OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# abràs
## Català
### Verb

abràs
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de abrasar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bràs (2)
* Anagrames: àrabs, barsa, basar, brasa, sabrà
# abrégements
## Francès

   * Pronúncia: /a.bʁɛ.ʒəˈmɑ̃/

### Nom

abrégements m. pl.
* forma plural de abrégement
# abrí
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \aˈβɾi\
       Americà: alt /aˈbɾi/, baix \aˈβɾi\
   * Rimes: -i

### Verb

abrí
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb abrir
# abrín
## Català
### Verb

abrín
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de abrinar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·brín (2)
* Anagrama: binar
# abréviation
## Francès

   * Pronúncia: /a.bʁe.vjaˈsjɔ̃/

### Nom

abréviation f. ‎(plural abréviations)
* abreviatura
# abrusí
## Català
### Verb

abrusí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de abrusar.

### Miscel·lània

* Anagrames: brisau, brusia
# abrégement
## Francès

   * Pronúncia: /a.bʁɛ.ʒəˈmɑ̃/

### Nom

abrégement m. ‎(plural abrégements)
* abreviació
# abrutir
## Francès

   * Pronúncia: /a.bʁyˈtiʁ/
   * Etimologia: Del prefix a- i brute.

### Verb

abrutir
* bestialitzar, insensibilitzar
    «Le sentiment de révolte que l'on rencontre dans les classes pauvres se colorera dès lors d'une atroce jalousie. Nos journaux démocratiques entretiennent cette pas­sion avec beaucoup d'art, dans la pensée que c'est le meilleur moyen d’abrutir leur clientèle et de se l’attacher ; […].» (Georges Sorel, Réflexions sur la violence, capítol V: La grève générale politique, 1908, p. 227)El sentiment de revolta que es troba en les classes pobres es tenyeix d'atroç gelosia. Els nostres diaris democràtics mantenen aquesta passió amb molta traça, pensant que és la millor manera de bestialitzar la seva clientela i de fer-se propers a ella;[...]
* fer-se estúpid
    Cet homme s’abrutit devant sa télé.Aquest home s'ha fet estúpid de mirar la tele.
* aclaparar, estabornir, insensibilitzar
    Chaque coup m’abrutissait davantage mais en même temps me raffermissait dans ma décision : ne pas céder à ces brutes qui se flattaient d’être les émules de la Gestapo.—«Cada cop m'insensibilitzava més alhora que em refermava en la meva decisió: no cedir als bèsties que es vantaven de ser els imitadors de la Gestapo.»

### Vegeu també

* ↑ Henri Alleg, La Question, 1957
# Romanum
## Llatí

   * Pronúncia: /roːˈmaː.nʊm/

### Adjectiu

Rōmānum
* nominatiu neutre singular de Rōmānus
* vocatiu neutre singular de Rōmānus
* acusatiu masculí singular de Rōmānus
* acusatiu neutre singular de Rōmānus

### Nom propi

Rōmānum
* acusatiu singular de Rōmānus
# Romanization
## Anglès

   * Pronúncia: àudio (EUA)

### Nom

Romanization ‎(plural Romanizations)
* romanització

#### Variants

* romanization, Romanisation
# Romanorum
## Llatí

   * Pronúncia: /roː.maːˈnoː.rʊm/

### Adjectiu

Rōmānōrum
* genitiu masculí plural de Rōmānus
* genitiu neutre plural de Rōmānus
# Romansch
## Anglès
### Nom

Romansch ‎(incomptable)
* romanx
# Romanizations
## Anglès
### Nom

Romanizations
* forma plural de Romanization
# Romanos
## Llatí

   * Pronúncia: /roːˈmaː.noːs/

### Adjectiu

Rōmānōs
* acusatiu masculí plural de Rōmānus
# Romanus
## Llatí
### Nom propi

Rōmānus m. ‎(genitiu Rōmānī)
* Prenom masculí, equivalent al català Romà.

