OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# hortenca
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /urˈtɛŋ.kə/ balear /oɾˈtəŋ.kə/, /urˈtɛŋ.kə/ Occidental: /oɾˈteŋ.ka/
   * Rimes: -ɛŋka

### Adjectiu

hortenca f. ‎(plural hortenques)
* Forma femenina de hortenc.

### Nom

hortenca f. ‎(plural hortenques)
* Forma femenina de hortenc.

### Miscel·lània

* Síl·labes: hor·ten·ca (3)
* Heterograma de 8 lletres (acehnort)
# hortalissa
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ur.təˈɫi.sə/ balear /oɾ.təˈɫi.sə/, /ur.təˈɫi.sə/ Occidental: /oɾ.taˈɫi.sa/
   * Rimes: -isa
   * Etimologia: De hortal i el sufix -issa, segle XIV.

### Nom

hortalissa f. ‎(plural hortalisses)
* Planta vegetal comestible cultivada en un hort.

#### Traduccions

* Anglès: vegetable $^{(en)}$
* Castellà: hortaliza $^{(es)}$ f.
* Francès: légume $^{(fr)}$ m.
* Llengua de signes catalana: VERDURA $^{(csc)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: hor·ta·lis·sa (4)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC
# homenejàreu
## Català
### Verb

homenejàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de homenejar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb homenejar.
# homenejàssiu
## Català
### Verb

homenejàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb homenejar.
# homenejàssim
## Català
### Verb

homenejàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb homenejar.
# homenejàrem
## Català
### Verb

homenejàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de homenejar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb homenejar.
# homenejàssem
## Català
### Verb

homenejàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb homenejar.
# homenejàsseu
## Català
### Verb

homenejàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb homenejar.
# homenejàs
## Català
### Verb

homenejàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb homenejar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb homenejar.
# homenejàveu
## Català
### Verb

homenejàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de homenejar.
# habilis
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈha.bɪ.lɪs/
   * Etimologia: Del verb habeō.

### Adjectiu

habilis m., f., habile n. ‎(comparatiu habilo, superlatiu habilissimus)
* hàbil, apte
    Ex.:terra frumentis habilis—(«terra apta per plantar blat»)
    Ex.:Nondum portandis habiles gravioribus armis.—(«Encara no prou hàbil per portar armes pesades.»)
* disponible

#### Declinació

Tercera declinació, nominatiu amb dues terminacions.
| Cas | Singular | Singular | Plural | Plural |
| Cas | Masc./Fem. | Neutre | Masc./Fem. | Neutre |
| Nominatiu | habilis | habile | habilēs | habilia |
| Vocatiu | habilis | habile | habilēs | habilia |
| Acusatiu | habilem | habile | habilēs | habilia |
| Genitiu | habilis | habilis | habilium | habilium |
| Datiu | habilī | habilī | habilibus | habilibus |
| Ablatiu | habilī | habilī | habilibus | habilibus |
# habilitació
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.βi.ɫi.tə.siˈo/, occidental /a.bi.ɫi.ta.siˈo/
   * Rimes: -o
   * Etimologia: De habilitar i el sufix -ció, segle XV.

### Nom

habilitació f. ‎(plural habilitacions)
* Acte o efecte d'habilitar o habilitar-se.
* (lingüística) conversió

#### Traduccions

* Castellà: habilitación $^{(es)}$ f.

#### Compostos i expressions

* clàusula d'habilitació
* benefici de l'habilitació d'edat
* habilitació legal

### Miscel·lània

* Síl·labes: ha·bi·li·ta·ci·ó (6)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, DCVB, Optimot
# habilidades
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \a.βi.liˈða.ðes\, meridional \a.βi.liˈða.ðeh\
       Americà: alt /a.bi.liˈda.d(e)s/, baix \a.βi.liˈða.ðeh\, austral \a.βi.liˈða.ðes\
   * Rimes: -ades

### Nom

habilidades f. pl.
* forma plural de habilidad

### Miscel·lània

* Síl·labes: ha·bi·li·da·des (5)
# habilidades sociales
## Castellà
### Nom

habilidades sociales f. pl.
* forma plural de habilidad social
# habilita
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.βiˈɫi.tə/, occidental /a.βiˈɫi.ta/
   * Rimes: -ita

### Verb

habilita
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de habilitar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb habilitar.
# habilitación
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \a.βi.li.taˈθjon\, meridional \a.βi.li.taˈθjoŋ\
       Americà: alt /a.bi.li.t(a)ˈsjon/, baix \a.βi.li.taˈsjoŋ\, austral \a.βi.li.taˈsjon\
   * Rimes: -on
   * Etimologia: De habilitar i el sufix -ción, segle XVII.

