OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# escondiren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kunˈdi.ɾən/ balear /əs.konˈdi.ɾən/, /əs.kunˈdi.ɾən/ Occidental: /es.konˈdi.ɾen/
   * Rimes: -iɾen

### Verb

escondiren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de escondir.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb escondir.

#### Variants

* [2] escondissin, escondissen

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·con·di·ren (4)
* Anagrames: consideren, encendrosi, encendrosí

## Català antic
### Verb

escondiren
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) del passat de escondir
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) de l'imperfet de subjuntiu de escondir

#### Variants

* [2] escondissen
# ensulfataren
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.suɫ.fəˈta.ɾən/, occidental /en.suɫ.faˈta.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

ensulfataren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de ensulfatar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb ensulfatar.
# ensulfataré
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.suɫ.fə.təˈɾe/, occidental /en.suɫ.fa.taˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

ensulfataré
* Primera persona del singular (jo) del futur de ensulfatar.
# ensulfataràs
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.suɫ.fə.təˈɾas/, occidental /en.suɫ.fa.taˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

ensulfataràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de ensulfatar.
# ensulfatareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.suɫ.fə.təˈɾɛw/ balear /ən.suɫ.fə.təˈɾəw/, /ən.suɫ.fə.təˈɾɛw/ Occidental: /en.suɫ.fa.taˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

ensulfatareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de ensulfatar.
# ensulfataria
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.suɫ.fə.təˈɾi.ə/, occidental /en.suɫ.fa.taˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

ensulfataria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de ensulfatar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de ensulfatar.
# ensulfatarien
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.suɫ.fə.təˈɾi.ən/, occidental /en.suɫ.fa.taˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

ensulfatarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de ensulfatar.
# ensulfataries
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.suɫ.fə.təˈɾi.əs/, occidental /en.suɫ.fa.taˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

ensulfataries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de ensulfatar.
# ensulfatarà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.suɫ.fə.təˈɾa/, occidental /en.suɫ.fa.taˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

ensulfatarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de ensulfatar.
# ensulfatares
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.suɫ.fəˈta.ɾəs/, occidental /en.suɫ.faˈta.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

ensulfatares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de ensulfatar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb ensulfatar.
# enyors
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈɲors/, occidental /eˈɲoɾs/
   * Rimes: -oɾs

### Nom

enyors m. pl.
* Forma plural de enyor.

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·nyors (2)
* Heterograma de 6 lletres (enorsy)
* Anagrames: ronyes, senyor, Senyor

## Català antic
### Verb

enyors
* segona persona singular (tu) del present de subjuntiu de enyorar
# enyorà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɲuˈɾa/ balear /ə.ɲoˈɾa/, /ə.ɲuˈɾa/ Occidental: /e.ɲoˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

enyorà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de enyorar.

## Català antic
### Verb

enyorà
* tercera persona singular (él, eyl, ell) del passat de enyorar
# enyoràieu
## Català
### Verb

enyoràieu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de enyorar.

#### Variants

* enyoravo, enyoràveu
# enyorist
## Català antic
### Verb

enyorist
* segona persona singular (tu) del passat de enyorar

#### Variants

* enyorast, enyorares
# enyoros
## Català
### Verb

enyoros
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb enyorar.

#### Variants

* enyoris, enyores
# enyoràreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɲuˈɾa.ɾəw/ balear /ə.ɲoˈɾa.ɾəw/, /ə.ɲuˈɾa.ɾəw/ Occidental: /e.ɲoˈɾa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

enyoràreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de enyorar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb enyorar.

#### Variants

* [2] enyoreguéssou, enyoréssiu, enyorésseu, enyoràssiu, enyoràsseu

## Català antic
### Verb

enyoràreu
* segona persona plural (vós, vosaltres) del passat de enyorar
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de enyorar

#### Variants

* [1] enyoràs, enyoràrets
* [2] enyoràssets, enyoràsseu, enyoràrets
# enyoro
## Català

   * Pronúncia: central /əˈɲo.ɾu/, occidental /eˈɲo.ɾo/
   * Rimes: -oɾo

### Verb

enyoro
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de enyorar.
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb enyorar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb enyorar.