#### Declinació

2a declinació -us, -ī :
| Cas | Singular | Plural |
| Nominatiu | Rōmānus | - |
| Vocatiu | Rōmāne | - |
| Acusatiu | Rōmānum | - |
| Genitiu | Rōmānī | - |
| Datiu | Rōmānō | - |
| Ablatiu | Rōmānō | - |

### Adjectiu

Rōmānus m., Rōmāna f., Rōmānum n.
* forma alternativa de rōmānus

#### Declinació

Primera i segona declinació, -us, -a, -um.
| Cas | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural | Plural |
| Cas | Masculí | Femení | Neutre | Masculí | Femení | Neutre |
| Nominatiu | Rōmānus | Rōmāna | Rōmānum | Rōmānī | Rōmānae | Rōmāna |
| Vocatiu | Rōmāne | Rōmāna | Rōmānum | Rōmānī | Rōmānae | Rōmāna |
| Acusatiu | Rōmānum | Rōmānam | Rōmānum | Rōmānōs | Rōmānās | Rōmāna |
| Genitiu | Rōmānī | Rōmānae | Rōmānī | Rōmānōrum | Rōmānārum | Rōmānōrum |
| Datiu | Rōmānō | Rōmānae | Rōmānō | Rōmānīs | Rōmānīs | Rōmānīs |
| Ablatiu | Rōmānō | Rōmānā | Rōmānō | Rōmānīs | Rōmānīs | Rōmānīs |
# Romanya
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ruˈma.ɲə/ balear /roˈma.ɲə/, /ruˈma.ɲə/ Occidental: /roˈma.ɲa/
   * Rimes: -aɲa
   * Etimologia: De l'italià Romagna, del llatí Rōmānia.

### Nom propi

la Romanya f.
* Regió històrica del nord d’Itàlia en la vall del Po.

#### Derivats

* romanyès

#### Traduccions

* Castellà: Romaña $^{(es)}$
* Francès: Romagne $^{(fr)}$
* Italià: Romagna $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: Ro·ma·nya (3)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DCVB, GEC, ésAdir

## Català antic
### Nom propi

Romanya
* forma alternativa de Romania ‎(«imperi romà d’Orient»)
    «Si ·m trametreu lo salconduyt o guiatge vsaré del consell dels amichs e maiorment del teu e si no faré lo camí de Romanya.» (Joan Esteve, Liber elegantiarum, 1487)

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB, DTCA, CIVAL
# Romanyac
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ru.məˈɲak/ balear /ro.məˈɲak/, /ru.məˈɲak/ Occidental: /ro.maˈɲak/
   * Rimes: -ak
   * Etimologia: De l'occità Romanhac.

### Nom propi

Romanyac
* Cognom

#### Variants

* Romanyach, Romañach

### Miscel·lània

* Síl·labes: Ro·ma·nyac (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: OnCat, Optimot
* Cognoms de la població, Idescat
# acampanarien
## Català
### Verb

acampanarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de acampanar.
# acampanaries
## Català
### Verb

acampanaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de acampanar.
# acampanarà
## Català
### Verb

acampanarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de acampanar.
# acampanares
## Català
### Verb

acampanares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de acampanar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acampanar.
# acampanaria
## Català
### Verb

acampanaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de acampanar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de acampanar.
# acampanaren
## Català
### Verb

acampanaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de acampanar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acampanar.
# acampanaré
## Català
### Verb

acampanaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de acampanar.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /a.kam.pa.naˈɾe/
       Americà: alt /a.kam.p(a).naˈɾe/, baix /a.kam.pa.naˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

acampanaré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb acampanar
# acampanareu
## Català
### Verb

acampanareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de acampanar.
# acampanaràs
## Català
### Verb

acampanaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de acampanar.
# abramàveu
## Català
### Verb

abramàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de abramar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bra·mà·veu (4)
# abramí
## Català
### Verb

abramí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de abramar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bra·mí (3)
# abramin
## Català
### Verb

abramin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb abramar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb abramar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bra·min (3)
* Anagrames: abrinam, birmana, nimbara, nimbarà
# abramàrem
## Català
### Verb

abramàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de abramar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bra·mà·rem (4)
# abramàvem
## Català
### Verb

abramàvem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de abramar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bra·mà·vem (4)
# abraméssiu
## Català
### Verb

abraméssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb abramar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bra·més·siu (4)
* Anagrames: abeuràssim, embussaria
# abramà
## Català
### Verb

abramà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de abramar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bra·mà (3)
# abramàreu
## Català
### Verb

abramàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de abramar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bra·mà·reu (4)
# abraméssim
## Català
### Verb

abraméssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb abramar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bra·més·sim (4)
# abramis
## Català
### Verb

abramis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb abramar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bra·mis (3)
* Anagrames: abismar, abrasim
# abundus
## Esperanto

