OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# dimitiriva
## Català
### Verb

dimitiriva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de dimitir.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de dimitir.
# dimitiriven
## Català
### Verb

dimitiriven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de dimitir.
# dimitirives
## Català
### Verb

dimitirives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de dimitir.
# dimitiràs
## Català

   * Pronúncia: /di.mi.tiˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

dimitiràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de dimitir.
# dimitiríeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /di.mi.tiˈɾi.əw/, occidental /di.mi.tiˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

dimitiríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de dimitir.
# dimitirà
## Català

   * Pronúncia: /di.mi.tiˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

dimitirà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de dimitir.
# dimitiré
## Català

   * Pronúncia: /di.mi.tiˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

dimitiré
* Primera persona del singular (jo) del futur de dimitir.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /di.mi.tiˈɾe/
       Americà: alt /di.mi.t(i)ˈɾe/, baix /di.mi.tiˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

dimitiré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb dimitir
# dimitiries
## Català

   * Pronúncia: oriental /di.mi.tiˈɾi.əs/, occidental /di.mi.tiˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

dimitiries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de dimitir.
# desverjarà
## Català
### Verb

desverjarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de desverjar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·ver·ja·rà (4)
* Anagrama: verdejaràs
# desverjaràs
## Català
### Verb

desverjaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de desverjar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·ver·ja·ràs (4)
# desverjaré
## Català
### Verb

desverjaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de desverjar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·ver·ja·ré (4)
* Anagrama: verdejares
# desverjaríem
## Català
### Verb

desverjaríem
* Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de desverjar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·ver·ja·rí·em (5)
# desverjaríeu
## Català
### Verb

desverjaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de desverjar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·ver·ja·rí·eu (5)
# desverjareu
## Català
### Verb

desverjareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de desverjar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·ver·ja·reu (4)
# desverjaria
## Català
### Verb

desverjaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de desverjar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de desverjar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·ver·ja·ri·a (5)
* Anagrama: desvariejar
# desverjarien
## Català
### Verb

desverjarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de desverjar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·ver·ja·ri·en (5)
# desverjaries
## Català
### Verb

desverjaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de desverjar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·ver·ja·ri·es (5)
# desverjassen
## Català
### Verb

desverjassen
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb desverjar.

#### Variants

* desvergessin, desverjassin

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·ver·jas·sen (4)
# desedi
## Llatí

   * Pronúncia: /deːˈseː.diː/

### Verb

dēsēdī
* primera persona singular del pretèrit perfet d'indicatiu actiu de dēsideō
# desearé
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /de.se.aˈɾe/
       Americà: alt /d(e).se.aˈɾe/, baix /de.se.aˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

desearé
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb desear
# deżert
## Maltès

   * Pronúncia: /dɛzɛrt/

### Nom

deżert m. ‎(plural deżerti)
* desert
# deïtat
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.iˈtat/, occidental /de.iˈtat/
   * Rimes: -at
   * Etimologia: Del llatí deĭtas, segle XIV.

### Nom

deïtat f. ‎(plural deïtats)
* Divinitat, Déu

#### Traduccions
### Miscel·lània

* Síl·labes: de·ï·tat (3)
* Anagrama: editat

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# deònim
## Català

   * Pronúncia: /deˈɔ.nim/
   * Rimes: -ɔnim
   * Etimologia: De de i el sufix -ònim, seguint el model de epònim i de l’italià deonimico o deonomastico introduït per Enzo La Stella (1982), deixeble de Bruno Migliorini (1896-1975).

### Nom

deònim m. ‎(plural deònims)
* Mot comú que prové d'un nom propi.
    Exemples: dièsel, ampere, saxòfon, buguenvíl·lia, braille, guillotina

#### Hipònims

* epònim

#### Traduccions

* Alemany: Deonyme $^{(de)}$
* Francès: onomastisme $^{(fr)}$
* Italià: deonomastico $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·ò·nim (3)
* Heterograma de 6 lletres (deimno)
* Anagrames: domine, monedi, monedí

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DECat, Optimot
# deònims
## Català

   * Pronúncia: /deˈɔ.nims/
   * Rimes: -ɔnims

### Nom

deònims m. pl.
* Forma plural de deònim.

