OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# alrededores
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \al.re.ðeˈðo.ɾes\, meridional \al.re.ðeˈðo.ɾeh\
       Americà: alt /al.re.deˈdo.(ɾe)s/, baix \al.re.ðeˈðo.ɾeh\, austral \al.re.ðeˈðo.ɾes\
   * Rimes: -oɾes

### Nom

alrededores m. pl.
* forma plural de alrededor
* (Especialment en plural) afores

#### Sinònims

* afueras
* cercanías

### Vegeu també

* alrededores. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 juliol 2014].
# alregionigojn
## Esperanto

   * Pronúncia: /al.re.ɡi.oˈni.ɡojn/

### Nom

alregionigojn
* acusatiu plural de alregionigo
# already
## Anglès
### Adverbi

already ‎(no comparable)
* ja
# alregionigo
## Esperanto

   * Pronúncia: /al.re.ɡi.oˈni.ɡo/

### Nom

alregionigo ‎(acusatiu alregionigon, plural alregionigoj, plural acusatiu alregionigojn)
* regionalització
# alquèn
## Català
### Verb

alquèn
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de alquenar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: al·quèn (2)
* Heterograma de 6 lletres (aelnqu)
* Anagrama: laquen
# alquímia
## Català

   * Pronúncia: oriental /əɫˈki.mi.ə/, occidental /aɫˈki.mi.a/
   * Rimes: -imia
   * Etimologia: De l'àrab الكيمياء ‎(al-kīmiyā’), forma definida de كيمياء ‎(kīmiyāʾ), del grec antic χυμεία ‎(khymeía, «barreja de sucs, infusió»), segle XIV.

### Nom

alquímia f. ‎(plural alquímies)
* Nom que es feia servir en l'antiguitat per referir-se l'estudi a les transformacions químiques de les diferents substàncies que conformen la matèria.

#### Derivats

* alquimista

#### Traduccions

* Alemany: Alchimie $^{(de)}$ f.
* Anglès: alchemy $^{(en)}$
* Basc: alkimia $^{(eu)}$
* Castellà: alquimia $^{(es)}$
* Francès: alchimie $^{(fr)}$
* Gallec: alquimia $^{(gl)}$ f.
* Italià: alchimia $^{(it)}$
* Portuguès: alquimia $^{(pt)}$ f.
* Romanès: alchimie $^{(ro)}$ f.

### Miscel·lània

* Síl·labes: al·quí·mi·a (4)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# alcofollam
## Català
### Verb

alcofollam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de alcofollar.
# alcofollar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɫ.ku.fuˈʎa/ balear /əɫ.ko.foˈʎa/, /əɫ.ku.fuˈʎa/ Occidental: nord-occidental /aɫ.ko.foˈʎa/ valencià /aɫ.ko.foˈʎaɾ/, /aɫ.ko.foˈʎa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: alcofollà
   * Etimologia: De alcofoll, segle XIV.

### Verb

alcofollar trans.
* Pintar amb alcofoll els cabells, celles i pestanyes.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: alcofollo, alcofolla, alcofollem Vocal rizotònica: /o/

#### Traduccions

* Castellà: alcoholar $^{(es)}$
* Francès: treindre $^{(fr)}$ en noir avec de l'antimoine preparé
* Italià: lisciarsi $^{(it)}$ coll'antimonio preparato
* Llatí: stibio $^{(la)}$ fucare

### Miscel·lània

* Síl·labes: al·co·fo·llar (4)