   * Pronúncia: /aˈbun.dus/
   * Àudio: França

### Verb

abundus
* condicional de abundi
# abundàreu
## Català
### Verb

abundàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de abundar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb abundar.
# abundàssem
## Català
### Verb

abundàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb abundar.
# abundàrem
## Català
### Verb

abundàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de abundar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb abundar.
# abundàs
## Català
### Verb

abundàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb abundar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb abundar.

### Miscel·lània

* Anagrama: bandaus
# abundàieu
## Català
### Verb

abundàieu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de abundar.
# abundància
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.βunˈdan.si.ə/, occidental /a.bunˈdan.si.a/
   * Rimes: -ansia
   * Etimologia: Del llatí abundantia, de abundō ‎(«sobreeixir, abundar»), de undō ‎(«onejar, inundar»), segle XIII.

### Nom

abundància f. ‎(plural abundàncies)
* Existència més que suficient d'alguna cosa.
    Al rebost hi havia abundància d'aliments.
* Gran quantitat.
    Als Pirineus hi ha pins en abundància.

#### Sinònims

* abundor, opulència
* a dojo, a cents

#### Traduccions

* Alemany: Fülle $^{(de)}$ f.
* Anglès: abundance $^{(en)}$, plenty $^{(en)}$
* Basc: ugaritasun $^{(eu)}$
* Castellà: abundancia $^{(es)}$ f.
* Francès: abondance $^{(fr)}$
* Gallec: abundancia $^{(gl)}$
* Italià: abbondanza $^{(it)}$
* Portuguès: abundância $^{(pt)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bun·dàn·ci·a (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# abundà
## Català
### Verb

abundà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de abundar.

### Miscel·lània

* Anagrama: bandau
# abrillantéssim
## Català
### Verb

abrillantéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrillantar.
# abrillanté
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \a.βɾi.ʎanˈte\, meridional \a.βɾi.ʝaŋˈte\
       Americà: alt /a.bɾi.ʝanˈte/, baix \a.βɾi.ʝaŋˈte\, austral \a.βɾi.ʒanˈte\
   * Rimes: -e

### Verb

abrillanté
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb abrillantar
# abrillantésseu
## Català
### Verb

abrillantésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrillantar.
# abrillantí
## Català
### Verb

abrillantí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de abrillantar.
# abrils
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈβɾiɫs/, occidental /aˈβɾiɫs/
   * Rimes: -ils

### Nom

abrils m. pl.
* Forma plural de abril.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·brils (2)
* Heterograma de 6 lletres (abilrs)
* Anagrames: albirs, barils, brasil, Brasil, brials

## Occità

   * Pronúncia: /aˈbɾils/

### Nom

abrils m. pl.
* forma plural de abril
# abrillantéssem
## Català
### Verb

abrillantéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrillantar.
# abrillantéssiu
## Català
### Verb

abrillantéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrillantar.
# abrillantés
## Català
### Verb

abrillantés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrillantar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrillantar.
# Smits
## Neerlandès

   * Àudio:

### Nom propi

Smits
* Cognom
# Sobrequés
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /su.βɾəˈkes/ balear /so.bɾəˈkes/, /su.bɾəˈkes/ Occidental: /so.bɾeˈkes/
   * Rimes: -es
   * Etimologia: De Sobrequers, lloc de Montferrer (Vallespir), compost de sobre i quers.