### Nom

habilitación f. ‎(plural habilitaciones)
* habilitació

### Miscel·lània

* Síl·labes: ha·bi·li·ta·ción (5)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre habilitación
# habilit
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.βiˈɫit/, occidental /a.βiˈɫit/
   * Rimes: -it

### Verb

habilit
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de habilitar.
    Forma amb desinència zero baleàrica i algueresa: [jo] habilito, habilite, habilit o habiliti.
# habilitacions
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.βi.ɫi.tə.siˈons/, occidental /a.bi.ɫi.ta.siˈons/
   * Rimes: -ons

### Nom

habilitacions f. pl.
* Forma plural de habilitació.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ha·bi·li·ta·ci·ons (6)
# habilitaciones
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \a.βi.li.taˈθjo.nes\, meridional \a.βi.li.taˈθjo.neh\
       Americà: alt /a.bi.li.t(a)ˈsjo.nes/, baix \a.βi.li.taˈsjo.neh\, austral \a.βi.li.taˈsjo.nes\
   * Rimes: -ones

### Nom

habilitaciones f. pl.
* forma plural de habilitación

### Miscel·lània

* Síl·labes: ha·bi·li·ta·cio·nes (6)
# hypertrophy
## Anglès

   * Pronúncia: /haɪˈpɜːtrəfi/ àudio (EUA)

### Nom

hypertrophy ‎(comptable i incomptable, plural hypertrophies)
* hipertròfia

### Verb

hypertrophy ‎(3a persona singular present hypertrophies, gerundi hypertrophying, passat i participi hypertrophied)
* hipertrofiar
# hyperventilations
## Anglès
### Nom

hyperventilations
* forma plural de hyperventilation
# hypervitaminosis
## Anglès

   * Etimologia: Del prefix hyper-, vitamin i el sufix -osis.

### Nom

hypervitaminosis ‎(plural hypervitaminoses)
* hipervitaminosi

### Vegeu també

* hypervitaminosis. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 8 setembre 2014].
# hypervitaminoses
## Anglès
### Nom

hypervitaminoses
* forma plural de hypervitaminosis
# hypertrophying
## Anglès
### Verb

hypertrophying
* gerundi de hypertrophy
# hypertropia
## Anglès

   * Etimologia: Del prefix hyper- i el sufix -tropia.

### Nom

hypertropia ‎(plural hypertropias)
* hipertropia

### Vegeu també

* hypertropia. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 setembre 2014].
# hypertropias
## Anglès
### Nom

hypertropias
* forma plural de hypertropia
# hyperventilation
## Anglès

   * Pronúncia: /ˌhaɪpɚˌvɛntəˈleɪʃən/ àudio (Canadà)
   * Etimologia: Del prefix hyper- i ventilation.

### Nom

hyperventilation ‎(comptable i incomptable, plural hyperventilations)
* hiperventilació

### Vegeu també

* hyperventilation. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 8 setembre 2014].
# hyperémotivité
## Francès
### Nom

hyperémotivité f. ‎(plural hyperémotivités)
* hiperemotivitat

### Vegeu també

* hyperémotivité. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# hypertrophies
## Anglès
### Nom

hypertrophies
* forma plural de hypertrophy

### Verb

hypertrophies
* tercera persona del singular (he, she, it) del present de hypertrophy
# illicitorum
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪl.lɪ.kɪˈtoː.rʊm/

### Adjectiu

illicitōrum
* genitiu masculí plural de illicitus
* genitiu neutre plural de illicitus
# illicitum
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪlˈlɪ.kɪ.tʊm/

### Adjectiu

illicitum
* nominatiu neutre singular de illicitus
* vocatiu neutre singular de illicitus
* acusatiu masculí singular de illicitus
* acusatiu neutre singular de illicitus
# illimitatamente
## Italià

   * Pronúncia: /il.li.miˌta.taˈmen.te/
   * Etimologia: De illimitato i el sufix -mente.

