OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# insolentaries
## Català
### Verb

insolentaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de insolentar-se.
# interposam
## Català
### Verb

interposam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de interposar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·po·sam (4)
* Heterograma de 10 lletres (aeimnoprst)
* Anagrames: impostaren, reimposant, trasponíem
# interposar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.tər.puˈza/ balear /in.təɾ.poˈza/, /in.tər.puˈza/ Occidental: nord-occidental /in.ter.poˈza/ valencià /in.teɾ.poˈzaɾ/, /in.teɾ.poˈza/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: interposà
   * Etimologia: Del llatí interponere ‎(«posar al mig»).

### Verb

interposar trans., pron. ‎(pronominal interposar-se)
* Posar unes coses entre altres.
* Posar a algú com a mitjancer o intermediari.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: interposo, interposa, interposem Vocal rizotònica: /ɔ/

#### Traduccions

* Anglès: interpose $^{(en)}$
* Castellà: interponer $^{(es)}$
* Francès: interposer $^{(fr)}$
* Italià: tramettere $^{(it)}$
* Llatí: interponere $^{(la)}$
* Castellà: interponer $^{(es)}$
* Francès: interposer $^{(fr)}$
* Italià: interporre $^{(it)}$
* Llatí: deprecatorem adhibere $^{(la)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·po·sar (4)
* Anagrames: entorpiràs, postrarien

### Vegeu també

* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom II.
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# interposa
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /in.tərˈpɔ.zə/ Occidental: nord-occidental /in.terˈpɔ.za/ valencià /in.teɾˈpɔ.za/, /in.teɾˈpɔ.zɔ/
   * Rimes: -ɔza

### Verb

interposa
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de interposar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb interposar.

### Miscel·lània

* Anagrames: partiones, partionés
# interposaies
## Català
### Verb

interposaies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de interposar.
# interposaien
## Català
### Verb

interposaien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de interposar.
# interpolí
## Català
### Verb

interpolí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de interpolar.
# interposaia
## Català
### Verb

interposaia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de interposar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de interposar.
# instruíem
## Català
### Verb

instruíem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de instruir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ins·tru·í·em (4)
* Anagrama: ministreu
# instruírem
## Català
### Verb

instruírem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de instruir.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb instruir.
# instruís
## Català
### Verb

instruís
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb instruir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb instruir.
# instruíssiu
## Català
### Verb

instruíssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb instruir.
# instruíeu
## Català
### Verb

instruíeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de instruir.
# instruíreu
## Català
### Verb

instruíreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de instruir.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb instruir.
# instruísseu
## Català
### Verb

instruísseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb instruir.
# instruíssim
## Català
### Verb

instruíssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb instruir.
# instruíssem
## Català
### Verb

instruíssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb instruir.
# intimidam
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.ti.miˈðam/
   * Rimes: -am

### Verb

intimidam
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de intimidar.
    Forma baleàrica: [nosaltres] intimidem o intimidam.
# intimidació
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.ti.mi.ðə.siˈo/, occidental /in.ti.mi.ða.siˈo/
   * Rimes: -o
   * Etimologia: De intimidar i el sufix -ció, segle XX.

### Nom

intimidació f. ‎(plural intimidacions)
* Acció d’intimidar.

#### Traduccions

* Anglès: intimidation $^{(en)}$
* Castellà: intimidación $^{(es)}$ f.
* Francès: intimidation $^{(fr)}$ f.
* Italià: intimidazione $^{(it)}$ f.
* Llengua de signes catalana: AMENAÇAR $^{(csc)}$
* Occità: intimidacion $^{(oc)}$ f.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ti·mi·da·ci·ó (6)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# intimidaia
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /in.ti.miˈða.jɛ/, /in.ti.miˈða.je/

### Verb

intimidaia
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de intimidar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [jo] intimidava.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de intimidar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [ell/ella/vostè] intimidava.
# intimidaies
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /in.ti.miˈða.jes/

### Verb

intimidaies
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de intimidar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [tu] intimidaves.
# intimida
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.tiˈmi.ðə/, occidental /in.tiˈmi.ða/
   * Rimes: -ida

### Verb

intimida
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de intimidar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb intimidar.
# intimid
## Català

