OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# cimegi
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /siˈmɛ.ʒi/ balear /siˈmə.ʒi/, /siˈmɛ.ʒi/ Occidental: nord-occidental /siˈme.ʒi/, valencià /siˈme.d͡ʒi/
   * Rimes: -ɛʒi

### Verb

cimegi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de cimejar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb cimejar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb cimejar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb cimejar.
# cimegesses
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /si.məˈʒe.səs/ Occidental: nord-occidental /si.meˈʒe.ses/, valencià /si.meˈd͡ʒe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

cimegesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb cimejar.
# cimegessin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /si.məˈʒe.sin/ Occidental: nord-occidental /si.meˈʒe.sin/, valencià /si.meˈd͡ʒe.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

cimegessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb cimejar.
# cimegen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /siˈmɛ.ʒən/ balear /siˈmə.ʒən/, /siˈmɛ.ʒən/ Occidental: nord-occidental /siˈme.ʒen/, valencià /siˈme.d͡ʒen/
   * Rimes: -ɛʒen

### Verb

cimegen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de cimejar.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb cimejar.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb cimejar.
# cimegin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /siˈmɛ.ʒin/ balear /siˈmə.ʒin/, /siˈmɛ.ʒin/ Occidental: nord-occidental /siˈme.ʒin/, valencià /siˈme.d͡ʒin/
   * Rimes: -ɛʒin

### Verb

cimegin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb cimejar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb cimejar.
# cimegis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /siˈmɛ.ʒis/ balear /siˈmə.ʒis/, /siˈmɛ.ʒis/ Occidental: nord-occidental /siˈme.ʒis/, valencià /siˈme.d͡ʒis/
   * Rimes: -ɛʒis

### Verb

cimegis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb cimejar.
# ciuminton
## Esperanto

   * Pronúncia: /t͡si.uˈmin.ton/

### Verb

ciuminton
* acusatiu de ciuminto
# ciumitajn
## Esperanto

   * Pronúncia: /t͡si.uˈmi.tajn/

### Verb

ciumitajn
* acusatiu plural de ciumita
# ciumitan
## Esperanto

   * Pronúncia: /t͡si.uˈmi.tan/

### Verb

ciumitan
* acusatiu de ciumita
# ciumite
## Esperanto

   * Pronúncia: /t͡si.uˈmi.te/

### Verb

ciumite
* participi passiu adverbial passat de ciumi
# ciumintoj
## Esperanto

   * Pronúncia: /t͡si.uˈmin.toj/

### Verb

ciumintoj
* forma plural de ciuminto
# ciumintojn
## Esperanto

   * Pronúncia: /t͡si.uˈmin.tojn/

### Verb

ciumintojn
* acusatiu plural de ciuminto
# ciumitaj
## Esperanto

   * Pronúncia: /t͡si.uˈmi.taj/

### Verb

ciumitaj
* forma plural de ciumita
# ciumito
## Esperanto

   * Pronúncia: /t͡si.uˈmi.to/

### Verb

ciumito ‎(plural ciumitoj, acusatiu ciumiton, plural acusatiu ciumitojn)
* participi passiu nominal passat de ciumi
# ciumis
## Esperanto

   * Pronúncia: /t͡siˈu.mis/

### Verb

ciumis
* passat de ciumi
# ciumita
## Esperanto

   * Pronúncia: /t͡si.uˈmi.ta/

### Verb

ciumita ‎(plural ciumitaj, acusatiu ciumitan, plural acusatiu ciumitajn)
* participi passiu passat de ciumi
# cardassis
## Català
### Verb

cardassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb cardar.
# cardassin
## Català
### Verb

cardassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb cardar.
# cardatge
## Català

   * Etimologia: De cardar i el sufix -atge.

### Nom

cardatge f. ‎(plural cardatges)
* En el procés de filatura, operació realitzada amb la carda. La carda és la màquina emprada en la filatura mecànica del cotó, llana, jute, etc.
* Operació d'acabament a què són sotmesos alguns teixits, generalment els de cotó i els de llana, per tal de produir a la superfície, en una o en ambdues cares, un pèl més o menys llarg a fi de dissimular el lligat, donar-li més suavitat i augmentar el gruix.

