OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# claquen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈkɫa.kən/, occidental /ˈkɫa.ken/
   * Rimes: -aken

### Verb

claquen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de clacar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb clacar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb clacar.

#### Variants

* [2] claquin
* [3] claquin

### Miscel·lània

* Anagrama: calquen
# clapíssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /kɫəˈpi.siw/, occidental /kɫaˈpi.siw/
   * Rimes: -isiw

### Verb

clapíssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb clapir.

#### Variants

* clapísseu, clapíreu
# concerterebbe
## Italià
### Verb

concerterebbe
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del condicional de concertare
# concerteremo
## Italià
### Verb

concerteremo
* primera persona plural (noi) del futur de concertare
# concerteranno
## Italià
### Verb

concerteranno
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del futur de concertare
# concerterebbero
## Italià
### Verb

concerterebbero
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del condicional de concertare
# concerteresti
## Italià
### Verb

concerteresti
* segona persona singular (tu) del condicional de concertare
# concerterete
## Italià
### Verb

concerterete
* segona persona plural (voi) del futur de concertare
# concerterà
## Italià
### Verb

concerterà
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del futur de concertare
# concerterei
## Italià
### Verb

concerterei
* primera persona singular (io) del condicional de concertare
# concerteremmo
## Italià
### Verb

concerteremmo
* primera persona plural (noi) del condicional de concertare
# concertereste
## Italià
### Verb

concertereste
* segona persona plural (voi) del condicional de concertare
# contravenguda
## Català
### Verb

contravenguda
* (balear) Participi femení singular del verb contravenir.

#### Variants

* contravinguda

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·tra·ven·gu·da (5)
# contravenen
## Català
### Verb

contravenen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de contravenir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·tra·ve·nen (4)
* Anagrama: encontraven
# contravendríeu
## Català
### Verb

contravendríeu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de contravenir.

#### Variants

* contravindríeu

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·tra·ven·drí·eu (5)
# contravenguessis
## Català
### Verb

contravenguessis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb contravenir.

#### Variants

* contravinguessis, contravinguesses, contravingueres

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·tra·ven·gues·sis (5)
* Anagrama: contravinguesses
# contravendríem
## Català
### Verb

contravendríem
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de contravenir.

#### Variants

* contravindríem

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·tra·ven·drí·em (5)
# contravenguem
## Català
### Verb

contravenguem
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb contravenir.
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb contravenir.

#### Variants

* [1] contravinguem, contravingam
* [2] contravinguem

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·tra·ven·guem (4)
# contravengueres
## Català
### Verb

contravengueres
* (literari, balear) Segona persona del singular (tu) del passat simple de contravenir.

#### Variants

* contravingueres

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·tra·ven·gue·res (5)
# contravengudes
## Català
### Verb

contravengudes
* (balear) Participi femení plural del verb contravenir.

#### Variants

* contravingudes

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·tra·ven·gu·des (5)
# contravenguessin
## Català
### Verb

contravenguessin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb contravenir.

#### Variants

* contravinguessin, contravinguessen, contravingueren

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·tra·ven·gues·sin (5)
* Anagrama: contravinguessen
# contravengueren
## Català
### Verb

contravengueren
* (literari, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de contravenir.

#### Variants

* contravingueren

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·tra·ven·gue·ren (5)
# conciliaran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kun.si.ɫi.əˈɾan/ balear /kon.si.ɫi.əˈɾan/, /kun.si.ɫi.əˈɾan/ Occidental: /kon.si.ɫi.aˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

conciliaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de conciliar.
# conciliaren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kun.si.ɫiˈa.ɾən/ balear /kon.si.ɫiˈa.ɾən/, /kun.si.ɫiˈa.ɾən/ Occidental: /kon.si.ɫiˈa.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

conciliaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de conciliar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb conciliar.

#### Variants

* [2] conciliessin, conciliessen, conciliassin, conciliassen
# conciliam
## Català
### Verb

conciliam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de conciliar.

#### Variants

* conciliem
# conciliares
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kun.si.ɫiˈa.ɾəs/ balear /kon.si.ɫiˈa.ɾəs/, /kun.si.ɫiˈa.ɾəs/ Occidental: /kon.si.ɫiˈa.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

conciliares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de conciliar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb conciliar.