#### Variants

* [1] enyore, enyori, enyor
* [2,3] enyori, enyore
# enyoràrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɲuˈɾa.ɾəm/ balear /ə.ɲoˈɾa.ɾəm/, /ə.ɲuˈɾa.ɾəm/ Occidental: /e.ɲoˈɾa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

enyoràrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de enyorar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb enyorar.

#### Variants

* [2] enyoreguéssom, enyoréssim, enyoréssem, enyoràssim, enyoràssem

## Català antic
### Verb

enyoràrem
* primera persona plural (nós, nosaltres) del passat de enyorar
* primera persona plural (nós, nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de enyorar

#### Variants

* [1] enyoram
* [2] enyoràssem
# enyoràrets
## Català antic
### Verb

enyoràrets
* segona persona plural (vós, vosaltres) del passat de enyorar
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de enyorar

#### Variants

* [1] enyoràs, enyoràreu
* [2] enyoràssets, enyoràsseu, enyoràreu
# escoltéssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kuɫˈte.səm/ balear /əs.koɫˈte.səm/, /əs.kuɫˈte.səm/ Occidental: /es.koɫˈte.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

escoltéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb escoltar.

#### Variants

* escolteguéssom, escoltéssim, escoltàssim, escoltàssem, escoltàrem
# escoltésseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kuɫˈte.səw/ balear /əs.koɫˈte.səw/, /əs.kuɫˈte.səw/ Occidental: /es.koɫˈte.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

escoltésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb escoltar.

#### Variants

* escolteguéssou, escoltéssiu, escoltàssiu, escoltàsseu, escoltàreu
# escoltéssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kuɫˈte.sim/ balear /əs.koɫˈte.sim/, /əs.kuɫˈte.sim/ Occidental: /es.koɫˈte.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

escoltéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb escoltar.

#### Variants

* escolteguéssom, escoltéssem, escoltàssim, escoltàssem, escoltàrem

### Miscel·lània

* Anagrama: escoltismes
# escolàreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kuˈɫa.ɾəw/ balear /əs.koˈɫa.ɾəw/, /əs.kuˈɫa.ɾəw/ Occidental: /es.koˈɫa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

escolàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de escolar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb escolar.

#### Variants

* [2] escoléssiu, escolésseu, escolàssiu, escolàsseu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·co·là·reu (4)
# escolàs
## Català
### Verb

escolàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb escolar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb escolar.

#### Variants

* [1] escolessi, escolés, escolara
* [2] escolessi, escolés, escolara

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·co·làs (3)
* Anagrames: solaces, solacés
# escolàssem
## Català
### Verb

escolàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb escolar.

#### Variants

* escoléssim, escoléssem, escolàssim, escolàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·co·làs·sem (4)
* Anagrama: solacéssem
# escoltéssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kuɫˈte.siw/ balear /əs.koɫˈte.siw/, /əs.kuɫˈte.siw/ Occidental: /es.koɫˈte.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

escoltéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb escoltar.

#### Variants

* escolteguéssou, escoltésseu, escoltàssiu, escoltàsseu, escoltàreu
# escolàrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kuˈɫa.ɾəm/ balear /əs.koˈɫa.ɾəm/, /əs.kuˈɫa.ɾəm/ Occidental: /es.koˈɫa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

escolàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de escolar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb escolar.

#### Variants

* [2] escoléssim, escoléssem, escolàssim, escolàssem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·co·là·rem (4)
# escoltí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kuɫˈti/ balear /əs.koɫˈti/, /əs.kuɫˈti/ Occidental: /es.koɫˈti/
   * Rimes: -i

### Verb

escoltí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de escoltar.

### Miscel·lània

* Anagrama: cítoles
# entendreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.tənˈdɾɛw/ balear /ən.tənˈdɾəw/, /ən.tənˈdɾɛw/ Occidental: /en.tenˈdɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

entendreu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de entendre.