#### Traduccions
### Miscel·lània

* Síl·labes: car·dat·ge (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# cardats
## Català

   * Pronúncia: oriental /kərˈdats/, occidental /kaɾˈðats/
   * Rimes: -ats

### Adjectiu

cardats m. pl.
* Forma plural de cardat.

### Verb

cardats
* Participi masculí plural del verb cardar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: car·dats (2)
# cardasses
## Català
### Verb

cardasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb cardar.
# cardat
## Català

   * Pronúncia: oriental /kərˈdat/, occidental /kaɾˈðat/
   * Rimes: -at
   * Etimologia: De cardar.

### Adjectiu

cardat m. ‎(femení cardada, plural masculí cardats, plural femení cardades)
* fotut

### Verb

cardat
* Participi masculí singular del verb cardar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: car·dat (2)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC
# cardava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kərˈda.βə/, balear /kəɾˈða.və/ Occidental: nord-occidental /karˈða.βa/ valencià /kaɾˈða.va/, /kaɾˈða.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

cardava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de cardar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de cardar.
# cardaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kərˈda.βən/, balear /kəɾˈða.vən/ Occidental: nord-occidental /karˈða.βen/ valencià /kaɾˈða.ven/, /kaɾˈða.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

cardaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de cardar.
# cerclaré
## Català

   * Pronúncia: oriental /sər.kɫəˈɾe/, occidental /seɾ.kɫaˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

cerclaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de cerclar.
# cerclava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /sərˈkɫa.βə/, balear /səɾˈkɫa.və/ Occidental: nord-occidental /serˈkɫa.βa/ valencià /seɾˈkɫa.va/, /seɾˈkɫa.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

cerclava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de cerclar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de cerclar.
# cerclaries
## Català

   * Pronúncia: oriental /sər.kɫəˈɾi.əs/, occidental /seɾ.kɫaˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

cerclaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de cerclar.
# cerclaràs
## Català

   * Pronúncia: oriental /sər.kɫəˈɾas/, occidental /seɾ.kɫaˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

cerclaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de cerclar.
# cerclaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /sərˈkɫa.βən/, balear /səɾˈkɫa.vən/ Occidental: nord-occidental /serˈkɫa.βen/ valencià /seɾˈkɫa.ven/, /seɾˈkɫa.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

cerclaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de cerclar.
# cerclarà
## Català

   * Pronúncia: oriental /sər.kɫəˈɾa/, occidental /seɾ.kɫaˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

cerclarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de cerclar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: cer·cla·rà (3)
* Anagrama: recalcar
# cerclaríeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /sər.kɫəˈɾi.əw/, occidental /seɾ.kɫaˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

cerclaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de cerclar.
# combattiti
## Italià
### Verb

combattiti
* segona persona singular (tu) de l'imperatiu de combattersi
# combatto
## Italià
### Verb

combatto
* primera persona singular (io) del present d'indicatiu de combattere
# combattre
## Francès

   * Pronúncia: /kɔ̃ˈbatʁ/ àufio (FR)
   * Etimologia: Del prefix con- i battre.

### Verb

combattre
* combatre, batallar

#### Sinònims

* attaquer, assaillir, guerroyer, lutter

### Vegeu també

* Entrada «combattre» al Trésor de la langue française informatisé (TLFi).
# combattuta
## Italià
### Verb

combattuta
* participi passat femení singular de combattere
# combattute
## Italià
### Verb

combattute
* participi passat femení plural de combattere
# combattono
## Italià
### Verb

combattono
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del present d'indicatiu de combattere
# combatting
## Anglès

   * Pronúncia: /kəmˈbætɪŋ/

### Verb

combatting
* gerundi de combat: combatent.