   * Pronúncia: /in.tiˈmit/
   * Rimes: -it

### Verb

intimid
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de intimidar.
    Forma amb desinència zero baleàrica i algueresa: [jo] intimido, intimide, intimid o intimidi.
# intimidaien
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /in.ti.miˈða.jen/

### Verb

intimidaien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de intimidar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [ells/elles/vostès] intimidaven.
# interpretearengandik
## Basc
### Nom

interpretearengandik
* ablatiu definit singular de interprete
# interpretearengatik
## Basc
### Nom

interpretearengatik
* causal definit singular de interprete
# interpreteekin
## Basc
### Nom

interpreteekin
* comitatiu definit plural de interprete
# interpreteari
## Basc
### Nom

interpreteari
* datiu definit singular de interprete
# interpreteen
## Basc
### Nom

interpreteen
* genitiu definit plural de interprete
# interpretearentzat
## Basc
### Nom

interpretearentzat
* benefactiu definit singular de interprete
# interpreteek
## Basc
### Nom

interpreteek
* ergatiu definit plural de interprete
# interpreteaz
## Basc
### Nom

interpreteaz
* instrumental definit singular de interprete
# interpreted
## Anglès

   * Pronúncia: àudio (EUA)

### Verb

interpreted
* passat i participi de interpret
# interpreteei
## Basc
### Nom

interpreteei
* datiu definit plural de interprete
# jaitan
## Basc
### Nom

jaitan
* inessiu indefinit de jai
# jaitara
## Basc
### Nom

jaitara
* al·latiu indefinit de jai
# jairengatik
## Basc
### Nom

jairengatik
* causal indefinit de jai
# jairentzat
## Basc
### Nom

jairentzat
* benefactiu indefinit de jai
# jairen
## Basc
### Nom

jairen
* genitiu indefinit de jai
# jairi
## Basc
### Nom

jairi
* datiu indefinit de jai
# jairik
## Basc
### Nom

jairik
* partitiu indefinit de jai
# jaitako
## Basc
### Nom

jaitako
* genitiu locatiu indefinit de jai
# jaitaraino
## Basc
### Nom

jaitaraino
* terminatiu indefinit de jai
# insubordineguessa
## Català
### Verb

insubordineguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb insubordinar.
# insubordinava
## Català
### Verb

insubordinava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de insubordinar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de insubordinar.
# insubordine
## Català
### Verb

insubordine
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de insubordinar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb insubordinar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb insubordinar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb insubordinar.
# insubordinavi
## Català
### Verb

insubordinavi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de insubordinar.
# insubordinau
## Català
### Verb

insubordinau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de insubordinar.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb insubordinar.
# insubordinaven
## Català
### Verb

insubordinaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de insubordinar.
# insubordinaves
## Català
### Verb

insubordinaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de insubordinar.
# insubordinavo
## Català
### Verb

insubordinavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de insubordinar.
# insubordineguem
## Català
### Verb

insubordineguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb insubordinar.
# intimidating
## Anglès

   * Pronúncia: /ɪnˈtɪmɪˌdeɪtɪŋ/

### Adjectiu

intimidating ‎(comparatiu more intimidating, superlatiu most intimidating)
* intimidador, intimidadora.

### Verb

intimidating
* gerundi de intimidate: intimidant.
# intimidava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.ti.miˈða.βə/, balear /in.ti.miˈða.və/ Occidental: /in.ti.miˈða.βa/, /in.ti.miˈða.va/
   * Rimes: -ava

### Verb

intimidava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de intimidar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de intimidar.
# intimidavi
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.ti.miˈða.βi/

### Verb

intimidavi
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de intimidar.
    Forma septentrional per [jo] intimidava.
# intimidavo
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.ti.miˈða.βu/, nord-occidental /in.ti.miˈða.βo/

### Verb

intimidavo
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de intimidar.
    Forma col·loquial per [vosaltres/vós] intimidàveu.
# intimidation
## Francès

   * Pronúncia: /ɛ̃.ti.mi.daˈsjɔ̃/

### Nom

intimidation f. ‎(plural intimidations)
* intimidació
* assetjament

#### Sinònims

* harcèlement
# intimidau
## Català

   * Pronúncia: /in.ti.miˈðaw/
   * Rimes: -aw

### Verb

intimidau
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de intimidar.
    [Vosaltres/vós] intimideu o intimidau.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb intimidar.
    Intimideu o intimidau [vosaltres/vós].
# intimidaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.ti.miˈða.βəs/, balear /in.ti.miˈða.vəs/ Occidental: /in.ti.miˈða.βes/, /in.ti.miˈða.ves/
   * Rimes: -aves

