OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# dificultat
## Català

   * Pronúncia: /di.fi.kuɫˈtat/
   * Rimes: -at
   * Etimologia: Del llatí difficultas, segle XIV.

### Nom

dificultat f. ‎(plural dificultats)
* Complicació, obstacle per fer una cosa.
    «L’afàsia motora o de Broca és una dificultat per respondre correctament.» (Miquel Falguera, Història clínica: Una guia pràctica, Universitat de Lleida, 2000)
* Mal moment.
    «Sembla que la família estaria passant per dificultats econòmiques durant el primer terç del segle XIX.» (Cuartero López, Rosa Isabel, Fent Fortuna. Acumulació i burgesia a Castelló (1770-1841), 2013)
* Obra, la realització de la qual és considerada com a desafiament.
    «Normalment s'escala la fissura de la dreta, amb dificultats de tercer a tercer superior, o per fer-ho més fàcil pot superar-se aquesta paret més a la dreta...» (Carles Gel, Andorra: 15 ascensions i 11 escalades hivernals, 2003)
    «La dificultat rau en la selecció d'aquests continguts.» (Bartomeu Mulet i Trobat, Globalització i ciències socials: límits i dilemes, Universitat Illes Balears, 2013)

#### Sinònims

* complicació, problema, destorb, embaràs, entrebanc, molèstia, nosa, obstacle, problema
* desgràcia, contrarietat, escull, tràngol
* problema, repte, treball

#### Traduccions

* Alemany: Schwierigkeit $^{(de)}$
* Anglès: difficulty $^{(en)}$
* Castellà: dificultad $^{(es)}$ f.
* Francès: difficulté $^{(fr)}$
* Gallec: dificultade $^{(gl)}$ f.
* Occità: dificultat $^{(oc)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: di·fi·cul·tat (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB, Optimot
* Vegeu el Diccionari de sinònims de Softcatalà-OpenThesaurus: dificultat

## Occità

   * Pronúncia: /di.fi.kylˈtat/
   * Àudio: Bearn
   * Etimologia: Del llatí difficultas.

### Nom

dificultat f. ‎(plural dificultats)
* dificultat

#### Relacionats

* dificile

### Vegeu també

* Guilhemjoan, Patric. Diccionari elementari francés-occitan occitan-francés (gascon), 2005. Ortès: Per Noste, p. 57. ISBN 2-86866-037-1.
# dificultad de escritura
## Castellà
### Nom

dificultad de escritura f. ‎(plural dificultades de escritura)
* dificultat d'escriptura

### Vegeu també

* dificultad de escritura. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# dificultades
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \di.fi.kulˈta.ðes\, meridional \di.fi.kulˈta.ðeh\
       Americà: alt /di.fi.kulˈta.d(e)s/, baix \di.fi.kulˈta.ðeh\, austral \di.fi.kulˈta.ðes\
   * Rimes: -ades

### Nom

dificultades f. pl.
* forma plural de dificultad

### Miscel·lània

* Síl·labes: di·fi·cul·ta·des (5)

## Gallec
### Verb

dificultades
* segona persona plural del present d'indicatiu de dificultar

### Miscel·lània

* Síl·labes: di·fi·cul·ta·des (5)
# dificultades de escritura
## Castellà
### Nom

dificultades de escritura f. pl.
* forma plural de dificultad de escritura
# desenganaves
## Català
### Verb

desenganaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de desenganar.

## Català antic
### Verb

desenganaves
* segona persona singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de desenganar
# desenganau
## Català
### Verb

desenganau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de desenganar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb desenganar.

## Català antic
### Verb

desenganau
* segona persona plural (vós, vosaltres) del present d'indicatiu de desenganar
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperatiu de desenganar
# desenganava
## Català
### Verb

desenganava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de desenganar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de desenganar.

## Català antic
### Verb

desenganava
* primera persona singular (io, yo, jo) de l'imperfet d'indicatiu de desenganar
* tercera persona singular (él, eyl, ell) de l'imperfet d'indicatiu de desenganar
# desenganen
## Català
### Verb

desenganen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de desenganar.

