OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# desarregussàssiu
## Català
### Verb

desarregussàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb desarregussar.
# desarregusséssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.zə.rə.ɣuˈse.səm/, occidental /de.za.re.ɣuˈse.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

desarregusséssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb desarregussar.
# desarregussàsseu
## Català
### Verb

desarregussàsseu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb desarregussar.
# desarregussàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.zə.rə.ɣuˈsa.βəw/, balear /də.zə.rə.ɣuˈsa.vəw/ Occidental: nord-occidental /de.za.re.ɣuˈsa.βew/ valencià /de.za.re.ɣuˈsa.vew/, /de.za.re.ɣuˈsa.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

desarregussàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de desarregussar.
# desarregusséssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.zə.rə.ɣuˈse.siw/, occidental /de.za.re.ɣuˈse.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

desarregusséssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb desarregussar.
# curriculums formels
## Francès
### Nom

curriculums formels m. pl.
* forma plural de curriculum formel
# curriculums nuls
## Francès
### Nom

curriculums nuls m. pl.
* forma plural de curriculum nul
# curriculums vitae
## Francès
### Nom

curriculums vitae m. pl.
* forma plural de curriculum vitae
# curris
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈkʊr.rɪs/

### Verb

curris
* segona persona singular del present d'indicatiu actiu de currō
# curriculums fermés
## Francès
### Nom

curriculums fermés m. pl.
* forma plural de curriculum fermé
# curriculums latents
## Francès
### Nom

curriculums latents m. pl.
* forma plural de curriculum latent
# curriculums ouverts
## Francès
### Nom

curriculums ouverts m. pl.
* forma plural de curriculum ouvert
# curriculums prescrits
## Francès
### Nom

curriculums prescrits m. pl.
* forma plural de curriculum prescrit
# curriculums explicites
## Francès
### Nom

curriculums explicites m. pl.
* forma plural de curriculum explicite
# curro
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ˈku.ru/ balear /ˈku.ro/, /ˈku.ru/ Occidental: /ˈku.ro/
   * Etimologia: De *mancurro, augmentatiu de manc interpretat com un compost.

### Adjectiu

curro m. ‎(femení curra, plural masculí curros, plural femení curres)
* (col·loquial valencià i tortosí) manco

### Nom

curro m. ‎(plural curros, femení curra)
* (col·loquial valencià i tortosí) manco

### Nom

curro m. ‎(plural curros)
* (bitlles catalanes) truc

### Miscel·lània

* Síl·labes: cur·ro (2)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, DCVB
* curro. Diccionari general de l'esport. Informació cedida per TERMCAT.

## Castellà

   * Pronúncia: /ˈku.ro/
   * Rimes: -uro
   * Etimologia: De currar, d’origen caló.

### Nom

curro m. ‎(plural curros)
* feina
    Me voy al curro. ― Vaig a la feina.

### Verb

curro
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb currar

### Miscel·lània

* Síl·labes: cu·rro (2)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre curro

## Llatí

   * Pronúncia: /ˈkʊr.roː/
   * Etimologia: Del protoitàlic *korzō, del protoindoeuropeu *ḱers-.

### Verb

currō ‎(1a present$^?$), curris ‎(2a present), currere ‎(infinitiu), cucurrī ‎(perfet), cursum ‎(supí)
* córrer, jo corro
    qui stadium currit ― que corre per l'estadi

#### Derivats

* accurro
* concurro
* decurro
* discurro
* excurro
* incurro
* intercurro
* occurro
* percurro
* praecurro
* procurro
* recurro
# descargolada
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kər.ɡuˈɫa.ðə/ balear /dəs.kəɾ.ɣoˈɫa.ðə/, /dəs.kər.ɣuˈɫa.ðə/ Occidental: /des.kaɾ.ɣoˈɫa.ða/
   * Rimes: -ada

### Verb

descargolada
* Participi femení singular del verb descargolar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·car·go·la·da (5)
# descargolades
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kər.ɡuˈɫa.ðəs/ balear /dəs.kəɾ.ɣoˈɫa.ðəs/, /dəs.kər.ɣuˈɫa.ðəs/ Occidental: /des.kaɾ.ɣoˈɫa.ðes/
   * Rimes: -ades

### Verb

descargolades
* Participi femení plural del verb descargolar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·car·go·la·des (5)
# descarbonitzí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kər.bu.niˈd͡zi/ balear /dəs.kəɾ.bo.niˈd͡zi/, /dəs.kər.bu.niˈd͡zi/ Occidental: nord-occidental /des.kar.βo.niˈd͡zi/, valencià /des.kaɾ.bo.niˈzi/
   * Rimes: -i

