OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# empavona
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.pəˈβo.nə/, balear /əm.pəˈvo.nə/ Occidental: nord-occidental /em.paˈβo.na/ valencià /em.paˈvo.na/, /em.paˈβo.na/
   * Rimes: -ona

### Verb

empavona
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de empavonar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb empavonar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·pa·vo·na (4)
* Anagrames: apomaven, aponàvem, emponava
# empavonades
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.pə.βuˈna.ðəs/ balear /əm.pə.voˈna.ðəs/, /əm.pə.vuˈna.ðəs/ Occidental: nord-occidental /em.pa.βoˈna.ðes/ valencià /em.pa.voˈna.ðes/, /em.pa.βoˈna.ðes/
   * Rimes: -ades

### Verb

empavonades
* Participi femení plural del verb empavonar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·pa·vo·na·des (5)
# empaumage
## Francès
### Nom

empaumage f. ‎(plural empaumages)
* (pilota basca) empalmada

### Vegeu també

* empaumage. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 octubre 2014].
# empaumages
## Francès
### Nom

empaumages f. pl.
* forma plural de empaumage
# elikagairen
## Basc
### Nom

elikagairen
* genitiu indefinit de elikagai
# elikagairi
## Basc
### Nom

elikagairi
* datiu indefinit de elikagai
# elikagairaino
## Basc
### Nom

elikagairaino
* terminatiu definit singular de elikagai
# elikagairekin
## Basc
### Nom

elikagairekin
* comitatiu indefinit de elikagai
# elikagairentzat
## Basc
### Nom

elikagairentzat
* benefactiu indefinit de elikagai
# elikagaira
## Basc
### Nom

elikagaira
* al·latiu definit singular de elikagai
# elikagairengatik
## Basc
### Nom

elikagairengatik
* causal indefinit de elikagai
# elikagairantz
## Basc
### Nom

elikagairantz
* al·latiu direccional definit singular de elikagai
# elikagaik
## Basc
### Nom

elikagaik
* ergatiu indefinit de elikagai
# elikagaiko
## Basc
### Nom

elikagaiko
* genitiu locatiu definit singular de elikagai
# emporqués
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.purˈkes/ balear /əm.poɾˈkes/, /əm.purˈkes/ Occidental: /em.poɾˈkes/
   * Rimes: -es

### Verb

emporqués
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb emporcar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb emporcar.

#### Variants

* [1] emporcara
* [2] emporcara
# emporquéssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.purˈke.siw/ balear /əm.poɾˈke.siw/, /əm.purˈke.siw/ Occidental: /em.poɾˈke.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

emporquéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb emporcar.

#### Variants

* emporquésseu, emporcàsseu, emporcàreu
# emporqueu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.purˈkɛw/ balear /əm.poɾˈkəw/, /əm.purˈkɛw/ Occidental: /em.poɾˈkew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

emporqueu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de emporcar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb emporcar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb emporcar.
# emporqui
## Català

   * Pronúncia: oriental /əmˈpɔr.ki/, occidental /emˈpɔɾ.ki/

### Verb

emporqui
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de emporcar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb emporcar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb emporcar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb emporcar.

#### Variants

* [1] emporco, emporque
* [2] emporque
* [3] emporque
* [4] emporque

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·por·qui (3)
* Heterograma de 8 lletres (eimopqru)
* Anagrama: empoquir
# emporquéssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.purˈke.səm/ balear /əm.poɾˈke.səm/, /əm.purˈke.səm/ Occidental: /em.poɾˈke.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

emporquéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb emporcar.

#### Variants

* emporquéssim, emporcàssem, emporcàrem
# emporquin
## Català

   * Pronúncia: oriental /əmˈpɔr.kin/, occidental /emˈpɔɾ.kin/

### Verb

emporquin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb emporcar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb emporcar.

#### Variants

* [1] emporquen
* [2] emporquen
# emporquis
## Català

   * Pronúncia: oriental /əmˈpɔr.kis/, occidental /emˈpɔɾ.kis/

### Verb

emporquis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb emporcar.

