OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# adjure
## Català
### Verb

adjure
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de adjurar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb adjurar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb adjurar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb adjurar.

## Anglès
### Verb

adjure ‎(3a persona singular present adjures, gerundi adjuring, passat i participi adjured)
* adjurar
# aggiudicheremo
## Italià
### Verb

aggiudicheremo
* primera persona plural (noi) del futur de aggiudicare
# aggiudichereste
## Italià
### Verb

aggiudichereste
* segona persona plural (voi) del condicional de aggiudicare
# aggiudicheremmo
## Italià
### Verb

aggiudicheremmo
* primera persona plural (noi) del condicional de aggiudicare
# aggiudicavo
## Italià
### Verb

aggiudicavo
* primera persona singular (io) de l'imperfet d'indicatiu de aggiudicare
# aggiudicherai
## Italià
### Verb

aggiudicherai
* segona persona singular (tu) del futur de aggiudicare
# aggiudicherebbe
## Italià
### Verb

aggiudicherebbe
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del condicional de aggiudicare
# aggiudicherebbero
## Italià
### Verb

aggiudicherebbero
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del condicional de aggiudicare
# aggiudicheranno
## Italià
### Verb

aggiudicheranno
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del futur de aggiudicare
# aggiudicavi
## Italià
### Verb

aggiudicavi
* segona persona singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de aggiudicare
# aggiudicherei
## Italià
### Verb

aggiudicherei
* primera persona singular (io) del condicional de aggiudicare
# afusellar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.fu.zəˈʎa/ Occidental: nord-occidental /a.fu.zeˈʎa/ valencià /a.fu.zeˈʎaɾ/, /a.fu.zeˈʎa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: afusellà
   * Etimologia: Del prefix a- i fusell, segle XX.

### Verb

afusellar trans.
* Matar algú amb trets de fusell.
* (col·loquial) plagiar

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: afusello, afusella, afusellem

#### Sinònims

* fusilar (alguerès)

#### Traduccions

* Anglès: shoot with rifle $^{(en)}$
* Castellà: fusilar $^{(es)}$
* Esperanto: pafmortigi $^{(eo)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fu·se·llar (4)
* Anagrama: esfullara

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# afusellaran
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fu.zə.ʎəˈɾan/, occidental /a.fu.ze.ʎaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

afusellaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de afusellar.
# afusellaren
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fu.zəˈʎa.ɾən/, occidental /a.fu.zeˈʎa.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

afusellaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de afusellar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb afusellar.
# afusellareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.fu.zə.ʎəˈɾɛw/ balear /ə.fu.zə.ʎəˈɾəw/, /ə.fu.zə.ʎəˈɾɛw/ Occidental: /a.fu.ze.ʎaˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

afusellareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de afusellar.
# afusellaria
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fu.zə.ʎəˈɾi.ə/, occidental /a.fu.ze.ʎaˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

afusellaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de afusellar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de afusellar.
# afusellarien
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fu.zə.ʎəˈɾi.ən/, occidental /a.fu.ze.ʎaˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

afusellarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de afusellar.
# afusellara
## Català
### Verb

afusellara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb afusellar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb afusellar.
# afusellares
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fu.zəˈʎa.ɾəs/, occidental /a.fu.zeˈʎa.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

afusellares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de afusellar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb afusellar.
# afrenellis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fɾəˈne.ʎis/, occidental /a.fɾeˈne.ʎis/
   * Rimes: -eʎis

### Verb

afrenellis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb afrenellar.
# afrenellà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fɾə.nəˈʎa/, occidental /a.fɾe.neˈʎa/
   * Rimes: -a
   * Homòfon: afrenellar

### Verb

afrenellà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de afrenellar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fre·ne·llà (4)
* Anagrama: afal·leren
# afrenellàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fɾə.nəˈʎa.ɾəm/, occidental /a.fɾe.neˈʎa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

afrenellàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de afrenellar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb afrenellar.
# afrenelli
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fɾəˈne.ʎi/, occidental /a.fɾeˈne.ʎi/
   * Rimes: -eʎi

### Verb

afrenelli
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de afrenellar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb afrenellar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb afrenellar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb afrenellar.
# afrenellessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fɾə.nəˈʎe.sis/, occidental /a.fɾe.neˈʎe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

afrenellessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb afrenellar.
# afrenellàs
## Català
### Verb

afrenellàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb afrenellar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb afrenellar.
# afrenello
## Català

   * Pronúncia: central /ə.fɾəˈne.ʎu/, occidental /a.fɾeˈne.ʎo/
   * Rimes: -eʎo

### Verb

afrenello
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de afrenellar.
# afrenellin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fɾəˈne.ʎin/, occidental /a.fɾeˈne.ʎin/
   * Rimes: -eʎin