## Català antic
### Verb

entendreu
* segona persona plural (vós, vosaltres) del futur de entendre

#### Variants

* entendrets
# entendré
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.tənˈdɾe/, occidental /en.tenˈdɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

entendré
* Primera persona del singular (jo) del futur de entendre.

## Català antic
### Verb

entendré
* primera persona singular (io, yo, jo) del futur de entendre
# entendríem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.tənˈdɾi.əm/, occidental /en.tenˈdɾi.em/
   * Rimes: -iem

### Verb

entendríem
* Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de entendre.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ten·drí·em (4)
* Anagrama: determinen

## Català antic
### Verb

entendríem
* primera persona plural (nós, nosaltres) del condicional de entendre
# entendrien
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.tənˈdɾi.ən/, occidental /en.tenˈdɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

entendrien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de entendre.

## Català antic
### Verb

entendrien
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) del condicional de entendre
# entendrir-se
## Català
### Verb

entendrir-se
* Forma pronominal de entendrir.
# entendria
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.tənˈdɾi.ə/, occidental /en.tenˈdɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

entendria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de entendre.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de entendre.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ten·dri·a (4)
* Anagrama: atendrien

## Català antic
### Verb

entendria
* primera persona singular (io, yo, jo) del condicional de entendre
* tercera persona singular (él, eyl, ell) del condicional de entendre
# entendries
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.tənˈdɾi.əs/, occidental /en.tenˈdɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

entendries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de entendre.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ten·dri·es (4)
* Anagrama: estendrien

## Català antic
### Verb

entendries
* segona persona singular (tu) del condicional de entendre
# entendràs
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.tənˈdɾas/, occidental /en.tenˈdɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

entendràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de entendre.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ten·dràs (3)
* Anagrama: estendran

## Català antic
### Verb

entendràs
* segona persona singular (tu) del futur de entendre
# entendrà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.tənˈdɾa/, occidental /en.tenˈdɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

entendrà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de entendre.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ten·drà (3)
* Anagrames: endentar, entendar

## Català antic
### Verb

entendrà
* tercera persona singular (él, eyl, ell) del futur de entendre
# equilibrio
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \e.kiˈli.βɾjo\
       Americà: alt /e.k(i)ˈli.bɾjo/, baix \e.kiˈli.βɾjo\
   * Rimes: -ibɾjo

### Nom

equilibrio m. ‎(plural equilibrios)
* equilibri

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·qui·li·brio (4)

## Italià

   * Pronúncia: /e.kwiˈliː.brjo/

### Nom

equilibrio m. ‎(plural equilibri)
* equilibri

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·qui·lì·brio (4)
# equilibressin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ki.ɫiˈβɾe.sin/, occidental /e.ki.ɫiˈbɾe.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

equilibressin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb equilibrar.

#### Variants

* equilibressen, equilibrassin, equilibrassen, equilibraren

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·qui·li·bres·sin (5)
# equilibressis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ki.ɫiˈβɾe.sis/, occidental /e.ki.ɫiˈbɾe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

equilibressis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb equilibrar.

#### Variants

* equilibresses, equilibrassis, equilibrasses, equilibrares

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·qui·li·bres·sis (5)
# equilibrios
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \e.kiˈli.βɾjos\, meridional \e.kiˈli.βɾjoh\
       Americà: alt /e.kiˈli.bɾ(jo)s/, baix \e.kiˈli.βɾjoh\, austral \e.kiˈli.βɾjos\
   * Rimes: -ibɾjos

### Nom

equilibrios m. pl.
* forma plural de equilibrio
# equilibreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ki.ɫiˈβɾɛw/ balear /ə.ki.ɫiˈbɾəw/, /ə.ki.ɫiˈbɾɛw/ Occidental: /e.ki.ɫiˈbɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

equilibreu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de equilibrar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb equilibrar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb equilibrar.