#### Variants

* emporques
# emporquésseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.purˈke.səw/ balear /əm.poɾˈke.səw/, /əm.purˈke.səw/ Occidental: /em.poɾˈke.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

emporquésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb emporcar.

#### Variants

* emporquéssiu, emporcàsseu, emporcàreu
# emporquí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.purˈki/ balear /əm.poɾˈki/, /əm.purˈki/ Occidental: /em.poɾˈki/
   * Rimes: -i

### Verb

emporquí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de emporcar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·por·quí (3)
* Heterograma de 8 lletres (eimopqru)
* Anagrama: empoquir
# emporquéssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.purˈke.sim/ balear /əm.poɾˈke.sim/, /əm.purˈke.sim/ Occidental: /em.poɾˈke.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

emporquéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb emporcar.

#### Variants

* emporquéssem, emporcàssem, emporcàrem
# enarbris
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈnar.bɾis/, occidental /eˈnaɾ.bɾis/

### Verb

enarbris
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb enarbrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ar·bris (3)
* Anagrames: barrines, barrinés, brisaren, esbrinar
# enarbràsseu
## Català
### Verb

enarbràsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb enarbrar.
# enarbràrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.nərˈbɾa.ɾəm/, occidental /e.naɾˈbɾa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

enarbràrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de enarbrar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb enarbrar.
# enarbràreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.nərˈbɾa.ɾəw/, occidental /e.naɾˈbɾa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

enarbràreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de enarbrar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb enarbrar.
# enarbràs
## Català
### Verb

enarbràs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb enarbrar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb enarbrar.
# embotinares
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bu.tiˈna.ɾəs/ balear /əm.bo.tiˈna.ɾəs/, /əm.bu.tiˈna.ɾəs/ Occidental: /em.bo.tiˈna.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

embotinares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de embotinar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb embotinar.

#### Variants

* [2] embotinessis, embotinesses, embotinassis, embotinasses

### Miscel·lània

* Anagrama: estaborníem
# embotinaries
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bu.ti.nəˈɾi.əs/ balear /əm.bo.ti.nəˈɾi.əs/, /əm.bu.ti.nəˈɾi.əs/ Occidental: /em.bo.ti.naˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

embotinaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de embotinar.
# embotinaràs
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bu.ti.nəˈɾas/ balear /əm.bo.ti.nəˈɾas/, /əm.bu.ti.nəˈɾas/ Occidental: /em.bo.ti.naˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

embotinaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de embotinar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·bo·ti·na·ràs (5)
* Anagrama: rabiosament
# embotinaré
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bu.ti.nəˈɾe/ balear /əm.bo.ti.nəˈɾe/, /əm.bu.ti.nəˈɾe/ Occidental: /em.bo.ti.naˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

embotinaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de embotinar.
# embotinaria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bu.ti.nəˈɾi.ə/ balear /əm.bo.ti.nəˈɾi.ə/, /əm.bu.ti.nəˈɾi.ə/ Occidental: /em.bo.ti.naˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

embotinaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de embotinar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de embotinar.
# embotinarà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bu.ti.nəˈɾa/ balear /əm.bo.ti.nəˈɾa/, /əm.bu.ti.nəˈɾa/ Occidental: /em.bo.ti.naˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

embotinarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de embotinar.
# embotinaren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bu.tiˈna.ɾən/ balear /əm.bo.tiˈna.ɾən/, /əm.bu.tiˈna.ɾən/ Occidental: /em.bo.tiˈna.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

embotinaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de embotinar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb embotinar.

#### Variants

* [2] embotinessin, embotinessen, embotinassin, embotinassen
# embotinareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bu.ti.nəˈɾɛw/ balear /əm.bo.ti.nəˈɾəw/, /əm.bu.ti.nəˈɾɛw/ Occidental: /em.bo.ti.naˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

embotinareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de embotinar.
# embotinarien
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bu.ti.nəˈɾi.ən/ balear /əm.bo.ti.nəˈɾi.ən/, /əm.bu.ti.nəˈɾi.ən/ Occidental: /em.bo.ti.naˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

embotinarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de embotinar.
# encanonat
## Català