## Català antic
### Verb

desenganen
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) del present d'indicatiu de desenganar
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) del present de subjuntiu de desenganar
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) de l'imperatiu de desenganar
# desenganaven
## Català
### Verb

desenganaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de desenganar.

## Català antic
### Verb

desenganaven
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) de l'imperfet d'indicatiu de desenganar
# desenganes
## Català
### Verb

desenganes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de desenganar.

### Miscel·lània

* Anagrames: agendessen, denegassen

## Català antic
### Verb

desenganes
* segona persona singular (tu) del present d'indicatiu de desenganar
# dinariva
## Català

   * Pronúncia: alguerès /di.naˈɾi.va/

### Verb

dinariva
* Primera persona del singular (jo) del condicional de dinar.
    Forma algueresa per [jo] dinaria.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de dinar.
    Forma algueresa per [ell/ella/vostè] dinaria.

### Miscel·lània

* Síl·labes: di·na·ri·va (4)
* Anagrama: avindria
# dinaràs
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈ/di.nəˈɾəs/, occidental /di.naˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

dinaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de dinar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: di·na·ràs (3)
* Anagrames: adinsar, arnadís, dansarí, sardina

## Català antic
### Verb

dinaràs
* segona persona singular (tu) del futur de dinar
# dinaries
## Català

   * Pronúncia: oriental /di.nəˈɾi.əs/, occidental /di.naˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

dinaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de dinar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: di·na·ri·es (4)
* Anagrames: adineris, desairin, inserida

## Català antic
### Verb

dinaries
* segona persona singular (tu) del condicional de dinar
# dinars
## Català

   * Pronúncia: (àpats)
       Oriental: /diˈnas/ Occidental: nord-occidental /diˈnas/ valencià /diˈnaɾs/, /diˈnas/
   * Rimes: -a(ɾ)s
   * Pronúncia: (monedes) /diˈnars/
   * Rimes: -aɾs
   * Homòfon: dinàs

### Nom

dinars m. pl.
* Forma plural de dinar. (àpats)
* Forma plural de dinar. (monedes)

### Miscel·lània

* Síl·labes: di·nars (2)
* Heterograma de 6 lletres (adinrs)
* Anagrama: disnar

## Anglès

   * Pronúncia: /dɪˈnɑrz/

### Nom

dinars
* forma plural de dinar

## Francès

   * Pronúncia: /diˈnaʁ/
   * Homòfon: dinar

### Nom

dinars m. pl.
* forma plural de dinar
# dinarà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈ/di.nəˈɾə/, occidental /di.naˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

dinarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de dinar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: di·na·rà (3)
* Anagrames: adiran, arnadí

## Català antic
### Verb

dinarà
* tercera persona singular (él, eyl, ell) del futur de dinar
# dinaria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /di.nəˈɾi.ə/ Occidental: nord-occidental /di.naˈɾi.ɛ/, /di.naˈɾi.e/ valencià /di.naˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

dinaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de dinar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de dinar.

## Català antic
### Verb

dinaria
* primera persona singular (io, yo, jo) del condicional de dinar
* tercera persona singular (él, eyl, ell) del condicional de dinar
# dinarives
## Català

   * Pronúncia: alguerès /di.naˈɾi.vas/

### Verb

dinarives
* Segona persona del singular (tu) del condicional de dinar.
    Forma algueresa per [tu] dinaries.

### Miscel·lània

* Síl·labes: di·na·ri·ves (4)
* Anagrama: avindries
# dinaré
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈ/di.nəˈɾə/, occidental /di.naˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

dinaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de dinar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: di·na·ré (3)
* Heterograma de 6 lletres (adeinr)
* Anagrames: adiner, darien, denari, enardí

## Català antic
### Verb

dinaré
* primera persona singular (io, yo, jo) del futur de dinar
# dinarien
## Català

   * Pronúncia: oriental /di.nəˈɾi.ən/, occidental /di.naˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

dinarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de dinar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: di·na·ri·en (4)
* Anagrama: adinerin

## Català antic
### Verb

dinarien
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) del condicional de dinar
# dinariven
## Català

   * Pronúncia: alguerès /di.naˈɾi.van/
   * Homòfon: dinarívem

### Verb

dinariven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de dinar.
    Forma algueresa per [ells/elles/vostès] dinarien.

