OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tri
## Multilingüe

   * Etimologia: Del genitiu llatí Trianguli.

### Abreviatura

Tri
* Abreviatura de la Unió Astronòmica Internacional per la constel·lació del Triangle.

#### Relacionats

* BorealsZodiacalsAustralsAndAntApsAqrAqlAraAriAurBooCaeCamCncCVnCMaCMiCapCarCasCenCepCetChaCirColComCrACrBCrvCrtCruCygDelDorDraEquEriForGemGruHerHorHyaHyiIndLacLeoLMiLepLibLupLynLyrMenMicMonMusNorOctOphOriPavPegPerPhePicPscPsAPupPyxRetSgeSgrScoSclSctSerSerSexTauTelTriTrATucUMaUMiVelVirVolVul
# abrigalléssem
## Català
### Verb

abrigalléssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrigallar.
# abrigallésseu
## Català
### Verb

abrigallésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrigallar.
# abrigalléssiu
## Català
### Verb

abrigalléssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrigallar.
# abrigallí
## Català
### Verb

abrigallí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de abrigallar.
# abrigara
## Català
### Verb

abrigara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrigar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrigar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bri·ga·ra (4)
* Anagrames: agarbira, agarbirà
# abrigam
## Català
### Verb

abrigam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de abrigar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bri·gam (3)
* Anagrama: agarbim
# abrigalléssim
## Català
### Verb

abrigalléssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrigallar.
# abrigant
## Català
### Verb

abrigant
* Gerundi del verb abrigar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bri·gant (3)
* Anagrama: agarbint
# abrigaran
## Català
### Verb

abrigaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de abrigar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bri·ga·ran (4)
* Anagrama: agarbiran
# abakoren
## Basc
### Nom

abakoren
* genitiu indefinit de abako
# abakorengatik
## Basc
### Nom

abakorengatik
* causal indefinit de abako
# abakoko
## Basc
### Nom

abakoko
* genitiu locatiu definit singular de abako
# abakojn
## Esperanto

   * Pronúncia: /aˈba.kojn/
   * Àudio: Països Baixos

### Nom

abakojn
* acusatiu plural de abako
# abakok
## Basc
### Nom

abakok
* ergatiu indefinit de abako
# abakon
## Esperanto

   * Pronúncia: /aˈba.kon/
   * Àudio: França

### Nom

abakon
* acusatiu de abako
# abakora
## Basc
### Nom

abakora
* al·latiu definit singular de abako
# abakorekin
## Basc
### Nom

abakorekin
* comitatiu indefinit de abako
# abakoraino
## Basc
### Nom

abakoraino
* terminatiu definit singular de abako
# abakorantz
## Basc
### Nom

abakorantz
* al·latiu direccional definit singular de abako
# accelerareu
## Català
### Verb

accelerareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de accelerar.
# accelerariven
## Català
### Verb

accelerariven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de accelerar.
# accelerarives
## Català
### Verb

accelerarives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de accelerar.
# accelerares
## Català
### Verb

accelerares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de accelerar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb accelerar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ac·ce·le·ra·res (5)
* Anagrama: accelerar-se
# acceleraria
## Català
### Verb

acceleraria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de accelerar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de accelerar.
# acceleraries
## Català
### Verb

acceleraries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de accelerar.
# acceleraren
## Català
### Verb

acceleraren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de accelerar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb accelerar.
# accelerariva
## Català
### Verb

accelerariva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de accelerar.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de accelerar.
# accelerarà
## Català
### Verb

accelerarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de accelerar.
# accelerarien
## Català
### Verb

accelerarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de accelerar.
# abroma
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈβɾo.mə/, occidental /aˈbɾo.ma/
   * Rimes: -oma

### Verb

abroma
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de abromar-se.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb abromar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bro·ma (3)
* Anagrames: aombra, aombrà
# abromada
## Català
### Verb

abromada
* Participi femení singular del verb abromar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bro·ma·da (4)
* Anagrama: aombrada
# abrojo de agua
## Castellà
### Nom

abrojo de agua m. ‎(plural abrojos de agua)
* (botànica) (Trapa natans L.) Castanya d'aigua

### Vegeu també

* ↑ Girault, Louis. Kallawaya - Guérisseurs itinérants des Andes, 1984 (en francès). París: Éditions de l'ORSTOM, p. 337. ISBN 978-2-7099-0732-1.
# abrojos de agua
## Castellà
### Nom

abrojos de agua m. pl.
* forma plural de abrojo de agua
# abrom
## Català
### Verb

abrom
* (balear, alguerès) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de abromar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·brom (2)
* Anagrames: aombr, bramo, broma, bromà, mabró, obram, ombra, ombrà, orbam, robam
# abraonin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.βɾəˈo.nin/, occidental /a.bɾaˈo.nin/
   * Rimes: -onin