#### Variants

* [2] conciliessis, conciliesses, conciliassis, conciliasses

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·ci·li·a·res (5)
* Anagrames: conciliar-se, reconciliàs
# conciliara
## Català
### Verb

conciliara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb conciliar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb conciliar.

#### Variants

* [1] conciliessi, conciliés, conciliàs
* [2] conciliessi, conciliés, conciliàs
# conciliar
## Català

   * Pronúncia: (adjectiu)
       Oriental: central /kun.si.ɫiˈar/ balear /kon.si.ɫiˈaɾ/, /kun.si.ɫiˈar/ Occidental: /kon.si.ɫiˈaɾ/
   * Rimes: -aɾ
   * Pronúncia: (verb)
       Oriental: central /kun.si.ɫiˈa/ balear /kon.si.ɫiˈa/, /kun.si.ɫiˈa/ Occidental: nord-occidental /kon.si.ɫiˈa/ valencià /kon.si.ɫiˈaɾ/, /kon.si.ɫiˈa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: concilià
   * Etimologia: Adjectiu: del llatí conciliaris.
   * Etimologia: Verb: del llatí conciliāre, segle XVI.

### Adjectiu

conciliar inv. ‎(plural conciliars)
* Relacionat amb un concili.

#### Traduccions

* Castellà: conciliar $^{(es)}$
* Italià: conciliare $^{(it)}$

### Verb

conciliar trans., pron. ‎(pronominal conciliar-se)
* Acostar discrepàncies mitjançant el diàleg.
* Aconseguir que convisquin diverses activitats sense que cap en surti perjudicada.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: concilio, concilia, conciliem

#### Sinònims

* calmar, aquietar
* compaginar

#### Traduccions

* Anglès: conciliate $^{(en)}$
* Castellà: conciliar $^{(es)}$
* Francès: concilier $^{(fr)}$
* Italià: conciliare $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·ci·li·ar (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, Optimot
# conciliar-se
## Català
### Verb

conciliar-se
* Forma pronominal de conciliar.

### Miscel·lània

* Anagrames: conciliares, reconciliàs
# conciliare
## Llatí

   * Pronúncia: /kɔŋ.kɪ.lɪˈaː.rɛ/

### Verb

conciliāre
* infinitiu del present actiu de conciliō
# crispéssim
## Català

   * Pronúncia: /kɾisˈpe.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

crispéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb crispar.

#### Variants

* crispeguéssom, crispéssem, crispàssim, crispàssem, crispàrem
# crispés
## Català

   * Pronúncia: /kɾisˈpes/
   * Rimes: -es

### Verb

crispés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb crispar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb crispar.

#### Variants

* [1] crispessi, crispessa, crispeguessa, crispàs, crispara
* [2] crispegués, crispàs, crispara

### Miscel·lània

* Anagrames: crespis, pèrsics
# crispéssiu
## Català

   * Pronúncia: /kɾisˈpe.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

crispéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb crispar.

#### Variants

* crispeguéssou, crispésseu, crispàssiu, crispàsseu, crispàreu
# crispàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kɾisˈpa.βəw/, balear /kɾisˈpa.vəw/ Occidental: nord-occidental /kɾisˈpa.βew/ valencià /kɾisˈpa.vew/, /kɾisˈpa.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

crispàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de crispar.

#### Variants

* crispavo, crispàieu
# crispéssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /kɾisˈpe.səm/, occidental /kɾisˈpe.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

crispéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb crispar.

#### Variants

* crispeguéssom, crispéssim, crispàssim, crispàssem, crispàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: cris·pés·sem (3)
* Anagrama: crespéssim
# crispésseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /kɾisˈpe.səw/, occidental /kɾisˈpe.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

crispésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb crispar.

#### Variants

* crispeguéssou, crispéssiu, crispàssiu, crispàsseu, crispàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: cris·pés·seu (3)
* Anagrama: crespéssiu
# crispí
## Català

   * Pronúncia: /kɾisˈpi/
   * Rimes: -i

### Verb

crispí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de crispar.