   * Pronúncia: oriental /əŋ.kə.nuˈnat/, occidental /eŋ.ka.noˈnat/
   * Rimes: -at

### Verb

encanonat
* Participi masculí singular del verb encanonar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ca·no·nat (4)
* Anagrama: acantonen
# encanonaríeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əŋ.kə.nu.nəˈɾi.əw/ Occidental: nord-occidental /eŋ.ka.no.naˈɾi.ɛw/, valencià /eŋ.ka.no.naˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

encanonaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de encanonar.
# encanonassis
## Català

   * Pronúncia: balear /əŋ.kə.noˈna.sis/, /əŋ.kə.nuˈna.sis/
   * Rimes: -asis

### Verb

encanonassis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb encanonar.
    [Tu] encanonessis, encanonesses, encanonasses, encanonassis o encanonares.
# encanonaré
## Català

   * Pronúncia: oriental /əŋ.kə.nu.nəˈɾe/, occidental /eŋ.ka.no.naˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

encanonaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de encanonar.
# encanonassin
## Català

   * Pronúncia: balear /əŋ.kə.noˈna.sin/, /əŋ.kə.nuˈna.sin/
   * Rimes: -asin

### Verb

encanonassin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb encanonar.
    [Ells/elles/vostès] encanonessin, encanonessen, encanonassen, encanonassin o encanonaren.
# encanonau
## Català

   * Pronúncia: balear /əŋ.kə.noˈnaw/, /əŋ.kə.nuˈnaw/
   * Rimes: -aw

### Verb

encanonau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de encanonar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb encanonar.

#### Variants

* encanoneu

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ca·no·nau (4)
# encanonassen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.kə.nuˈna.sən/ balear /əŋ.kə.noˈna.sən/, /əŋ.kə.nuˈna.sən/ Occidental: /eŋ.ka.noˈna.sen/
   * Rimes: -asen

### Verb

encanonassen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb encanonar.
    [Ells/elles/vostès] encanonessin, encanonessen, encanonassen, encanonassin o encanonaren.
# encanonasses
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.kə.nuˈna.səs/ balear /əŋ.kə.noˈna.səs/, /əŋ.kə.nuˈna.səs/ Occidental: /eŋ.ka.noˈna.ses/
   * Rimes: -ases

### Verb

encanonasses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb encanonar.
    [Tu] encanonessis, encanonesses, encanonasses, encanonassis o encanonares.
# encarnissat
## Català

   * Pronúncia: oriental /əŋ.kər.niˈsat/, occidental /eŋ.kaɾ.niˈsat/
   * Rimes: -at

### Verb

encarnissat
* Participi masculí singular del verb encarnissar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·car·nis·sat (4)
# encarnissassin
## Català
### Verb

encarnissassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb encarnissar-se.

#### Variants

* encarnissessin, encarnissessen, encarnissassen, encarnissaren

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·car·nis·sas·sin (5)
# encarnissau
## Català
### Verb

encarnissau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de encarnissar-se.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb encarnissar-se.

#### Variants

* [1] encarnisseu
* [2] encarnisseu

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·car·nis·sau (4)
# encarnissaríem
## Català

   * Pronúncia: oriental /əŋ.kər.ni.səˈɾi.əm/, occidental /eŋ.kaɾ.ni.saˈɾi.em/
   * Rimes: -iem

### Verb

encarnissaríem
* Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de encarnissar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·car·nis·sa·rí·em (6)
# encarnissaríeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əŋ.kər.ni.səˈɾi.əw/, occidental /eŋ.kaɾ.ni.saˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

encarnissaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de encarnissar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·car·nis·sa·rí·eu (6)
* Anagrama: encuirassarien
# encarnissassen
## Català
### Verb

encarnissassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb encarnissar-se.

#### Variants

* encarnissessin, encarnissessen, encarnissassin, encarnissaren

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·car·nis·sas·sen (5)
# encarnissasses
## Català
### Verb

encarnissasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb encarnissar-se.

#### Variants

* encarnissessis, encarnissesses, encarnissassis, encarnissares

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·car·nis·sas·ses (5)
# encarnissassis
## Català
### Verb

encarnissassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb encarnissar-se.