#### Grafia alternativa

* combating
# combattutasi
## Italià
### Verb

combattutasi
* participi passat femení singular de combattersi
# combattutesi
## Italià
### Verb

combattutesi
* participi passat femení plural de combattersi
# combattuti
## Italià
### Verb

combattuti
* participi passat masculí plural de combattere
# col·lisionàvem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kuɫ.ɫi.zi.uˈna.βəm/, /ku.ɫi.zi.uˈna.βəm/ balear /koɫ.ɫi.zi.oˈna.vəm/, /kuɫ.ɫi.zi.uˈna.vəm/ Occidental: nord-occidental /koɫ.ɫi.zi.oˈna.βem/, /ko.ɫi.zi.oˈna.βem/ valencià /koɫ.ɫi.zi.oˈna.vem/, /ko.ɫi.zi.oˈna.βem/
   * Rimes: -avem

### Verb

col·lisionàvem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de col·lisionar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: col·li·si·o·nà·vem (6)
# col·lisionàrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kuɫ.ɫi.zi.uˈna.ɾəm/, /ku.ɫi.zi.uˈna.ɾəm/ balear /koɫ.ɫi.zi.oˈna.ɾəm/, /kuɫ.ɫi.zi.uˈna.ɾəm/ Occidental: /koɫ.ɫi.zi.oˈna.ɾem/, /ko.ɫi.zi.oˈna.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

col·lisionàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de col·lisionar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb col·lisionar.

#### Variants

* [2] col·lisionéssim, col·lisionéssem, col·lisionàssem

### Miscel·lània

* Síl·labes: col·li·si·o·nà·rem (6)
# col·lisionàssem
## Català
### Verb

col·lisionàssem
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb col·lisionar.

#### Variants

* col·lisionéssim, col·lisionéssem, col·lisionàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: col·li·si·o·nàs·sem (6)
# col·lisionà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kuɫ.ɫi.zi.uˈna/, /ku.ɫi.zi.uˈna/ balear /koɫ.ɫi.zi.oˈna/, /kuɫ.ɫi.zi.uˈna/ Occidental: /koɫ.ɫi.zi.oˈna/, /ko.ɫi.zi.oˈna/
   * Rimes: -a

### Verb

col·lisionà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de col·lisionar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: col·li·si·o·nà (5)
# col·lisionàsseu
## Català
### Verb

col·lisionàsseu
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb col·lisionar.

#### Variants

* col·lisionéssiu, col·lisionésseu, col·lisionàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: col·li·si·o·nàs·seu (6)
# col·lisionés
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kuɫ.ɫi.zi.uˈnes/, /ku.ɫi.zi.uˈnes/ balear /koɫ.ɫi.zi.oˈnes/, /kuɫ.ɫi.zi.uˈnes/ Occidental: /koɫ.ɫi.zi.oˈnes/, /ko.ɫi.zi.oˈnes/
   * Rimes: -es

### Verb

col·lisionés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb col·lisionar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb col·lisionar.

#### Variants

* [1] col·lisionara
* [2] col·lisionara

### Miscel·lània

* Síl·labes: col·li·si·o·nés (5)
# col·lisiono
## Català
### Verb

col·lisiono
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de col·lisionar.

#### Variants

* col·lisione

### Miscel·lània

* Síl·labes: col·li·si·o·no (5)
# col·lisionàreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kuɫ.ɫi.zi.uˈna.ɾəw/, /ku.ɫi.zi.uˈna.ɾəw/ balear /koɫ.ɫi.zi.oˈna.ɾəw/, /kuɫ.ɫi.zi.uˈna.ɾəw/ Occidental: /koɫ.ɫi.zi.oˈna.ɾew/, /ko.ɫi.zi.oˈna.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

col·lisionàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de col·lisionar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb col·lisionar.

#### Variants

* [2] col·lisionéssiu, col·lisionésseu, col·lisionàsseu

### Miscel·lània

* Síl·labes: col·li·si·o·nà·reu (6)
# col·lisionàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kuɫ.ɫi.zi.uˈna.βəw/, /ku.ɫi.zi.uˈna.βəw/ balear /koɫ.ɫi.zi.oˈna.vəw/, /kuɫ.ɫi.zi.uˈna.vəw/ Occidental: nord-occidental /koɫ.ɫi.zi.oˈna.βew/, /ko.ɫi.zi.oˈna.βew/ valencià /koɫ.ɫi.zi.oˈna.vew/, /ko.ɫi.zi.oˈna.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

col·lisionàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de col·lisionar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: col·li·si·o·nà·veu (6)
# collies
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kuˈʎi.əs/ balear /koˈʎi.əs/, /kuˈji.əs/ Occidental: /koˈʎi.es/, /kuˈʎi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

collies
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de collir.

#### Variants

* collives

### Miscel·lània

* Anagrames: escollí, oscil·le
# colliguera
## Català
### Verb

colliguera
* (col·loquial valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb collir.
* (col·loquial valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb collir.

#### Variants

* [1] colligués, collissi, collís, collira
* [2] colligués, collissi, collís, collira
# colligare
## Llatí

   * Pronúncia: /kɔl.lɪˈɡaː.rɛ/

### Verb

colligāre
* infinitiu del present actiu de colligō
# colligas
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈkɔl.lɪ.ɡaːs/

### Verb

colligās
* segona persona singular del present d'indicatiu actiu de colligō
# colligere
## Llatí

   * Pronúncia: /kɔlˈlɪ.ɡɛ.rɛ/

### Verb

colligere
* infinitiu del present actiu de colligo
# colligatum
## Llatí

   * Pronúncia: /kɔl.lɪˈɡaː.tʊm/

### Verb

colligātum
* supí acusatiu de colligō
# colligavi
## Llatí

   * Pronúncia: /kɔl.lɪˈɡaː.wiː/

### Verb

colligāvī
* primera persona singular del pretèrit perfet d'indicatiu actiu de colligō
# colligo
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈkɔl.lɪ.ɡoː/
   * Etimologia: [1] Del prefix co- ‎(«juntament») i el verb legare ‎(«aplegar»). [2] De co- i ligō ‎(«lligar»).

### Verb

colligō ‎(1a present$^?$), colliguis ‎(2a present), colligere ‎(infinitiu), collēgī ‎(perfet), collēctum ‎(supí)
* aplegar, jo aplego
* recaptar, jo recapto
* amuntegar, jo amuntego
* col·legir

### Verb

colligō ‎(1a present$^?$), colligās ‎(2a present), colligāre ‎(infinitiu), colligāvī ‎(perfet), colligātum ‎(supí)
* col·ligar, jo col·ligo
# collien
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kuˈʎi.ən/ balear /koˈʎi.ən/, /kuˈji.ən/ Occidental: /koˈʎi.en/, /kuˈʎi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

collien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de collir.

#### Variants

* colliven

### Miscel·lània

* Anagrames: conille, encollí
# carrot
## Anglès

   * Pronúncia: /ˈkæɹ.ət/, /ˈkɛɹ.ət/, /ˈkɛəɹ.ət/ àudio (EUA)

### Nom

carrot ‎(comptable i incomptable, plural carrots)
* pastanaga
# carruaje
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /kaˈrwa.xe/, meridional /kaˈrwa.he/
       Americà: alt /kaˈrwa.x(e)/, baix /kaˈrwa.he/, austral /kaˈrwa.xe/
   * Rimes: -axe
   * Etimologia: Del català carruatge.

### Nom

carruaje m. ‎(plural carruajes)
* carruatge

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·rrua·je (3)
# carrota
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /kəˈrɔ.tə/ Occidental: nord-occidental /kaˈrɔ.ta/ valencià /kaˈrɔ.ta/, /kaˈrɔ.tɔ/
   * Rimes: -ɔta
   * Etimologia: Del francès carotte.

### Nom

carrota f. ‎(plural carrotes)
* (septentrional, andorrà) pastanaga

#### Variants

* carlota

### Miscel·lània

* Síl·labes: car·ro·ta (3)
* Anagrames: arrocat, catarro, coartar, torcara, torcarà

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DCVB
# carrots
## Anglès
### Nom

carrots
* forma plural de carrot
# carruajes
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /kaˈrwa.xes/, meridional /kaˈrwa.heh/
       Americà: alt /kaˈrwa.x(e)s/, baix /kaˈrwa.heh/, austral /kaˈrwa.xes/
   * Rimes: -axes

### Nom

carruajes m. pl.
* forma plural de carruaje
# carruatge
## Català

   * Pronúncia: oriental /kə.ruˈa.d͡ʒə/, occidental /ka.ruˈa.d͡ʒe/
   * Rimes: -adʒe
   * Etimologia: Del català antic carriatge amb influx de carro, del francès antic charriage ‎(«càrrega»), segle XV.

### Nom

carruatge m. ‎(plural carruatges)
* Vehicle amb rodes arrossegat per un animal de tir.

#### Hipònims

* brec
* cabriolé
* calessa
* carreta
* carretel·la
* carro
* diligència
* jardinera
* tartana
* tílburi
* victòria

#### Traduccions

* Alemany: Kutsche $^{(de)}$ f.
* Anglès: carriage $^{(en)}$
* Castellà: carruaje $^{(es)}$ m.
* Francès: carrosse $^{(fr)}$ m.
* Rus: каре́та $^{(ru)}$ f. ‎(kareta)

### Miscel·lània

* Síl·labes: car·ru·at·ge (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# carrossos
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kəˈrɔ.sus/ balear /kəˈrɔ.sos/, /kəˈrɔ.sus/ Occidental: /kaˈrɔ.sos/
   * Rimes: -ɔsos

### Nom

carrossos m. pl.
* Forma plural de carròs.

### Adjectiu

carrossos m. pl.
* Forma plural de carròs.

### Miscel·lània

* Síl·labes: car·ros·sos (3)
# carrotes
## Català

   * Pronúncia: oriental /kəˈrɔ.təs/, occidental /kaˈrɔ.tes/
   * Rimes: -ɔtes

### Nom

carrotes f. pl.
* Forma plural de carrota.

### Miscel·lània

* Síl·labes: car·ro·tes (3)
* Anagrames: escortar, reactors, torcares, torceràs
# circumcidaríeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /sir.kum.si.ðəˈɾi.əw/ Occidental: nord-occidental /sir.kum.si.ðaˈɾi.ɛw/, valencià /siɾ.kum.si.ðaˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

circumcidaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de circumcidar.
# circumcidares
## Català

   * Pronúncia: oriental /sir.kum.siˈða.ɾəs/, occidental /siɾ.kum.siˈða.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

circumcidares
* Segona persona del singular (tu) del passat simple de circumcidar.
    [Tu] circumcidares o et vas/vares circumcidar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb circumcidar.
    Forma valenciana: [tu] circumcidessis, circumcidesses, circumcidasses, circumcidassis o circumcidares.
# circumcidarien
## Català

   * Pronúncia: oriental /sir.kum.si.ðəˈɾi.ən/, occidental /siɾ.kum.si.ðaˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

circumcidarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de circumcidar.
# circumcidaré
## Català

   * Pronúncia: oriental /sir.kum.si.ðəˈɾe/, occidental /siɾ.kum.si.ðaˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

circumcidaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de circumcidar.
# circumcidareu
## Català

   * Pronúncia: oriental /sir.kum.si.ðəˈɾɛw/, occidental /siɾ.kum.si.ðaˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

circumcidareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de circumcidar.
# circumcidaria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /sir.kum.si.ðəˈɾi.ə/ Occidental: nord-occidental /sir.kum.si.ðaˈɾi.ɛ/, /sir.kum.si.ðaˈɾi.e/ valencià /siɾ.kum.si.ðaˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

circumcidaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de circumcidar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de circumcidar.
# circumcidaries
## Català

   * Pronúncia: oriental /sir.kum.si.ðəˈɾi.əs/, occidental /siɾ.kum.si.ðaˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

circumcidaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de circumcidar.
# circumcidarà
## Català

   * Pronúncia: oriental //sir.kumˈsi.ðəˈɾə/, occidental /siɾ.kum.si.ðaˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

circumcidarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de circumcidar.
# circumcidaràs
## Català

   * Pronúncia: oriental //sir.kumˈsi.ðəˈɾəs/, occidental /siɾ.kum.si.ðaˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

circumcidaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de circumcidar.
# communicative competence
## Anglès
### Nom

communicative competence
* competència comunicativa

### Vegeu també

* communicative competence. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# communionem
## Llatí

   * Pronúncia: /kɔm.muː.nɪˈoː.nɛm/

### Nom

commūniōnem
* acusatiu singular de commūniō
# communiones
## Llatí

   * Pronúncia: /kɔm.muː.nɪˈoː.neːs/

### Nom

commūniōnēs
* nominatiu plural de commūniō
* vocatiu plural de commūniō
* acusatiu plural de commūniō
# communioni
## Llatí

   * Pronúncia: /kɔm.muː.nɪˈoː.niː/

### Nom

commūniōnī
* datiu singular de commūniō
# communio
## Llatí

   * Pronúncia: /kɔmˈmuː.nɪ.oː/
   * Etimologia: El verb de
   * Etimologia: Del prefix con- i mūniō‎ i el nom de communis.

### Verb

commūniō ‎(1a present$^?$), commūnīs ‎(2a present), commūnīre ‎(infinitiu), commūnīvī ‎(perfet), commūnītum ‎(supí)
* emmurallar, jo emmurallo, fortificar
    «Eo opere perfecto praesidia disponit, castella communit, quo facilius, si se invito transire conentur, prohibere possit.»Acabades aquestes obres, disposa que s'instal·lin guarnicions i fortifica els castells, perquè puguin impedir més fàcilment, si intentan creuar contra la seva voluntat.

### Nom

commūniō f. ‎(genitiu commūniōnis)
* associació, congregació, comunitat
    «inter quos est communio legis, inter eos communio juris est»entre els quals està l'associació per la llei, entre els quals l'associació de la justícia
* comunió

#### Declinació

3a declinació -, -is (tema cons.) :
| Cas | Singular | Plural |
| Nominatiu | commūniō | commūniōnēs |
| Vocatiu | commūniō | commūniōnēs |
| Acusatiu | commūniōnem | commūniōnēs |
| Genitiu | commūniōnis | commūniōnum |
| Datiu | commūniōnī | commūniōnibus |
| Ablatiu | commūniōne | commūniōnibus |

### Vegeu també

* ↑ Juli Cèsar, De Bello Gallico, I.8
* ↑ Ciceró, De Legibus, I,7.23
# communing
## Anglès
### Verb

communing
* gerundi de commune
# communionibus
## Llatí

   * Pronúncia: /kɔm.muː.nɪˈoː.nɪ.bʊs/

### Nom

commūniōnibus
* datiu plural de commūniō
* ablatiu plural de commūniō
# communicative activity
## Anglès
### Nom

communicative activity
* activitat comunicativa

### Vegeu també

* communicative activity. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# communicative approach
## Anglès
### Nom

communicative approach
* enfocament comunicatiu

#### Sinònims

* cognitive approach
* functional-notional approach

### Vegeu també

* communicative approach. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# communione
## Llatí

   * Pronúncia: /kɔm.muː.nɪˈoː.nɛ/

### Nom

commūniōne
* ablatiu singular de commūniō
# compensassin
## Català
### Verb

compensassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb compensar.

#### Variants

* compensessin, compensessen, compensassen, compensaren

### Miscel·lània

* Síl·labes: com·pen·sas·sin (4)
# compense
## Català
### Verb

compense
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de compensar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb compensar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb compensar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb compensar.

#### Variants

* [1] compenso, compensi, compens
* [2] compensi
* [3] compensi
* [4] compensi

### Miscel·lània

* Síl·labes: com·pen·se (3)
# compensau
## Català
### Verb

compensau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de compensar.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb compensar.

#### Variants

* [1] compenseu
* [2] compenseu

### Miscel·lània

* Síl·labes: com·pen·sau (3)
* Heterograma de 9 lletres (acemnopsu)
# compensaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kum.pənˈsa.βəs/ balear /kom.pənˈsa.vəs/, /kum.pənˈsa.vəs/ Occidental: nord-occidental /kom.penˈsa.βes/ valencià /kom.penˈsa.ves/, /kom.penˈsa.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

compensaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de compensar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: com·pen·sa·ves (4)
# compensassis
## Català
### Verb

compensassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb compensar.

#### Variants

* compensessis, compensesses, compensasses, compensares

### Miscel·lània

* Síl·labes: com·pen·sas·sis (4)