### Miscel·lània

* Síl·labes: di·na·ri·ven (4)
* Anagrama: avindrien
# demanar la mà
## Català
### Verb

demanar la mà
* Fer una proposició de matrimoni.

#### Traduccions

* Castellà: pedir la mano $^{(es)}$
* Francès: demander la main de $^{(fr)}$
* Italià: chiedere la mano $^{(it)}$

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DSFF
# demanaren
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.məˈna.ɾən/, occidental /de.maˈna.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

demanaren
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de demanar.
    [Ells/elles/vostès] demanaren o van/varen demanar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb demanar.
    Forma valenciana: [ells/elles/vostès] demanessin, demanessen, demanassen, demanassin o demanaren.
# demanar caritat
## Català
### Verb

demanar caritat
* Pidolar, instar a algú perquè li doni ajut o caritat a canvi de res.

#### Sinònims

* demanar almoina

### Vegeu també

* Obres de referència: GDLC, DSFF
# demanar almoina
## Català
### Verb

demanar almoina
* demanar caritat

### Vegeu també

* Obres de referència: GDLC
# demanaran
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.mə.nəˈɾan/, occidental /de.ma.naˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

demanaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de demanar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·ma·na·ran (4)
* Anagrames: andanarem, andanàrem
# demanara
## Català

   * Pronúncia: valencià /de.maˈna.ɾa/
   * Rimes: -aɾa

### Verb

demanara
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb demanar.
    [Jo] demanés, demanàs o demanara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb demanar.
    [Ell/ella/vostè] demanés, demanàs o demanara.
# demanar la lluna
## Català
### Verb

demanar la lluna intr.
* Demanar una cosa impossible o difícil d’obtenir.

#### Traduccions

* Anglès: ask for the moon $^{(en)}$
* Castellà: pedir la luna $^{(es)}$
* Francès: demander la lune $^{(fr)}$
* Italià: volere la luna $^{(it)}$

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# desparessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.pəˈɾe.sən/, occidental /des.paˈɾe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

desparessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb desparar.

#### Variants

* despareguessen, desparessin, desparassin, desparassen, despararen

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pa·res·sen (4)
# desparesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.pəˈɾe.səs/, occidental /des.paˈɾe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

desparesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb desparar.

#### Variants

* despareguesses, desparessis, desparassis, desparasses, desparares

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pa·res·ses (4)
# desparessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.pəˈɾe.sin/, occidental /des.paˈɾe.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

desparessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb desparar.

#### Variants

* despareguessen, desparessen, desparassin, desparassen, despararen

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pa·res·sin (4)
# desparessi
## Català
### Verb

desparessi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb desparar.

#### Variants

* desparessa, despareguessa, desparés, desparàs, desparara

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pa·res·si (4)
* Anagrames: desseparis, paredessis
# desparessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.pəˈɾe.sis/, occidental /des.paˈɾe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

desparessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb desparar.

#### Variants

* despareguesses, desparesses, desparassis, desparasses, desparares

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pa·res·sis (4)
# despariar-se
## Català
### Verb

despariar-se
* Forma pronominal de despariar.

### Miscel·lània

* Anagrama: despararies
# despareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.pəˈɾɛw/ balear /dəs.pəˈɾəw/, /dəs.pəˈɾɛw/ Occidental: /des.paˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

despareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de desparar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb desparar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb desparar.

#### Variants

* [1] desparau
* [2] desparegueu
* [3] desparau

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pa·reu (3)
* Anagrames: aperdues, aperdués
# despari
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəsˈpa.ɾi/, occidental /desˈpa.ɾi/
   * Rimes: -aɾi

### Verb

despari
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de desparar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb desparar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb desparar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb desparar.