### Verb

afrenellin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb afrenellar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb afrenellar.
# afrenellàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fɾə.nəˈʎa.ɾəw/, occidental /a.fɾe.neˈʎa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

afrenellàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de afrenellar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb afrenellar.
# afrenelleu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.fɾə.nəˈʎɛw/ balear /ə.fɾə.nəˈʎəw/, /ə.fɾə.nəˈʎɛw/ Occidental: /a.fɾe.neˈʎew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

afrenelleu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de afrenellar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb afrenellar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb afrenellar.
# aguantavo
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɣwənˈta.βu/, nord-occidental /a.ɣwanˈta.βo/

### Verb

aguantavo
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de aguantar.
    Forma col·loquial per [vosaltres/vós] aguantàveu.
# aguanteguem
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.ɣwan.teˈɣem/
   * Rimes: -em

### Verb

aguanteguem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb aguantar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [que nosaltres] aguantem.
# aguantegués
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.ɣwan.teˈɣes/
   * Rimes: -es

### Verb

aguantegués
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb aguantar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [ell/ella/vostè] aguantés, aguantàs o aguantara.
# aguanteguesses
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.ɣwan.teˈɣe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

aguanteguesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aguantar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [tu] aguantessis, aguantesses, aguantassis, aguantasses o aguantares.
# aguante
## Català

   * Pronúncia: occidental /aˈɣwan.te/

### Verb

aguante
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de aguantar.
    Forma valenciana: [jo] aguanto, aguante, aguant o aguanti.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb aguantar.
    [Que jo] aguanti o aguante.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb aguantar.
    [Que ell/ella/vostè] aguanti o aguante.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb aguantar.
    aguanti o aguante [ell/ella/vostè].

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·guan·te (3)
* Anagrames: atengau, engatau

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \aˈɣwan.te\, meridional \aˈɣwaŋ.te\
       Americà: alt /aˈɡwan.t(e)/, baix \aˈɣwaŋ.te\, austral \aˈɣwan.te\
   * Rimes: -ante
   * Etimologia: Del verb aguantar.

### Nom

aguante m. ‎(plural aguantes)
* aguant.

### Verb

aguante
* primera persona del singular (yo) del present de subjuntiu del verb aguantar
    [Que yo] aguante = [Que jo] aguanti o aguante.
* tercera persona del singular (él, ella, usted) del present de subjuntiu del verb aguantar
    [Que él/ella/usted] aguante = [Que ell/ella/vostè] aguanti o aguante.
* tercera persona del singular (él, ella, usted) de l'imperatiu del verb aguantar
    [Él/ella/usted] aguante = [ell/ella/vostè] aguanti o aguante.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·guan·te (3)
# aguanteguéssou
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.ɣwan.teˈɣe.sow/

### Verb

aguanteguéssou
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aguantar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [vosaltres/vós] aguantéssiu, aguantésseu, aguantàsseu, aguantàssiu o aguantàreu.
# aguanteguessa
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.ɣwan.teˈɣe.sa/
   * Rimes: -esa

### Verb

aguanteguessa
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb aguantar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [jo] aguantés, aguantàs o aguantara.
# aguanteguessen
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.ɣwan.teˈɣe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

aguanteguessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aguantar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [ells/elles/vostès] aguantessin, aguantessen, aguantassin, aguantassen o aguantaren.
# aguantegueu
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.ɣwan.teˈɣew/
   * Rimes: -ew

### Verb

aguantegueu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb aguantar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [que voslatres/vós] aguanteu.
# aguanteguéssom
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.ɣwan.teˈɣe.som/

### Verb

aguanteguéssom
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aguantar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [nosaltres] aguantéssim, aguantéssem, aguantàssem, aguantàssim o aguantàrem.
# agranar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ɣɾəˈna/ Occidental: nord-occidental /a.ɣɾaˈna/ valencià /a.ɣɾaˈnaɾ/, /a.ɣɾaˈna/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: agranà
   * Etimologia: Del prefix a- i gra, segle XV.

### Verb

agranar trans.
* (occidental, balear) escombrar (amb una granera, el sòl, una superfície)
    Agranar el gra, la pols, la neu, etc.
* (occidental, balear) Llevar amb molta força i sobtadament un objecte d'un lloc.
    Fa un vent que ho agrana tot.
* Escampar gra d'aliment per als animals.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: agrano, agrana, agranem

#### Variants

* agarnar, garnar, granar

#### Traduccions

* Anglès: fatten $^{(en)}$
* Castellà: cebar $^{(es)}$
* Francès: agrainer $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·gra·nar (3)
* Anagrames: ganarra, granara