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·ò·nims (3)
* Heterograma de 7 lletres (deimnos)
* Anagrames: domines, dominés, monedis
# deštník
## Txec

   * Etimologia: (pendent)

### Nom

deštník
* paraigua, parapluja
# dg
## Castellà
### Abreviatura

dg
* forma abreujada de decigramo
# deżerti
## Maltès

   * Pronúncia: /dɛzɛrtɪ/

### Nom

deżerti
* forma plural de deżert
# dg.
## Català
### Abreviatura

dg.
* diumenge

#### Relacionats

Dies de la setmana: dl., dt., dc., dj., dv., ds., dg.

#### Traduccions

* Anglès: Sun $^{(en)}$
* Castellà: dom. $^{(es)}$, D. $^{(es)}$

### Vegeu també

* Què cal saber?, octubre 2008, IEC.
# dirozzandosi
## Italià
### Verb

dirozzandosi
* gerundi de dirozzarsi
# dirozzarsi
## Italià

   * Pronúncia: /di.rodˈd͡zar.si/

### Verb

dirozzarsi pron.
* forma pronominal de dirozzare
* cultivar-se, refinar-se

#### Conjugació
### Miscel·lània

* Síl·labes: di·roẓ·ẓàr·si (4)
# dirozzante
## Italià
### Verb

dirozzante
* participi present de dirozzare
# dirozzantesi
## Italià
### Verb

dirozzantesi
* participi present de dirozzarsi
# dirozzassero
## Italià
### Verb

dirozzassero
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperfet de subjuntiu de dirozzare
# dirozzare
## Italià

   * Pronúncia: /di.rodˈd͡zaː.re/
   * Etimologia: di- ‎(«de-») + rozzo ‎(«aspre») + -are ‎(«-ar»)

### Verb

dirozzare trans. ‎(pronominal dirozzarsi)
* polir o allisar
* (figuradament) refinar, educar, cultivar

#### Conjugació
### Miscel·lània

* Síl·labes: di·roz·zà·re (4)
# dirozzarono
## Italià
### Verb

dirozzarono
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del passat de dirozzare
# dirozzasse
## Italià
### Verb

dirozzasse
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperfet de subjuntiu de dirozzare
# dirozzando
## Italià
### Verb

dirozzando
* gerundi de dirozzare
# dirozzano
## Italià
### Verb

dirozzano
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del present d'indicatiu de dirozzare
# discutiràs
## Català

   * Pronúncia: /dis.ku.tiˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

discutiràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de discutir.
# discutiré
## Català

   * Pronúncia: /dis.ku.tiˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

discutiré
* Primera persona del singular (jo) del futur de discutir.

### Miscel·lània

* Anagrama: diürètics
# discutiriven
## Català
### Verb

discutiriven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de discutir.

#### Variants

* discutirien
# discutirà
## Català

   * Pronúncia: /dis.ku.tiˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

discutirà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de discutir.
# discutirives
## Català
### Verb

discutirives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de discutir.

#### Variants

* discutiries
# discutiríeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /dis.ku.tiˈɾi.əw/, occidental /dis.ku.tiˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

discutiríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de discutir.

#### Variants

* discutiríveu
# discutiríveu
## Català
### Verb

discutiríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de discutir.

#### Variants

* discutiríeu
# discutisc
## Català
### Verb

discutisc
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de discutir.

#### Variants

* discuteix, discuteixo, discutesc, discuteixi, discutixo
# dominàncies cerebrals
## Català
### Nom

dominàncies cerebrals f. pl.
* Forma plural de dominància cerebral.
# dominàncies laterals
## Català
### Nom

dominàncies laterals f. pl.
* Forma plural de dominància lateral.
# dominàs
## Català

   * Pronúncia: balear /do.miˈnas/, /du.miˈnas/
   * Rimes: -as

### Verb

dominàs
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb dominar.
    [Jo] dominés, dominàs o dominara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb dominar.
    [Ell/ella/vostè] dominés, dominàs o dominara.

### Miscel·lània

* Síl·labes: do·mi·nàs (3)
* Heterograma de 7 lletres (adimnos)
* Anagrama: dinamos
# dominàssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /du.miˈna.səm/ balear /do.miˈna.səm/, /du.miˈna.səm/ Occidental: /do.miˈna.sem/
   * Rimes: -asem

### Verb

dominàssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb dominar.
    [Nosaltres] dominéssim, dominéssem, dominàssem, dominàssim o dominàrem.

