OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# adúlteros
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \aˈðul.te.ɾos\, meridional \aˈðul.te.ɾoh\
       Americà: alt /aˈdul.te.(ɾo)s/, baix \aˈðul.te.ɾoh\, austral \aˈðul.te.ɾos\
   * Rimes: -ulteɾos

### Adjectiu

adúlteros m. pl.
* forma plural de adúltero

### Nom

adúlteros m. pl.
* forma plural de adúltero
# adăpostul
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -ul.

### Nom

adăpostul
* nominatiu i acusatiu definit singular de adăpost
# adăposturi
## Romanès
### Nom

adăposturi
* forma plural de adăpost
# adăpost
## Romanès
### Nom

adăpost n. ‎(plural adăposturi)
* abric, refugi

#### Declinació

| | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural | Plural |
| | Indefinit | Indefinit | Definit | Indefinit | Indefinit | Definit |
| Nominatiu-acusatiu | (un) | adăpost | adăpostul | (niște) | adăposturi | adăposturile |
| Genitiu-datiu | (unui) | adăpost | adăpostului | (unor) | adăposturi | adăposturilor |
| Vocatiu | | adăpostule, adăposte | adăpostule, adăposte | | adăposturilor | adăposturilor |
# adăpostului
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -ului.

### Nom

adăpostului
* genitiu i datiu definit singular de adăpost
# adelitaves
## Català
### Verb

adelitaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de adelitar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·de·li·ta·ves (5)
* Anagrama: televisada
# adelitessen
## Català
### Verb

adelitessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb adelitar.
# adelitau
## Català
### Verb

adelitau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de adelitar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb adelitar.
# adelitava
## Català
### Verb

adelitava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de adelitar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de adelitar.
# adeliten
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ðəˈɫi.tən/, occidental /a.ðeˈɫi.ten/
   * Rimes: -iten

### Verb

adeliten
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de adelitar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb adelitar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb adelitar.
# adelitaven
## Català
### Verb

adelitaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de adelitar.
# adelite
## Català
### Verb

adelite
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de adelitar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb adelitar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb adelitar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb adelitar.

## Anglès
### Nom

adelite ‎(plural adelites)
* adelita
# acúleo
## Castellà

   * Pronúncia: /aˈku.le.o/
   * Rimes: -uleo

### Nom

acúleo m. ‎(plural acúleos)
* aculi

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cú·le·o (4)
* Heterograma de 6 lletres (acelou)
# acúleos
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /aˈku.le.os/, meridional /aˈku.le.oh/
       Americà: alt /aˈku.le.(o)s/, baix /aˈku.le.oh/, austral /aˈku.le.os/
   * Rimes: -uleos

### Nom

acúleos m. pl.
* forma plural de acúleo
# acórrega
## Català
### Verb

acórrega
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb acórrer.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb acórrer.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb acórrer.
# acórrer
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əˈko.rə/ Occidental: nord-occidental /aˈko.re/ valencià /aˈko.reɾ/, /aˈko.re/
   * Rimes: -ore(ɾ)
   * Etimologia: Del llatí accurrere, segle XIV.

### Verb

acórrer intr.
* (arcaisme) Avergonyir i confondre.
* Acudir per a socórrer.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: acorro, acorre, acorrem

#### Traduccions

* Castellà: correr $^{(es)}$, acorrer $^{(es)}$
* Francès: confondre $^{(fr)}$, couvrir de honte $^{(fr)}$, decontenancer $^{(fr)}$
* Italià: confondere $^{(it)}$, convincere $^{(it)}$, far rimaner confuso $^{(it)}$
* Llatí: rubore $^{(la)}$ suffundere
* Castellà: socorrer $^{(es)}$, acorrer $^{(es)}$
* Francès: accourir $^{(fr)}$
* Italià: accorrere $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cór·rer (3)
* Anagrames: carreró, correra

### Vegeu també

* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom I.
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# acórregen
## Català
### Verb

acórregen
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb acórrer.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cór·re·gen (4)
* Anagrama: coregnaré
# acórreguen
## Català
### Verb

acórreguen
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb acórrer.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cór·re·guen (4)
* Anagrames: coregnareu, coregnàreu
# acórregues
## Català
### Verb

acórregues
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb acórrer.
# acúmenes
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /aˈku.me.nes/, meridional /aˈku.me.neh/
       Americà: alt /aˈku.me.n(e)s/, baix /aˈku.me.neh/, austral /aˈku.me.nes/
   * Rimes: -umenes

### Nom

acúmenes m. pl.
* forma plural de acumen
# acús
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈkus/, occidental /aˈkus/
   * Rimes: -us

### Verb

acús
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acusar.
    Forma amb desinència zero baleàrica i algueresa: [jo] acuso, acuse, acús o acusi.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cús (2)
* Anagrames: aücs, caus, Caus, caús, saüc, suca $^{(revers)}$, sucà, ucàs
# acostessen
## Català
### Verb

acostessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acostar.