### Verb

descarbonitzí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de descarbonitzar.
# descargola
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /dəs.kərˈɡɔ.ɫə/ Occidental: nord-occidental /des.karˈɣɔ.ɫa/ valencià /des.kaɾˈɣɔ.ɫa/, /des.kaɾˈɣɔ.ɫɔ/
   * Rimes: -ɔla

### Verb

descargola
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de descargolar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb descargolar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·car·go·la (4)
* Anagrames: cargolades, descaragol
# descargolant
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kər.ɡuˈɫan/ balear /dəs.kəɾ.ɣoˈɫant/, /dəs.kər.ɣuˈɫan/ Occidental: nord-occidental /des.kar.ɣoˈɫan/ valencià /des.kaɾ.ɣoˈɫant/, /des.kaɾ.ɣoˈɫan/
   * Rimes: -ant

### Verb

descargolant
* Gerundi del verb descargolar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·car·go·lant (4)
# descargol
## Català
### Verb

descargol
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de descargolar.

#### Variants

* descargolo, descargole, descargoli

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·car·gol (3)
* Heterograma de 9 lletres (acdeglors)
* Anagrama: descolgar
# descargolam
## Català
### Verb

descargolam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de descargolar.

#### Variants

* descargolem

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·car·go·lam (4)
# descargolar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kər.ɡuˈɫa/ balear /dəs.kəɾ.ɣoˈɫa/, /dəs.kər.ɣuˈɫa/ Occidental: nord-occidental /des.kar.ɣoˈɫa/ valencià /des.kaɾ.ɣoˈɫaɾ/, /des.kaɾ.ɣoˈɫa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: descargolà
   * Etimologia: Reducció de descaragolar, segle XIX.

### Verb

descargolar trans., pron. ‎(pronominal descargolar-se)
* Forma alternativa de descaragolar.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: descargolo, descargola, descargolem Vocal rizotònica: /ɔ/

#### Antònims

* cargolar

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·car·go·lar (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: GDLC, DCVB
# descobririva
## Català
### Verb

descobririva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de descobrir.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de descobrir.
# descobririen
## Català
### Verb

descobririen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de descobrir.
# descobriries
## Català
### Verb

descobriries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de descobrir.
# descobriré
## Català
### Verb

descobriré
* Primera persona del singular (jo) del futur de descobrir.
# descobriria
## Català
### Verb

descobriria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de descobrir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de descobrir.
# descobririven
## Català
### Verb

descobririven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de descobrir.
# descobririves
## Català
### Verb

descobririves
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de descobrir.
# definiguéreu
## Català
### Verb

definiguéreu
* (col·loquial balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de definir.
* (col·loquial valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb definir.

### Miscel·lània

* Anagrama: redefinigueu
# definir
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /də.fiˈni/ Occidental: nord-occidental /de.fiˈni/ valencià /de.fiˈniɾ/, /de.fiˈni/
   * Rimes: -i(ɾ)
   * Homòfon: definí
   * Etimologia: Del llatí definīre, segle XIV, format pel prefix de- ‎(«el resultat de») i el verb finire ‎(«acabar, limitar»), és a dir, «el resultat de posar límits, concretar».

### Verb

definir trans., intr., pron. ‎(pronominal definir-se)
* Concretar una idea o concepte per a després poder ser tractat sense confusions.
    Abans de decidir què fem per a resoldre aquest problema, cal que definim quin és el seu origen.
* Explicar el significat d'una paraula o d'un concepte i enumerar les seves característiques diferenciadores.
    Defineix què vols dir amb «fes el que vulguis», no sé si t'he entès.
* Disminuir el gruix dels límits d'una imatge i aconseguir que quedi contrastada del fons.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: defineixo, defineix, definim

#### Sinònims

* acabar, completar, perfer, perfilar, rematar, ultimar
* classificar, descriure, retratar

#### Traduccions

* Anglès: define $^{(en)}$
* Castellà: definir $^{(es)}$
* Francès: définir $^{(fr)}$
* Italià: definire $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·fi·nir (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Vegeu el Diccionari de sinònims de Softcatalà-OpenThesaurus: definir
# definiguérem
## Català
### Verb

definiguérem
* (col·loquial balear) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de definir.
* (col·loquial valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb definir.

### Miscel·lània

* Anagrama: redefiniguem
# descomptos
## Català
### Verb

descomptos
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb descomptar.

#### Variants

* descomptis, descomptes
# descomptàs
## Català
### Verb

descomptàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb descomptar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb descomptar.

#### Variants

* [1] descomptessi, descomptessa, descompteguessa, descomptés, descomptara
* [2] descomptessi, descomptegués, descomptés, descomptara
# descomptàssem
## Català
### Verb

descomptàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb descomptar.

#### Variants

* descompteguéssom, descomptéssim, descomptéssem, descomptàssim, descomptàrem
# descomptis
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəsˈkom.tis/, occidental /desˈkom.tis/

### Verb

descomptis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb descomptar.