#### Variants

* [1] desparo, despare, despar
* [2] despare, desparo
* [3] despare, desparo
* [4] despare

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pa·ri (3)
* Heterograma de 7 lletres (adeiprs)
* Anagrames: paredis, parides, pirades, ràpides
# desparin
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəsˈpa.ɾin/, occidental /desˈpa.ɾin/
   * Rimes: -aɾin

### Verb

desparin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb desparar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb desparar.

#### Variants

* [1] desparen
* [2] desparen

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pa·rin (3)
* Heterograma de 8 lletres (adeinprs)
* Anagrames: padrines, pradines
# desfecen
## Català antic
### Verb

desfecen
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) del present de subjuntiu de desfer
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) de l'imperatiu de desfer

#### Variants

* [1] desfaguen
* [2] desfaguen
# desfech
## Català antic
### Verb

desfech
* tercera persona singular (él, eyl, ell) del passat de desfer

#### Variants

* desfed, desfé, desféu
# desfaéreu
## Català antic
### Verb

desfaéreu
* segona persona plural (vós, vosaltres) del passat de desfer
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de desfer

#### Variants

* [1] desfaés, desfés, desfaérets, desférets, desféreu
* [2] desfaséssets, desfacéssets, desfaéssets, desféssets, desfaérets, desférets, desfasésseu, desfacésseu, desfaésseu, desfésseu, desféreu
# desfaéssets
## Català antic
### Verb

desfaéssets
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de desfer

#### Variants

* desfaséssets, desfacéssets, desféssets, desfaérets, desférets, desfasésseu, desfacésseu, desfaésseu, desfésseu, desfaéreu, desféreu
# desfaésseu
## Català antic
### Verb

desfaésseu
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de desfer

#### Variants

* desfaséssets, desfacéssets, desfaéssets, desféssets, desfaérets, desférets, desfasésseu, desfacésseu, desfésseu, desfaéreu, desféreu
# desfaérets
## Català antic
### Verb

desfaérets
* segona persona plural (vós, vosaltres) del passat de desfer
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de desfer

#### Variants

* [1] desfaés, desfés, desfaéreu, desférets, desféreu
* [2] desfaséssets, desfacéssets, desfaéssets, desféssets, desférets, desfasésseu, desfacésseu, desfaésseu, desfésseu, desfaéreu, desféreu
# desfaés
## Català antic
### Verb

desfaés
* segona persona plural (vós, vosaltres) del passat de desfer
* primera persona singular (io, yo, jo) de l'imperfet de subjuntiu de desfer
* tercera persona singular (él, eyl, ell) de l'imperfet de subjuntiu de desfer

#### Variants

* [1] desfés, desfaérets, desfaéreu, desférets, desféreu
* [2] desfasés, desfacés, desfés, desfaera, desfera
* [3] desfasés, desfacés, desfés, desfaera, desfera
# desfaéssem
## Català antic
### Verb

desfaéssem
* primera persona plural (nós, nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de desfer

#### Variants

* desfaséssem, desfacéssem, desféssem, desfaérem, desférem
# desfaérem
## Català antic
### Verb

desfaérem
* primera persona plural (nós, nosaltres) del passat de desfer
* primera persona plural (nós, nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de desfer

#### Variants

* [1] desfaem, desfem, desférem
* [2] desfaséssem, desfacéssem, desfaéssem, desféssem, desférem
# desfed
## Català antic
### Verb

desfed
* tercera persona singular (él, eyl, ell) del passat de desfer

#### Variants

* desfech, desfé, desféu
# disputassis
## Català
### Verb

disputassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb disputar.
# disputava
## Català
### Verb

disputava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de disputar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de disputar.
# disputaves
## Català
### Verb

disputaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de disputar.
# disputasses
## Català
### Verb

disputasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb disputar.
# disputassin
## Català
### Verb

disputassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb disputar.
# disputaven
## Català
### Verb

disputaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de disputar.
# disputavi
## Català
### Verb

disputavi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de disputar.
# disputat
## Català
### Verb

disputat
* Participi masculí singular del verb disputar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: dis·pu·tat (3)
* Anagrames: aptituds, diputats
# disputau
## Català
### Verb

disputau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de disputar.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb disputar.
# disminuirien
## Català

