OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# envolaren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.buˈɫa.ɾən/ balear /əɱ.voˈɫa.ɾən/, /əɱ.vuˈɫa.ɾən/ Occidental: nord-occidental /em.boˈɫa.ɾen/ valencià /eɱ.voˈɫa.ɾen/, /em.boˈɫa.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

envolaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de envolar-se.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb envolar-se.

#### Variants

* [2] envolessin, envolessen, envolassin, envolassen
# envolaria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bu.ɫəˈɾi.ə/ balear /əɱ.vo.ɫəˈɾi.ə/, /əɱ.vu.ɫəˈɾi.ə/ Occidental: nord-occidental /em.bo.ɫaˈɾi.a/ valencià /eɱ.vo.ɫaˈɾi.a/, /em.bo.ɫaˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

envolaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de envolar-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de envolar-se.

### Miscel·lània

* Anagrames: enriolava, ovalarien, valoraien, voleiaran
# envolarien
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bu.ɫəˈɾi.ən/ balear /əɱ.vo.ɫəˈɾi.ən/, /əɱ.vu.ɫəˈɾi.ən/ Occidental: nord-occidental /em.bo.ɫaˈɾi.en/ valencià /eɱ.vo.ɫaˈɾi.en/, /em.bo.ɫaˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

envolarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de envolar-se.

### Miscel·lània

* Anagrama: enriolaven
# envolaries
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bu.ɫəˈɾi.əs/ balear /əɱ.vo.ɫəˈɾi.əs/, /əɱ.vu.ɫəˈɾi.əs/ Occidental: nord-occidental /em.bo.ɫaˈɾi.es/ valencià /eɱ.vo.ɫaˈɾi.es/, /em.bo.ɫaˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

envolaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de envolar-se.

### Miscel·lània

* Anagrama: enriolaves
# envolaré
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bu.ɫəˈɾe/ balear /əɱ.vo.ɫəˈɾe/, /əɱ.vu.ɫəˈɾe/ Occidental: nord-occidental /em.bo.ɫaˈɾe/ valencià /eɱ.vo.ɫaˈɾe/, /em.bo.ɫaˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

envolaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de envolar-se.
# envolares
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.buˈɫa.ɾəs/ balear /əɱ.voˈɫa.ɾəs/, /əɱ.vuˈɫa.ɾəs/ Occidental: nord-occidental /em.boˈɫa.ɾes/ valencià /eɱ.voˈɫa.ɾes/, /em.boˈɫa.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

envolares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de envolar-se.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb envolar-se.

#### Variants

* [2] envolessis, envolesses, envolassis, envolasses

### Miscel·lània

* Anagrama: envolar-se
# envolareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bu.ɫəˈɾɛw/ balear /əɱ.vo.ɫəˈɾəw/, /əɱ.vu.ɫəˈɾɛw/ Occidental: nord-occidental /em.bo.ɫaˈɾew/ valencià /eɱ.vo.ɫaˈɾew/, /em.bo.ɫaˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

envolareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de envolar-se.
# envolarà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bu.ɫəˈɾa/ balear /əɱ.vo.ɫəˈɾa/, /əɱ.vu.ɫəˈɾa/ Occidental: nord-occidental /em.bo.ɫaˈɾa/ valencià /eɱ.vo.ɫaˈɾa/, /em.bo.ɫaˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

envolarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de envolar-se.

### Miscel·lània

* Anagrama: ovalaren
# entebeïssis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.tə.βəˈi.sis/, occidental /en.te.beˈi.sis/
   * Rimes: -isis

### Verb

entebeïssis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb entebeir.

#### Variants

* entebeïsses, entebeïres
# entebeïu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.tə.βəˈiw/, occidental /en.te.beˈiw/
   * Rimes: -iw

### Verb

entebeïu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de entebeir.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb entebeir.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb entebeir.

#### Variants

* [2] entebeïgueu
# entebeïxen
## Català
### Verb

entebeïxen
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de entebeir.

#### Variants

* entebeeixen
# entebeïxo
## Català
### Verb

entebeïxo
* (nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de entebeir.

#### Variants

* entebeeixo, entebeesc, entebeeixi, entebeïsc
# entebeïx
## Català
### Verb

entebeïx
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de entebeir.
* (occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb entebeir.

#### Variants

* [1] entebeeix
* [2] entebeeix
# entebeïxes
## Català
### Verb

entebeïxes
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de entebeir.

#### Variants

* entebeeixes
# entebion
## Català
### Verb

entebion
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de entebionar.