### Miscel·lània

* Síl·labes: do·mi·nàs·sem (4)
* Anagrama: monedàssim
# dominàsseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /du.miˈna.səw/ balear /do.miˈna.səw/, /du.miˈna.səw/ Occidental: /do.miˈna.sew/
   * Rimes: -asew

### Verb

dominàsseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb dominar.
    [Vosaltres/vós] dominéssiu, dominésseu, dominàsseu, dominàssiu o dominàreu.

### Miscel·lània

* Síl·labes: do·mi·nàs·seu (4)
* Anagrama: monedàssiu
# dominàieu
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /do.miˈna.jew/

### Verb

dominàieu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de dominar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [vosaltres/vós] dominàveu.
# dominància lateral
## Català
### Nom

dominància lateral f. ‎(plural dominàncies laterals)
* Ús preferencial, en el actes motors voluntaris, d'entre els òrgans parells, com el braç, la cama, l'ull, etc., de tots els d'un mateix costat.

#### Traduccions

* Anglès: lateral dominance $^{(en)}$
* Castellà: dominancia lateral $^{(es)}$
* Francès: dominance latérale $^{(fr)}$

### Vegeu també

* dominància lateral. Diccionari d'educació. Informació cedida per TERMCAT.
# dominàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /du.miˈna.ɾəw/, occidental /do.miˈna.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

dominàreu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de dominar.
    [Vosaltres/vós] dominàreu o vau/vàreu dominar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb dominar.
    Forma valenciana: [vosaltres/vós] dominéssiu, dominésseu, dominàsseu, dominàssiu o dominàreu.
# dominància cerebral
## Català
### Nom

dominància cerebral f. ‎(plural dominàncies cerebrals)
* Predomini funcional d'un hemisferi cerebral damunt l'altre, en activitats que en depenen.

#### Traduccions

* Anglès: cerebral dominance $^{(en)}$
* Castellà: dominancia cerebral $^{(es)}$
* Francès: dominance cérébrale $^{(fr)}$

### Vegeu també

* dominància cerebral. Diccionari d'educació. Informació cedida per TERMCAT.
# dominàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /du.miˈna.ɾəm/, occidental /do.miˈna.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

dominàrem
* Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de dominar.
    [Nosaltres] dominàrem o vam/vàrem dominar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb dominar.
    Forma valenciana: [nosaltres] dominéssim, dominéssem, dominàssem, dominàssim o dominàrem.

### Miscel·lània

* Síl·labes: do·mi·nà·rem (4)
* Anagrama: emmidonar
# despiteously
## Anglès

   * Etimologia: De despiteous i el sufix -ly.

### Adverbi

despiteously ‎(comparatiu more despiteously, superlatiu most despiteously)
* despietadament
# despitralant
## Català
### Verb

despitralant
* Gerundi del verb despitralar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pi·tra·lant (4)
# despitralaren
## Català
### Verb

despitralaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de despitralar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb despitralar.

#### Variants

* [2] despitralessen, despitralassen

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pi·tra·la·ren (5)
# despitrala
## Català
### Verb

despitrala
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de despitralar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb despitralar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pi·tra·la (4)
# despitralada
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.pi.tɾəˈɫa.ðə/, occidental /des.pi.tɾaˈɫa.ða/
   * Rimes: -ada

### Adjectiu

despitralada f. ‎(plural despitralades)
* Forma femenina de despitralat.

### Verb

despitralada
* Participi femení singular del verb despitralar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pi·tra·la·da (5)
# despitralar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /dəs.pi.tɾəˈɫa/ Occidental: nord-occidental /des.pi.tɾaˈɫa/ valencià /des.pi.tɾaˈɫaɾ/, /des.pi.tɾaˈɫa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Etimologia: De despitralat, de pitral.

### Verb

despitralar trans., pron. ‎(pronominal despitralar-se)
* (valencià, tortosí) espitregar

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: despitralo, despitrala, despitralem

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pi·tra·lar (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DNV
# despitralarem
## Català
### Verb

despitralarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de despitralar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pi·tra·la·rem (5)
# despitralara
## Català
### Verb

despitralara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb despitralar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb despitralar.

#### Variants

* [1] despitralés
* [2] despitralés

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pi·tra·la·ra (5)
# despitralades
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.pi.tɾəˈɫa.ðəs/, occidental /des.pi.tɾaˈɫa.ðes/
   * Rimes: -ades

### Adjectiu

despitralades f. pl.
* Forma plural de despitralada.