### Verb

intimidaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de intimidar.
# intimidations
## Francès

   * Pronúncia: /ɛ̃.ti.mi.daˈsjɔ̃/

### Nom

intimidations f. pl.
* forma plural de intimidation
# intimidaven
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.ti.miˈða.βən/, /in.ti.miˈða.vən/, occidental /in.ti.miˈða.βen/, /in.ti.miˈða.ven/
   * Rimes: -aven

### Verb

intimidaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de intimidar.
# irrompessa
## Català

   * Pronúncia: oriental /i.rumˈpe.sə/, occidental /i.romˈpe.sa/
   * Rimes: -esa

### Verb

irrompessa
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb irrompre.
    Forma dialectal d'alguns parlars per [jo] irrompés o irrompera.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ir·rom·pes·sa (4)
* Anagrames: apirrossem, arropéssim, arropíssem, impressora, peroràssim
# irromperàs
## Català

   * Pronúncia: oriental //iˈɾum.pəˈɾəs/, occidental /i.rom.peˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

irromperàs
* Segona persona del singular (tu) del futur de irrompre.
    Forma col·loquial per [tu] irrompràs.
# irromperé
## Català

   * Pronúncia: oriental /i.rum.pəˈɾe/, occidental /i.rom.peˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

irromperé
* Primera persona del singular (jo) del futur de irrompre.
    Forma col·loquial per [jo] irrompré.
# irromperíeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /i.rum.pəˈɾi.əw/, occidental /i.rom.peˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

irromperíeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de irrompre.
    Forma col·loquial per [vosaltres/vós] irrompríeu.
# irrompes
## Català

   * Pronúncia: oriental /iˈrom.pəs/, occidental /iˈrom.pes/
   * Rimes: -ompes

### Verb

irrompes
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb irrompre.
    [Que tu] irrompis o irrompes; [tu] no irrompis o irrompes.
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de irrompre.
    Forma col·loquial per [tu] irromps.

### Miscel·lània

* Anagrama: rompries
# irromperies
## Català

   * Pronúncia: oriental /i.rum.pəˈɾi.əs/, occidental /i.rom.peˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

irromperies
* Segona persona del singular (tu) del condicional de irrompre.
    Forma col·loquial per [tu] irrompries.
# irromperà
## Català

   * Pronúncia: oriental //iˈɾum.pəˈɾə/, occidental /i.rom.peˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

irromperà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de irrompre.
    Forma col·loquial per [ell/ella/vostè] irromprà.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ir·rom·pe·rà (4)
* Anagrames: arropirem, arropírem
# irromperia
## Català

   * Pronúncia: oriental /i.rum.pəˈɾi.ə/, nord-occidental /i.rom.peˈɾi.ɛ/, /i.rom.peˈɾi.e/

### Verb

irromperia
* Primera persona del singular (jo) del condicional de irrompre.
    Forma col·loquial per [jo] irrompria.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de irrompre.
    Forma col·loquial per [ell/ella/vostè] irrompria.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ir·rom·pe·ri·a (5)
* Anagrama: arropiríem
# irromperien
## Català

   * Pronúncia: oriental /i.rum.pəˈɾi.ən/, occidental /i.rom.peˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

irromperien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de irrompre.
    Forma col·loquial per [ells/elles/vostès] irromprien.
# joueur de hockey sur glace
## Francès
### Nom

joueur de hockey sur glace m. ‎(plural joueurs de hockey sur glace, femení joueuse de hockey sur glace)
* (hoquei sobre gel) jugador d'hoquei sobre gel

### Vegeu també

* joueur de hockey sur glace. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 octubre 2014].
# joueur de main-nue
## Francès
### Nom

joueur de main-nue m. ‎(plural joueurs de main-nue, femení joueuse de main-nue)
* (pilota basca) jugador de mà

### Vegeu també

* joueur de main-nue. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 octubre 2014].
# joueur de golf
## Francès
### Nom

joueur de golf m. ‎(plural joueurs de golf, femení joueuse de golf)
* (golf) jugador de golf

#### Sinònims

* golfeur

### Vegeu també

* joueur de golf. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 octubre 2014].
# joueur de hockey sur gazon
## Francès
### Nom

joueur de hockey sur gazon m. ‎(plural joueurs de hockey sur gazon, femení joueuse de hockey sur gazon)
* (hoquei sobre herba) jugador d'hoquei sobre herba

#### Sinònims

* hockeyeur

### Vegeu també

* joueur de hockey sur gazon. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 octubre 2014].
# joueur de hockey sur patins
## Francès
### Nom

joueur de hockey sur patins m. ‎(plural joueurs de hockey sur patins, femení joueuse de hockey sur patins)
* (hoquei sobre patins) jugador d'hoquei sobre patins

### Vegeu també

* joueur de hockey sur patins. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 octubre 2014].
# joueur de korfball
## Francès
### Nom

joueur de korfball m. ‎(plural joueurs de korfball, femení joueuse de korfball)
* (corfbol) jugador de corfbol

#### Sinònims

* korfballeur

### Vegeu també

* joueur de korfball. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 octubre 2014].
# joueur de ligne
## Francès
### Nom

joueur de ligne m. ‎(plural joueurs de ligne, femení joueuse de ligne)
* (futbol americà) línia

### Vegeu també

* joueur de ligne. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 octubre 2014].
# joueur de ligne arrière
## Francès
### Nom

joueur de ligne arrière m. ‎(plural joueurs de ligne arrière, femení joueuse de ligne arrière)
* (voleibol) saguer

#### Sinònims

* arrière

### Vegeu també

* joueur de ligne arrière. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 octubre 2014].
# joueur de handball
## Francès
### Nom

joueur de handball m. ‎(plural joueurs de handball, femení joueuse de handball)
* (handbol) jugador d'handbol

#### Sinònims

* handballeur

### Vegeu també

* joueur de handball. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 octubre 2014].
# joueur de main-nue en tête-à-tête
## Francès
### Nom

joueur de main-nue en tête-à-tête m. ‎(plural joueurs de main-nue en tête-à-tête, femení joueuse de main-nue en tête-à-tête)
* (pilota basca) jugador de mà individual

### Vegeu també

* joueur de main-nue en tête-à-tête. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 octubre 2014].
# islamòfobes
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iz.ɫəˈmɔ.fu.βəs/ balear /iz.ɫəˈmɔ.fo.bəs/, /iz.ɫəˈmɔ.fu.bəs/ Occidental: /iz.ɫaˈmɔ.fo.bes/

### Nom

islamòfobes f. pl.
* Forma plural de islamòfoba.

### Adjectiu

islamòfobes f. pl.
* Forma plural de islamòfoba.

### Miscel·lània

* Síl·labes: is·la·mò·fo·bes (5)
# islandaniĉoj
## Esperanto

   * Pronúncia: /i.slan.daˈni.t͡ʃoj/

### Nom

islandaniĉoj
* forma plural de islandaniĉo
# islamòfoba
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iz.ɫəˈmɔ.fu.βə/ balear /iz.ɫəˈmɔ.fo.bə/, /iz.ɫəˈmɔ.fu.bə/ Occidental: /iz.ɫaˈmɔ.fo.ba/

### Nom

islamòfoba f. ‎(plural islamòfobes)
* Forma femenina de islamòfob.

### Adjectiu

islamòfoba f. ‎(plural islamòfobes)
* Forma femenina de islamòfob.

### Miscel·lània

* Síl·labes: is·la·mò·fo·ba (5)
# islandaninoj
## Esperanto

   * Pronúncia: /i.slan.daˈni.noj/

### Nom

islandaninoj
* forma plural de islandanino
# island
## Anglès
### Nom

island ‎(plural islands)
* illa
# islandaninojn
## Esperanto

   * Pronúncia: /i.slan.daˈni.nojn/

### Nom

islandaninojn
* acusatiu plural de islandanino
# islandaninon
## Esperanto

   * Pronúncia: /i.slan.daˈni.non/

### Nom

islandaninon
* acusatiu de islandanino
# islamòfobs
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iz.ɫəˈmɔ.fups/ balear /iz.ɫəˈmɔ.fops/, /iz.ɫəˈmɔ.fups/ Occidental: /iz.ɫaˈmɔ.fops/

### Nom

islamòfobs m. pl.
* Forma plural de islamòfob.

### Adjectiu

islamòfobs m. pl.
* Forma plural de islamòfob.

### Miscel·lània

* Síl·labes: is·la·mò·fobs (4)
# islandaniĉo
## Esperanto

   * Pronúncia: /i.slan.daˈni.t͡ʃo/
   * Etimologia: De islandano i l'infix -iĉ-.

### Nom

islandaniĉo ‎(acusatiu islandaniĉon, plural islandaniĉoj, plural acusatiu islandaniĉojn)
* islandès (home)

#### Variants

* islandanicho (sistema h), islandanicxo (sistema x)

#### Relacionats

* islandano, islandanino

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Plena Ilustrita Vortaro de Esperanto sobre islandano
# islandanino
## Esperanto

   * Pronúncia: /i.slan.daˈni.no/
   * Etimologia: De islandano i el sufix -ino ‎(«femella»).

### Nom

islandanino ‎(acusatiu islandaninon, plural islandaninoj, plural acusatiu islandaninojn)
* islandesa
# italianitzéssim
## Català
### Verb

italianitzéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb italianitzar.
# italianitzí
## Català
### Verb

italianitzí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de italianitzar.
# italianizaciones
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /i.ta.lja.ni.θaˈθjo.nes/, meridional /i.ta.lja.ni.θaˈθjo.neh/
       Americà: alt /i.ta.lja.ni.s(a)ˈsjo.nes/, baix /i.ta.lja.ni.saˈsjo.neh/, austral /i.ta.lja.ni.saˈsjo.nes/
   * Rimes: -ones

### Nom

italianizaciones f. pl.
* forma plural de italianización
# italianizacions
## Occità

   * Pronúncia: /i.ta.lja.ni.zaˈsjus/

### Nom

italianizacions f. pl.
* forma plural de italianizacion
# italianizacion
## Occità

   * Pronúncia: /i.ta.lja.ni.zaˈsju/

### Nom

italianizacion f. ‎(plural italianizacions)
* italianització
# italianizar
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /i.ta.lja.niˈθaɾ/
       Americà: alt /i.ta.lja.n(i)ˈsaɾ/, baix /i.ta.lja.niˈsaɾ/
   * Rimes: -aɾ

### Verb

italianizar trans. ‎(present italianizo, passat italianicé, futur italianizaré)
* italianitzar

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·ta·lia·ni·zar (5)
# italianizaré
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /i.ta.lja.ni.θaˈɾe/
       Americà: alt /i.ta.lja.n(i).saˈɾe/, baix /i.ta.lja.ni.saˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

italianizaré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb italianizar
# italianizo
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /i.ta.ljaˈni.θo/
       Americà: alt /i.ta.ljaˈni.s(o)/, baix /i.ta.ljaˈni.so/
   * Rimes: -iθo

### Verb

italianizo
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb italianizar
# italianización
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /i.ta.lja.ni.θaˈθjon/, meridional \i.ta.lja.ni.θaˈθjoŋ\
       Americà: alt /i.ta.lja.ni.s(a)ˈsjon/, baix \i.ta.lja.ni.saˈsjoŋ\, austral /i.ta.lja.ni.saˈsjon/
   * Rimes: -on

### Nom

italianización f. ‎(plural italianizaciones)
* italianització

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·ta·lia·ni·za·ción (6)
# italianitzéssiu
## Català
### Verb

italianitzéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb italianitzar.
# isomeritzava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /i.zu.mə.ɾiˈd͡za.βə/ balear /i.zo.mə.ɾiˈd͡za.və/, /i.zu.mə.ɾiˈd͡za.və/ Occidental: nord-occidental /i.zo.me.ɾiˈd͡za.βa/ valencià /i.zo.me.ɾiˈza.va/, /i.zo.me.ɾiˈza.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

isomeritzava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de isomeritzar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de isomeritzar.
# isomeritze
## Català
### Verb

isomeritze
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de isomeritzar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb isomeritzar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb isomeritzar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb isomeritzar.
# isomeritzen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /i.zu.məˈɾi.d͡zən/ balear /i.zo.məˈɾi.d͡zən/, /i.zu.məˈɾi.d͡zən/ Occidental: nord-occidental /i.zo.meˈɾi.d͡zen/, valencià /i.zo.meˈɾi.zen/
   * Rimes: -idzen

### Verb

isomeritzen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de isomeritzar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb isomeritzar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb isomeritzar.