### Vegeu també

* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom I.
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# alcofollara
## Català
### Verb

alcofollara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb alcofollar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb alcofollar.
# alcofollares
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɫ.ku.fuˈʎa.ɾəs/ balear /əɫ.ko.foˈʎa.ɾəs/, /əɫ.ku.fuˈʎa.ɾəs/ Occidental: /aɫ.ko.foˈʎa.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

alcofollares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de alcofollar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb alcofollar.
# alcofollaran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɫ.ku.fu.ʎəˈɾan/ balear /əɫ.ko.fo.ʎəˈɾan/, /əɫ.ku.fu.ʎəˈɾan/ Occidental: /aɫ.ko.fo.ʎaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

alcofollaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de alcofollar.
# alcofollaren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɫ.ku.fuˈʎa.ɾən/ balear /əɫ.ko.foˈʎa.ɾən/, /əɫ.ku.fuˈʎa.ɾən/ Occidental: /aɫ.ko.foˈʎa.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

alcofollaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de alcofollar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb alcofollar.
# altificaràs
## Català

   * Pronúncia: oriental /əɫ.ti.fi.kəˈɾas/, occidental /aɫ.ti.fi.kaˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

altificaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de altificar.
# altificaríeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əɫ.ti.fi.kəˈɾi.əw/, occidental /aɫ.ti.fi.kaˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

altificaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de altificar.
# altificassis
## Català
### Verb

altificassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb altificar.
# altificat
## Català

   * Pronúncia: oriental /əɫ.ti.fiˈkat/, occidental /aɫ.ti.fiˈkat/
   * Rimes: -at

### Verb

altificat
* Participi masculí singular del verb altificar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: al·ti·fi·cat (4)
* Anagrama: facilitat
# altificaré
## Català

   * Pronúncia: oriental /əɫ.ti.fi.kəˈɾe/, occidental /aɫ.ti.fi.kaˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

altificaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de altificar.

### Miscel·lània

* Anagrames: felicitara, felicitarà
# altificassin
## Català
### Verb

altificassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb altificar.
# altificats
## Català

   * Pronúncia: oriental /əɫ.ti.fiˈkats/, occidental /aɫ.ti.fiˈkats/
   * Rimes: -ats

### Verb

altificats
* Participi masculí plural del verb altificar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: al·ti·fi·cats (4)
* Anagrama: facilitats
# altificassen
## Català
### Verb

altificassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb altificar.
# altificasses
## Català
### Verb

altificasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb altificar.
# alzinàs
## Català
### Verb

alzinàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb alzinar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb alzinar.
# alzinàssim
## Català
### Verb

alzinàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb alzinar.
# alzinàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əɫ.ziˈna.ɾəw/, occidental /aɫ.ziˈna.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

alzinàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de alzinar.
# alzinàssem
## Català
### Verb

alzinàssem
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb alzinar.
# alzinàsseu
## Català
### Verb

alzinàsseu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb alzinar.
# alzinàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɫ.ziˈna.βəw/, balear /əɫ.ziˈna.vəw/ Occidental: nord-occidental /aɫ.ziˈna.βew/ valencià /aɫ.ziˈna.vew/, /aɫ.ziˈna.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

alzinàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de alzinar.
# alzinés
## Català

   * Pronúncia: oriental /əɫ.ziˈnes/, occidental /aɫ.ziˈnes/
   * Rimes: -es

### Verb

alzinés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb alzinar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb alzinar.
# alzinàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /əɫ.ziˈna.ɾəm/, occidental /aɫ.ziˈna.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

alzinàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de alzinar.
# alzinàssiu
## Català
### Verb

alzinàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb alzinar.
# alfabetaj
## Esperanto

   * Pronúncia: /al.faˈbe.taj/

### Adjectiu

alfabetaj
* forma plural de alfabeta
# alexitímia
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɫək.siˈti.mi.ə/, occidental /a.ɫek.siˈti.mi.a/
   * Rimes: -imia
   * Etimologia: Paraula creada pels psiquiatres John Case Nemiah i Peter Sifneos amb termes procedents del grec antic: ἀ- ‎(a-, «no»), λέξις ‎(léxis, «parla») i θυμός ‎(thymós, «cor, emoció»), és a dir «sense paraules per expressar emocions».