#### Variants

* descomptes, descomptos
# descompto
## Català
### Verb

descompto
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de descomptar.
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb descomptar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb descomptar.

#### Variants

* [1] descompte, descompti, descompt
* [2] descompti, descompte
* [3] descompti, descompte
# descomptàieu
## Català
### Verb

descomptàieu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de descomptar.

#### Variants

* descomptavo, descomptàveu
# descomptàreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kumˈta.ɾəw/ balear /dəs.komˈta.ɾəw/, /dəs.kumˈta.ɾəw/ Occidental: /des.komˈta.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

descomptàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de descomptar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb descomptar.

#### Variants

* [2] descompteguéssou, descomptéssiu, descomptésseu, descomptàssiu, descomptàsseu
# descomptà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kumˈta/ balear /dəs.komˈta/, /dəs.kumˈta/ Occidental: /des.komˈta/
   * Rimes: -a

### Verb

descomptà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de descomptar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·comp·tà (3)
* Heterograma de 9 lletres (acdemopst)
* Anagrama: comptades
# descomptàrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kumˈta.ɾəm/ balear /dəs.komˈta.ɾəm/, /dəs.kumˈta.ɾəm/ Occidental: /des.komˈta.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

descomptàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de descomptar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb descomptar.

#### Variants

* [2] descompteguéssom, descomptéssim, descomptéssem, descomptàssim, descomptàssem
# demanaven
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.məˈna.βən/, /də.məˈna.vən/, occidental /de.maˈna.βen/, /de.maˈna.ven/
   * Rimes: -aven

### Verb

demanaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de demanar.
# demanavi
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.məˈna.βi/

### Verb

demanavi
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de demanar.
    Forma septentrional per [jo] demanava.

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·ma·na·vi (4)
* Anagrama: amidaven
# demanavo
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.məˈna.βu/, nord-occidental /de.maˈna.βo/

### Verb

demanavo
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de demanar.
    Forma col·loquial per [vosaltres/vós] demanàveu.

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·ma·na·vo (4)
* Anagrames: adonàvem, monedava
# demanda
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəˈman.də/, occidental /deˈman.da/
   * Rimes: -anda
   * Etimologia: De demandar o de manar, segle XIII.

### Nom

demanda f. ‎(plural demandes)
* Acció de demanar.
* Qüestió.
    Quina és la resposta a la seva demanda?
    Et dirà una demanda i tu l'hauràs de respondre.

#### Traduccions

* Anglès: demand $^{(en)}$
* Castellà: demanda $^{(es)}$ f.
* Francès: demande $^{(fr)}$ f.
* Gallec: demanda $^{(gl)}$ f.
* Portuguès: demanda $^{(pt)}$ f.

### Verb

demanda
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de demandar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb demandar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·man·da (3)
# demand
## Català
### Verb

demand
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de demandar.
# demanau
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: balear /də.məˈnaw/, alguerès /da.maˈnaw/
   * Rimes: -aw
   * Parònim: demana-ho

### Verb

demanau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de demanar.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb demanar.

#### Variants

* demaneu
# demanava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.məˈna.βə/, balear /də.məˈna.və/ Occidental: /de.maˈna.βa/, /de.maˈna.va/
   * Rimes: -ava

### Verb

demanava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de demanar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de demanar.
# demanaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.məˈna.βəs/, balear /də.məˈna.vəs/ Occidental: /de.maˈna.βes/, /de.maˈna.ves/
   * Rimes: -aves

### Verb

demanaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de demanar.
# desbosquí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəz.busˈki/ balear /dəz.bosˈki/, /dəz.busˈki/ Occidental: /dez.bosˈki/
   * Rimes: -i

### Verb

desbosquí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de desboscar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·bos·quí (3)
# desbosquésseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəz.busˈke.səw/ balear /dəz.bosˈke.səw/, /dəz.busˈke.səw/ Occidental: /dez.bosˈke.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

desbosquésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb desboscar.

#### Variants

* desbosquéssiu

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·bos·qués·seu (4)
# desbosquéssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəz.busˈke.sim/ balear /dəz.bosˈke.sim/, /dəz.busˈke.sim/ Occidental: /dez.bosˈke.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

desbosquéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb desboscar.

#### Variants

* desbosquéssem

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·bos·qués·sim (4)
# desbosquéssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəz.busˈke.səm/ balear /dəz.bosˈke.səm/, /dəz.busˈke.səm/ Occidental: /dez.bosˈke.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

desbosquéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb desboscar.

#### Variants

* desbosquéssim

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·bos·qués·sem (4)
# desbosquéssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəz.busˈke.siw/ balear /dəz.bosˈke.siw/, /dəz.busˈke.siw/ Occidental: /dez.bosˈke.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

desbosquéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb desboscar.

