OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# adornades
## Català
### Verb

adornades
* Participi femení plural del verb adornar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dor·na·des (4)
* Anagrames: adondar-se, adondares
# adorn
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈðorn/, occidental /aˈðoɾn/
   * Rimes: -oɾn
   * Etimologia: De adornar.

### Nom

adorn m. ‎(plural adorns)
* adornament

#### Traduccions
### Verb

adorn
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de adornar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dorn (2)
* Anagrames: donar, ondar, ronda

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC

## Anglès

   * Pronúncia: /əˈdɔɹn/ àudio (EUA)

### Verb

adorn ‎(3a persona singular present adorns, gerundi adorning, passat i participi adorned)
* adornar
# adormíssim
## Català
### Verb

adormíssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb adormir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dor·mís·sim (4)
* Anagrama: amordíssim
# adormíveu
## Català
### Verb

adormíveu
* (col·loquial nord-occidental, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de adormir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dor·mí·veu (4)
* Heterograma de 9 lletres (adeimoruv)
* Anagrama: ioduràvem
# adormísseu
## Català
### Verb

adormísseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb adormir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dor·mís·seu (4)
* Anagrames: amordísseu, ioduràssem, moderàssiu
# adorna
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈðor.nə/, occidental /aˈðoɾ.na/
   * Rimes: -oɾna

### Verb

adorna
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de adornar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb adornar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dor·na (3)
* Anagrames: adonar, donara, donarà, ondara, ondarà, ornada
# adornada
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ðurˈna.ðə/ balear /ə.ðoɾˈna.ðə/, /ə.ðurˈna.ðə/ Occidental: /a.ðoɾˈna.ða/
   * Rimes: -ada

### Verb

adornada
* Participi femení singular del verb adornar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dor·na·da (4)
* Anagrama: adondarà
# afonàssiu
## Català
### Verb

afonàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb afonar.
# afor
## Català
### Verb

afor
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de aforar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·for (2)
* Anagrames: faró, fora, forà, fóra
# afonésseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.fuˈne.səw/ balear /ə.foˈne.səw/, /ə.fuˈne.səw/ Occidental: /a.foˈne.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

afonésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb afonar.
# afoní
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.fuˈni/ balear /ə.foˈni/, /ə.fuˈni/ Occidental: /a.foˈni/
   * Rimes: -i

### Verb

afoní
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de afonar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fo·ní (3)
* Anagrames: afino $^{(alfagrama)}$, fonia
# afonàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.fuˈna.βəw/ balear /ə.foˈna.vəw/, /ə.fuˈna.vəw/ Occidental: nord-occidental /a.foˈna.βew/ valencià /a.foˈna.vew/, /a.foˈna.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

afonàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de afonar.
# afonéssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.fuˈne.sim/ balear /ə.foˈne.sim/, /ə.fuˈne.sim/ Occidental: /a.foˈne.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

afonéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb afonar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fo·nés·sim (4)
* Anagrama: samfoines
# afonés
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.fuˈnes/ balear /ə.foˈnes/, /ə.fuˈnes/ Occidental: /a.foˈnes/
   * Rimes: -es

### Verb

afonés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb afonar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb afonar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fo·nés (3)
* Heterograma de 6 lletres (aefnos)
* Anagrama: ofensa
# afonéssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.fuˈne.səm/ balear /ə.foˈne.səm/, /ə.fuˈne.səm/ Occidental: /a.foˈne.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

afonéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb afonar.
# afonéssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.fuˈne.siw/ balear /ə.foˈne.siw/, /ə.fuˈne.siw/ Occidental: /a.foˈne.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

afonéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb afonar.
# advertencias
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \að.βeɾˈten.θjas\, meridional \að.βeɾˈteŋ.θjah\
       Americà: alt \ad.βeɾˈten.s(ja)s\, baix \að.βeɾˈteŋ.sjah\, austral \að.βeɾˈten.sjas\
   * Rimes: -enθjas