### Nom

alexitímia f. ‎(plural alexitímies)
* Deficiència de la personalitat consistent en la incapacitat per entendre, processar i expressar emocions.

#### Derivats

* alexitímic

#### Traduccions

* Anglès: alexithymia $^{(en)}$
* Castellà: alexitimia $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·le·xi·tí·mi·a (6)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: Termcat
# alfabetajn
## Esperanto

   * Pronúncia: /al.faˈbe.tajn/

### Adjectiu

alfabetajn
* acusatiu plural de alfabeta
# alexii
## Romanès
### Nom

alexii
* genitiu i datiu indefinit singular de alexie
# al·literessen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɫ.ɫi.təˈɾe.sən/, /ə.ɫi.təˈɾe.sən/ balear /əɫ.ɫi.təˈɾe.sən/ Occidental: /aɫ.ɫi.teˈɾe.sen/, /a.ɫi.teˈɾe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

al·literessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb al·literar.
# al·literesses
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɫ.ɫi.təˈɾe.səs/, /ə.ɫi.təˈɾe.səs/ balear /əɫ.ɫi.təˈɾe.səs/ Occidental: /aɫ.ɫi.teˈɾe.ses/, /a.ɫi.teˈɾe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

al·literesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb al·literar.
# al·literessis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɫ.ɫi.təˈɾe.sis/, /ə.ɫi.təˈɾe.sis/ balear /əɫ.ɫi.təˈɾe.sis/ Occidental: /aɫ.ɫi.teˈɾe.sis/, /a.ɫi.teˈɾe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

al·literessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb al·literar.
# al·literi
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɫ.ɫiˈtɛ.ɾi/, /ə.ɫiˈtɛ.ɾi/ balear /əɫ.ɫiˈtə.ɾi/, /əɫ.ɫiˈtɛ.ɾi/ Occidental: /aɫ.ɫiˈte.ɾi/, /a.ɫiˈte.ɾi/
   * Rimes: -ɛɾi

### Verb

al·literi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de al·literar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb al·literar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb al·literar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb al·literar.
# al·literin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɫ.ɫiˈtɛ.ɾin/, /ə.ɫiˈtɛ.ɾin/ balear /əɫ.ɫiˈtə.ɾin/, /əɫ.ɫiˈtɛ.ɾin/ Occidental: /aɫ.ɫiˈte.ɾin/, /a.ɫiˈte.ɾin/
   * Rimes: -ɛɾin

### Verb

al·literin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb al·literar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb al·literar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: al·li·te·rin (4)
* Anagrames: llitarien, trillaien
# al·literes
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɫ.ɫiˈte.ɾəs/, /ə.ɫiˈte.ɾəs/ balear /əɫ.ɫiˈte.ɾəs/ Occidental: /aɫ.ɫiˈte.ɾes/, /a.ɫiˈte.ɾes/
   * Rimes: -eɾes

### Verb

al·literes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de al·literar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb al·literar.
# al·literessin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɫ.ɫi.təˈɾe.sin/, /ə.ɫi.təˈɾe.sin/ balear /əɫ.ɫi.təˈɾe.sin/ Occidental: /aɫ.ɫi.teˈɾe.sin/, /a.ɫi.teˈɾe.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

al·literessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb al·literar.
# al·litereu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɫ.ɫi.təˈɾɛw/, /ə.ɫi.təˈɾɛw/ balear /əɫ.ɫi.təˈɾəw/, /əɫ.ɫi.təˈɾɛw/ Occidental: /aɫ.ɫi.teˈɾew/, /a.ɫi.teˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

al·litereu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de al·literar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb al·literar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb al·literar.
# al·literen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɫ.ɫiˈte.ɾən/, /ə.ɫiˈte.ɾən/ balear /əɫ.ɫiˈte.ɾən/ Occidental: /aɫ.ɫiˈte.ɾen/, /a.ɫiˈte.ɾen/
   * Rimes: -eɾen