### Verb

despitralades
* Participi femení plural del verb despitralar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pi·tra·la·des (5)
# despitralaran
## Català
### Verb

despitralaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de despitralar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pi·tra·la·ran (5)
# dixés
## Català antic
### Verb

dixés
* primera persona singular (io, yo, jo) de l'imperfet de subjuntiu de dir
* tercera persona singular (él, eyl, ell) de l'imperfet de subjuntiu de dir
# dixième
## Francès

   * Pronúncia: /nœ.vjɛm/
   * Etimologia: De dix i el sufix -ième.

### Numeral

dixième
* (ordinal) desè
abreviacions
* $10^{e}$
* $X^{e}$
* (partitiu) dècim
abreviacions
* ${\frac {1}{10}}$
# dixérets
## Català antic
### Verb

dixérets
* segona persona plural (vós, vosaltres) del passat de dir
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de dir
# dixé
## Català antic
### Verb

dixé
* tercera persona singular (él, eyl, ell) del passat de dir
# dixéreu
## Català antic
### Verb

dixéreu
* segona persona plural (vós, vosaltres) del passat de dir
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de dir
# dixéssem
## Català antic
### Verb

dixéssem
* primera persona plural (nós, nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de dir
# dixxipli
## Maltès

   * Pronúncia: /dɪʃʃɪplɪ/

### Nom

dixxipli
* forma plural de dixxiplu
# dixxiplu
## Maltès

   * Pronúncia: /dɪʃʃɪplʊ/

### Nom

dixxiplu m. ‎(plural dixxipli)
* deixeble
# dixérem
## Català antic
### Verb

dixérem
* primera persona plural (nós, nosaltres) del passat de dir
* primera persona plural (nós, nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de dir
# dixéssets
## Català antic
### Verb

dixéssets
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de dir
# dirurik
## Basc
### Nom

dirurik
* partitiu indefinit de diru
# dirutan
## Basc
### Nom

dirutan
* inessiu indefinit de diru
# dirurekin
## Basc
### Nom

dirurekin
* comitatiu indefinit de diru
# dirurengatik
## Basc
### Nom

dirurengatik
* causal indefinit de diru
# diruri
## Basc
### Nom

diruri
* datiu indefinit de diru
# dirutako
## Basc
### Nom

dirutako
* genitiu locatiu indefinit de diru
# diruraino
## Basc
### Nom

diruraino
* terminatiu definit singular de diru
# dirurantz
## Basc
### Nom

dirurantz
* al·latiu direccional definit singular de diru
# diruren
## Basc
### Nom

diruren
* genitiu indefinit de diru
# dirurentzat
## Basc
### Nom

dirurentzat
* benefactiu indefinit de diru
# dignats
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /diŋˈnats/ Occidental: nord-occidental /diŋˈnats/, valencià /diɡˈnats/
   * Rimes: -ats

### Verb

dignats
* Participi masculí plural del verb dignar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: dig·nats (2)
* Heterograma de 7 lletres (adginst)
# dignau
## Català
### Verb

dignau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de dignar-se.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb dignar-se.

#### Variants

* [1] digneu
* [2] digneu

### Miscel·lània

* Síl·labes: dig·nau (2)
* Heterograma de 6 lletres (adginu)
# dignen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ˈdiŋ.nən/ Occidental: nord-occidental /ˈdiŋ.nen/, valencià /ˈdiɡ.nen/
   * Rimes: -iɡnen

### Verb

dignen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de dignar-se.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb dignar-se.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb dignar-se.

#### Variants

* [2] dignin
* [3] dignin

### Miscel·lània

* Síl·labes: dig·nen (2)
# digne
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ˈdiŋ.nə/ Occidental: nord-occidental /ˈdiŋ.ne/, valencià /ˈdiɡ.ne/
   * Rimes: -iɡne
   * Homòfon: digna ‎(oriental)
   * Etimologia: Del llatí vulgar *dignu, cas oblic de dignus, segle XII.

### Adjectiu

digne m. ‎(femení digna, plural invariable dignes)
* Mereixedor de respecte.
* Mereixedor en virtut de la seva qualitat en sentit favorable o desfavorable.
* Conforme a la qualitat moral o la condició d’algú.

