accettare
# accettare
## Italià

   * Pronúncia: /at.t͡ʃetˈtaː.re/
   * Rimes: -are
   * Àudio:
   * Etimologia: 1: Del llatí acceptāre, segle XIV.
   * Etimologia: 2: De accetta ‎(«destral petita») i la desinència -are.

### Verb

accettare trans.
* acceptar

#### Derivats

* accettabile

#### Conjugació
### Verb

accettare trans.
* (rar) Tallar amb un picassó.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ac·cet·tà·re (4)
* Anagrames: accertate, accetterà

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Treccani sobre accettare
* Per a més informació vegeu l'entrada al Dizionario Italiano Olivetti sobre accettare
# accettarono
## Italià
### Verb

accettarono
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del passat de accettare
# accettassero
## Italià
### Verb

accettassero
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperfet de subjuntiu de accettare
# accettabilmente
## Italià

   * Pronúncia: /at.t͡ʃetˌta.bilˈmen.te/
   * Etimologia: De accettabile i el sufix -mente.

### Adverbi

accettabilmente
* acceptablement

### Miscel·lània

* Síl·labes: ac·cet·ta·bil·mén·te (6)
# accettai
## Italià
### Verb

accettai
* primera persona singular (io) del passat de accettare
# accettano
## Italià
### Verb

accettano
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del present d'indicatiu de accettare
# accettammo
## Italià
### Verb

accettammo
* primera persona plural (noi) del passat de accettare
# accettasse
## Italià
### Verb

accettasse
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperfet de subjuntiu de accettare
# accettando
## Italià
### Verb

accettando
* gerundi de accettare
# academie
## Romanès
### Nom

academie f. ‎(plural academii)
* acadèmia

#### Declinació

| | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural | Plural |
| | Indefinit | Indefinit | Definit | Indefinit | Indefinit | Definit |
| Nominatiu-acusatiu | (o) | academie | academia | (niște) | academii | academiile |
| Genitiu-datiu | (unei) | academii | academiei | (unor) | academii | academiilor |
| Vocatiu | | academie | academie | | academii | academii |
# academism
## Anglès

   * Pronúncia: /əˈkæd.əˌmɪz.əm/
   * Etimologia: De academy i el sufix -ism.

### Nom

academism ‎(plural academisms)
* academicisme

#### Sinònims

* academicism

### Vegeu també

* academism. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 juliol 2014].