### Nom propi

Sobrequés
* Cognom

### Miscel·lània

* Síl·labes: So·bre·qués (3)

### Vegeu també

* Cerca Sobrequés a Wikidata
* Obres de referència: DCVB
* Cognoms de la població, Idescat
# Sogorb
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /suˈɣɔrp/ balear /soˈɣɔɾp/, /suˈɣɔrp/ Occidental: /soˈɣɔɾp/
   * Rimes: -ɔɾp
   * Etimologia: De l’àrab andalusí Šugurb, usat entre els segles XI i XV, d’origen incert:
      * Del llatí sub urbem ‎(«suburbi», literalment «sota ciutat»).
      * De l’ibèric *suburbi on s’identifica el formant ur ‎(, «aigua») com a possible hidrònim i amb paral·lelisme amb Subur (entre Tàrraco i Bàrcino) i els Subūritāni, sense més evidències locals.
      * D’origen preromà indoeuropeu amb els formants *sub- i *urb-, de les arrels *sew- ‎(«brollar, esprémer») i *werb- ‎(«tòrcer, doblegar»), tots dos usats en hidrònims.
      * Tradicionalment relacionat amb el celtiber Segobriga, vegeu Segorb per a més informació.
       Documentat en català des del segle XIII.

### Nom propi

Sogorb m.
* Municipi i capital de l’Alt Palància.
* Cognom

#### Derivats

* sogorbí

#### Variants

* Segorb

#### Traduccions

* Castellà: Segorbe $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: So·gorb (2)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DCVB, OnCat, GEC
* ↑ Jordán Cólera, Carlos, «Segorbe, ¿un topónimo de origen arqueo-indoeuropeo?», Espacio, Tiempo y Forma, 2013
* ↑ Gómez Casañ, Ros; García Edo, Vicente. «Algo más sobre el topónimo Segorbe». Butlletí interior, 1991, núm. 44, p. 636-641
# Sohn
## Alemany

   * Pronúncia: /zoːn/

### Nom

Sohn m. ‎(genitiu Sohns o Sohnes, plural Söhne)
* fill

#### Declinació

| Cas | Singular | Singular | Plural | Plural |
| Nominatiu | der | Sohn | die | Söhne |
| Genitiu | des | Sohns Sohnes | der | Söhne |
| Datiu | dem | Sohn Sohne | den | Söhnen |
| Acusatiu | den | Sohn | die | Söhne |
# Sohnes
## Alemany

   * Pronúncia: /ˈzoːnəs/

### Nom

Sohnes
* genitiu singular de Sohn
# Sn
## Multilingüe
### Símbol

Sn
* Símbol químic de l'estany.

#### Relacionats

| $_1$ H | | | | | | | | | | | | | | | | | $_2$ He |
| $_3$ Li | $_4$ Be | | | | | | | | | | | $_5$ B | $_6$ C | $_7$ N | $_8$ O | $_9$ F | $_{10}$ Ne |
| $_{11}$ Na | $_{12}$ Mg | | | | | | | | | | | $_{13}$ Al | $_{14}$ Si | $_{15}$ P | $_{16}$ S | $_{17}$ Cl | $_{18}$ Ar |
| $_{19}$ K | $_{20}$ Ca | $_{21}$ Sc | $_{22}$ Ti | $_{23}$ V | $_{24}$ Cr | $_{25}$ Mn | $_{26}$ Fe | $_{27}$ Co | $_{28}$ Ni | $_{29}$ Cu | $_{30}$ Zn | $_{31}$ Ga | $_{32}$ Ge | $_{33}$ As | $_{34}$ Se | $_{35}$ Br | $_{36}$ Kr |
| $_{37}$ Rb | $_{38}$ Sr | $_{39}$ Y | $_{40}$ Zr | $_{41}$ Nb | $_{42}$ Mo | $_{43}$ Tc | $_{44}$ Ru | $_{45}$ Rh | $_{46}$ Pd | $_{47}$ Ag | $_{48}$ Cd | $_{49}$ In | $_{50}$ Sn | $_{51}$ Sb | $_{52}$ Te | $_{53}$ I | $_{54}$ Xe |
| $_{55}$ Cs | $_{56}$ Ba | * | $_{72}$ Hf | $_{73}$ Ta | $_{74}$ W | $_{75}$ Re | $_{76}$ Os | $_{77}$ Ir | $_{78}$ Pt | $_{79}$ Au | $_{80}$ Hg | $_{81}$ Tl | $_{82}$ Pb | $_{83}$ Bi | $_{84}$ Po | $_{85}$ At | $_{86}$ Rn |
| $_{87}$ Fr | $_{88}$ Ra | ** | $_{104}$ Rf | $_{105}$ Db | $_{106}$ Sg | $_{107}$ Bh | $_{108}$ Hs | $_{109}$ Mt | $_{110}$ Ds | $_{111}$ Rg | $_{112}$ Cn | $_{113}$ Nh | $_{114}$ Fl | $_{115}$ Mc | $_{116}$ Lv | $_{117}$ Ts | $_{118}$ Og |
| * | * | $_{57}$ La | $_{58}$ Ce | $_{59}$ Pr | $_{60}$ Nd | $_{61}$ Pm | $_{62}$ Sm | $_{63}$ Eu | $_{64}$ Gd | $_{65}$ Tb | $_{66}$ Dy | $_{67}$ Ho | $_{68}$ Er | $_{69}$ Tm | $_{70}$ Yb | $_{71}$ Lu |
| ** | ** | $_{89}$ Ac | $_{90}$ Th | $_{91}$ Pa | $_{92}$ U | $_{93}$ Np | $_{94}$ Pu | $_{95}$ Am | $_{96}$ Cm | $_{97}$ Bk | $_{98}$ Cf | $_{99}$ Es | $_{100}$ Fm | $_{101}$ Md | $_{102}$ No | $_{103}$ Lr |
# Snob
## Alemany