### Verb

al·literen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de al·literar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb al·literar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb al·literar.
# amanollàsseu
## Català
### Verb

amanollàsseu
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb amanollar.
# amanollis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.məˈno.ʎis/, occidental /a.maˈno.ʎis/
   * Rimes: -oʎis

### Verb

amanollis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb amanollar.
# amanollàreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.mə.nuˈʎa.ɾəw/ balear /ə.mə.noˈʎa.ɾəw/, /ə.mə.nuˈʎa.ɾəw/ Occidental: /a.ma.noˈʎa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

amanollàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de amanollar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb amanollar.
# amanollo
## Català
### Verb

amanollo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de amanollar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ma·no·llo (4)
* Anagrames: amollona, amollonà
# amanollés
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.mə.nuˈʎes/ balear /ə.mə.noˈʎes/, /ə.mə.nuˈʎes/ Occidental: /a.ma.noˈʎes/
   * Rimes: -es

### Verb

amanollés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb amanollar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb amanollar.
# amanollà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.mə.nuˈʎa/ balear /ə.mə.noˈʎa/, /ə.mə.nuˈʎa/ Occidental: /a.ma.noˈʎa/
   * Rimes: -a

### Verb

amanollà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de amanollar.
# amanollàrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.mə.nuˈʎa.ɾəm/ balear /ə.mə.noˈʎa.ɾəm/, /ə.mə.nuˈʎa.ɾəm/ Occidental: /a.ma.noˈʎa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

amanollàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de amanollar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb amanollar.
# amanollàssem
## Català
### Verb

amanollàssem
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb amanollar.
# amanollàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.mə.nuˈʎa.βəw/ balear /ə.mə.noˈʎa.vəw/, /ə.mə.nuˈʎa.vəw/ Occidental: nord-occidental /a.ma.noˈʎa.βew/ valencià /a.ma.noˈʎa.vew/, /a.ma.noˈʎa.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

amanollàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de amanollar.
# amenaçarien
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.mə.nə.səˈɾi.ən/, occidental /a.me.na.saˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

amenaçarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de amenaçar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·me·na·ça·ri·en (6)
* Anagrama: encaminara
# amenaçares
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.mə.nəˈsa.ɾəs/, occidental /a.me.naˈsa.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

amenaçares
* Segona persona del singular (tu) del passat simple de amenaçar.
    [Tu] amenaçares o vas/vares amenaçar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb amenaçar.
    Forma valenciana: [tu] amenacessis, amenacesses, amenaçasses, amenaçassis o amenaçares.
# amenaçaria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.mə.nə.səˈɾi.ə/ Occidental: nord-occidental /a.me.na.saˈɾi.ɛ/, /a.me.na.saˈɾi.e/ valencià /a.me.na.saˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

amenaçaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de amenaçar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de amenaçar.
# amenaçant
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.mə.nəˈsan/, balear /ə.mə.nəˈsant/ Occidental: nord-occidental /a.me.naˈsan/, valencià /a.me.naˈsant/
   * Rimes: -ant

### Verb

amenaçant
* Gerundi del verb amenaçar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·me·na·çant (4)
* Anagrama: acanament
# amenaçara
## Català

   * Pronúncia: valencià /a.me.naˈsa.ɾa/
   * Rimes: -aɾa

### Verb

amenaçara
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb amenaçar.
    [Jo] amenacés, amenaçàs o amenaçara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb amenaçar.
    [Ell/ella/vostè] amenacés, amenaçàs o amenaçara.
# amenaçaren
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.mə.nəˈsa.ɾən/, occidental /a.me.naˈsa.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

amenaçaren
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de amenaçar.
    [Ells/elles/vostès] amenaçaren o van/varen amenaçar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb amenaçar.
    Forma valenciana: [ells/elles/vostès] amenacessin, amenacessen, amenaçassen, amenaçassin o amenaçaren.
# amenaçareu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.mə.nə.səˈɾɛw/, occidental /a.me.na.saˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

amenaçareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de amenaçar.
# amenaçaran
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.mə.nə.səˈɾan/, occidental /a.me.na.saˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

amenaçaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de amenaçar.
# amenaçar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.mə.nəˈsa/ Occidental: nord-occidental /a.me.naˈsa/ valencià /a.me.naˈsaɾ/, /a.me.naˈsa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: amenaçà
   * Etimologia: De amenaça i la desinència -ar, segle XIII.