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# agranaren
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɣɾəˈna.ɾən/, occidental /a.ɣɾaˈna.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

agranaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de agranar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb agranar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·gra·na·ren (4)
* Anagrama: arengaran
# agranares
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɣɾəˈna.ɾəs/, occidental /a.ɣɾaˈna.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

agranares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de agranar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb agranar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·gra·na·res (4)
* Anagrama: arengaràs
# agranaran
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɣɾə.nəˈɾan/, occidental /a.ɣɾa.naˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

agranaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de agranar.
# agranaies
## Català
### Verb

agranaies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de agranar.
# agranarem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɣɾə.nəˈɾɛm/ balear /ə.ɣɾə.nəˈɾəm/, /ə.ɣɾə.nəˈɾɛm/ Occidental: /a.ɣɾa.naˈɾem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

agranarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de agranar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·gra·na·rem (4)
* Anagrames: agermanar, agramaren, amargaren, amargenar, arremanga, arremangà, margenara, margenarà
# agranam
## Català
### Verb

agranam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de agranar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·gra·nam (3)
* Anagrama: magrana
# agranara
## Català
### Verb

agranara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb agranar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb agranar.
# agranareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɣɾə.nəˈɾɛw/ balear /ə.ɣɾə.nəˈɾəw/, /ə.ɣɾə.nəˈɾɛw/ Occidental: /a.ɣɾa.naˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

agranareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de agranar.
# adolorà
## Català
### Verb

adolorà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de adolorar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·do·lo·rà (4)
* Anagrama: olorada
# adoloràssem
## Català
### Verb

adoloràssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb adolorar.
# adoloràs
## Català
### Verb

adoloràs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb adolorar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb adolorar.
# adoloràssiu
## Català
### Verb

adoloràssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb adolorar.
# adoloro
## Català

   * Pronúncia: central /ə.ðuˈɫo.ɾu/, occidental /a.ðoˈɫo.ɾo/
   * Rimes: -oɾo

### Verb

adoloro
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de adolorar.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \a.ðoˈlo.ɾo\
       Americà: alt /a.doˈlo.ɾo/, baix \a.ðoˈlo.ɾo\
   * Rimes: -oɾo

### Verb

adoloro
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb adolorar
# adoloràrem
## Català
### Verb

adoloràrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de adolorar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb adolorar.
# adoloràssim
## Català
### Verb

adoloràssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb adolorar.
# adoloràreu
## Català
### Verb

adoloràreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de adolorar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb adolorar.
# adoloràsseu
## Català
### Verb

adoloràsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb adolorar.
# agradavo
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɣɾəˈða.βu/, nord-occidental /a.ɣɾaˈða.βo/

### Verb

agradavo
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de agradar.
    Forma col·loquial per [vosaltres/vós] agradàveu.
# agrade
## Català

   * Pronúncia: occidental /aˈɣɾa.ðe/

### Verb

agrade
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de agradar.
    Forma valenciana: [jo] agrado, agrade, agrad o agradi.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb agradar.
    [Que jo] agradi o agrade.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb agradar.
    [Que ell/ella/vostè] agradi o agrade.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb agradar.
    Agradi o agrade [ell/ella/vostè].

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·gra·de (3)
* Anagrames: dragea, regada
# agradecí
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \a.ɣɾa.ðeˈθi\
       Americà: alt /a.ɡɾa.d(e)ˈsi/, baix \a.ɣɾa.ðeˈsi\
   * Rimes: -i

### Verb

agradecí
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb agradecer
# agradeguem
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.ɣɾa.ðeˈɣem/
   * Rimes: -em

### Verb

agradeguem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb agradar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [que nosaltres] agradem.
# agradeguessa
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.ɣɾa.ðeˈɣe.sa/
   * Rimes: -esa

### Verb

agradeguessa
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb agradar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [jo] agradés, agradàs o agradara.
# agradecimientos
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \a.ɣɾa.ðe.θiˈmjen.tos\, meridional \a.ɣɾa.ðe.θiˈmjeŋ.toh\
       Americà: alt /a.ɡɾa.de.siˈmjen.t(o)s/, baix \a.ɣɾa.ðe.siˈmjeŋ.toh\, austral \a.ɣɾa.ðe.siˈmjen.tos\
   * Rimes: -entos

### Nom

agradecimientos m. pl.
* forma plural de agradecimiento
# agradeguessen
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.ɣɾa.ðeˈɣe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

agradeguessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb agradar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [ells/elles/vostès] agradessin, agradessen, agradassin, agradassen o agradaren.
# agradeceré
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \a.ɣɾa.ðe.θeˈɾe\
       Americà: alt /a.ɡɾa.d(e).seˈɾe/, baix \a.ɣɾa.ðe.seˈɾe\
   * Rimes: -e

