OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# afermo
## Català
### Verb

afermo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de afermar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fer·mo (3)
* Heterograma de 6 lletres (aefmor)
* Anagrames: aforem, mofaré
# afermesses
## Català
### Verb

afermesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb afermar.
# afermi
## Català
### Verb

afermi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de afermar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb afermar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb afermar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb afermar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fer·mi (3)
* Heterograma de 6 lletres (aefimr)
* Anagrames: afirme, faríem
# afermis
## Català
### Verb

afermis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb afermar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fer·mis (3)
* Heterograma de 7 lletres (aefimrs)
* Anagrames: afirmes, afirmés
# afermà
## Català
### Verb

afermà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de afermar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fer·mà (3)
* Anagrames: femara, femarà
# afermessin
## Català
### Verb

afermessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb afermar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fer·mes·sin (4)
* Anagrames: afirmessen, manifesser
# adoloraré
## Català
### Verb

adoloraré
* Primera persona del singular (jo) del futur de adolorar.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \a.ðo.lo.ɾaˈɾe\
       Americà: alt /a.do.lo.ɾaˈɾe/, baix \a.ðo.lo.ɾaˈɾe\
   * Rimes: -e

### Verb

adoloraré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb adolorar
# adoloraríeu
## Català
### Verb

adoloraríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de adolorar.
# adolorasses
## Català
### Verb

adolorasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb adolorar.
# adolorassin
## Català
### Verb

adolorassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb adolorar.
# adoloraràs
## Català
### Verb

adoloraràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de adolorar.
# adolorarà
## Català
### Verb

adolorarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de adolorar.
# adolorassen
## Català
### Verb

adolorassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb adolorar.
# adolorassis
## Català
### Verb

adolorassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb adolorar.
# adattassero
## Italià
### Verb

adattassero
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperfet de subjuntiu de adattare
# adattassi
## Italià
### Verb

adattassi
* primera persona singular (io) de l'imperfet de subjuntiu de adattare
* segona persona singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu de adattare
# adattarsi
## Italià

   * Pronúncia: /a.datˈtar.si/

### Verb

adattarsi pron.
* forma pronominal de adattare ‎(«adaptar-se»)

#### Conjugació
### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dat·tàr·si (4)
# adattasti
## Italià
### Verb

adattasti
* segona persona singular (tu) del passat de adattare
# adattasse
## Italià
### Verb

adattasse
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperfet de subjuntiu de adattare
# adattaste
## Italià
### Verb

adattaste
* segona persona plural (voi) del passat de adattare
* segona persona plural (voi) de l'imperfet de subjuntiu de adattare
# adattare
## Italià

   * Pronúncia: /a.datˈtaː.re/
   * Etimologia: Del llatí adaptare.

### Verb

adattare trans. ‎(pronominal adattarsi)
* adaptar, fer apte
* adequar

#### Conjugació
### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dat·tà·re (4)
# adattarono
## Italià
### Verb

adattarono
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del passat de adattare
# adattassimo
## Italià
### Verb

adattassimo
* primera persona plural (noi) de l'imperfet de subjuntiu de adattare
# adattata
## Italià
### Verb

adattata
* participi passat femení singular de adattare
# afirmí
## Català
### Verb

afirmí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de afirmar.
# afitorada
## Català
### Verb

afitorada
* Participi femení singular del verb afitorar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·to·ra·da (5)
* Anagrama: atrofiada
# afirmésseu
## Català
### Verb

afirmésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb afirmar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fir·més·seu (4)
* Anagrama: aferméssiu
# afirméssim
## Català
### Verb

afirméssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb afirmar.
# afitoram
## Català
### Verb

afitoram
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de afitorar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·to·ram (4)
* Anagrama: atrofiam
# afirméssiu
## Català
### Verb

afirméssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb afirmar.
# afitorades
## Català
### Verb

afitorades
* Participi femení plural del verb afitorar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·to·ra·des (5)
* Anagrama: atrofiades
# afitor
## Català
### Verb

afitor
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de afitorar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·tor (3)
* Heterograma de 6 lletres (afiort)
* Anagrames: fitora, fitorà, fotria, tarifo
# afitora
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fiˈto.ɾə/, occidental /a.fiˈto.ɾa/
   * Rimes: -oɾa