### Verb

amenaçar trans.
* Donar a entendre a algú amb acció o paraules que se li vol fer algun mal.
* Estar en pròxim perill o contingència de succeir alguna cosa.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: amenaço, amenaça, amenacem

#### Sinònims

* espantar, lladrar, ensenyar les dents

#### Derivats

* amenaçador
* amenaçament

#### Traduccions

* Alemany: drohen $^{(de)}$, bedrohen $^{(de)}$
* Anglès: threaten $^{(en)}$, menace $^{(en)}$
* Àrab: هَدَّدَ‎ $^{(ar)}$
* Armeni: սպառնալ $^{(hy)}$ ‎(sparnal)
* Belarús: пагража́ць $^{(be)}$ ‎(pahrajats)
* Búlgar: запла́швам $^{(bg)}$ ‎(zaplàixvam)
* Castellà: amenazar $^{(es)}$
* Coreà: 위협하다 $^{(ko)}$ ‎(wihyeophada)
* Danès: true $^{(da)}$
* Eslovac: hroziť $^{(sk)}$
* Eslovè: groziti $^{(sl)}$
* Esperanto: minaci $^{(eo)}$
* Finès: uhkailla $^{(fi)}$
* Francès: menacer $^{(fr)}$
* Friülà: menaçâ $^{(fur)}$
* Grec: απειλώ $^{(el)}$ ‎(apiló)
* Grec antic: ἀπειλέω $^{(grc)}$ ‎(apeiléō)
* Hindi: धमकाना $^{(hi)}$
* Hongarès: fenyeget $^{(hu)}$
* Irlandès: bagair $^{(ga)}$
* Italià: minacciare $^{(it)}$
* Japonès: 脅す $^{(ja)}$
* Llatí: minari $^{(la)}$ [1], imminare $^{(la)}$ [2]
* Llengua de signes catalana: AMENAÇAR $^{(csc)}$
* Macedoni: заканува $^{(mk)}$
* Mongol: айлгах $^{(mn)}$
* Neerlandès: bedreigen $^{(nl)}$, dreigen $^{(nl)}$
* Noruec: true $^{(no)}$
* Occità: menaçar $^{(oc)}$, miaçar $^{(oc)}$
* Polonès: grozić $^{(pl)}$, zagrażać $^{(pl)}$
* Portuguès: ameaçar $^{(pt)}$
* Romanès: amenința $^{(ro)}$
* Rus: грози́ть $^{(ru)}$ ‎(grozit)
* Serbocroat: претити $^{(sh)}$, pretiti $^{(sh)}$
* Suec: hota $^{(sv)}$
* Tadjik: таҳдид кардан $^{(tg)}$
* Tagal: balaan $^{(tl)}$
* Tai: ขู่ $^{(th)}$
* Turc: gözünü korkutmak $^{(tr)}$
* Txec: hrozit $^{(cs)}$, vyhrožovat $^{(cs)}$
* Ucraïnès: погро́жувати $^{(uk)}$ ‎(pohròjuvati)
* Vènet: minasar $^{(vec)}$
* Vietnamita: doạ $^{(vi)}$
* Volapük: tädön $^{(vo)}$
* Xinès: 威脅 $^{(zh)}$ ‎(威胁, wēixié)

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·me·na·çar (4)
* Anagrames: acanarem, amaçaren, maçanera

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom I.
* Vegeu el Diccionari de sinònims de Softcatalà-OpenThesaurus: amenaçar
# amaníssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.məˈni.sim/, occidental /a.maˈni.sim/
   * Rimes: -isim

### Verb

amaníssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb amanir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ma·nís·sim (4)
* Anagrama: animàssim
# amanísseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.məˈni.səw/, occidental /a.maˈni.sew/
   * Rimes: -isew

### Verb

amanísseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb amanir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ma·nís·seu (4)
* Anagrama: animàsseu
# amanților
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -lor.