### Miscel·lània

* Anagrama: cripsi
# crista
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈkrɪs.ta/

### Nom

crista f. ‎(genitiu cristae)
* (Terminologia Anatomica) cresta
* Plomall d'un casc.
    Galea decora comanti cristae.Un casc decorat amb un plomall llampant.

#### Declinació

1a declinació -a, -ae :
| Cas | Singular | Plural |
| Nominatiu | crista | cristae |
| Vocatiu | crista | cristae |
| Acusatiu | cristam | cristās |
| Genitiu | cristae | cristārum |
| Datiu | cristae | cristīs |
| Ablatiu | cristā | cristīs |
* Casc de centurió amb crista blanca
* Casc de centurió amb crista roja

### Vegeu també

* crista. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# cori
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈkɔ.riː/

### Nom

corī
* genitiu singular de corium
# coriandros
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /koˈɾjan.dɾos/, meridional \koˈɾjaŋ.dɾoh\
       Americà: alt /koˈɾjan.d͡z(o)s/, baix \koˈɾjaŋ.dɾoh\, austral /koˈɾjan.dɾos/
   * Rimes: -andɾos

### Nom

coriandros m. pl.
* forma plural de coriandro
# corgelar-se
## Català
### Verb

corgelar-se
* Forma pronominal de corgelar.

### Miscel·lània

* Anagrames: recargoles, recargolés
# coriandro
## Castellà
### Nom

coriandro m. ‎(plural coriandros)
* (botànica) (Coriandrum sativum) Coriandre

#### Sinònims

* [1]: ciliandro, cilantro, colentro, culantro

### Miscel·lània

* Síl·labes: co·rian·dro (3)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre coriandro
* ↑ Font Quer, Pío. «341. CULANTRO». A: Plantas medicinales - El Dioscórides renovado, 2002 (en castellà). Barcelona: Península, 1999, 482. ISBN 8483072422.
# corglaçar-se
## Català
### Verb

corglaçar-se
* Forma pronominal de corglaçar.
# coria
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈkɔ.rɪ.a/

### Nom

coria
* nominatiu plural de corium
* vocatiu plural de corium
* acusatiu plural de corium
# corifeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ku.ɾiˈfɛw/ balear /ko.ɾiˈfɛw/, /ku.ɾiˈfɛw/ Occidental: /ko.ɾiˈfɛw/
   * Rimes: -ɛw
   * Etimologia: Del llatí coryphaeus, segle XVII, del grec antic κορυφαῖος ‎(koryphaîos, «líder del cor a les tragèdies de l'antiga Grècia»), de κορῠφή ‎(koryphḗ, «part superior del cap, corona»), possiblement en última instància del protoindoeuropeu *ḱerh₂- ‎(«cap, dalt; banya») + -ῐος ‎(-ios, «pertanyent a, relacionat amb»).

### Nom

corifeu m. ‎(plural corifeus)
* Persona que guiava el cor en les antigues tragèdies gregues i romanes.
* (figurat) Persona que lidera una secta, un partit, etc.

#### Traduccions

* Castellà: corifeo $^{(es)}$
* Francès: coryphée $^{(fr)}$
* Italià: corifeo $^{(it)}$
* Llatí: coryphaeus $^{(la)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: co·ri·feu (3)
* Heterograma de 7 lletres (cefioru)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom I.
# corfondre's
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˌkɔrˈfon.dɾəs/, occidental /ˌkɔɾˈfon.dɾes/

### Verb

corfondre's
* Forma pronominal de corfondre.
# consortibus
## Llatí

   * Pronúncia: /kɔnˈsɔr.tɪ.bʊs/

### Adjectiu

cōnsortibus
* datiu masculí/femení/neutre plural de cōnsors
* ablatiu masculí/femení/neutre plural de cōnsors
# consortis
## Llatí

   * Pronúncia: /kɔnˈsɔr.tɪs/

### Adjectiu

cōnsortis
* genitiu masculí/femení/neutre singular de cōnsors
# consorti
## Italià

   * Pronúncia: /konˈsɔr.ti/

### Nom

consorti m. f. pl.
* forma plural de consorte

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·sòr·ti (3)

## Llatí

   * Pronúncia: /kɔnˈsɔr.tiː/

### Adjectiu

cōnsortī
* datiu masculí/femení/neutre singular de cōnsors
* ablatiu masculí/femení/neutre singular de cōnsors
# consors
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈkɔn.sɔrs/
   * Etimologia: Del prefix con- i sors.

### Adjectiu

cōnsors m. f. n. ‎(genitiu cōnsortis)
* unit, associat

#### Declinació

Tercera declinació, nominatiu d'una terminació.
| Cas | Singular | Singular | Plural | Plural |
| Cas | Masc./Fem. | Neutre | Masc./Fem. | Neutre |
| Nominatiu | cōnsors | cōnsors | cōnsortēs | cōnsortia |
| Vocatiu | cōnsors | cōnsors | cōnsortēs | cōnsortia |
| Acusatiu | cōnsortem | cōnsors | cōnsortēs | cōnsortia |
| Genitiu | cōnsortis | cōnsortis | cōnsortium | cōnsortium |
| Datiu | cōnsortī | cōnsortī | cōnsortibus | cōnsortibus |
| Ablatiu | cōnsortī | cōnsortī | cōnsortibus | cōnsortibus |

### Nom

cōnsors ? ‎(genitiu cōnsortis)
* soci
* company
* consort
* cohereu
# consorte
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /konˈsoɾ.te/, meridional \koŋˈsoɾ.te\
       Americà: alt /konˈsoɾ.t(e)/, baix \koŋˈsoɾ.te\, austral /konˈsoɾ.te/
   * Rimes: -oɾte

### Nom

consorte m. f. ‎(plural consortes)
* consort
* cònjuge

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·sor·te (3)

## Italià

   * Pronúncia: /konˈsɔr.te/

### Nom

consorte m. f. ‎(plural consorti)
* consort

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·sòr·te (3)
# consortem
## Llatí

   * Pronúncia: /kɔnˈsɔr.tɛm/

### Adjectiu

cōnsortem
* acusatiu masculí/femení singular de cōnsors
# consort
## Català

   * Pronúncia: oriental /kunˈsɔrt/, occidental /konˈsɔɾt/
   * Rimes: -ɔɾt
   * Etimologia: Del llatí consors ‎(«participant»).

### Nom

consort m. f. ‎(plural consorts)
* Persona que és partícip i companya amb una altra o altres en la mateixa sort.
* cònjuge

#### Traduccions

* Alemany: Ehegatte $^{(de)}$ m.
* Anglès: consort $^{(en)}$
* Basc: ezkontide $^{(eu)}$
* Castellà: consorte $^{(es)}$
* Francès: consort $^{(fr)}$ m. f.
* Italià: consorte $^{(it)}$ m. f.

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·sort (2)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot

## Anglès

   * Pronúncia: /ˈkɒnsɔːt/ àudio (EUA), noun

### Nom

consort ‎(comptable i incomptable, plural consorts)
* consort

## Francès

   * Pronúncia: /kɔ̃ˈsɔʁ/

### Nom

consort m. f. ‎(plural consorts)
* consort
# consortes
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /konˈsoɾ.tes/, meridional \koŋˈsoɾ.teh\
       Americà: alt /konˈsoɾ.t(e)s/, baix \koŋˈsoɾ.teh\, austral /konˈsoɾ.tes/
   * Rimes: -oɾtes

### Nom

consortes m. f. pl.
* forma plural de consorte

## Llatí

   * Pronúncia: /kɔnˈsɔr.teːs/

### Adjectiu

cōnsortēs
* nominatiu masculí/femení plural de cōnsors
* vocatiu masculí/femení plural de cōnsors
* acusatiu masculí/femení plural de cōnsors
# consortia
## Llatí

   * Pronúncia: /kɔnˈsɔr.tɪ.a/

### Adjectiu

cōnsortia
* nominatiu neutre plural de cōnsors
* vocatiu neutre plural de cōnsors
* acusatiu neutre plural de cōnsors
# conservación
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \kon.seɾ.βaˈθjon\, meridional \koŋ.seɾ.βaˈθjoŋ\
       Americà: alt \kon.seɾ.β(a)ˈsjon\, baix \koŋ.seɾ.βaˈsjoŋ\, austral \kon.seɾ.βaˈsjon\
   * Rimes: -on

### Nom

conservación f. ‎(plural conservaciones)
* conservació

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·ser·va·ción (4)
# conservada
## Català
### Verb

conservada
* Participi femení singular del verb conservar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·ser·va·da (4)
* Anagrama: conversada
# conservació
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kun.sər.bə.siˈo/ balear /kon.səɾ.və.siˈo/, /kun.sər.və.siˈo/ Occidental: nord-occidental /kon.ser.βa.siˈo/ valencià /kon.seɾ.va.siˈo/, /kon.seɾ.βa.siˈo/
   * Rimes: -o
   * Etimologia: (pendent)

### Nom

conservació f. ‎(plural conservacions)
* Acció i efecte de conservar o conservar-se.
    La conservació d'una espècie. El principi de conservació de l'entropia.
* Tècniques de preparació i emmagatzematge dels elements que permet mantenir-ne les propietats.
* Tècniques de protecció d'obres d'art que permeten la seva preservació.
    La conservació de la catedral.

#### Derivats

* conservacionisme

#### Traduccions

* Anglès: conservation $^{(en)}$
* Castellà: conservación $^{(es)}$ f.

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·ser·va·ci·ó (5)
* Anagrames: conversació, revocacions

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# conservades
## Català
### Verb

conservades
* Participi femení plural del verb conservar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·ser·va·des (4)
* Anagrama: conversades
# conservaciones
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \kon.seɾ.βaˈθjo.nes\, meridional \koŋ.seɾ.βaˈθjo.neh\
       Americà: alt \kon.seɾ.βaˈsjo.n(e)s\, baix \koŋ.seɾ.βaˈsjo.neh\, austral \kon.seɾ.βaˈsjo.nes\
   * Rimes: -ones

### Nom

conservaciones f. pl.
* forma plural de conservación
# conservador
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kun.sər.bəˈðo/ balear /kon.səɾ.vəˈðo/, /kun.sər.vəˈðo/ Occidental: nord-occidental /kon.ser.βaˈðo/ valencià /kon.seɾ.vaˈðoɾ/, /kon.seɾ.βaˈðoɾ/
   * Rimes: -o(ɾ)
   * Etimologia: Del llatí conservator, segle XIV

### Adjectiu

conservador m. ‎(femení conservadora, plural masculí conservadors, plural femení conservadores)
* Que conserva.
* Que té idees polítiques contràries a canvis sobtats o importants.

#### Sinònims

* [2]: tradicional

#### Antònims

* [2]: progressista

#### Traduccions

* Anglès: conservative $^{(en)}$, conserving $^{(en)}$
* Castellà: conservador $^{(es)}$ m.
* Francès: conservateur $^{(fr)}$

### Nom

conservador m. ‎(plural conservadors, femení conservadora)
* Persona que té com a missió la conservació d'alguna cosa.
    La conservadora d'una col·lecció artística.
* Membre d'un partit o associació política conservadora.
* conservant

#### Derivats

* conservadorisme

#### Traduccions

* Anglès: conserver $^{(en)}$, conservative $^{(en)}$
* Castellà: conservador $^{(es)}$ m.
* Francès: conservateur $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·ser·va·dor (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \kon.seɾ.βaˈðoɾ\, meridional \koŋ.seɾ.βaˈðoɾ\
       Americà: alt \kon.s(e)ɾ.βaˈdoɾ\, baix \koŋ.seɾ.βaˈðoɾ\, austral \kon.seɾ.βaˈðoɾ\
   * Rimes: -oɾ
   * Etimologia: Del llatí conservator.

### Adjectiu

conservador m. ‎(femení conservadora, plural masculí conservadores, plural femení conservadoras)
* conservador

#### Sinònims

* tradicional

### Nom

conservador m. ‎(plural conservadores)
* conservador

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·ser·va·dor (4)
* Anagrama: conversador

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre conservador}
# conserv
## Català
### Verb

conserv
* (balear, alguerès) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de conservar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·serv (2)
* Heterograma de 7 lletres (cenorsv)
* Anagrama: convers
# clorofilas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /klo.ɾoˈfi.las/, meridional /klo.ɾoˈfi.lah/
       Americà: alt /klo.ɾoˈfi.l(a)s/, baix /klo.ɾoˈfi.lah/, austral /klo.ɾoˈfi.las/
   * Rimes: -ilas

### Nom

clorofilas f. pl.
* forma plural de clorofila
# clorofil·la
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kɫu.ɾuˈfiɫ.ɫə/, /kɫu.ɾuˈfi.ɫə/ balear /kɫo.ɾoˈfiɫ.ɫə/, /kɫu.ɾuˈfiɫ.ɫə/ Occidental: /kɫo.ɾoˈfiɫ.ɫa/, /kɫo.ɾoˈfi.ɫa/
   * Rimes: -illa
   * Etimologia: Del grec antic χλωρός ‎(khlōrós) i φύλλο ‎(phýllo, «fulla»).

### Nom

clorofil·la f. ‎(plural clorofil·les)
* Substància present en les fulles de les plantes que, activada amb l'energia del sol, és capaç de transformar el diòxid de carboni present en l'aire en nutrients.

#### Traduccions

* Anglès: chlorophyll $^{(en)}$
* Castellà: clorofila $^{(es)}$
* Francès: chlorophylle $^{(fr)}$
* Italià: clorofilla $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: clo·ro·fil·la (4)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# cloroplasto
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /klo.ɾoˈplas.to/, meridional /klo.ɾoˈplah.to/
       Americà: alt /klo.ɾoˈplas.t(o)/, baix /klo.ɾoˈplah.to/
   * Rimes: -asto
   * Etimologia: (pendent)

### Nom

cloroplasto m. ‎(plural cloroplastos)
* cloroplast

### Miscel·lània

* Síl·labes: clo·ro·plas·to (4)
# clorofilina
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /klo.ɾo.fiˈli.na/
       Americà: alt /klo.ɾo.f(i)ˈli.na/, baix /klo.ɾo.fiˈli.na/
   * Rimes: -ina

### Nom

clorofilina f. ‎(plural clorofilinas)
* (química) clorofil·lina

### Miscel·lània

* Síl·labes: clo·ro·fi·li·na (5)

### Vegeu també

* clorofilina. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 6 juny 2014].
# cloroplast
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kɫu.ɾuˈpɫast/ balear /kɫo.ɾoˈpɫast/, /kɫu.ɾuˈpɫast/ Occidental: /kɫo.ɾoˈpɫast/
   * Rimes: -ast
   * Etimologia: Paraula formada a partir de dos termes del grec antic χλωρός ‎(khlōrós) i πλαστός ‎(plastós, «donar forma, moldejar»).

### Nom

cloroplast m. ‎(plural cloroplasts)
* Orgànul present a les cèl·lules de les plantes i algues eucariotes que realitzen la fotosíntesi.

#### Traduccions

* Alemany: Chloroplast $^{(de)}$
* Anglès: chloroplast $^{(en)}$
* Castellà: cloroplasto $^{(es)}$
* Francès: chloroplaste $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: clo·ro·plast (3)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, Optimot
# clorofilinas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /klo.ɾo.fiˈli.nas/, meridional /klo.ɾo.fiˈli.nah/
       Americà: alt /klo.ɾo.fiˈli.n(a)s/, baix /klo.ɾo.fiˈli.nah/, austral /klo.ɾo.fiˈli.nas/
   * Rimes: -inas

### Nom

clorofilinas f. pl.
* forma plural de clorofilina
# cloroform
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kɫu.ɾuˈform/ balear /kɫo.ɾoˈfoɾm/, /kɫu.ɾuˈform/ Occidental: /kɫo.ɾoˈfoɾm/
   * Etimologia: Del francès chloroforme.

### Nom

cloroform m. ‎(plural cloroforms)
* Compost de metà i clor, de fórmula CHCl$_3$, liquid força volàtil emprat com a solvent i antigament com a anestèsic.

#### Traduccions

* Alemany: Chloroform $^{(de)}$
* Anglès: chloroform $^{(en)}$
* Castellà: cloroformo $^{(es)}$
* Francès: chloroforme $^{(fr)}$
* Italià: cloroformo $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: clo·ro·form (3)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC
# corrélation
## Francès

   * Pronúncia: /kɔ.ʁe.laˈsjɔ̃/

### Nom

corrélation f. ‎(plural corrélations)
* correlació

### Vegeu també

* corrélation. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].