   * Pronúncia: oriental /diz.mi.nu.iˈɾi.ən/, occidental /diz.mi.nu.iˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

disminuirien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de disminuir.
# disminuiré
## Català

   * Pronúncia: /diz.mi.nu.iˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

disminuiré
* Primera persona del singular (jo) del futur de disminuir.
# disminuiries
## Català

   * Pronúncia: oriental /diz.mi.nu.iˈɾi.əs/, occidental /diz.mi.nu.iˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

disminuiries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de disminuir.
# disminuiriva
## Català
### Verb

disminuiriva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de disminuir.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de disminuir.
# disminuirives
## Català
### Verb

disminuirives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de disminuir.
# disminuiríeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /diz.mi.nujˈɾi.əw/ Occidental: nord-occidental /diz.mi.nujˈɾi.ew/ valencià /diz.mi.nujˈɾi.ew/, /diz.mi.nwiˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

disminuiríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de disminuir.
# disminuiriven
## Català
### Verb

disminuiriven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de disminuir.
# disminuirà
## Català

   * Pronúncia: /diz.mi.nu.iˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

disminuirà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de disminuir.
# disminuiràs
## Català

   * Pronúncia: /diz.mi.nu.iˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

disminuiràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de disminuir.
# desplaceguesses
## Català
### Verb

desplaceguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb desplaçar.

#### Variants

* desplacessis, desplacesses, desplaçassis, desplaçasses, desplaçares
# desplaceguéssom
## Català
### Verb

desplaceguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb desplaçar.

#### Variants

* desplacéssim, desplacéssem, desplaçàssim, desplaçàssem, desplaçàrem
# desplace
## Català
### Verb

desplace
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de desplaçar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb desplaçar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb desplaçar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb desplaçar.

#### Variants

* [1] desplaço, desplaci, desplaç
* [2] desplaci, desplaço
* [3] desplaci, desplaço
* [4] desplaci
# desplacegueu
## Català
### Verb

desplacegueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb desplaçar.

#### Variants

* desplaceu
# desplacegués
## Català
### Verb

desplacegués
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb desplaçar.

#### Variants

* desplacés, desplaçàs, desplaçara
# desplaceguessen
## Català
### Verb

desplaceguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb desplaçar.

#### Variants

* desplacessin, desplacessen, desplaçassin, desplaçassen, desplaçaren
# desplaceguéssou
## Català
### Verb

desplaceguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb desplaçar.

#### Variants

* desplacéssiu, desplacésseu, desplaçàssiu, desplaçàsseu, desplaçàreu
# desplac
## Català
### Verb

desplac
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de desplaure.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·plac (2)
* Heterograma de 7 lletres (acdelps)
# desplaceguem
## Català
### Verb

desplaceguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb desplaçar.

#### Variants

* desplacem
# desplaceguessa
## Català
### Verb

desplaceguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb desplaçar.

#### Variants

* desplacessi, desplacessa, desplacés, desplaçàs, desplaçara
# descoloresqui
## Català
### Verb

descoloresqui
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb descolorir.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb descolorir.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb descolorir.

#### Variants

* [1] descoloreixi, descolorisca
* [2] descoloreixi, descolorisca
* [3] descoloreixi, descolorisca
# descoloren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kuˈɫo.ɾən/ balear /dəs.koˈɫo.ɾən/, /dəs.kuˈɫo.ɾən/ Occidental: /des.koˈɫo.ɾen/
   * Rimes: -oɾen

### Verb

descoloren
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de descolorar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb descolorar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb descolorar.

#### Variants

* [2] descolorin
* [3] descolorin