### Adverbi

illimitatamente
* il·limitadament

### Miscel·lània

* Síl·labes: il·li·mi·ta·ta·mén·te (7)
# illis
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈɪl.liːs/

### Adjectiu

illīs
* datiu masculí/femení/neutre plural de ille
* ablatiu masculí/femení/neutre plural de ille

### Pronom

illīs
* datiu masculí/femení/neutre plural de illic
* ablatiu masculí/femení/neutre plural de illic
# illicitos
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪlˈlɪ.kɪ.toːs/

### Adjectiu

illicitōs
* acusatiu masculí plural de illicitus
# illicitus
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪlˈlɪ.kɪ.tʊs/

### Adjectiu

illicitus m., illicita f., illicitum n.
* il·lícit

#### Declinació

Primera i segona declinació, -us, -a, -um.
| Cas | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural | Plural |
| Cas | Masculí | Femení | Neutre | Masculí | Femení | Neutre |
| Nominatiu | illicitus | illicita | illicitum | illicitī | illicitae | illicita |
| Vocatiu | illicite | illicita | illicitum | illicitī | illicitae | illicita |
| Acusatiu | illicitum | illicitam | illicitum | illicitōs | illicitās | illicita |
| Genitiu | illicitī | illicitae | illicitī | illicitōrum | illicitārum | illicitōrum |
| Datiu | illicitō | illicitae | illicitō | illicitīs | illicitīs | illicitīs |
| Ablatiu | illicitō | illicitā | illicitō | illicitīs | illicitīs | illicitīs |
# illicitly
## Anglès

   * Etimologia: De illicit i el sufix -ly.

### Adverbi

illicitly ‎(comparatiu more illicitly, superlatiu most illicitly)
* il·lícitament
# illicits
## Anglès
### Nom

illicits
* forma plural de illicit
# illimitably
## Anglès

   * Etimologia: De illimitable i el sufix -ly.

### Adverbi

illimitably ‎(comparatiu more illimitably, superlatiu most illimitably)
* il·limitadament
# illicito
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪlˈlɪ.kɪ.toː/

### Adjectiu

illicitō
* datiu masculí singular de illicitus
* datiu neutre singular de illicitus
* ablatiu masculí singular de illicitus
* ablatiu neutre singular de illicitus
# il·lustrésseu
## Català
### Verb

il·lustrésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb il·lustrar.
# il·lustréssiu
## Català
### Verb

il·lustréssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb il·lustrar.
# il·lustràveu
## Català
### Verb

il·lustràveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de il·lustrar.
# il·lustrés
## Català
### Verb

il·lustrés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb il·lustrar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb il·lustrar.
# il·lustréssem
## Català
### Verb

il·lustréssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb il·lustrar.
# il·lustràssiu
## Català
### Verb

il·lustràssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb il·lustrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: il·lus·tràs·siu (4)
* Anagrama: traslluíssiu
# il·lustréssim
## Català
### Verb

il·lustréssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb il·lustrar.
# il·lustrí
## Català
### Verb

il·lustrí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de il·lustrar.
# imponentemente
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /im.poˌnen.teˈmen.te/, meridional \im.poˌneŋ.teˈmen.te\
       Americà: alt /im.poˌnen.teˈmen.t(e)/, baix \im.poˌneŋ.teˈmen.te\, austral /im.poˌnen.teˈmen.te/
   * Rimes: -ente
   * Etimologia: De imponente i el sufix -mente.

### Adverbi

imponentemente
* imponentment

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·po·nen·te·men·te (6)

## Italià

   * Pronúncia: /im.poˌnɛn.teˈmen.te/
   * Etimologia: De imponente i el sufix -mente.

### Adverbi

imponentemente
* imponentment

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·po·nen·te·mén·te (6)
# impondré
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /im.ponˈdɾe/, meridional \im.poŋˈdɾe\
       Americà: alt /im.p(o)nˈd͡ze/, baix \im.poŋˈdɾe\, austral /im.ponˈdɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

impondré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb imponer
# imponentment
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.puˌnemˈmen/ balear /im.poˌnemˈment/, /im.puˌnemˈmen/ Occidental: nord-occidental /im.poˌnemˈmen/ valencià /im.poˌnemˈment/, /im.poˌnemˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De imponent i el sufix -ment.

### Adverbi

imponentment
* D’una manera imponent.

#### Sinònims

* imposantment

#### Traduccions

* Anglès: imposingly $^{(en)}$
* Castellà: imponentemente $^{(es)}$
* Italià: imponentemente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·po·nent·ment (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# imponderably
## Anglès

   * Etimologia: De imponderable i el sufix -ly.