### Verb

afitora
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de afitorar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb afitorar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·to·ra (4)
* Anagrames: atrofia, atrofià, atròfia
# afitorant
## Català
### Verb

afitorant
* Gerundi del verb afitorar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·to·rant (4)
* Anagrama: atrofiant
# affrettate
## Italià
### Verb

affrettate
* participi passat femení plural de affrettare
* segona persona plural (voi) del present d'indicatiu de affrettare
* segona persona plural (voi) de l'imperatiu de affrettare
# affrettatesi
## Italià
### Verb

affrettatesi
* participi passat femení plural de affrettarsi
# affrettatevi
## Italià
### Verb

affrettatevi
* segona persona plural (voi) de l'imperatiu de affrettarsi
# affrettato
## Italià
### Verb

affrettato m. ‎(femení affrettata, plural masculí affrettati, plural femení affrettate)
* participi passat masculí singular de affrettare
# affrettatosi
## Italià
### Verb

affrettatosi m. ‎(femení affrettatasi, plural masculí affrettatisi, plural femení affrettatesi)
* participi passat masculí singular de affrettarsi
# affrettatisi
## Italià
### Verb

affrettatisi
* participi passat masculí plural de affrettarsi
# affrettavamo
## Italià
### Verb

affrettavamo
* primera persona plural (noi) de l'imperfet d'indicatiu de affrettare
# affrettava
## Italià
### Verb

affrettava
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperfet d'indicatiu de affrettare
# affrettavano
## Italià
### Verb

affrettavano
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperfet d'indicatiu de affrettare
# affrettati
## Italià
### Verb

affrettati
* participi passat masculí plural de affrettare
# aerobiosi
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.e.ɾu.βiˈɔ.zi/ balear /ə.e.ɾo.biˈɔ.zi/, /ə.e.ɾu.biˈɔ.zi/ Occidental: /a.e.ɾo.biˈɔ.zi/
   * Rimes: -ɔzi
   * Etimologia: Del prefix aero- i el sufix -biosi.

### Nom

aerobiosi f. ‎(plural aerobiosis)
* Forma de vida que utilitza l’oxigen molecular per oxidar el substrat i obtenir energia.

#### Traduccions

* Anglès: aerobiosis $^{(en)}$
* Castellà: aerobiosis $^{(es)}$ f.
* Italià: aerobiosi $^{(it)}$ f.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·e·ro·bi·o·si (6)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
* Diccionari de fitopatologia, Universitat de Barcelona.

## Italià

   * Pronúncia: /a.e.roˈbjɔː.si/

### Nom

aerobiosi f. ‎(plural invariable)
* aerobiosi

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·e·ro·biò·si (5)
# aerobis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.eˈɾɔ.βis/, occidental /a.eˈɾɔ.bis/
   * Rimes: -ɔbis

### Adjectiu

aerobis m. pl.
* Forma plural de aerobi.

### Nom

aerobis m. pl.
* Forma plural de aerobi.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·e·ro·bis (4)
* Heterograma de 7 lletres (abeiors)
* Anagrames: boiares, obeiràs, obraies, robaies
# aerobie
## Romanès

   * Etimologia: Del francès aérobie.

### Nom

aerobie f. ‎(sense plural)
* aerobi

#### Declinació

| | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural | Plural |
| | Indefinit | Indefinit | Definit | Indefinit | Indefinit | Definit |
| Nominatiu-acusatiu | (o) | aerobie | aerobia | | - | - |
| Genitiu-datiu | (unei) | aerobii | aerobiei | | - | - |
| Vocatiu | | - | - | | - | - |
# aerobiei
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -i.