#### Antònims

* indigne

#### Traduccions

* Anglès: worthy $^{(en)}$
* Castellà: digno $^{(es)}$
* Francès: digne $^{(fr)}$
* Llengua de signes catalana: SERIÓS $^{(csc)}$

### Verb

digne
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de dignar-se.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb dignar-se.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb dignar-se.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb dignar-se.

#### Variants

* [1] digno, digni, dign
* [2,3,4] digni

### Miscel·lània

* Síl·labes: dig·ne (2)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# dignem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /diŋˈnɛm/ balear /diŋˈnəm/, /diŋˈnɛm/ Occidental: nord-occidental /diŋˈnem/, valencià /diɡˈnem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

dignem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de dignar-se.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb dignar-se.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb dignar-se.

#### Variants

* [1] dignam

### Miscel·lània

* Síl·labes: dig·nem (2)
* Heterograma de 6 lletres (degimn)
# dignaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /diŋˈna.βən/, balear /diŋˈna.vən/ Occidental: nord-occidental /diŋˈna.βen/ valencià /diɡˈna.ven/, /diɡˈna.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

dignaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de dignar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: dig·na·ven (3)
# dignaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /diŋˈna.βəs/, balear /diŋˈna.vəs/ Occidental: nord-occidental /diŋˈna.βes/ valencià /diɡˈna.ves/, /diɡˈna.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

dignaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de dignar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: dig·na·ves (3)
* Heterograma de 8 lletres (adeginsv)
# dignassis
## Català
### Verb

dignassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb dignar-se.

#### Variants

* dignessis, dignesses, dignasses, dignares

### Miscel·lània

* Síl·labes: dig·nas·sis (3)
# dignat
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /diŋˈnat/ Occidental: nord-occidental /diŋˈnat/, valencià /diɡˈnat/
   * Rimes: -at

### Verb

dignat
* Participi masculí singular del verb dignar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: dig·nat (2)
* Heterograma de 6 lletres (adgint)
# desplagueríem
## Català
### Verb

desplagueríem
* (alguerès) Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de desplaure.

#### Variants

* desplaguerívem, desplauríem

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pla·gue·rí·em (5)
# desplagueríveu
## Català
### Verb

desplagueríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de desplaure.

#### Variants

* desplagueríeu, desplauríeu

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pla·gue·rí·veu (5)
# desplagueriva
## Català
### Verb

desplagueriva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de desplaure.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de desplaure.

#### Variants

* [1] desplagueria, desplauria
* [2] desplagueria, desplauria

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pla·gue·ri·va (5)
# desplaguerà
## Català
### Verb

desplaguerà
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de desplaure.

#### Variants

* desplaurà

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pla·gue·rà (4)
# desplagueriven
## Català
### Verb

desplagueriven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de desplaure.

#### Variants

* desplaguerien, desplaurien

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pla·gue·ri·ven (5)
# desplagueràs
## Català
### Verb

desplagueràs
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del futur de desplaure.

#### Variants

* desplauràs

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pla·gue·ràs (4)
# desplaguerives
## Català
### Verb

desplaguerives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de desplaure.

#### Variants

* desplagueries, desplauries

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pla·gue·ri·ves (5)
# desplaguerívem
## Català
### Verb

desplaguerívem
* (alguerès) Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de desplaure.

#### Variants

* desplagueríem, desplauríem

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pla·gue·rí·vem (5)
# desplagueré
## Català
### Verb

desplagueré
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del futur de desplaure.

#### Variants

* desplauré

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pla·gue·ré (4)
# desplagueríeu
## Català
### Verb

desplagueríeu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de desplaure.

#### Variants

* desplagueríveu, desplauríeu

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pla·gue·rí·eu (5)
# drogodependència
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ˌdɾɔ.ɣu.ðə.pənˈdɛn.si.ə/ balear /ˌdɾɔ.ɣo.ðə.pənˈdɛn.si.ə/, /ˌdɾɔ.ɣu.ðə.pənˈdɛn.si.ə/ Occidental: /ˌdɾɔ.ɣo.ðe.penˈdɛn.si.a/
   * Rimes: -ɛnsia
   * Etimologia: De drogodependent i el sufix -ència.

### Nom

drogodependència f. ‎(plural drogodependències)
* drogoaddicció

### Miscel·lània

* Síl·labes: dro·go·de·pen·dèn·ci·a (7)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC