OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# imperious
## Anglès

   * Pronúncia: /ɪmˈpɪəriəs/ àudio (EUA)

### Adjectiu

imperious ‎(no comparable)
* (formal) imperiós

### Vegeu també

* Diccionari Anglès-Català de Codi Obert (DACCO)
# imperiously
## Anglès

   * Etimologia: De imperious i el sufix -ly.

### Adverbi

imperiously ‎(comparatiu more imperiously, superlatiu most imperiously)
* imperiosament
# imperitamente
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /im.peˌɾi.taˈmen.te/
       Americà: alt /im.peˌɾi.taˈmen.t(e)/, baix /im.peˌɾi.taˈmen.te/
   * Rimes: -ente
   * Etimologia: De imperito i el sufix -mente.

### Adverbi

imperitamente
* imperitament

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pe·ri·ta·men·te (6)

## Italià

   * Pronúncia: /im.peˌri.taˈmen.te/
   * Etimologia: De imperito i el sufix -mente.

### Adverbi

imperitamente
* imperitament

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pe·ri·ta·mén·te (6)
# imperiosas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /im.peˈɾjo.sas/, meridional /im.peˈɾjo.sah/
       Americà: alt /im.peˈɾjo.s(a)s/, baix /im.peˈɾjo.sah/, austral /im.peˈɾjo.sas/
   * Rimes: -osas

### Adjectiu

imperiosas f. pl.
* forma plural de imperiosa
# imperioses
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.pə.ɾiˈo.zəs/, occidental /im.pe.ɾiˈo.zes/
   * Rimes: -ozes

### Adjectiu

imperioses f. pl.
* Forma plural de imperiosa.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pe·ri·o·ses (5)
* Anagrama: posseiríem
# imperitament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.pəˌɾi.təˈmen/ balear /im.pəˌɾi.təˈment/, /im.pəˌɾi.təˈmen/ Occidental: nord-occidental /im.peˌɾi.taˈmen/ valencià /im.peˌɾi.taˈment/, /im.peˌɾi.taˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De imperit i el sufix -ment.

### Adverbi

imperitament
* D’una manera imperita, amb imperícia.

#### Traduccions

* Anglès: unskillfully $^{(en)}$
* Castellà: imperitamente $^{(es)}$
* Francès: malhabilement $^{(fr)}$
* Italià: imperitamente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pe·ri·ta·ment (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# imperioso
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /im.peˈɾjo.so/
       Americà: alt /im.peˈɾjo.s(o)/, baix /im.peˈɾjo.so/
   * Rimes: -oso

### Adjectiu

imperioso m. ‎(femení imperiosa, plural masculí imperiosos, plural femení imperiosas)
* imperiós

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pe·rio·so (4)
# humoretik
## Basc
### Nom

humoretik
* ablatiu definit singular de humore
# humoretzat
## Basc
### Nom

humoretzat
* prolatiu indefinit de humore
# humorez
## Basc
### Nom

humorez
* instrumental indefinit de humore
# humorístic
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.muˈɾis.tik/ balear /u.moˈɾis.tik/, /u.muˈɾis.tik/ Occidental: /u.moˈɾis.tik/
   * Rimes: -istik
   * Etimologia: De humor i el sufix -ístic, segle XIX.

### Adjectiu

humorístic m. ‎(femení humorística, plural masculí humorístics, plural femení humorístiques)
* Corresponent o pertanyent a l'humor.

#### Traduccions

* Anglès: humorous $^{(en)}$
* Castellà: humorístico $^{(es)}$ m.

### Miscel·lània

* Síl·labes: hu·mo·rís·tic (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, DCVB, Optimot
# humoretara
## Basc
### Nom

humoretara
* al·latiu indefinit de humore
# humoretaraino
## Basc
### Nom

humoretaraino
* terminatiu indefinit de humore
# humoretatik
## Basc
### Nom

humoretatik
* ablatiu indefinit de humore
# humoretarantz
## Basc
### Nom

humoretarantz
* al·latiu direccional indefinit de humore
# humoristically
## Anglès

   * Etimologia: De humoristic i el sufix -ally.

### Adverbi

humoristically ‎(comparatiu more humoristically, superlatiu most humoristically)
* humorísticament

#### Variants

* humouristically
# imperé
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /im.peˈɾe/
       Americà: alt /im.p(e)ˈɾe/, baix /im.peˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

imperé
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb imperar
# imperésseu
## Català
### Verb

imperésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb imperar.
# imperàssiu
## Català
### Verb

imperàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb imperar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pe·ràs·siu (4)
* Anagrama: apriméssiu
# imperàveu
## Català
### Verb

imperàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de imperar.
# imperéssem
## Català
### Verb

imperéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb imperar.
# imperí
## Català
### Verb

imperí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de imperar.
# imperés
## Català
### Verb

imperés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb imperar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb imperar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pe·rés (3)
* Anagrama: premies
# imperéssim
## Català
### Verb

imperéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb imperar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pe·rés·sim (4)
* Anagrama: empirismes
# imperéssiu
## Català
### Verb

imperéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb imperar.
# impressionàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.pɾə.si.uˈna.ɾəw/, occidental /im.pɾe.si.oˈna.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

impressionàreu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de impressionar.
    [Vosaltres/vós] impressionàreu o vau/vàreu impressionar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb impressionar.
    Forma valenciana: [vosaltres/vós] impressionéssiu, impressionésseu, impressionàsseu, impressionàssiu o impressionàreu.
# impressionàsseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.pɾə.si.uˈna.səw/ balear /im.pɾə.si.oˈna.səw/, /im.pɾə.si.uˈna.səw/ Occidental: /im.pɾe.si.oˈna.sew/
   * Rimes: -asew

### Verb

impressionàsseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb impressionar.
    [Vosaltres/vós] impressionéssiu, impressionésseu, impressionàsseu, impressionàssiu o impressionàreu.
# impressionis
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.pɾə.siˈo.nis/, occidental /im.pɾe.siˈo.nis/
   * Rimes: -onis

### Verb

impressionis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb impressionar.
    [Que tu] impressionis o impressiones; [tu] no impressionis o impressiones.
# impressionàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.pɾə.si.uˈna.ɾəm/, occidental /im.pɾe.si.oˈna.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

impressionàrem
* Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de impressionar.
    [Nosaltres] impressionàrem o vam/vàrem impressionar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb impressionar.
    Forma valenciana: [nosaltres] impressionéssim, impressionéssem, impressionàssem, impressionàssim o impressionàrem.
# impressionàs
## Català

   * Pronúncia: balear /im.pɾe.si.oˈnas/, /im.pɾə.si.uˈnas/
   * Rimes: -as

### Verb

impressionàs
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb impressionar.
    [Jo] impressionés, impressionàs o impressionara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb impressionar.
    [Ell/ella/vostè] impressionés, impressionàs o impressionara.

### Miscel·lània

* Anagrama: reimposassin
# impressiono
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.pɾə.siˈo.nu/, occidental /im.pɾe.siˈo.no/
   * Rimes: -ono

### Verb

impressiono
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de impressionar.
    [Jo] impressiono, impressione, impression o impressioni.
# impressionin
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.pɾə.siˈo.nin/, occidental /im.pɾe.siˈo.nin/
   * Rimes: -onin

### Verb

impressionin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb impressionar.
    [Que ells/elles/vostès] impressionin o impressionen.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb impressionar.
    Impressionin o impressionen [ells/elles/vostès].
# impressionà
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.pɾə.si.uˈna/, occidental /im.pɾe.si.oˈna/
   * Rimes: -a
   * Homòfon: impressionar

### Verb

impressionà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de impressionar.
    [Ell/ella/vostè] impressionà o va impressionar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pres·si·o·nà (5)
* Anagrama: parsimònies
# impressionàssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.pɾə.si.uˈna.səm/ balear /im.pɾə.si.oˈna.səm/, /im.pɾə.si.uˈna.səm/ Occidental: /im.pɾe.si.oˈna.sem/
   * Rimes: -asem

### Verb

impressionàssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb impressionar.
    [Nosaltres] impressionéssim, impressionéssem, impressionàssem, impressionàssim o impressionàrem.
# hegalekorenganantz
## Basc
### Nom

hegalekorenganantz
* al·latiu direccional indefinit de hegaleko
# hegalekori
## Basc
### Nom

hegalekori
* datiu indefinit de hegaleko
# hegalekorengana
## Basc
### Nom

hegalekorengana
* al·latiu indefinit de hegaleko
# hegalekorenganaino
## Basc
### Nom

hegalekorenganaino
* terminatiu indefinit de hegaleko
# hegalekorenganako
## Basc
### Nom

hegalekorenganako
* genitiu locatiu indefinit de hegaleko
# hegalekorengatik
## Basc
### Nom

hegalekorengatik
* causal indefinit de hegaleko
# hegalekorentzat
## Basc
### Nom

hegalekorentzat
* benefactiu indefinit de hegaleko
# hegalekorengan
## Basc
### Nom

hegalekorengan
* inessiu indefinit de hegaleko
# hegalekorik
## Basc
### Nom

hegalekorik
* partitiu indefinit de hegaleko
# hegalekorengandik
## Basc
### Nom

hegalekorengandik
* ablatiu indefinit de hegaleko
# incloguera
## Català
### Verb

incloguera
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb incloure.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb incloure.
# incloguessis
## Català
### Verb

incloguessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb incloure.
# inclogueres
## Català
### Verb

inclogueres
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de incloure.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb incloure.
# incloguesses
## Català
### Verb

incloguesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb incloure.
# incloguessin
## Català
### Verb

incloguessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb incloure.
# inclogueren
## Català
### Verb

inclogueren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de incloure.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb incloure.
# inclogues
## Català

   * Pronúncia: oriental /iŋˈkɫɔ.ɣəs/, occidental /iŋˈkɫɔ.ɣes/
   * Rimes: -ɔɡes

### Verb

inclogues
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb incloure.
# incloguessa
## Català
### Verb

incloguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb incloure.
# incloguessen
## Català
### Verb

incloguessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb incloure.
# impugnavano
## Italià
### Verb

impugnavano
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperfet d'indicatiu de impugnare
# impugnativos
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \im.puɣ.naˈti.βos\, meridional \im.puɣ.naˈti.βoh\
       Americà: alt /im.puɡ.naˈti.b(o)s/, baix \im.puɣ.naˈti.βoh\, austral \im.puɣ.naˈti.βos\
   * Rimes: -ibos

### Adjectiu

impugnativos m. pl.
* forma plural de impugnativo
# impugnato
## Italià
### Verb

impugnato m. ‎(femení impugnata, plural masculí impugnati, plural femení impugnate)
* participi passat masculí singular de impugnare
# impugnatum
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪm.pʊˈŋnaː.tʊm/

### Verb

impugnātum
* supí acusatiu de impugnō
# impugnava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.puŋˈna.βə/, balear /im.puŋˈna.və/ Occidental: /im.puŋˈna.βa/, /im.puŋˈna.va/
   * Rimes: -ava

### Verb

impugnava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de impugnar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de impugnar.

## Italià
### Verb

impugnava
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperfet d'indicatiu de impugnare
# impugnavamo
## Italià
### Verb

impugnavamo
* primera persona plural (noi) de l'imperfet d'indicatiu de impugnare
# impugnativo
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \im.puɣ.naˈti.βo\
       Americà: alt /im.p(u)ɡ.naˈti.bo/, baix \im.puɣ.naˈti.βo\
   * Rimes: -ibo

### Adjectiu

impugnativo m. ‎(femení impugnativa, plural masculí impugnativos, plural femení impugnativas)
* impugnatiu

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pug·na·ti·vo (5)
# impugnau
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: balear /im.puŋˈnaw/, alguerès /an.puŋˈnaw/
   * Rimes: -aw
   * Parònim: impugna-ho

### Verb

impugnau
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de impugnar.
    [Vosaltres/vós] impugneu o impugnau.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb impugnar.
    Impugneu o impugnau [vosaltres/vós].
# ignoranter
## Anglès
### Adjectiu

ignoranter
* forma comparativa de ignorant
# ignorantment
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iŋ.nuˌɾamˈmen/ balear /iŋ.noˌɾamˈment/, /iŋ.nuˌɾamˈmen/ Occidental: nord-occidental /iŋ.noˌɾamˈmen/ valencià /iɡ.noˌɾamˈment/, /iɡ.noˌɾamˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De ignorant i el sufix -ment.

### Adverbi

ignorantment
* D’una manera ignorant, amb ignorància.

#### Traduccions

* Anglès: ignorantly $^{(en)}$
* Castellà: ignorantemente $^{(es)}$
* Francès: ignoramment $^{(fr)}$
* Italià: ignorantemente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: ig·no·rant·ment (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# ignorar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iŋ.nuˈɾa/ balear /iŋ.noˈɾa/, /iŋ.nuˈɾa/ Occidental: nord-occidental /iŋ.noˈɾa/ valencià /iɡ.noˈɾaɾ/, /iɡ.noˈɾa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: ignorà
   * Etimologia: Del llatí ignorāre, segle XIV. Doblet de enyorar.

### Verb

ignorar trans.
* No saber, no entendre, no conèixer alguna cosa.
* Deixar de banda, no fer cas o no voler acceptar algú o alguna cosa.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: ignoro, ignora, ignorem Vocal rizotònica: /o/

#### Sinònims

* desconèixer

#### Traduccions

* Alemany: ignorieren $^{(de)}$
* Anglès: be ignorant $^{(en)}$ of
* Castellà: ignorar $^{(es)}$
* Francès: ignorer $^{(fr)}$
* Gallec: ignorar $^{(gl)}$
* Italià: ignorare $^{(it)}$
* Anglès: ignore $^{(en)}$
* Castellà: ignorar $^{(es)}$
* Francès: ignorer $^{(fr)}$
* Gallec: ignorar $^{(gl)}$
* Italià: ignorare $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: ig·no·rar (3)
* Anagrames: garrino, gorrina, gorrinà

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Diccionari de la Llengua Catalana ab la correspondencia castellana. Editorial Salvat, 1910. Tom 2

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \iɣ.noˈɾaɾ\
       Americà: alt /iɡ.noˈɾaɾ/, baix \iɣ.noˈɾaɾ\
   * Rimes: -aɾ
   * Etimologia: Del llatí ignorāre.

### Verb

ignorar trans. ‎(present ignoro, passat ignoré, futur ignoraré)
* ignorar

### Miscel·lània

* Síl·labes: ig·no·rar (3)
# ignorantest
## Anglès
### Adjectiu

ignorantest
* forma superlativa de ignorant
# ignorantly
## Anglès

   * Etimologia: De ignorant i el sufix -ly.

### Adverbi

ignorantly ‎(comparatiu more ignorantly, superlatiu most ignorantly)
* ignorantment
# ignorara
## Català
### Verb

ignorara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb ignorar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb ignorar.
# ignoraran
## Català
### Verb

ignoraran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de ignorar.
# ignoraren
## Català
### Verb

ignoraren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de ignorar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb ignorar.

### Miscel·lània

* Anagrama: enrogiran
# imbrunivate
## Italià
### Verb

imbrunivate
* segona persona plural (voi) de l'imperfet d'indicatiu de imbrunire
# imbrunivi
## Italià
### Verb

imbrunivi
* segona persona singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de imbrunire
# imbrunito
## Italià
### Verb

imbrunito m. ‎(femení imbrunita, plural masculí imbruniti, plural femení imbrunite)
* participi passat masculí singular de imbrunire
# imbrunivamo
## Italià
### Verb

imbrunivamo
* primera persona plural (noi) de l'imperfet d'indicatiu de imbrunire
# imbruniva
## Italià
### Verb

imbruniva
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperfet d'indicatiu de imbrunire
# imbrunì
## Italià
### Verb

imbrunì
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del passat de imbrunire
# imbruniti
## Italià
### Verb

imbruniti
* participi passat masculí plural de imbrunire
# imbrunivano
## Italià
### Verb

imbrunivano
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperfet d'indicatiu de imbrunire
# imbrunivo
## Italià
### Verb

imbrunivo
* primera persona singular (io) de l'imperfet d'indicatiu de imbrunire
# imbue
## Anglès
### Verb

imbue ‎(3a persona singular present imbues, gerundi imbuing, passat i participi imbued)
* imbuir
# imputaria
## Català
### Verb

imputaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de imputar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de imputar.
# imputarives
## Català
### Verb

imputarives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de imputar.
# imputarono
## Italià
### Verb

imputarono
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del passat de imputare
# imputareu
## Català
### Verb

imputareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de imputar.
# imputarien
## Català
### Verb

imputarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de imputar.
# imputaries
## Català
### Verb

imputaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de imputar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pu·ta·ri·es (5)
* Anagrama: imperatius
# imputarà
## Català
### Verb

imputarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de imputar.
# imputares
## Català
### Verb

imputares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de imputar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb imputar.
# imputariva
## Català
### Verb

imputariva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de imputar.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de imputar.
# imputariven
## Català
### Verb

imputariven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de imputar.
# incanalatasi
## Italià
### Verb

incanalatasi
* participi passat femení singular de incanalarsi
# incanalatevi
## Italià
### Verb

incanalatevi
* segona persona plural (voi) de l'imperatiu de incanalarsi
# incanalassi
## Italià
### Verb