   * Pronúncia: /snɔp/

### Nom

Snob m. ‎(genitiu Snobs, plural Snobs)
* esnob

#### Declinació

| Cas | Singular | Singular | Plural | Plural |
| Nominatiu | der | Snob | die | Snobs |
| Genitiu | des | Snobs | der | Snobs |
| Datiu | dem | Snob | den | Snobs |
| Acusatiu | den | Snob | die | Snobs |
# Soanyes
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /suˈa.ɲəs/ balear /soˈa.ɲəs/, /suˈa.ɲəs/ Occidental: /soˈa.ɲes/
   * Rimes: -aɲes
   * Etimologia: Del llatí sub- i *angia, de l’ibèric *angi, literalment «sota la devesa», documentat el segle IX.

### Nom propi

Soanyes
* Municipi del Conflent situat al sud-est d’Oleta.

#### Derivats

* soanyès (gentilici)
* Suanya (cognom)

#### Traduccions

* Francès: Souanyas $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: So·a·nyes (3)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: OnCat, GEC, ésAdir
# Snobs
## Alemany

   * Pronúncia: /snɔps/

### Nom

Snobs
* genitiu singular de Snob
* forma plural de Snob
# Sohne
## Alemany

   * Pronúncia: /ˈzoːnə/

### Nom

Sohne
* (literari) datiu singular de Sohn
# acanàreu
## Català
### Verb

acanàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de acanar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acanar.
# acanàs
## Català
### Verb

acanàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acanar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acanar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·nàs (3)
* Anagrama: Casana
# acanyéssim
## Català
### Verb

acanyéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acanyar-se.
# acanyí
## Català
### Verb

acanyí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de acanyar-se.
# acanàssem
## Català
### Verb

acanàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acanar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·nàs·sem (4)
* Anagrama: amansesca
# acanà
## Català
### Verb

acanà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de acanar.
# acanàrem
## Català
### Verb

acanàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de acanar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acanar.
# acanàsseu
## Català
### Verb

acanàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acanar.
# acanyéssiu
## Català
### Verb

acanyéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acanyar-se.
# acanàssim
## Català
### Verb

acanàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acanar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·nàs·sim (4)
* Anagrames: acanissam, amansisca
# abbreviation
## Anglès
### Nom

abbreviation ‎(plural abbreviations)
* abreviatura
# abbreviationem
## Llatí

   * Pronúncia: /ab.brɛ.wɪ.aː.tɪˈoː.nɛm/

### Nom

abbreviātiōnem
* acusatiu singular de abbreviātiō
# abbreviationum
## Llatí

   * Pronúncia: /ab.brɛ.wɪ.aː.tɪˈoː.nʊm/

### Nom

abbreviātiōnum
* genitiu plural de abbreviātiō
# abbreviationes
## Llatí

   * Pronúncia: /ab.brɛ.wɪ.aː.tɪˈoː.neːs/

### Nom

abbreviātiōnēs
* nominatiu plural de abbreviātiō
* vocatiu plural de abbreviātiō
* acusatiu plural de abbreviātiō
# abbreviationibus
## Llatí