### Adverbi

imponderably ‎(comparatiu more imponderably, superlatiu most imponderably)
* imponderablement
# imponderablemente
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \im.pon.deˌɾa.βleˈmen.te\, meridional \im.poŋ.deˌɾa.βleˈmen.te\
       Americà: alt /im.pon.deˌɾa.bleˈmen.t(e)/, baix \im.poŋ.deˌɾa.βleˈmen.te\, austral \im.pon.deˌɾa.βleˈmen.te\
   * Rimes: -ente
   * Etimologia: De imponderable i el sufix -mente.

### Adverbi

imponderablemente
* imponderablement

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pon·de·ra·ble·men·te (7)
# imponer
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /im.poˈneɾ/
       Americà: alt /im.p(o)ˈneɾ/, baix /im.poˈneɾ/
   * Rimes: -eɾ

### Verb

imponer ‎(present impongo, passat impuse, futur impondré)
* imposar

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·po·ner (3)
* Heterograma de 7 lletres (eimnopr)
# imponerande
## Suec

   * Pronúncia: /ɪmpʊ'neːrandɛ/
   * Etimologia: De imponera ‎(«imposar») i el sufix -ande.

### Adjectiu

imponerande
* imponent

#### Sinònims

* imposant
* överväldigande

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada imponerande al Svenska Akademiens ordbok.
* Per a més informació vegeu l'entrada imponerande al Svenska Akademiens ordlista.
* Per a més informació vegeu l'entrada imponerande al Svensk ordbok.

### Adverbi

imponerande
* imponentment
    i imponerande höga hastigheter ― a velocitats imponentment altes
# impongo
## Castellà

   * Pronúncia: \imˈpoŋ.ɡo\
   * Rimes: -onɡo

### Verb

impongo
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb imponer
# imponderablement
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.pun.dəˌɾab.bɫəˈmen/, /im.pun.dəˌɾa.βɫəˈmen/ balear /im.pon.dəˌɾab.bɫəˈment/, /im.pun.dəˌɾab.bɫəˈmen/ Occidental: nord-occidental /im.pon.deˌɾab.bɫeˈmen/, /im.pon.deˌɾa.βɫeˈmen/ valencià /im.pon.deˌɾa.bɫeˈment/, /im.pon.deˌɾa.βɫeˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De imponderable i el sufix -ment.

### Adverbi

imponderablement
* D’una manera imponderable.

#### Traduccions

* Anglès: imponderably $^{(en)}$
* Castellà: imponderablemente $^{(es)}$
* Italià: imponderabilmente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pon·de·ra·ble·ment (6)
* Anagrama: imperdonablement

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# impondre
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /imˈpɔn.dɾə/, balear /imˈpɔn.dɾə/ alguerès /amˈpɔn.dɾa/ Occidental: /imˈpɔn.dɾe/
   * Rimes: -ɔndɾe
   * Etimologia: (pendent)

### Verb

impondre trans.
* (valencià col·loquial, alguerès) imposar

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pon·dre (3)
* Heterograma de 8 lletres (deimnopr)
* Anagrama: pondríem

### Vegeu també

* Obres de referència: DNV, DAlg
* El català de l'Alguer: un model d'àmbit restringit, de l'IEC.
# hostegesses
## Català
### Verb

hostegesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb hostejar.
# hostegessen
## Català
### Verb

hostegessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb hostejar.
# hostegessin
## Català
### Verb

hostegessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb hostejar.
# hostegessis
## Català
### Verb

hostegessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb hostejar.
# hostegeu
## Català
### Verb

hostegeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de hostejar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb hostejar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb hostejar.
# hostegen
## Català
### Verb

hostegen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de hostejar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb hostejar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb hostejar.
# hosteges
## Català
### Verb

hosteges
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de hostejar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb hostejar.
# hostegi
## Català
### Verb

hostegi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de hostejar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb hostejar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb hostejar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb hostejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: hos·te·gi (3)
* Heterograma de 7 lletres (eghiost)
* Anagrama: hosteig
# hostegin
## Català
### Verb

hostegin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb hostejar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb hostejar.
# impartisca
## Català
### Verb

impartisca
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb impartir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb impartir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb impartir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·par·tis·ca (4)
* Anagrama: prismàtica
# impartisques
## Català
### Verb