#### Variants

* entebiono, entebione, entebioni

### Miscel·lània

* Anagrama: obtenien
# entebeïssin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.tə.βəˈi.sin/, occidental /en.te.beˈi.sin/
   * Rimes: -isin

### Verb

entebeïssin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb entebeir.

#### Variants

* entebeïssen, entebeïren
# enfermava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɱ.fərˈma.βə/, balear /əɱ.fəɾˈma.və/ Occidental: nord-occidental /eɱ.ferˈma.βa/ valencià /eɱ.feɾˈma.va/, /eɱ.feɾˈma.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

enfermava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de enfermar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de enfermar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·fer·ma·va (4)
* Anagrama: afermaven
# enfermedad
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \eɱ.feɾ.meˈðað\, meridional \eɱ.feɾ.meˈða(ð)\
       Americà: alt \eɱ.f(e)ɾ.meˈdad\, baix \eŋ.feɾ.meˈðað\, austral \eɱ.feɾ.meˈðad\
   * Rimes: -ad
   * Etimologia: Del llatí infirmĭtas.

### Nom

enfermedad f. ‎(plural enfermedades)
* (medicina) malaltia

#### Relacionats

* enfermo

#### Compostos i expressions

* enfermedad avanzada
* enfermedad azul
* enfermedad carencial
* enfermedad de Alzheimer
* enfermedad de Bright
* enfermedad de la piedra

#### Falsos amics

* Francès: infirmité ‎(«minusvalia»)

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·fer·me·dad (4)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia en castellà
* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre enfermedad
# enfermedat
## Català

   * Pronúncia: oriental /əɱ.fər.məˈðat/, occidental /eɱ.feɾ.meˈðat/
   * Rimes: -at

### Nom

enfermedat f. ‎(plural enfermedats)
* (antic, castellanisme) Forma alternativa de enfermetat.
    «De sa enfermedat de veroles.» (Juan Segura i Valls, Historia de la Villa de Sta. Coloma de Queralt, 1634)

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·fer·me·dat (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB
# enfermaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɱ.fərˈma.βən/, balear /əɱ.fəɾˈma.vən/ Occidental: nord-occidental /eɱ.ferˈma.βen/ valencià /eɱ.feɾˈma.ven/, /eɱ.feɾˈma.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

enfermaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de enfermar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·fer·ma·ven (4)
# enfermem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɱ.fərˈmɛm/ balear /əɱ.fəɾˈməm/, /əɱ.fərˈmɛm/ Occidental: /eɱ.feɾˈmem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

enfermem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de enfermar.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb enfermar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb enfermar.

#### Variants

* [1] enfermam

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·fer·mem (3)
# enfermen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɱˈfɛr.mən/ balear /əɱˈfəɾ.mən/, /əɱˈfɛr.mən/ Occidental: /eɱˈfeɾ.men/

### Verb

enfermen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de enfermar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb enfermar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb enfermar.

#### Variants

* [2] enfermin
* [3] enfermin

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·fer·men (3)
# enferme
## Català
### Verb

enferme
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de enfermar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb enfermar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb enfermar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb enfermar.

#### Variants

* [1] enfermo, enferm
* [2] enfermi
* [3] enfermi
* [4] enfermi

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·fer·me (3)
# enfermedades
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \eɱ.feɾ.meˈða.ðes\, meridional \eɱ.feɾ.meˈða.ðeh\
       Americà: alt \eɱ.feɾ.meˈda.d(e)s\, baix \eŋ.feɾ.meˈða.ðeh\, austral \eɱ.feɾ.meˈða.ðes\
   * Rimes: -ades

### Nom

enfermedades f. pl.
* forma plural de enfermedad (malalties).
# enfermedats
## Català

   * Pronúncia: oriental /əɱ.fər.məˈðats/, occidental /eɱ.feɾ.meˈðats/
   * Rimes: -ats

### Nom

enfermedats f. pl.
* Forma plural de enfermedat.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·fer·me·dats (4)
* Anagrama: defenestram
# enfermaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɱ.fərˈma.βəs/, balear /əɱ.fəɾˈma.vəs/ Occidental: nord-occidental /eɱ.ferˈma.βes/ valencià /eɱ.feɾˈma.ves/, /eɱ.feɾˈma.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

enfermaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de enfermar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·fer·ma·ves (4)
# enfugia
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əɱ.fuˈʒi.ə/ Occidental: nord-occidental /eɱ.fuˈʒi.a/, valencià /eɱ.fuˈd͡ʒi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

enfugia
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de enfugir-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de enfugir-se.