   * Pronúncia: /ab.brɛ.wɪ.aː.tɪˈoː.nɪ.bʊs/

### Nom

abbreviātiōnibus
* datiu plural de abbreviātiō
* ablatiu plural de abbreviātiō
# abbreviationis
## Llatí

   * Pronúncia: /ab.brɛ.wɪ.aː.tɪˈoː.nɪs/

### Nom

abbreviātiōnis
* genitiu singular de abbreviātiō
# abbreviatio
## Llatí

   * Pronúncia: /ab.brɛ.wɪˈaː.tɪ.oː/

### Nom

abbreviātiō f. ‎(genitiu abbreviātiōnis)
* abreviació

#### Declinació

3a declinació -, -is (tema cons.) :
| Cas | Singular | Plural |
| Nominatiu | abbreviātiō | abbreviātiōnēs |
| Vocatiu | abbreviātiō | abbreviātiōnēs |
| Acusatiu | abbreviātiōnem | abbreviātiōnēs |
| Genitiu | abbreviātiōnis | abbreviātiōnum |
| Datiu | abbreviātiōnī | abbreviātiōnibus |
| Ablatiu | abbreviātiōne | abbreviātiōnibus |
# abbreviatione
## Llatí

   * Pronúncia: /ab.brɛ.wɪ.aː.tɪˈoː.nɛ/

### Nom

abbreviātiōne
* ablatiu singular de abbreviātiō
# abbreviationi
## Llatí

   * Pronúncia: /ab.brɛ.wɪ.aː.tɪˈoː.niː/

### Nom

abbreviātiōnī
* datiu singular de abbreviātiō
# abbreviations
## Anglès
### Nom

abbreviations
* forma plural de abbreviation
# acaragole
## Català
### Verb

acaragole
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acaragolar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb acaragolar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb acaragolar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb acaragolar.

#### Variants

* [1] acaragolo, acaragol
* [2] acaragoli
* [3] acaragoli
* [4] acaragoli

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·ra·go·le (5)
# acaragolessis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kə.ɾə.ɣuˈɫe.sis/ balear /ə.kə.ɾə.ɣoˈɫe.sis/, /ə.kə.ɾə.ɣuˈɫe.sis/ Occidental: /a.ka.ɾa.ɣoˈɫe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

acaragolessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acaragolar.

#### Variants

* acaragolesses, acaragolassis, acaragolasses, acaragolares

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·ra·go·les·sis (6)
# acaragolem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kə.ɾə.ɣuˈɫɛm/ balear /ə.kə.ɾə.ɣoˈɫəm/, /ə.kə.ɾə.ɣuˈɫɛm/ Occidental: /a.ka.ɾa.ɣoˈɫem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

acaragolem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de acaragolar.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb acaragolar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb acaragolar.

#### Variants

* [1] acaragolam

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·ra·go·lem (5)
# acaragolessen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kə.ɾə.ɣuˈɫe.sən/ balear /ə.kə.ɾə.ɣoˈɫe.sən/, /ə.kə.ɾə.ɣuˈɫe.sən/ Occidental: /a.ka.ɾa.ɣoˈɫe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

acaragolessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acaragolar.

#### Variants

* acaragolessin, acaragolassin, acaragolassen, acaragolaren

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·ra·go·les·sen (6)
# acaragolaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kə.ɾə.ɣuˈɫa.βən/ balear /ə.kə.ɾə.ɣoˈɫa.vən/, /ə.kə.ɾə.ɣuˈɫa.vən/ Occidental: nord-occidental /a.ka.ɾa.ɣoˈɫa.βen/ valencià /a.ka.ɾa.ɣoˈɫa.ven/, /a.ka.ɾa.ɣoˈɫa.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

acaragolaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de acaragolar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·ra·go·la·ven (6)
# acaragolen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kə.ɾəˈɣɔ.ɫən/, occidental /a.ka.ɾaˈɣɔ.ɫen/
   * Rimes: -ɔlen

### Verb

acaragolen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de acaragolar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb acaragolar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb acaragolar.

#### Variants

* [2] acaragolin
* [3] acaragolin

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·ra·go·len (5)