incanalassi
* primera persona singular (io) de l'imperfet de subjuntiu de incanalare
* segona persona singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu de incanalare
# incanalassimo
## Italià
### Verb

incanalassimo
* primera persona plural (noi) de l'imperfet de subjuntiu de incanalare
# incanalaste
## Italià
### Verb

incanalaste
* segona persona plural (voi) del passat de incanalare
* segona persona plural (voi) de l'imperfet de subjuntiu de incanalare
# incanalate
## Italià
### Verb

incanalate
* participi passat femení plural de incanalare
* segona persona plural (voi) del present d'indicatiu de incanalare
* segona persona plural (voi) de l'imperatiu de incanalare
# incanalatesi
## Italià
### Verb

incanalatesi
* participi passat femení plural de incanalarsi
# incanalasti
## Italià
### Verb

incanalasti
* segona persona singular (tu) del passat de incanalare
# incanalata
## Italià
### Verb

incanalata
* participi passat femení singular de incanalare
# incanalati
## Italià
### Verb

incanalati
* participi passat masculí plural de incanalare
# illegal blocking
## Anglès
### Nom

illegal blocking
* (voleibol) bloqueig il·legal

### Vegeu també

* illegal blocking. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 octubre 2014].
# illatum
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪlˈlaː.tʊm/

### Verb

illātum
* supí acusatiu de īnferō
# illecitamente
## Italià

   * Pronúncia: /ilˌle.t͡ʃi.taˈmen.te/
   * Etimologia: De illecito i el sufix -mente.

### Adverbi

illecitamente
* il·lícitament

### Miscel·lània

* Síl·labes: il·le·ci·ta·mén·te (6)
# illanc
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈɪl.laŋk/

### Adjectiu

illanc
* acusatiu femení singular de illic
# illarum
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪlˈlaː.rʊm/

### Adjectiu

illārum
* genitiu femení plural de ille

### Pronom

illārum
* genitiu femení plural de illic
# illegal contact
## Anglès
### Nom

illegal contact
* (voleibol) toc il·legal

### Vegeu també

* illegal contact. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 octubre 2014].
# illegal
## Anglès
### Adjectiu

illegal ‎(comparatiu more illegal, superlatiu most illegal)
* il·legal

#### Sinònims

* against the law

### Vegeu també

* Diccionari Anglès-Català de Codi Obert (DACCO)
# illegal charge
## Anglès
### Nom

illegal charge
* (futbol) càrrega il·legal

### Vegeu també

* illegal charge. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 octubre 2014].
# illas
## Llatí
### Pronom

illās
* acusatiu femení plural de ille

### Pronom

illās
* acusatiu femení plural de illic
# ille
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈɪl.lɛ/
   * Etimologia: Del llatí arcaic olle, derivat del protoidoeuropeu *h₂el- ‎(«l'altre»).

### Adjectiu

ille m., illa f., illud n.
* aquell, aquella, allò

#### Declinació

Primera i segona declinació amb genitiu i datiu en singular irregulars.
| Cas | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural | Plural |
| Cas | Masculí | Femení | Neutre | Masculí | Femení | Neutre |
| Nominatiu | ille | illa | illud | illī | illae | illa |
| Acusatiu | illum | illam | illud | illōs | illās | illa |
| Genitiu | illīus | illīus | illīus | illōrum | illārum | illōrum |
| Datiu | illī | illī | illī | illīs | illīs | illīs |
| Ablatiu | illō | illā | illō | illīs | illīs | illīs |

### Article

* el, la (en llatí vulgar)
# immaterialitzàssim
## Català
### Verb

immaterialitzàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb immaterialitzar.
# immaterialitzés
## Català
### Verb

immaterialitzés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb immaterialitzar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb immaterialitzar.
# immaterialitzéssem
## Català
### Verb

immaterialitzéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb immaterialitzar.
# immaterialitzí
## Català
### Verb

immaterialitzí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de immaterialitzar.
# immaterialitzéssim
## Català
### Verb

immaterialitzéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb immaterialitzar.
# immaterialitzéssiu
## Català
### Verb

immaterialitzéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb immaterialitzar.
# immaterialitzésseu
## Català
### Verb

immaterialitzésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb immaterialitzar.
# immaterialitzàssiu
## Català
### Verb

immaterialitzàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb immaterialitzar.
# immaterialitzàveu
## Català
### Verb

immaterialitzàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de immaterialitzar.
# increpessen
## Català
### Verb

increpessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb increpar.