### Verb

abraonin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb abraonar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb abraonar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bra·o·nin (4)
* Anagrames: abaronin, aboniran
# abraonà
## Català
### Verb

abraonà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de abraonar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bra·o·nà (4)
* Anagrames: abarona, abaronà, abonara, abonarà
# abraonàrem
## Català
### Verb

abraonàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de abraonar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb abraonar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bra·o·nà·rem (5)
* Anagrames: abaronarem, abaronàrem
# abraonàssem
## Català
### Verb

abraonàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb abraonar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bra·o·nàs·sem (5)
* Anagrama: abaronàssem
# abraoneu
## Català
### Verb

abraoneu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de abraonar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb abraonar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb abraonar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bra·o·neu (4)
* Anagrames: abaroneu, abonareu, abonàreu
# abraonàreu
## Català
### Verb

abraonàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de abraonar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb abraonar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bra·o·nà·reu (5)
* Anagrames: abaronareu, abaronàreu
# abraoni
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.βɾəˈo.ni/, occidental /a.bɾaˈo.ni/
   * Rimes: -oni

### Verb

abraoni
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de abraonar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb abraonar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb abraonar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb abraonar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bra·o·ni (4)
* Anagrames: abaroni, abaroní, abonira, abonirà, baronia, boiaran
# abraono
## Català

   * Pronúncia: central /ə.βɾəˈo.nu/, occidental /a.bɾaˈo.no/
   * Rimes: -ono

### Verb

abraono
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de abraonar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bra·o·no (4)
* Anagrama: abarono
# abraonàs
## Català
### Verb

abraonàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb abraonar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb abraonar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bra·o·nàs (4)
* Anagrames: abaronàs, abonaràs
# abraonis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.βɾəˈo.nis/, occidental /a.bɾaˈo.nis/
   * Rimes: -onis

### Verb

abraonis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb abraonar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bra·o·nis (4)
* Anagrames: abaronis, aboniràs, sobirana
# accovoniate
## Italià
### Verb

accovoniate
* segona persona plural (voi) del present de subjuntiu de accovonare
# accovonò
## Italià
### Verb

accovonò
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del passat de accovonare
# accovonerà
## Italià
### Verb

accovonerà
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del futur de accovonare
# accovono
## Italià
### Verb

accovono
* primera persona singular (io) del present d'indicatiu de accovonare
# accovoni
## Italià
### Verb

accovoni
* segona persona singular (tu) del present d'indicatiu de accovonare
* primera persona singular (io) del present de subjuntiu de accovonare
* segona persona singular (tu) del present de subjuntiu de accovonare
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del present de subjuntiu de accovonare
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperatiu de accovonare
# accovoniamo
## Italià
### Verb

accovoniamo
* primera persona plural (noi) del present d'indicatiu de accovonare
* primera persona plural (noi) del present de subjuntiu de accovonare
* primera persona plural (noi) de l'imperatiu de accovonare
# accovonino
## Italià
### Verb

accovonino
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del present de subjuntiu de accovonare
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperatiu de accovonare
# accovoneresti
## Italià
### Verb

accovoneresti
* segona persona singular (tu) del condicional de accovonare
# accovonerete
## Italià
### Verb

accovonerete
* segona persona plural (voi) del futur de accovonare
# accovonerò
## Italià
### Verb

accovonerò
* primera persona singular (io) del futur de accovonare
# abroqueràssem
## Català
### Verb

abroqueràssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb abroquerar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bro·que·ràs·sem (5)
* Anagrama: abarroquéssem
# abroqueràsseu
## Català
### Verb

abroqueràsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb abroquerar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bro·que·ràs·seu (5)
* Anagrama: abarroquésseu
# abroqueràssiu
## Català
### Verb

abroqueràssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb abroquerar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bro·que·ràs·siu (5)
* Anagrama: abarroquéssiu
# abroqueràveu
## Català
### Verb

abroqueràveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de abroquerar.
# abroqueràreu
## Català
### Verb

abroqueràreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de abroquerar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb abroquerar.
# abroqueràrem
## Català
### Verb

abroqueràrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de abroquerar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb abroquerar.
# abroqueràssim
## Català
### Verb

abroqueràssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb abroquerar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bro·que·ràs·sim (5)
* Anagrama: abarroquéssim
# abroquerés
## Català
### Verb

abroquerés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb abroquerar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb abroquerar.
# abroqueràs
## Català
### Verb

abroqueràs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb abroquerar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb abroquerar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bro·que·ràs (4)
* Anagrames: abarroques, abarroqués
# achondroplasias
## Anglès
### Nom

achondroplasias
* forma plural de achondroplasia
# achromatique
## Francès

   * Pronúncia: /a.kʁɔ.ma.tik/
   * Etimologia: Del prefix a- i chromatique.