### Miscel·lània

* Anagrames: ufanegi, ufanegí, ufaneig
# enfrontar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɱ.fɾunˈta/ balear /əɱ.fɾonˈta/, /əɱ.fɾunˈta/ Occidental: nord-occidental /eɱ.fɾonˈta/ valencià /eɱ.fɾonˈtaɾ/, /eɱ.fɾonˈta/ Informal: nord-occidental /aɱ.fɾonˈta/, valencià /aɱ.fɾonˈtaɾ/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: enfrontà
   * Etimologia: Del prefix en- i front.

### Verb

enfrontar trans., pron. ‎(pronominal enfrontar-se)
* Posar coses, persones o animals de manera que els fronts s'estiguin mirant mútuament.
* Predisposar a persones perquè lluitin, discuteixin o competeixin entre elles.
* Fer que dues persones o grups de persones contrastin opinions diferents.
* Donar la cara als problemes (posar-hi el front).

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: enfronto, enfronta, enfrontem

#### Derivats

* enfrontament

#### Traduccions

* Francès: affronter $^{(fr)}$, confronter $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·fron·tar (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# enfrontament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɱ.fɾun.təˈmen/ balear /əɱ.fɾon.təˈment/, /əɱ.fɾun.təˈmen/ Occidental: nord-occidental /eɱ.fɾon.taˈmen/ valencià /eɱ.fɾon.taˈment/, /eɱ.fɾon.taˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De enfrontar i el sufix -ment

### Nom

enfrontament m. ‎(plural enfrontaments)
* Acció o l'efecte d'enfrontar o d'enfrontar-se.

#### Traduccions

* Francès: affrontement $^{(fr)}$ m.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·fron·ta·ment (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# enfrontar-se
## Català
### Verb

enfrontar-se
* Forma pronominal de enfrontar.
# enfugen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əɱˈfu.ʒən/ Occidental: nord-occidental /eɱˈfu.ʒen/, valencià /eɱˈfu.d͡ʒen/
   * Rimes: -uʒen

### Verb

enfugen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de enfugir-se.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb enfugir-se.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb enfugir-se.

#### Variants

* [2] enfugin
* [3] enfugin

### Miscel·lània

* Anagrama: fenguen
# enfriamientos
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \eɱ.fɾjaˈmjen.tos\, meridional \eɱ.fɾjaˈmjeŋ.toh\
       Americà: alt \eɱ.fɾjaˈmjen.t(o)s\, baix \eŋ.fɾjaˈmjeŋ.toh\, austral \eɱ.fɾjaˈmjen.tos\
   * Rimes: -entos

### Nom

enfriamientos m. pl.
* forma plural de enfriamiento
# enfugi
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əɱˈfu.ʒi/ Occidental: nord-occidental /eɱˈfu.ʒi/, valencià /eɱˈfu.d͡ʒi/
   * Rimes: -uʒi

### Verb

enfugi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de enfugir-se.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb enfugir-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb enfugir-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb enfugir-se.

#### Variants

* [1] enfujo, enfuig
* [2] enfuja
* [3] enfuja
* [4] enfuja

### Miscel·lània

* Anagrames: enfuig, fengui, fenguí, fugien
# enfuges
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əɱˈfu.ʒəs/ Occidental: nord-occidental /eɱˈfu.ʒes/, valencià /eɱˈfu.d͡ʒes/
   * Rimes: -uʒes

### Verb

enfuges
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de enfugir-se.
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb enfugir-se.

#### Variants

* [2] enfugis

### Miscel·lània

* Anagrames: fengues, fengués
# enlluernaria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ən.ʎu.ər.nəˈɾi.ə/ Occidental: nord-occidental /en.ʎu.er.naˈɾi.ɛ/, /en.ʎu.er.naˈɾi.e/ valencià /en.ʎu.eɾ.naˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

enlluernaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de enlluernar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de enlluernar.
# enlluernares
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.ʎu.ərˈna.ɾəs/, occidental /en.ʎu.eɾˈna.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

enlluernares
* Segona persona del singular (tu) del passat simple de enlluernar.
    [Tu] enlluernares o et vas/vares enlluernar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb enlluernar.
    Forma valenciana: [tu] enlluernessis, enlluernesses, enlluernasses, enlluernassis o enlluernares.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·llu·er·na·res (5)
* Anagrama: enlluernar-se
# enlluernaries
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.ʎu.ər.nəˈɾi.əs/, occidental /en.ʎu.eɾ.naˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

enlluernaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de enlluernar.
# enlluernarien
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.ʎu.ər.nəˈɾi.ən/, occidental /en.ʎu.eɾ.naˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

enlluernarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de enlluernar.
# enlluernarà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈ/ən.ʎu.əɾ.nəˈɾə/, occidental /en.ʎu.eɾ.naˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

enlluernarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de enlluernar.
# enlluernaré
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.ʎu.ər.nəˈɾe/, occidental /en.ʎu.eɾ.naˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

enlluernaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de enlluernar.
# enlluernaren
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.ʎu.ərˈna.ɾən/, occidental /en.ʎu.eɾˈna.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

enlluernaren
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de enlluernar.
    [Ells/elles/vostès] enlluernaren o van/varen enlluernar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb enlluernar.
    Forma valenciana: [ells/elles/vostès] enlluernessin, enlluernessen, enlluernassen, enlluernassin o enlluernaren.
# enlluernareu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.ʎu.ər.nəˈɾɛw/, occidental /en.ʎu.eɾ.naˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

enlluernareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de enlluernar.
# enlluernaràs
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈ/ən.ʎu.əɾ.nəˈɾəs/, occidental /en.ʎu.eɾ.naˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

enlluernaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de enlluernar.
# escabussàsseu
## Català
### Verb

escabussàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb escabussar.
# escabusséssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kə.βuˈse.siw/, occidental /es.ka.buˈse.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

escabusséssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb escabussar.
# escabussàssem
## Català
### Verb

escabussàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb escabussar.
# escabussàssiu
## Català
### Verb

escabussàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb escabussar.
# escabussàssim
## Català
### Verb

escabussàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb escabussar.
# escabussàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kə.βuˈsa.βəw/, balear /əs.kə.buˈsa.vəw/ Occidental: nord-occidental /es.ka.βuˈsa.βew/ valencià /es.ka.buˈsa.vew/, /es.ka.βuˈsa.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

escabussàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de escabussar.
# escabussés
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kə.βuˈses/, occidental /es.ka.buˈses/
   * Rimes: -es

### Verb

escabussés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb escabussar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb escabussar.
# escabusséssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kə.βuˈse.sim/, occidental /es.ka.buˈse.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

escabusséssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb escabussar.
# erectionem
## Llatí

   * Pronúncia: /eː.rɛk.tɪˈoː.nɛm/

### Nom

ērectiōnem
* acusatiu singular de ērectiō
# erectionibus
## Llatí

   * Pronúncia: /eː.rɛk.tɪˈoː.nɪ.bʊs/

### Nom

ērectiōnibus
* datiu plural de ērectiō
* ablatiu plural de ērectiō
# erectioni
## Llatí

   * Pronúncia: /eː.rɛk.tɪˈoː.niː/

### Nom

ērectiōnī
* datiu singular de ērectiō
# erectio
## Llatí

   * Pronúncia: /eːˈrɛk.tɪ.oː/
   * Etimologia: De ērectus.

### Nom

ērectiō f. ‎(genitiu ērectiōnis)
* erecció

#### Declinació

3a declinació -, -is (tema cons.) :
| Cas | Singular | Plural |
| Nominatiu | ērectiō | ērectiōnēs |
| Vocatiu | ērectiō | ērectiōnēs |
| Acusatiu | ērectiōnem | ērectiōnēs |
| Genitiu | ērectiōnis | ērectiōnum |
| Datiu | ērectiōnī | ērectiōnibus |
| Ablatiu | ērectiōne | ērectiōnibus |
# erectionis
## Llatí

   * Pronúncia: /eː.rɛk.tɪˈoː.nɪs/

### Nom

ērectiōnis
* genitiu singular de ērectiō
# erectes
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈɾɛk.təs/, occidental /eˈɾɛk.tes/
   * Rimes: -ɛktes

### Adjectiu

erectes inv. pl.
* Forma plural de erecte.

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·rec·tes (3)
* Anagrama: secrete
# erecti
## Llatí

   * Pronúncia: /eːˈrɛk.tiː/

### Adjectiu

ērectī
* nominatiu masculí plural de ērectus
* vocatiu masculí plural de ērectus
* genitiu masculí singular de ērectus
* genitiu neutre singular de ērectus
# erectile
## Anglès
### Adjectiu

erectile ‎(no comparable)
* erèctil
    Erectile dysfunction - Disfunció erèctil

### Vegeu també

* Diccionari Anglès-Català de Codi Obert (DACCO)
# erectione
## Llatí

   * Pronúncia: /eː.rɛk.tɪˈoː.nɛ/

### Nom

ērectiōne
* ablatiu singular de ērectiō
# erectiones
## Llatí

   * Pronúncia: /eː.rɛk.tɪˈoː.neːs/

### Nom

ērectiōnēs
* nominatiu plural de ērectiō
* vocatiu plural de ērectiō
* acusatiu plural de ērectiō
# entrecal
## Català
### Verb

entrecal
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de entrecalar.