### Miscel·lània

* Anagrama: escotassen
# acostessin
## Català
### Verb

acostessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acostar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cos·tes·sin (4)
* Anagrames: escotassin, tasconessi
# acostesses
## Català
### Verb

acostesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acostar.

### Miscel·lània

* Anagrama: escotasses
# acosteguéssou
## Català
### Verb

acosteguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acostar.
# acostem
## Català
### Verb

acostem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de acostar.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb acostar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb acostar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cos·tem (3)
* Heterograma de 7 lletres (acemost)
* Anagrames: escamot, escotam, estomac, estómac
# acosten
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈkɔs.tən/, occidental /aˈkɔs.ten/
   * Rimes: -ɔsten

### Verb

acosten
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de acostar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb acostar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb acostar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cos·ten (3)
* Heterograma de 7 lletres (acenost)
* Anagrames: acontès, acontés, atonesc, conatès, contesa, tascone
# acostes
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈkɔs.təs/, occidental /aˈkɔs.tes/
   * Rimes: -ɔstes

### Verb

acostes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de acostar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb acostar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cos·tes (3)
* Anagrames: escatós, escotàs
# acostessa
## Català
### Verb

acostessa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acostar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cos·tes·sa (4)
* Anagrama: acotasses
# acostessi
## Català
### Verb

acostessi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acostar.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acostar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cos·tes·si (4)
* Anagrama: acotessis
# acosteguéssom
## Català
### Verb

acosteguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acostar.
# adăugarea
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -a.

### Nom

adăugarea
* nominatiu i acusatiu definit singular de adăugare
# adăugărilor
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -lor.

### Nom

adăugărilor
* genitiu i datiu definit plural de adăugare
# aede
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈaj.dɛ/

### Nom

aede
* ablatiu singular de aedēs
# adăugare
## Romanès
### Nom

adăugare f. ‎(plural adăugări)
* addició, afegit

#### Declinació

| | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural | Plural |
| | Indefinit | Indefinit | Definit | Indefinit | Indefinit | Definit |
| Nominatiu-acusatiu | (o) | adăugare | adăugarea | (niște) | adăugări | adăugările |
| Genitiu-datiu | (unei) | adăugări | adăugării | (unor) | adăugări | adăugărilor |
| Vocatiu | | adăugare | adăugare | | adăugări | adăugări |
# adăugări
## Romanès
### Nom

adăugări
* forma plural de adăugare
* genitiu i datiu indefinit singular de adăugare
* vocatiu plural de adăugare
# adăugările
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -le.

### Nom

adăugările
* nominatiu i acusatiu definit plural de adăugare
# adăposturile
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -le.

### Nom

adăposturile
* nominatiu i acusatiu definit plural de adăpost
# ae
## Multilingüe
### Símbol

ae
* Codi de llengua ISO 639-1 de l'avèstic.
# adăposturilor
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -lor.

### Nom

adăposturilor
* genitiu i datiu definit plural de adăpost
* vocatiu plural de adăpost
# adăugării
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -i.

### Nom

adăugării
* genitiu i datiu definit singular de adăugare
# afavoresquin
## Català
### Verb

afavoresquin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb afavorir.
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb afavorir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fa·vo·res·quin (5)
* Anagrama: afavorisquen
# afavories
## Català
### Verb

afavories
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de afavorir.
# afavoresques
## Català
### Verb

afavoresques
* (col·loquial balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb afavorir.
# afavoresqui
## Català
### Verb

afavoresqui
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb afavorir.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb afavorir.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb afavorir.
# afavoresquis
## Català
### Verb

afavoresquis
* (balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb afavorir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fa·vo·res·quis (5)
* Anagrama: afavorisques
# afavorida
## Català
### Verb

afavorida
* Participi femení singular del verb afavorir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fa·vo·ri·da (5)
* Anagrama: foraviada
# afavorien
## Català
### Verb

afavorien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de afavorir.
# afavoresquen
## Català
### Verb

afavoresquen
* (col·loquial balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb afavorir.
# afavoria
## Català
### Verb

afavoria
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de afavorir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de afavorir.
# afavorides
## Català
### Verb

afavorides
* Participi femení plural del verb afavorir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fa·vo·ri·des (5)
* Anagrama: foraviades
# acatxara
## Català
### Verb

acatxara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acatxar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acatxar.
# acatxaran
## Català
### Verb

acatxaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de acatxar.
# acatxar-se
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kəˈt͡ʃar.sə/ balear /ə.kəˈt͡ʃaɾ.sə/, /ə.kə.t͡ʃərˈsə/ Occidental: /a.kaˈt͡ʃaɾ.se/
   * Rimes: -aɾse