### Adjectiu

achromatique inv. ‎(plural achromatiques)
* acromàtic
# acholia
## Anglès
### Nom

acholia ‎(incomptable)
* (Patologia) acòlia

### Vegeu també

* acholia. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 8 setembre 2014].
# achillotenotomy
## Anglès
### Nom

achillotenotomy ‎(plural achillotenotomies)
* (medicina) aquil·lotenotomia

### Vegeu també

* achillotenotomy. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 setembre 2014].
# achlorhydria
## Anglès
### Nom

achlorhydria ‎(comptable i incomptable, plural achlorhydrias)
* (medicina) aclorhídria

### Vegeu també

* achlorhydria. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 setembre 2014].
# achlorhydrias
## Anglès
### Nom

achlorhydrias
* forma plural de achlorhydria
# achondroplasia
## Anglès
### Nom

achondroplasia ‎(comptable i incomptable, plural achondroplasias)
* (medicina) acondroplàsia

### Vegeu també

* achondroplasia. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 setembre 2014].
# achromat
## Anglès

   * Pronúncia: /ˈækɹəʊmæt/
   * Etimologia: Apòcope de achromatic.

### Nom

achromat ‎(plural achromats)
* acròmat

## Francès

   * Pronúncia: /a.kʁɔˈma/

### Nom

achromat m. ‎(plural achromats)
* acròmat
# achromatiques
## Francès

   * Pronúncia: /a.kʁo.maˈtik/

### Adjectiu

achromatiques inv. pl.
* forma plural de achromatique
# acidaríeu
## Català
### Verb

acidaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de acidar.
# acidasses
## Català
### Verb

acidasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acidar.
# acidau
## Català
### Verb

acidau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de acidar.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb acidar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ci·dau (3)
* Anagrama: acudia
# acidassin
## Català
### Verb

acidassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acidar.
# acidaríem
## Català
### Verb

acidaríem
* Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de acidar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ci·da·rí·em (5)
* Anagrama: medicaria
# acidassen
## Català
### Verb

acidassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acidar.
# acidassis
## Català
### Verb

acidassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acidar.
# acidat
## Català
### Verb

acidat
* Participi masculí singular del verb acidar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ci·dat (3)
* Anagrama: citada
# absentiam
## Llatí

   * Pronúncia: /apˈsɛn.tɪ.am/

### Nom

absentiam
* acusatiu singular de absentia
# absentiarum
## Llatí

   * Pronúncia: /ap.sɛn.tɪˈaː.rʊm/

### Nom

absentiārum
* genitiu plural de absentia
# absentias
## Llatí

   * Pronúncia: /apˈsɛn.tɪ.aːs/

### Nom

absentiās
* acusatiu plural de absentia
# absentis
## Català

   * Pronúncia: oriental /əpˈsen.tis/, occidental /apˈsen.tis/
   * Rimes: -entis

### Verb

absentis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb absentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·sen·tis (3)
* Anagrames: bastines, batessin, bitassen, tibassen

## Llatí

   * Pronúncia: /apˈseːn.tɪs/

### Adjectiu

absēntis
* genitiu masculí/femení/neutre singular de absēns
# absentiae
## Llatí

   * Pronúncia: /apˈsɛn.tɪ.aj/

### Nom

absentiae
* nominatiu plural de absentia
* vocatiu plural de absentia
* genitiu singular de absentia
* datiu singular de absentia
# absentiis
## Llatí

   * Pronúncia: /apˈsɛn.tɪ.iːs/

### Nom

absentiīs
* datiu plural de absentia
* ablatiu plural de absentia
# absenting
## Anglès
### Verb

absenting
* gerundi de absent
# absentia
## Llatí

   * Pronúncia: /apˈsɛn.tɪ.a/
   * Etimologia: Derivat de absēns.

### Nom

absentia f. ‎(genitiu absentiae)
* absència

#### Declinació

1a declinació -a, -ae :
| Cas | Singular | Plural |
| Nominatiu | absentia | absentiae |
| Vocatiu | absentia | absentiae |
| Acusatiu | absentiam | absentiās |
| Genitiu | absentiae | absentiārum |
| Datiu | absentiae | absentiīs |
| Ablatiu | absentiā | absentiīs |

### Adjectiu

absēntia
* nominatiu neutre plural de absēns
* vocatiu neutre plural de absēns
* acusatiu neutre plural de absēns
# absentibus
## Llatí

   * Pronúncia: /apˈseːn.tɪ.bʊs/

### Adjectiu

absēntibus
* datiu masculí/femení/neutre plural de absēns
* ablatiu masculí/femení/neutre plural de absēns
# absentin
## Català

   * Pronúncia: oriental /əpˈsen.tin/, occidental /apˈsen.tin/
   * Rimes: -entin

### Verb

absentin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb absentar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb absentar.
# aclaríeu
## Català
### Verb

aclaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de aclarir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cla·rí·eu (4)
* Anagrames: calaríeu, lacaríeu
# aclarés
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kɫəˈɾes/, occidental /a.kɫaˈɾes/
   * Rimes: -es

### Verb

aclarés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclarar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclarar.