### Nom

amanților
* genitiu i datiu definit plural de amant
* vocatiu plural de amant
# amaníssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.məˈni.səm/, occidental /a.maˈni.sem/
   * Rimes: -isem

### Verb

amaníssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb amanir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ma·nís·sem (4)
* Anagrama: animàssem
# amaníssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.məˈni.siw/, occidental /a.maˈni.siw/
   * Rimes: -isiw

### Verb

amaníssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb amanir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ma·nís·siu (4)
* Anagrama: animàssiu
# amanți
## Romanès
### Nom

amanți
* forma plural de amant
# amanții
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -i.

### Nom

amanții
* nominatiu i acusatiu definit plural de amant
# amapola
## Castellà

   * Pronúncia: /a.maˈpo.la/
   * Rimes: -ola
   * Etimologia: De ababol, i aquest de l'àrab andalusí حببورة ‎(ḥappapawra), del llatí papāver ‎(literalment «rosella») amb contaminació de l'àrab حب ‎(ḥabb, literalment «llavor»).

### Nom

amapola f. ‎(plural amapolas)
* rosella (arbre i flor)
* cascall

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ma·po·la (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DLE
# amanís
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.məˈnis/, occidental /a.maˈnis/
   * Rimes: -is

### Verb

amanís
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb amanir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb amanir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ma·nís (3)
* Anagrames: amansi, amansí, animàs, anisam, manisa
# amanós
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.məˈnos/, occidental /a.maˈnos/
   * Rimes: -os
   * Etimologia: De a mà i el sufix -ós, segle XX.

### Adjectiu

amanós m. ‎(femení amanosa, plural masculí amanosos, plural femení amanoses)
* Fàcil de manejar.

#### Traduccions

* Castellà: amanoso $^{(es)}$ m.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ma·nós (3)
* Anagrama: amanso

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# alfaque
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /alˈfa.ke/
       Americà: alt /alˈfa.k(e)/, baix /alˈfa.ke/
   * Rimes: -ake

### Nom

alfaque m. ‎(plural alfaques)
* alfac

### Miscel·lània

* Síl·labes: al·fa·que (3)
# alfaraino
## Basc
### Nom

alfaraino
* terminatiu definit singular de alfa
# alfarda
## Català

   * Pronúncia: oriental /əɫˈfar.də/, occidental /aɫˈfaɾ.ða/
   * Rimes: -aɾda
   * Etimologia: [1] De l'àrab الْفَرْضَ‎ ‎(al-farḍa), acusatiu definit de فَرْض ‎(farḍ, «imposició»).
   * Etimologia: [2] De l'àrab الْفَرْدَ‎ ‎(al-farda), acusatiu definit de فَرْد ‎(fard, «cada peça que forma un parell»).

### Nom

alfarda f. ‎(plural alfardes)
* (històric) Antic tribut que es pagava per dret d'aigües.
* (històric) A Castella, tribut que pagaven les aljames en terres cristianes.

#### Variants

* farda

#### Traduccions

* Castellà: alfarda $^{(es)}$ f.

### Nom

alfarda f. ‎(plural alfardes)
* (històric) Toca que cobria el dors de les dones.

#### Traduccions

* Castellà: alfarda $^{(es)}$ f.

### Miscel·lània

* Síl·labes: al·far·da (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# alfara
## Basc
### Nom

alfara
* al·latiu definit singular de alfa