### Verb

acatxar-se
* Forma pronominal de acatxar.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: m'acatxo, s'acatxa, ens acatxem

### Miscel·lània

* Anagrama: acatxares
# acatxar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.kəˈt͡ʃa/ Occidental: nord-occidental /a.kaˈt͡ʃa/ valencià /a.kaˈt͡ʃaɾ/, /a.kaˈt͡ʃa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: acatxà
   * Etimologia: Incerta, probablement de l'aragonès acachar, del llatí *coactiare, de coactare.

### Verb

acatxar trans., pron. ‎(pronominal acatxar-se)
* (occidental, eivissenc) Forma alternativa de acotxar ‎(«ajupir»).

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: acatxo, acatxa, acatxem

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cat·xar (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# acatxaren
## Català
### Verb

acatxaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de acatxar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acatxar.
# acatxares
## Català
### Verb

acatxares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de acatxar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acatxar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cat·xa·res (4)
* Anagrama: acatxar-se
# acatxam
## Català
### Verb

acatxam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de acatxar.
# acatxareu
## Català
### Verb

acatxareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de acatxar.
# adrecessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ðɾəˈse.sis/, occidental /a.ðɾeˈse.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

adrecessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb adreçar.
    [Tu] adrecessis, adrecesses, adreçasses, adreçassis o adreçares.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dre·ces·sis (4)
* Anagrames: dissecares, escridasse
# adrecis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əˈðɾe.sis/ balear /əˈðɾə.sis/, /əˈðɾɛ.sis/ Occidental: /aˈðɾe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

adrecis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb adreçar.
    [Que tu] adrecis o adreces; [tu] no adrecis o adreces.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dre·cis (3)
* Heterograma de 7 lletres (acdeirs)
* Anagrames: cadires, càrdies, cediràs, criades, escardí, escàrid, ricades, secardí, sidecar
# adreceu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ðɾəˈsɛw/, occidental /a.ðɾeˈsew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

adreceu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de adreçar.
    [Vosaltres/vós] adreceu o adreçau.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb adreçar.
    [Que vosaltres/vós] adreceu.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb adreçar.
    Adreceu o adreçau [vosaltres/vós].

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dre·ceu (3)
* Anagrama: decaure
# adrecésseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ðɾəˈse.səw/, occidental /a.ðɾeˈse.sew/
       Informal: /a.ðɾeˈse.sɛw/
   * Rimes: -esew

### Verb

adrecésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb adreçar.
    [Vosaltres/vós] adrecéssiu, adrecésseu, adreçàsseu, adreçàssiu o adreçàreu.
# adrecéssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ðɾəˈse.səm/, occidental /a.ðɾeˈse.sem/
       Informal: /a.ðɾeˈse.sɛm/
   * Rimes: -esem

### Verb

adrecéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb adreçar.
    [Nosaltres] adrecéssim, adrecéssem, adreçàssem, adreçàssim o adreçàrem.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dre·cés·sem (4)
* Anagrama: desmeresca
# adrecessi
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ðɾəˈse.si/, balear /ə.ðɾəˈse.si/ alguerès /a.raˈse.si/
   * Rimes: -esi

### Verb

adrecessi
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb adreçar.
    Forma septentrional i algueresa per [jo] adrecés, adreçàs o adreçara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb adreçar.
    Forma algueresa per [ell/ella/vostè] adrecés, adreçàs o adreçara.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dre·ces·si (4)
* Anagrama: dissecaré
# adrecessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ðɾəˈse.sin/, occidental /a.ðɾeˈse.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

adrecessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb adreçar.
    [Ells/elles/vostès] adrecessin, adrecessen, adreçassen, adreçassin o adreçaren.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dre·ces·sin (4)
* Anagrames: ascendires, desencisar, dissecaren, escandires, escarnides, sincerades
# adreci
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əˈðɾe.si/ balear /əˈðɾə.si/, /əˈðɾɛ.si/ Occidental: /aˈðɾe.si/
   * Rimes: -esi

### Verb

adreci
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de adreçar.
    Forma septentrional: [jo] adreço, adrece, adreç o adreci.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb adreçar.
    [Que jo] adreci o adrece.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb adreçar.
    [Que ell/ella/vostè] adreci o adrece.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb adreçar.
    Adreci o adrece [ell/ella/vostè].