### Verb

agradeceré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb agradecer
# agradecimiento
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \a.ɣɾa.ðe.θiˈmjen.to\, meridional \a.ɣɾa.ðe.θiˈmjeŋ.to\
       Americà: alt /a.ɡɾa.d(e).siˈmjen.to/, baix \a.ɣɾa.ðe.siˈmjeŋ.to\, austral \a.ɣɾa.ðe.siˈmjen.to\
   * Rimes: -ento

### Nom

agradecimiento m. ‎(plural agradecimientos)
* agraïment

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·gra·de·ci·mien·to (6)
# aguardara
## Català
### Verb

aguardara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb aguardar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb aguardar.
# aguardaran
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɣwər.dəˈɾan/, occidental /a.ɣwaɾ.ðaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

aguardaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de aguardar.
# aguard
## Català
### Verb

aguard
* (balear, alguerès) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de aguardar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·guard (2)
* Anagrames: guarda, raguda
# aguarda
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈɣwar.də/, occidental /aˈɣwaɾ.ða/
   * Rimes: -aɾda

### Verb

aguarda
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de aguardar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb aguardar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·guar·da (3)
* Anagrames: adargau, agradau
# aguardam
## Català
### Verb

aguardam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de aguardar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·guar·dam (3)
* Anagrames: agrumada, guardamà
# aguardar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɣwərˈda/, balear /ə.ɣwəɾˈða/ alguerès /a.gwaɫˈda/ Occidental: nord-occidental /a.ɣwarˈða/ valencià /a.ɣwaɾˈðaɾ/, /a.ɣwaɾˈða/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: aguardà
   * Etimologia: Del prefix a- ‎(pròtesi) i guardar.

### Verb

aguardar trans.
* (arcaisme, valencià, alguerès) Esperar alguna cosa.
* (arcaisme, alguerès) Esperar que vingui algú.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: aguardo, aguarda, aguardem

#### Traduccions

* Castellà: aguardar $^{(es)}$
* Francès: espérer $^{(fr)}$
* Italià: sperare $^{(it)}$
* Llatí: sperare $^{(la)}$
* Castellà: aguardar $^{(es)}$
* Francès: attendre $^{(fr)}$
* Italià: aspettare $^{(it)}$
* Llatí: expectare $^{(la)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·guar·dar (3)
* Anagrames: arrugada, graduara, guardara

### Vegeu també

* Obres de referència: DNV, DCVB
* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom I.
* El català de l'Alguer: un model d'àmbit restringit, de l'IEC.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \a.ɣwaɾˈðaɾ\
       Americà: alt \a.ɡwaɾˈðaɾ\, baix \a.ɣwaɾˈðaɾ\
   * Rimes: -aɾ

### Verb

aguardar trans. ‎(present aguardo, passat aguardé, futur aguardaré)
* esperar

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·guar·dar (3)
* Anagrames: arrugada, graduara, guardara
# ahucau
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: balear /ə.uˈkaw/, alguerès /a.uˈkaw/
   * Rimes: -aw

### Verb

ahucau
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de ahucar.
    [Vosaltres/vós] ahuqueu o ahucau.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb ahucar.
    Ahuqueu o ahucau [vosaltres/vós].
Grafia antiga per aücau o ucau.
# ahucaven
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.uˈka.βən/, /ə.uˈka.vən/, occidental /a.uˈka.βen/, /a.uˈka.ven/
   * Rimes: -aven

### Verb

ahucaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de ahucar.
# ahucavi
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.uˈka.βi/

### Verb

ahucavi
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de ahucar.
    Forma septentrional per [jo] ahucava.
Grafia antiga per aücavi.
# ahucassis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.uˈka.sis/
   * Rimes: -asis

### Verb

ahucassis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb ahucar.
    [Tu] ahuquessis, ahuquesses, ahucasses, ahucassis o ahucares.
Grafia antiga per aücassis o ucassis.
# ahucaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.uˈka.βəs/, balear /ə.uˈka.vəs/ Occidental: /a.uˈka.βes/, /a.uˈka.ves/
   * Rimes: -aves

### Verb

ahucaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de ahucar.
Grafia antiga i en valencià per aücaves.
# ahuco
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈu.ku/, occidental /aˈu.ko/
   * Rimes: -uko

### Verb

ahuco
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de ahucar.
    [Jo] ahuco, ahuque, ahuc o ahuqui.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb ahucar.
    [Que jo] ahuco, forma d'alguns parlars nord-occidentals per [que jo] ahuqui o ahuque.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb ahucar.
    [Que ell/ella/vostè] ahuco, forma d'alguns parlars nord-occidentals per [que ell/ella/vostè] ahuqui o ahuque.
Grafia antiga per aüco.
# ahucava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.uˈka.βə/, balear /ə.uˈka.və/ Occidental: /a.uˈka.βa/, /a.uˈka.va/
   * Rimes: -ava

### Verb

ahucava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de ahucar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de ahucar.
Grafia antiga i en valencià per aücava.