#### Variants

* encarnissessis, encarnissesses, encarnissasses, encarnissares

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·car·nis·sas·sis (5)
# encarnissats
## Català

   * Pronúncia: oriental /əŋ.kər.niˈsats/, occidental /eŋ.kaɾ.niˈsats/
   * Rimes: -ats

### Verb

encarnissats
* Participi masculí plural del verb encarnissar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·car·nis·sats (4)
* Anagrama: trescanassin
# encarnissava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.kər.niˈsa.βə/, balear /əŋ.kəɾ.niˈsa.və/ Occidental: nord-occidental /eŋ.kar.niˈsa.βa/ valencià /eŋ.kaɾ.niˈsa.va/, /eŋ.kaɾ.niˈsa.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

encarnissava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de encarnissar-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de encarnissar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·car·nis·sa·va (5)
* Anagrama: acarnissaven
# enfuronà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɱ.fu.ɾuˈna/ balear /əɱ.fu.ɾoˈna/, /əɱ.fu.ɾuˈna/ Occidental: /eɱ.fu.ɾoˈna/
   * Rimes: -a

### Verb

enfuronà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de enfuronar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·fu·ro·nà (4)
# enfuronàreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɱ.fu.ɾuˈna.ɾəw/ balear /əɱ.fu.ɾoˈna.ɾəw/, /əɱ.fu.ɾuˈna.ɾəw/ Occidental: /eɱ.fu.ɾoˈna.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

enfuronàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de enfuronar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb enfuronar.

#### Variants

* [2] enfuronàsseu

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·fu·ro·nà·reu (5)
# enfuronen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əɱ.fuˈɾo.nən/, occidental /eɱ.fuˈɾo.nen/
   * Rimes: -onen

### Verb

enfuronen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de enfuronar.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb enfuronar.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb enfuronar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·fu·ro·nen (4)
# enfuronàrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɱ.fu.ɾuˈna.ɾəm/ balear /əɱ.fu.ɾoˈna.ɾəm/, /əɱ.fu.ɾuˈna.ɾəm/ Occidental: /eɱ.fu.ɾoˈna.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

enfuronàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de enfuronar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb enfuronar.

#### Variants

* [2] enfuronàssem

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·fu·ro·nà·rem (5)
# enfuronàssem
## Català
### Verb

enfuronàssem
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb enfuronar.

#### Variants

* enfuronàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·fu·ro·nàs·sem (5)
# enfurone
## Català
### Verb

enfurone
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de enfuronar.
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb enfuronar.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb enfuronar.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb enfuronar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·fu·ro·ne (4)
# enfuronem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɱ.fu.ɾuˈnɛm/ balear /əɱ.fu.ɾoˈnəm/, /əɱ.fu.ɾuˈnɛm/ Occidental: /eɱ.fu.ɾoˈnem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

enfuronem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de enfuronar.
* (occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb enfuronar.
* (occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb enfuronar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·fu·ro·nem (4)
# enfurones
## Català

   * Pronúncia: oriental /əɱ.fuˈɾo.nəs/, occidental /eɱ.fuˈɾo.nes/
   * Rimes: -ones

### Verb

enfurones
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de enfuronar.
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb enfuronar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·fu·ro·nes (4)
# enfuroneu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɱ.fu.ɾuˈnɛw/ balear /əɱ.fu.ɾoˈnəw/, /əɱ.fu.ɾuˈnɛw/ Occidental: /eɱ.fu.ɾoˈnew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

enfuroneu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de enfuronar.
* (occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb enfuronar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb enfuronar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·fu·ro·neu (4)
# enfuronaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɱ.fu.ɾuˈna.βəs/ balear /əɱ.fu.ɾoˈna.vəs/, /əɱ.fu.ɾuˈna.vəs/ Occidental: nord-occidental /eɱ.fu.ɾoˈna.βes/ valencià /eɱ.fu.ɾoˈna.ves/, /eɱ.fu.ɾoˈna.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

enfuronaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de enfuronar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·fu·ro·na·ves (5)
# emmerdam
## Català
### Verb

emmerdam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de emmerdar.

#### Variants

* emmerdem

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·mer·dam (3)
# emmerdant
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.mərˈdan/ balear /əm.məɾˈðant/, /əm.mərˈðan/ Occidental: nord-occidental /em.merˈðan/ valencià /em.meɾˈðant/, /em.meɾˈðan/
   * Rimes: -ant

### Verb

emmerdant
* Gerundi del verb emmerdar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·mer·dant (3)
# emmerdar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əm.mərˈda/ Occidental: nord-occidental /em.merˈða/ valencià /em.meɾˈðaɾ/, /em.meɾˈða/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: emmerdà
   * Etimologia: Del prefix em-, merda i la desinència -ar, segle XX.

### Verb

emmerdar trans., pron. ‎(pronominal emmerdar-se)
* (col·loquial) Omplir de merda.
* (col·loquial) Enredar algú en un afer.
* (col·loquial) Complicar una situació.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: emmerdo, emmerda, emmerdem Vocal rizotònica: /ɛ/

#### Sinònims

* emmerdissar, emmerdegar, emmerdegassar

#### Traduccions

* Anglès: soil $^{(en)}$
* Castellà: emporcar $^{(es)}$
* Francès: cochonner $^{(fr)}$
* Anglès: embroil $^{(en)}$
* Castellà: enredar $^{(es)}$, liar $^{(es)}$
* Francès: mêler $^{(fr)}$

#### Falsos amics

* Francès: emmerder ‎(«emprenyar, fotre»)

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·mer·dar (3)
* Anagrama: derramem

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, DCVB, Optimot
# emmerdar-se
## Català
### Verb

emmerdar-se
* Forma pronominal de emmerdar.

### Miscel·lània

* Anagrama: emmerdares
# emmerdaran
## Català

   * Pronúncia: oriental /əm.mər.dəˈɾan/, occidental /em.meɾ.ðaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

emmerdaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de emmerdar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·mer·da·ran (4)
# emmerdarem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.mər.dəˈɾɛm/ balear /əm.məɾ.ðəˈɾəm/, /əm.mər.ðəˈɾɛm/ Occidental: /em.meɾ.ðaˈɾem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

emmerdarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de emmerdar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·mer·da·rem (4)
# emmerdades
## Català

   * Pronúncia: oriental /əm.mərˈda.ðəs/, occidental /em.meɾˈða.ðes/
   * Rimes: -ades

### Verb

emmerdades
* Participi femení plural del verb emmerdar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·mer·da·des (4)
# emmerdaren
## Català

   * Pronúncia: oriental /əm.mərˈda.ɾən/, occidental /em.meɾˈða.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

emmerdaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de emmerdar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb emmerdar.

#### Variants

* [2] emmerdessin, emmerdessen, emmerdassin, emmerdassen

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·mer·da·ren (4)
* Anagrames: remendarem, remendàrem
# emmerdara
## Català
### Verb

emmerdara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb emmerdar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb emmerdar.

#### Variants

* [1] emmerdés, emmerdàs
* [2] emmerdés, emmerdàs

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·mer·da·ra (4)
# emmerdares
## Català

   * Pronúncia: oriental /əm.mərˈda.ɾəs/, occidental /em.meɾˈða.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

emmerdares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de emmerdar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb emmerdar.

#### Variants

* [2] emmerdessis, emmerdesses, emmerdassis, emmerdasses

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·mer·da·res (4)
* Anagrama: emmerdar-se
# enferestir-se
## Català
### Verb

enferestir-se
* Forma pronominal de enferestir.

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# enferigueu
## Català
### Verb

enferigueu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb enferir.

#### Variants

* enferiu

### Miscel·lània

* Anagrama: fengueríeu
# enferia
## Català

   * Pronúncia: oriental /əɱ.fəˈɾi.ə/, occidental /eɱ.feˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

enferia
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de enferir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de enferir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·fe·ri·a (4)
* Anagrama: feinera
# enferien
## Català

   * Pronúncia: oriental /əɱ.fəˈɾi.ən/, occidental /eɱ.feˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

enferien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de enferir.