#### Variants

* entrecalo, entrecale, entrecali
# entrebatre
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˌen.tɾəˈβa.tɾə/, occidental /ˌen.tɾeˈba.tɾe/
   * Rimes: -atɾe

### Verb

entrebatre
* Forma de l'infinitiu entrebatre's.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·tre·ba·tre (4)
# entrebanc
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ˌɛn.tɾəˈβaŋ/ balear /ˌən.tɾəˈbaŋk/, /ˌɛn.tɾəˈbaŋk/ Occidental: nord-occidental /ˌen.tɾeˈβaŋ/ valencià /ˌen.tɾeˈbaŋk/, /ˌen.tɾeˈβaŋ/
   * Rimes: -aŋk
   * Etimologia: De entrebancar i la desinència Ø, segle XVIII.

### Nom

entrebanc m. ‎(plural entrebancs)
* Cosa que dificulta el pas, destorb.
* (figurat) problema

#### Sinònims

* obstacle, dificultat, nosa, impediment

#### Traduccions

* Anglès: hindrance $^{(en)}$
* Castellà: estorbo $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·tre·banc (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, DCVB
# entrebancar-se
## Català
### Verb

entrebancar-se
* Forma pronominal de entrebancar.

### Miscel·lània

* Anagrama: encabestraren
# enllaçaies
## Català
### Verb

enllaçaies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de enllaçar.
# enllaçaien
## Català
### Verb

enllaçaien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de enllaçar.
# enllaçar-se
## Català
### Verb

enllaçar-se
* Forma pronominal de enllaçar.

### Miscel·lània

* Anagrama: enllaçares
# enllaçaia
## Català
### Verb

enllaçaia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de enllaçar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de enllaçar.
# enllaçam
## Català
### Verb

enllaçam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de enllaçar.
# enllaçar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əɲ.ʎəˈsa/ Occidental: nord-occidental /eɲ.ʎaˈsa/ valencià /eɲ.ʎaˈsaɾ/, /eɲ.ʎaˈsa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: enllaçà
   * Etimologia: De en i llaç, segle XIV.

### Verb

enllaçar trans., pron. ‎(pronominal enllaçar-se)
* Unir formant un llaç.
* Vincular amb una relació.
* (informàtica) Connectar un document amb un altre.
* Agafar amb un llaç, especialment un animal indòmit.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: enllaço, enllaça, enllacem

#### Sinònims

* acoblar, ajuntar, ajustar-se, aparellar, avenir-se, casar, col·locar, compaginar-se, concordar, consonar, emparentar, encaixar, harmonitzar, lligar amb, quadrar, relacionar, unir
* entrellaçar, imbricar
* concatenar, connectar, encadenar, entrellaçar, entrelligar, llaçar, lligar, vincular

#### Traduccions

* Anglès: bind $^{(en)}$
* Castellà: enlazar $^{(es)}$
* Francès: lier $^{(fr)}$
* Anglès: link $^{(en)}$
* Castellà: enlazar $^{(es)}$
* Francès: relier $^{(fr)}$
* Anglès: link $^{(en)}$
* Castellà: enlazar $^{(es)}$
* Francès: relier $^{(fr)}$
* Anglès: lasso $^{(en)}$
* Castellà: enlazar $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·lla·çar (3)
* Anagrames: llaçaren, llançaré, llençara, llençarà

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Vegeu el Diccionari de sinònims de Softcatalà-OpenThesaurus: enllaçar
# enllaçara
## Català
### Verb

enllaçara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb enllaçar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb enllaçar.
# enllaçaran
## Català

   * Pronúncia: oriental /əɲ.ʎə.səˈɾan/, occidental /eɲ.ʎa.saˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

enllaçaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de enllaçar.
# esbeleguéssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.bə.ɫəˈɣe.səm/, occidental /ez.be.ɫeˈɣe.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

esbeleguéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbelegar.

#### Variants

* esbeleguéssim
# esbeleguéssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.bə.ɫəˈɣe.sim/, occidental /ez.be.ɫeˈɣe.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

esbeleguéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbelegar.

#### Variants

* esbeleguéssem
# esbeleguessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.bə.ɫəˈɣe.sis/, occidental /ez.be.ɫeˈɣe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

esbeleguessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbelegar.

#### Variants

* esbeleguesses