#### Variants

* [1] aclarara
* [2] aclarara

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cla·rés (3)
* Anagrames: asclaré, calar-se, calares, casaler, escalar, lacares, laceràs, lascaré
# aclaréssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kɫəˈɾe.sim/, occidental /a.kɫaˈɾe.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

aclaréssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclarar.

#### Variants

* aclaréssem, aclaràssem, aclaràrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cla·rés·sim (4)
* Anagrames: aclaríssem, escamarlis, laceràssim, mariscales
# aclaréssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kɫəˈɾe.siw/, occidental /a.kɫaˈɾe.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

aclaréssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclarar.

#### Variants

* aclarésseu, aclaràsseu, aclaràreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cla·rés·siu (4)
* Anagrames: aclarísseu, laceràssiu
# aclarí
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kɫəˈɾi/, occidental /a.kɫaˈɾi/
   * Rimes: -i

### Verb

aclarí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de aclarir.
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de aclarir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cla·rí (3)
* Anagrames: Alaric, Clairà
# aclaríreu
## Català
### Verb

aclaríreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de aclarir.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclarir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cla·rí·reu (4)
* Anagrames: lacraríeu, ulceraria
# aclaréssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kɫəˈɾe.səm/, occidental /a.kɫaˈɾe.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

aclaréssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclarar.

#### Variants

* aclaréssim, aclaràssem, aclaràrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cla·rés·sem (4)
* Anagrames: almescares, escamarles, escamarlés, laceràssem
# aclarésseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kɫəˈɾe.səw/, occidental /a.kɫaˈɾe.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

aclarésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclarar.

#### Variants

* aclaréssiu, aclaràsseu, aclaràreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cla·rés·seu (4)
* Anagrama: laceràsseu
# aclaríem
## Català
### Verb

aclaríem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de aclarir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cla·rí·em (4)
* Anagrames: aclameir, calaríem, lacaríem
# aclarírem
## Català
### Verb

aclarírem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de aclarir.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclarir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cla·rí·rem (4)
* Anagrames: lacraríem, malcriaré
# abuliez
## Basc
### Nom

abuliez
* instrumental definit plural de abulia
# abunda
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈβun.də/, occidental /aˈbun.da/
   * Rimes: -unda

### Verb

abunda
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de abundar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb abundar.

### Miscel·lània

* Anagrama: bandau

## Esperanto

   * Pronúncia: /aˈbun.da/

### Adjectiu

abunda ‎(plural abundaj, acusatiu abundan, plural acusatiu abundajn)
* abundant
# abundaia
## Català
### Verb

abundaia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de abundar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de abundar.
# abulietarantz
## Basc
### Nom

abulietarantz
* al·latiu direccional definit plural de abulia
# abulietatik
## Basc
### Nom

abulietatik
* ablatiu definit plural de abulia
# abund
## Català
### Verb

abund
* (balear, alguerès) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de abundar.
# abulietaraino
## Basc
### Nom

abulietaraino
* terminatiu definit plural de abulia
# abulietara
## Basc
### Nom

abulietara
* al·latiu definit plural de abulia
# aconsellau
## Català
### Verb

aconsellau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de aconsellar.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb aconsellar.
# aconsellavi
## Català
### Verb

aconsellavi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de aconsellar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·con·se·lla·vi (5)
* Anagrames: cal·lovianes, esconillava
# aconsellassis
## Català
### Verb

aconsellassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aconsellar.
# aconsellat
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kun.səˈʎat/ balear /ə.kon.səˈʎat/, /ə.kun.səˈjat/ Occidental: /a.kon.seˈʎat/
   * Rimes: -at

### Verb

aconsellat
* Participi masculí singular del verb aconsellar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·con·se·llat (4)
* Anagrama: lanceolats
# aconsellaven
## Català
### Verb

aconsellaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de aconsellar.
# aconsellaves
## Català
### Verb

aconsellaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de aconsellar.
# aconsellassin
## Català
### Verb

aconsellassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aconsellar.
# aconsellava
## Català
### Verb

aconsellava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de aconsellar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de aconsellar.
# aconsellasses
## Català
### Verb

aconsellasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aconsellar.
# acordaria
## Català
### Verb

acordaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de acordar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de acordar.

## Català antic
### Verb

acordaria
* primera persona singular (io, yo, jo) del condicional de acordar
* tercera persona singular (él, eyl, ell) del condicional de acordar