impartisques
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb impartir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·par·tis·ques (4)
* Anagrames: impartesquis, prismàtiques
# impartisqueu
## Català
### Verb

impartisqueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb impartir.
# impartiríeu
## Català
### Verb

impartiríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de impartir.
# impartisquem
## Català
### Verb

impartisquem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb impartir.
# impartisquen
## Català
### Verb

impartisquen
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb impartir.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb impartir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·par·tis·quen (4)
* Anagrama: impartesquin
# impartiríveu
## Català
### Verb

impartiríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de impartir.
# impartisc
## Català
### Verb

impartisc
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de impartir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·par·tisc (3)
* Anagrama: prismàtic
# imbruniste
## Italià
### Verb

imbruniste
* segona persona plural (voi) del passat de imbrunire
* segona persona plural (voi) de l'imperfet de subjuntiu de imbrunire
# imbrunisco
## Italià
### Verb

imbrunisco
* primera persona singular (io) del present d'indicatiu de imbrunire
# imbrunissero
## Italià
### Verb

imbrunissero
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperfet de subjuntiu de imbrunire
# imbrunite
## Italià
### Verb

imbrunite
* participi passat femení plural de imbrunire
* segona persona plural (voi) del present d'indicatiu de imbrunire
* segona persona plural (voi) de l'imperatiu de imbrunire
# imbrunisse
## Italià
### Verb

imbrunisse
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperfet de subjuntiu de imbrunire
# imbrunissimo
## Italià
### Verb

imbrunissimo
* primera persona plural (noi) de l'imperfet de subjuntiu de imbrunire
# imbrunita
## Italià
### Verb

imbrunita
* participi passat femení singular de imbrunire
# imbruniscono
## Italià
### Verb

imbruniscono
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del present d'indicatiu de imbrunire
# imbrunissi
## Italià
### Verb

imbrunissi
* primera persona singular (io) de l'imperfet de subjuntiu de imbrunire
* segona persona singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu de imbrunire
# imbrunisti
## Italià
### Verb

imbrunisti
* segona persona singular (tu) del passat de imbrunire
# imantaria
## Català
### Verb

imantaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de imantar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de imantar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·man·ta·ri·a (5)
* Anagrama: matinaria
# imantaríem
## Català
### Verb

imantaríem
* Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de imantar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·man·ta·rí·em (5)
* Anagrama: matinaríem
# imantaren
## Català
### Verb

imantaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de imantar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb imantar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·man·ta·ren (4)
* Anagrama: matinaren
# imantares
## Català
### Verb

imantares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de imantar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb imantar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·man·ta·res (4)
* Anagrames: amistaren, estimaran, imantar-se, matinares, matisaren, tamisaren
# imantarien
## Català
### Verb

imantarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de imantar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·man·ta·ri·en (5)
* Anagrama: matinarien
# imantaràs
## Català
### Verb

imantaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de imantar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·man·ta·ràs (4)
* Anagrames: amarinats, amistaran, matinaràs, matisaran, tamisaran
# imantareu
## Català
### Verb

imantareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de imantar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·man·ta·reu (4)
* Anagrames: matinareu, matinàreu
# imantaries
## Català
### Verb

imantaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de imantar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·man·ta·ri·es (5)
* Anagrames: amistarien, amnistiaré, matinaries, matisarien, tamisarien
# imantarà
## Català
### Verb

imantarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de imantar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·man·ta·rà (4)
* Anagrames: amarantí, amarinat, amatinar, matinara, matinarà
# imantaré
## Català
### Verb

imantaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de imantar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·man·ta·ré (4)
* Anagrames: ermitana, matarien, matinaré, tramaien

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /i.man.taˈɾe/, meridional \i.maŋ.taˈɾe\
       Americà: alt /i.man.t(a)ˈɾe/, baix \i.maŋ.taˈɾe\, austral /i.man.taˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

imantaré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb imantar
# incloïa
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iŋ.kɫuˈi.ə/ balear /iŋ.kɫoˈi.ə/, /iŋ.kɫuˈi.ə/ Occidental: /iŋ.kɫoˈi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

incloïa
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de incloure.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de incloure.
# incloïes
## Català
### Verb

incloïes
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de incloure.

### Miscel·lània

* Anagrama: silencio
# incloíeu
## Català
### Verb

incloíeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de incloure.