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dre·ci (3)
* Heterograma de 6 lletres (acdeir)
* Anagrames: cedira, cedirà, Cidera
# adrecin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əˈðɾe.sin/ balear /əˈðɾə.sin/, /əˈðɾɛ.sin/ Occidental: /aˈðɾe.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

adrecin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb adreçar.
    [Que ells/elles/vostès] adrecin o adrecen.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb adreçar.
    Adrecin o adrecen [ells/elles/vostès].

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dre·cin (3)
* Heterograma de 7 lletres (acdeinr)
* Anagrames: acendri, acendrí, anèdric, candiré, cediran
# afares
## Francès
### Adjectiu

afares f. pl.
* forma plural de afare
# afare
## Francès
### Adjectiu

afare f. ‎(plural afares)
* forma femenina de afar
# afarrossara
## Català
### Verb

afarrossara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb afarrossar-se.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb afarrossar-se.
# afarrossam
## Català
### Verb

afarrossam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de afarrossar-se.
# afarrossar
## Català
### Verb

afarrossar
* Forma de l'infinitiu afarrossar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·far·ros·sar (4)
# afarrossa
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fəˈro.sə/, occidental /a.faˈro.sa/
   * Rimes: -osa

### Verb

afarrossa
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de afarrossar-se.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb afarrossar-se.
# afilava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.fiˈɫa.βə/, balear /ə.fiˈɫa.və/ Occidental: nord-occidental /a.fiˈɫa.βa/ valencià /a.fiˈɫa.va/, /a.fiˈɫa.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

afilava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de afilar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de afilar.
# afilassin
## Català
### Verb

afilassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb afilar.
# afilats
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fiˈɫats/, occidental /a.fiˈɫats/
   * Rimes: -ats

### Verb

afilats
* Participi masculí plural del verb afilar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·lats (3)
* Anagrames: asfalti, asfaltí
# afilau
## Català
### Verb

afilau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de afilar.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb afilar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·lau (3)
* Anagrama: afluïa
# afilassis
## Català
### Verb

afilassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb afilar.
# afilaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.fiˈɫa.βən/, balear /ə.fiˈɫa.vən/ Occidental: nord-occidental /a.fiˈɫa.βen/ valencià /a.fiˈɫa.ven/, /a.fiˈɫa.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

afilaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de afilar.
# afilaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.fiˈɫa.βəs/, balear /ə.fiˈɫa.vəs/ Occidental: nord-occidental /a.fiˈɫa.βes/ valencià /a.fiˈɫa.ves/, /a.fiˈɫa.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

afilaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de afilar.
# afilavi
## Català
### Verb

afilavi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de afilar.
# afilavo
## Català
### Verb

afilavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de afilar.
# acostumar-se
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kus.tuˈmar.sə/, balear /ə.kus.tu.məɾˈsə/ Occidental: /a.kos.tuˈmaɾ.se/
   * Rimes: -aɾse

### Verb

acostumar-se
* Forma pronominal de acostumar.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: m'acostumo, s'acostuma, ens acostumem

#### Variants

* (septentrional, alguerès) s'acostumar

### Miscel·lània

* Anagrama: acostumares
# acostumara
## Català
### Verb

acostumara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acostumar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acostumar.
# acostumadament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kus.tuˌma.ðəˈmen/ balear /ə.kos.tuˌma.ðəˈment/, /ə.kus.tuˌma.ðəˈmen/ Occidental: nord-occidental /a.kos.tuˌma.ðaˈmen/ valencià /a.kos.tuˌma.ðaˈment/, /a.kos.tuˌma.ðaˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De acostumat i el sufix -ment.

### Adverbi

acostumadament
* De manera acostumada.

#### Antònims

* desacostumadament

#### Traduccions

* Anglès: accustomably $^{(en)}$
* Castellà: acostumbradamente $^{(es)}$
* Francès: habituellement $^{(fr)}$
* Italià: accostumatamente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cos·tu·ma·da·ment (6)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# acostumaies
## Català
### Verb

acostumaies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de acostumar.
# acostumam
## Català
### Verb

acostumam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de acostumar.
# acostumaia
## Català
### Verb

acostumaia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de acostumar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de acostumar.