#### Variants

* [1] equilibrau
* [3] equilibrau

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·qui·li·breu (4)
# equilibrin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kiˈɫi.βɾin/, occidental /e.kiˈɫi.bɾin/

### Verb

equilibrin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb equilibrar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb equilibrar.

#### Variants

* [1] equilibren
* [2] equilibren

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·qui·li·brin (4)
# equilibri
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kiˈɫi.βɾi/, occidental /e.kiˈɫi.bɾi/
   * Etimologia: Del llatí equilībrĭum, format per aequus ‎(«igual») i libra ‎(«balança»).

### Nom

equilibri m. ‎(plural equilibris)
* Estat de repòs d'una balança en què la massa dels dos plats és equivalent.
* Posició d'un cos en què la massa del qual està repartida de manera que s'evita que aquest caigui.
* Punt d'igualtat entre dos aspectes contraris.

#### Traduccions

* Anglès: balance $^{(en)}$, equilibrium $^{(en)}$
* Castellà: equilibrio $^{(es)}$
* Francès: équilibre $^{(fr)}$
* Italià: equilibrio $^{(it)}$

### Verb

equilibri
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de equilibrar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb equilibrar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb equilibrar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb equilibrar.

#### Variants

* [1] equilibro, equilibre, equilibr
* [2,3,4] equilibre

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·qui·li·bri (4)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot

## Italià

   * Pronúncia: /e.kwiˈliː.bri/

### Nom

equilibri m. pl.
* forma plural de equilibrio
# equilibrista
## Català

   * Pronúncia: (masculí) oriental /ə.ki.ɫiˈβɾis.tə/, occidental /e.ki.ɫiˈbɾis.te/
   * Rimes: -iste
   * Pronúncia: (femení) oriental /ə.ki.ɫiˈβɾis.tə/, occidental /e.ki.ɫiˈbɾis.ta/
   * Rimes: -ista
   * Etimologia: De equilibri i el sufix -ista.

### Nom

equilibrista m. f. ‎(plural equilibristes)
* Acròbata que s'exhibeix fent exercicis d'equilibri.

#### Variants

* (masculí) equilibriste (valencià)

#### Hipònims

* funàmbul

#### Traduccions

* Alemany: Seiltänzer $^{(de)}$ m.
* Anglès: equilibrist $^{(en)}$
* Basc: ekilibrista $^{(eu)}$
* Castellà: equilibrista $^{(es)}$
* Francès: équilibriste $^{(fr)}$
* Italià: equilibrista $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·qui·li·bris·ta (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB, Optimot

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \e.ki.liˈβɾis.ta\, meridional \e.ki.liˈβɾih.ta\
       Americà: alt /e.ki.liˈbɾis.t(a)/, baix \e.ki.liˈβɾih.ta\
   * Rimes: -ista

### Nom

equilibrista m. f. ‎(plural equilibristas)
* equilibrista

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·qui·li·bris·ta (5)
# equilibressi
## Català
### Verb

equilibressi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb equilibrar.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb equilibrar.

#### Variants

* [1] equilibrés, equilibràs, equilibrara
* [2] equilibrés, equilibràs, equilibrara

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·qui·li·bres·si (5)
# equilibris
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kiˈɫi.βɾis/, occidental /e.kiˈɫi.bɾis/
   * Rimes: -ibɾis

### Nom

equilibris m. pl.
* Forma plural de equilibri.

### Verb

equilibris
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb equilibrar.

#### Variants

* equilibres

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·qui·li·bris (4)
# envestisquem
## Català
### Verb

envestisquem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb envestir.
# envestiríveu
## Català
### Verb

envestiríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de envestir.
# envestisc
## Català
### Verb

envestisc
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de envestir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ves·tisc (3)
* Anagrama: investesc
# envestisquen
## Català
### Verb

envestisquen
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb envestir.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb envestir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ves·tis·quen (4)
* Anagrames: envestesquin, investesquen
# envestisques
## Català
### Verb

envestisques
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb envestir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ves·tis·ques (4)
* Anagrames: envestesquis, investesques
# envestisqueu
## Català
### Verb

envestisqueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb envestir.
# envestisca
## Català
### Verb

envestisca
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb envestir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb envestir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb envestir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ves·tis·ca (4)
* Anagrames: activessen, investesca
# envestiríeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bəs.tiˈɾi.əw/, balear /əɱ.vəs.tiˈɾi.əw/ Occidental: nord-occidental /em.bes.tiˈɾi.ew/ valencià /eɱ.ves.tiˈɾi.ew/, /em.bes.tiˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

envestiríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de envestir.
# envestis
## Català
### Verb

envestis
* (balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb envestir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ves·tis (3)
* Anagrames: envistes, sentives, ventessi, vetessin
# es més pardal ho veu
## Català
### Frase feta

es més pardal ho veu
* (mallorquí) Es diu d'una cosa més clara que l'aigua.
# esalta
## Italià
### Verb

esalta
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del present d'indicatiu de esaltare
* segona persona singular (tu) de l'imperatiu de esaltare
# esaltammo
## Italià
### Verb

esaltammo
* primera persona plural (noi) del passat de esaltare
# es-
## Català

   * Pronúncia: /əs/, /es/
   * Etimologia: Del llatí ex.

### Prefix

es- ‎(verbal)
* Forma prefixada que significa pèrdua, trencament.
    es- + tripa → estripar
* Forma prefixada que significa fer tornar.
    es- + tou → estovar

#### Derivats
### Vegeu també

* Obres de referència: DNV, GDLC
# esaltai
## Italià
### Verb

esaltai
* primera persona singular (io) del passat de esaltare
# esaltamenti
## Italià

   * Pronúncia: /e.zal.taˈmen.ti/

### Nom

esaltamenti m. pl.
* forma plural de esaltamento
# esaltamento
## Italià

   * Pronúncia: /e.zal.taˈmen.to/

### Nom

esaltamento m. ‎(plural esaltamenti)
* Exaltació o exalçament.

#### Sinònims

* esaltazione

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·sal·ta·mén·to (5)
# eròtiques
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈɾɔ.ti.kəs/, occidental /eˈɾɔ.ti.kes/
   * Rimes: -ɔtikes

### Adjectiu

eròtiques f. pl.
* Forma plural de eròtica.

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·rò·ti·ques (4)
* Anagrama: teòriques
# esageratamente
## Italià

   * Pronúncia: /e.za.d͡ʒeˌra.taˈmen.te/
   * Etimologia: De esagerato i el sufix -mente.

### Adverbi

esageratamente
* exageradament

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·sa·ge·ra·ta·mén·te (7)
# esbandisques
## Català
### Verb

esbandisques
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb esbandir.

#### Variants

* esbandeixis, esbandixes, esbandixos

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ban·dis·ques (4)
* Anagrama: desbanquessi
# esbandisqueu
## Català
### Verb

esbandisqueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb esbandir.

#### Variants

* esbandiu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ban·dis·queu (4)
# esbandisca
## Català
### Verb

esbandisca
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb esbandir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb esbandir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb esbandir.

#### Variants

* [1] esbandeixi, esbandixa
* [2] esbandeixi, esbandixa, esbandixo
* [3] esbandeixi

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ban·dis·ca (4)
* Anagrama: abdicassen
# esbandisquen
## Català
### Verb

esbandisquen
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb esbandir.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb esbandir.

#### Variants

* [1] esbandeixin, esbandixen
* [2] esbandeixin

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ban·dis·quen (4)
# esbandirívem
## Català
### Verb

esbandirívem
* (alguerès) Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de esbandir.

#### Variants

* esbandiríem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ban·di·rí·vem (5)
# esbandiríveu
## Català
### Verb

esbandiríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de esbandir.

#### Variants

* esbandiríeu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ban·di·rí·veu (5)
# esbandisses
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.bənˈdi.səs/, occidental /ez.banˈdi.ses/
   * Rimes: -ises

### Verb

esbandisses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbandir.

#### Variants

* esbandiguesses, esbandigueres, esbandissis, esbandires

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ban·dis·ses (4)