### Nom

advertencias f. pl.
* forma plural de advertencia
# advertere
## Llatí

   * Pronúncia: /adˈwɛr.tɛ.rɛ/

### Verb

advertere
* infinitiu del present actiu de advertō
# advertesc
## Català
### Verb

advertesc
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de advertir.
# advertesqui
## Català
### Verb

advertesqui
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb advertir.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb advertir.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb advertir.
# advertesquen
## Català
### Verb

advertesquen
* (col·loquial balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb advertir.
# advertesques
## Català
### Verb

advertesques
* (col·loquial balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb advertir.
# advertencia
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \að.βeɾˈten.θja\, meridional \að.βeɾˈteŋ.θja\
       Americà: alt \ad.βeɾˈten.sja\, baix \að.βeɾˈteŋ.sja\, austral \að.βeɾˈten.sja\
   * Rimes: -enθja
   * Etimologia: De advertir.

### Nom

advertencia f. ‎(plural advertencias)
* advertència, advertiment

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·ver·ten·cia (4)
* Anagrama: avecindarte
# advertesca
## Català
### Verb

advertesca
* (col·loquial balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb advertir.
* (col·loquial balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb advertir.
# agermanessa
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ʒər.məˈne.sə/, occidental /a.ʒeɾ.maˈne.sa/
       Informal: /a.ʒeɾ.maˈne.sɛ/
   * Rimes: -esa

### Verb

agermanessa
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb agermanar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [jo] agermanés, agermanàs o agermanara.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ger·ma·nes·sa (5)
* Anagrama: amargenessa
# agermanessi
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ʒər.məˈne.si/, balear /ə.ʒər.məˈne.si/ alguerès /a.d͡ʒal.maˈne.si/
   * Rimes: -esi

### Verb

agermanessi
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb agermanar.
    Forma septentrional i algueresa per [jo] agermanés, agermanàs o agermanara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb agermanar.
    Forma algueresa per [ell/ella/vostè] agermanés, agermanàs o agermanara.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ger·ma·nes·si (5)
* Anagrames: agremiassen, amargenessi
# agermanessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ʒər.məˈne.sis/, occidental /a.ʒeɾ.maˈne.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

agermanessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb agermanar.
    [Tu] agermanessis, agermanesses, agermanasses, agermanassis o agermanares.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ger·ma·nes·sis (5)
* Anagrama: amargenessis
# agermaneu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ʒər.məˈnɛw/, occidental /a.d͡ʒeɾ.maˈnew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

agermaneu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de agermanar.
    [Vosaltres/vós] agermaneu o agermanau.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb agermanar.
    [Que vosaltres/vós] agermaneu.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb agermanar.
    Agermaneu o agermanau [vosaltres/vós].

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ger·ma·neu (4)
* Anagrames: amargeneu, manegareu, manegàreu
# agermanen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ʒərˈma.nən/, occidental /a.d͡ʒeɾˈma.nen/
   * Rimes: -anen

### Verb

agermanen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de agermanar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb agermanar.
    [Que ells/elles/vostès] agermanin o agermanen.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb agermanar.
    Agermanin o agermanen [ells/elles/vostès].

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ger·ma·nen (4)
* Anagrames: amargenen, enganarem, enganàrem, manegaren
# agermanes
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ʒərˈma.nəs/, occidental /a.d͡ʒeɾˈma.nes/
   * Rimes: -anes

### Verb

agermanes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de agermanar.
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb agermanar.
    [Que tu] agermanis o agermanes; [tu] no agermanis o agermanes.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ger·ma·nes (4)
* Anagrames: amargenes, amargenés, manegar-se, manegares, masegaren
# agermanesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ʒər.məˈne.səs/, occidental /a.ʒeɾ.maˈne.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

agermanesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb agermanar.
    [Tu] agermanessis, agermanesses, agermanasses, agermanassis o agermanares.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ger·ma·nes·ses (5)
* Anagrama: amargenesses
# agermanessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ʒər.məˈne.sən/, occidental /a.ʒeɾ.maˈne.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

agermanessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb agermanar.
    [Ells/elles/vostès] agermanessin, agermanessen, agermanassen, agermanassin o agermanaren.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ger·ma·nes·sen (5)
* Anagrama: amargenessen
# agermanessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ʒər.məˈne.sin/, occidental /a.ʒeɾ.maˈne.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

agermanessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb agermanar.
    [Ells/elles/vostès] agermanessin, agermanessen, agermanassen, agermanassin o agermanaren.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ger·ma·nes·sin (5)
* Anagrama: amargenessin
# agermanem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ʒər.məˈnɛm/, occidental /a.d͡ʒeɾ.maˈnem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

agermanem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de agermanar.
    [Nosaltres] agermanem o agermanam.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb agermanar.
    [Que nosaltres] agermanem.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb agermanar.
    Agermanem [nosaltres].

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ger·ma·nem (4)
* Anagrames: amargenem, emmanegar, manegarem, manegàrem
# agallinàsseu
## Català
### Verb

agallinàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb agallinar-se.
# agallinàssim
## Català
### Verb

agallinàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb agallinar-se.
# agallinésseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɣə.ʎiˈne.səw/, occidental /a.ɣa.ʎiˈne.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

agallinésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb agallinar-se.
# agallinéssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɣə.ʎiˈne.siw/, occidental /a.ɣa.ʎiˈne.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

agallinéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb agallinar-se.
# agallinàssiu
## Català
### Verb

agallinàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb agallinar-se.
# agallinàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɣə.ʎiˈna.βəw/, balear /ə.ɣə.ʎiˈna.vəw/ Occidental: nord-occidental /a.ɣa.ʎiˈna.βew/ valencià /a.ɣa.ʎiˈna.vew/, /a.ɣa.ʎiˈna.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

agallinàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de agallinar-se.
# agallinés
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɣə.ʎiˈnes/, occidental /a.ɣa.ʎiˈnes/
   * Rimes: -es

### Verb

agallinés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb agallinar-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb agallinar-se.
# agallinéssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɣə.ʎiˈne.səm/, occidental /a.ɣa.ʎiˈne.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

agallinéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb agallinar-se.
# agallinéssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɣə.ʎiˈne.sim/, occidental /a.ɣa.ʎiˈne.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

agallinéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb agallinar-se.
# agguantantesi
## Italià
### Verb

agguantantesi
* participi present de agguantarsi
# agguantai
## Italià
### Verb

agguantai
* primera persona singular (io) del passat de agguantare
# agguantando
## Italià
### Verb

agguantando
* gerundi de agguantare
# agguantandosi
## Italià
### Verb

agguantandosi
* gerundi de agguantarsi
# agguantano
## Italià
### Verb

agguantano
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del present d'indicatiu de agguantare
# agguantante
## Italià
### Verb

agguantante
* participi present de agguantare
# agguagliò
## Italià
### Verb

agguagliò
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del passat de agguagliare
# agguanta
## Italià
### Verb

agguanta
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del present d'indicatiu de agguantare
* segona persona singular (tu) de l'imperatiu de agguantare
# agguaglio
## Italià
### Verb

agguaglio
* primera persona singular (io) del present d'indicatiu de agguagliare
# agguantammo
## Italià
### Verb

agguantammo
* primera persona plural (noi) del passat de agguantare
# afal·lerà
## Català
### Verb

afal·lerà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de afal·lerar-se.
# afal·leràrem
## Català
### Verb

afal·leràrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de afal·lerar-se.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb afal·lerar-se.
# afal·leràreu
## Català
### Verb

afal·leràreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de afal·lerar-se.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb afal·lerar-se.
# afal·leràssem
## Català
### Verb

afal·leràssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb afal·lerar-se.
# afal·leràsseu
## Català
### Verb

afal·leràsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb afal·lerar-se.
# afal·leràssim
## Català
### Verb

afal·leràssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb afal·lerar-se.
# afal·lero
## Català

   * Pronúncia: central /ə.fəɫˈɫe.ɾu/, /ə.fəˈɫe.ɾu/, occidental /a.faɫˈɫe.ɾo/, /a.faˈɫe.ɾo/
   * Rimes: -eɾo

### Verb

afal·lero
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de afal·lerar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fal·le·ro (4)
* Anagrama: afollaré
# afal·leràssiu
## Català
### Verb

afal·leràssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb afal·lerar-se.
# afal·leris
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.fəɫˈɫe.ɾis/, /ə.fəˈɫe.ɾis/ balear /ə.fəɫˈɫe.ɾis/ Occidental: /a.faɫˈɫe.ɾis/, /a.faˈɫe.ɾis/
   * Rimes: -eɾis

### Verb

afal·leris
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb afal·lerar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fal·le·ris (4)
* Anagrames: afillar-se, afillares
# afal·leràs
## Català
### Verb

afal·leràs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb afal·lerar-se.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb afal·lerar-se.
# agitàieu
## Català
### Verb

agitàieu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de agitar.
# agitàrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ʒiˈta.ɾəm/ Occidental: nord-occidental /a.ʒiˈta.ɾem/, valencià /a.d͡ʒiˈta.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

agitàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de agitar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb agitar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·gi·tà·rem (4)
* Anagrama: agremiat
# agità
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ʒiˈta/ Occidental: nord-occidental /a.ʒiˈta/, valencià /a.d͡ʒiˈta/
   * Rimes: -a

### Verb

agità
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de agitar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·gi·tà (3)
* Anagrames: gaita, taigà
# agitiĝojn
## Esperanto

   * Pronúncia: /a.ɡiˈti.d͡ʒojn/

### Nom

agitiĝojn
* acusatiu plural de agitiĝo
# agitàreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ʒiˈta.ɾəw/ Occidental: nord-occidental /a.ʒiˈta.ɾew/, valencià /a.d͡ʒiˈta.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

agitàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de agitar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb agitar.
# agitiĝoj
## Esperanto

   * Pronúncia: /a.ɡiˈti.d͡ʒoj/

### Nom

agitiĝoj
* forma plural de agitiĝo
# agito
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈʒi.tu/, occidental /aˈʒi.to/
   * Rimes: -ito

### Verb

agito
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de agitar.
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb agitar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb agitar.

### Miscel·lània

* Anagrames: goita, goità

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /aˈxi.to/, meridional /aˈhi.to/
       Americà: alt /aˈxi.t(o)/, baix /aˈhi.to/, austral /aˈxi.to/
   * Rimes: -ito

### Verb

agito
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb agitar
# agitos
## Català
### Verb

agitos
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb agitar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·gi·tos (3)
* Heterograma de 6 lletres (agiost)
* Anagrames: agosti, agostí, Agostí, goitàs
# agitiĝon
## Esperanto

   * Pronúncia: /a.ɡiˈti.d͡ʒon/

### Nom

agitiĝon
* acusatiu de agitiĝo
# aidam
## Català

   * Pronúncia: oriental /əjˈðam/
   * Rimes: -am

### Verb

aidam
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de aidar.
    Forma baleàrica: [nosaltres] aidem o aidam.

#### Sinònims

* ajudam

### Miscel·lània

* Síl·labes: ai·dam (2)
* Anagrames: adiam, amida, amidà

## Català antic
### Verb

aidam
* primera persona plural (nós, nosaltres) del present d'indicatiu de aidar
* primera persona plural (nós, nosaltres) del passat de aidar

#### Variants

* [2] aidàrem
# aidant
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əjˈðan/ Occidental: nord-occidental /ajˈðan/, valencià /ajˈðant/
   * Rimes: -ant

### Verb

aidant
* Gerundi del verb aidar.

#### Sinònims

* ajudant

### Miscel·lània

* Síl·labes: ai·dant (2)
* Anagrames: adiant, atandí, nitada

## Català antic
### Verb

aidant
* gerundi de aidar
# aidara
## Català

   * Pronúncia: valencià /ajˈða.ɾa/
   * Rimes: -aɾa

### Verb

aidara
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb aidar.
    [Jo] aidés, aidàs o aidara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb aidar.
    [Ell/ella/vostè] aidés, aidàs o aidara.

#### Sinònims

* ajudara

### Miscel·lània

* Síl·labes: ai·da·ra (3)
* Anagrames: adiara, adiarà, airada, aïrada, raiada

## Català antic
### Verb

aidara
* primera persona singular (io, yo, jo) de l'imperfet de subjuntiu de aidar
* tercera persona singular (él, eyl, ell) de l'imperfet de subjuntiu de aidar

#### Variants

* [1] aidàs
* [2] aidàs
# aidaia
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /ajˈða.jɛ/, /ajˈða.je/

### Verb

aidaia
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de aidar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [jo] aidava.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de aidar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [ell/ella/vostè] aidava.

#### Sinònims

* ajudaia
# aidaies
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /ajˈða.jes/

### Verb

aidaies
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de aidar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [tu] aidaves.

#### Sinònims

* ajudaies
# aidar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əjˈða/ Occidental: nord-occidental /ajˈða/ valencià /ajˈðaɾ/, /ajˈða/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: aidà
   * Etimologia: De ajudar, segle XIV.

### Verb

aidar trans., intr., pron. ‎(pronominal aidar-se)
* Forma alternativa de ajudar.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: aido, aida, aidem

#### Traduccions
### Miscel·lània

* Síl·labes: ai·dar (2)
* Anagrames: adiar, adirà, Adrià, àrida, daria, iarda, irada, radia $^{(revers)}$, riada

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot

## Català antic
### Verb

aidar
* ajudar

#### Conjugació
### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB, Faraudo

## Occità

   * Etimologia: Derivat de ajudar.

### Verb

aidar
* aidar, ajudar
# aidaran
## Català

   * Pronúncia: oriental /əj.ðəˈɾan/, occidental /aj.ðaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

aidaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de aidar.

#### Sinònims

* ajudaran

### Miscel·lània

* Síl·labes: ai·da·ran (3)
* Anagrames: adiaran, Ariadna, arniada, nadaria

## Català antic
### Verb

aidaran
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) del futur de aidar
# aidaien
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /ajˈða.jen/

### Verb

aidaien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de aidar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [ells/elles/vostès] aidaven.

#### Sinònims

* ajudaien
# aidarem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əj.ðəˈɾɛm/ balear /əj.ðəˈɾəm/, /əj.ðəˈɾɛm/ Occidental: /aj.ðaˈɾem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

aidarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de aidar.

#### Sinònims

* ajudarem

### Miscel·lània

* Síl·labes: ai·da·rem (3)
* Anagrames: adiarem, adiàrem, amidaré, madeira, mediara, mediarà

## Català antic
### Verb

aidarem
* primera persona plural (nós, nosaltres) del futur de aidar
# agguantereste
## Italià
### Verb

agguantereste
* segona persona plural (voi) del condicional de agguantare
# agguanterò
## Italià
### Verb

agguanterò
* primera persona singular (io) del futur de agguantare
# agguanti
## Italià
### Verb

agguanti
* segona persona singular (tu) del present d'indicatiu de agguantare
* primera persona singular (io) del present de subjuntiu de agguantare
* segona persona singular (tu) del present de subjuntiu de agguantare
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del present de subjuntiu de agguantare
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperatiu de agguantare
# agguanteremo
## Italià
### Verb

agguanteremo
* primera persona plural (noi) del futur de agguantare
# agguantiate
## Italià
### Verb

agguantiate
* segona persona plural (voi) del present de subjuntiu de agguantare
# agguantiamo
## Italià
### Verb

agguantiamo
* primera persona plural (noi) del present d'indicatiu de agguantare
* primera persona plural (noi) del present de subjuntiu de agguantare
* primera persona plural (noi) de l'imperatiu de agguantare