#### Variants

* desbosquésseu

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·bos·qués·siu (4)
# desbosqués
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəz.busˈkes/ balear /dəz.bosˈkes/, /dəz.busˈkes/ Occidental: /dez.bosˈkes/
   * Rimes: -es

### Verb

desbosqués
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb desboscar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb desboscar.

#### Variants

* [1] desbosquessi
* [2] desbosquessi

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·bos·qués (3)
# despoparàs
## Català
### Verb

despoparàs
* Segona persona del singular (tu) del futur de despopar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·po·pa·ràs (4)
# despopaven
## Català
### Verb

despopaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de despopar.

#### Variants

* despopaien

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·po·pa·ven (4)
# despopaves
## Català
### Verb

despopaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de despopar.

#### Variants

* despopaies

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·po·pa·ves (4)
# despoparíem
## Català
### Verb

despoparíem
* Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de despopar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·po·pa·rí·em (5)
# despopat
## Català
### Verb

despopat
* Participi masculí singular del verb despopar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·po·pat (3)
# despoparé
## Català
### Verb

despoparé
* Primera persona del singular (jo) del futur de despopar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·po·pa·ré (4)
# despoparíeu
## Català
### Verb

despoparíeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de despopar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·po·pa·rí·eu (5)
# despopats
## Català
### Verb

despopats
* Participi masculí plural del verb despopar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·po·pats (3)
# despopava
## Català
### Verb

despopava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de despopar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de despopar.

#### Variants

* [1] despopaia
* [2] despopaia

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·po·pa·va (4)
# determinassen
## Català
### Verb

determinassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb determinar.
# determinarà
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.tər.mi.nəˈɾa/, occidental /de.teɾ.mi.naˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

determinarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de determinar.
# determinarse
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /de.teɾ.miˈnaɾ.se/
       Americà: alt /de.teɾ.miˈnaɾ.s(e)/, baix /de.teɾ.miˈnaɾ.se/
   * Rimes: -aɾse

### Verb

determinarse trans., pron. ‎(present me determino, passat me determiné, futur me determinaré)
* forma pronominal de determinar
# determinaríveu
## Català
### Verb

determinaríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de determinar.
# determinarives
## Català
### Verb

determinarives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de determinar.
# determinaré
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.tər.mi.nəˈɾe/, occidental /de.teɾ.mi.naˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

determinaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de determinar.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /de.teɾ.mi.naˈɾe/
       Americà: alt /de.t(e)ɾ.mi.naˈɾe/, baix /de.teɾ.mi.naˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

determinaré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb determinar
# determinaríeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.tər.mi.nəˈɾi.əw/, occidental /de.teɾ.mi.naˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

determinaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de determinar.
# determinaràs
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.tər.mi.nəˈɾas/, occidental /de.teɾ.mi.naˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

determinaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de determinar.
# demetessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.məˈte.sən/, occidental /de.meˈte.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

demetessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb demetre.
# demetesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.məˈte.səs/, occidental /de.meˈte.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

demetesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb demetre.
# demetessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.məˈte.sis/, occidental /de.meˈte.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

demetessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb demetre.

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·me·tes·sis (4)
* Anagrames: desestimes, desestimés, meditesses
# demeteu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.məˈtɛw/ balear /də.məˈtəw/, /də.məˈtɛw/ Occidental: /de.meˈtew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

demeteu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de demetre.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb demetre.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb demetre.
# demetia
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.məˈti.ə/, occidental /de.meˈti.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

demetia
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de demetre.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de demetre.
# demeties
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.məˈti.əs/, occidental /de.meˈti.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

demeties
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de demetre.
# demetin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəˈmɛ.tin/ balear /dəˈmə.tin/, /dəˈmɛ.tin/ Occidental: /deˈme.tin/
   * Rimes: -ɛtin

### Verb

demetin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb demetre.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb demetre.

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·me·tin (3)
* Anagrames: detenim, mediten, tendíem
# demetessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.məˈte.sin/, occidental /de.meˈte.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

demetessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb demetre.

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·me·tes·sin (4)
* Anagrames: desestimen, meditessen
# demetien
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.məˈti.ən/, occidental /de.meˈti.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

demetien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de demetre.

### Miscel·lània

* Anagrama: deteníem
# desencaixàrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /də.zəŋ.kəˈʃa.ɾəm/ Occidental: nord-occidental /de.zeŋ.kajˈʃa.ɾem/ valencià /de.zeŋ.kajˈʃa.ɾem/, /de.zeŋ.kaˈʃa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

desencaixàrem
* Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de desencaixar.
    [Nosaltres] desencaixàrem o vam/vàrem desencaixar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb desencaixar.
    Forma valenciana: [nosaltres] desencaixéssim, desencaixéssem, desencaixàssem, desencaixàssim o desencaixàrem.