### Nom

aerobiei
* genitiu i datiu definit singular de aerobie
# aerobii
## Italià

   * Pronúncia: /a.eˈrɔː.bi.i/

### Nom

aerobii m. pl.
* forma plural de aerobio

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·e·rò·bi·i (5)

## Romanès
### Nom

aerobii
* genitiu i datiu indefinit singular de aerobie
# aerobio
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \a.eˈɾo.βjo\
       Americà: alt /a.eˈɾo.bjo/, baix \a.eˈɾo.βjo\
   * Rimes: -objo

### Adjectiu

aerobio m. ‎(femení aerobia, plural masculí aerobios, plural femení aerobias)
* aerobi

### Nom

aerobio m. ‎(plural aerobios)
* aerobi

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·e·ro·bio (4)

## Italià

   * Pronúncia: /a.eˈrɔː.bjo/

### Nom

aerobio m. ‎(plural aerobi o aerobii)
* aerobi

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·e·rò·bio (4)
# aerobico
## Italià

   * Pronúncia: /a.eˈrɔː.bi.ko/

### Adjectiu

aerobico m. ‎(femení aerobica, plural masculí aerobici, plural femení aerobiche)
* aerobi
* aeròbic

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·e·rò·bi·co (5)
# aerobioses
## Anglès
### Nom

aerobioses
* forma plural de aerobiosis
# aerobios
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \a.eˈɾo.βjos\, meridional \a.eˈɾo.βjoh\
       Americà: alt /a.eˈɾo.b(jo)s/, baix \a.eˈɾo.βjoh\, austral \a.eˈɾo.βjos\
   * Rimes: -objos

### Adjectiu

aerobios m. pl.
* forma plural de aerobio

### Nom

aerobios m. pl.
* forma plural de aerobio
# afligesquen
## Català
### Verb

afligesquen
* (col·loquial balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb afligir.
# afligesqui
## Català
### Verb

afligesqui
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb afligir.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb afligir.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb afligir.
# afligesquin
## Català
### Verb

afligesquin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb afligir.
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb afligir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fli·ges·quin (4)
* Anagrama: afligisquen
# afligesques
## Català
### Verb

afligesques
* (col·loquial balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb afligir.
# afligia
## Català
### Verb

afligia
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de afligir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de afligir.
# afligesc
## Català
### Verb

afligesc
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de afligir.
# afligesca
## Català
### Verb

afligesca
* (col·loquial balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb afligir.
* (col·loquial balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb afligir.
# afligesquis
## Català
### Verb

afligesquis
* (balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb afligir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fli·ges·quis (4)
* Anagrama: afligisques
# addolcire
## Italià

   * Pronúncia: /ad.dolˈt͡ʃiː.re/
   * Etimologia: Del prefix a- i dolce.

### Verb

addolcire trans. ‎(pronominal addolcirsi)
* endolcir, edulcorar
* (figuradament) atenuar, suavitzar

#### Conjugació
### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·dol·cì·re (4)
# addolciranno
## Italià
### Verb

addolciranno
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del futur de addolcire
# addolciate
## Italià
### Verb

addolciate
* segona persona plural (voi) del present de subjuntiu de addolcire
# addolciamo
## Italià
### Verb

addolciamo
* primera persona plural (noi) del present d'indicatiu de addolcire
* primera persona plural (noi) del present de subjuntiu de addolcire
* primera persona plural (noi) de l'imperatiu de addolcire
# addolcentesi
## Italià
### Verb

addolcentesi
* participi present de addolcirsi
# addolcimmo
## Italià
### Verb

addolcimmo
* primera persona plural (noi) del passat de addolcire
# addolcente
## Italià
### Verb

addolcente
* participi present de addolcire
# addolcii
## Italià
### Verb

addolcii
* primera persona singular (io) del passat de addolcire
# addolcirai
## Italià
### Verb

addolcirai
* segona persona singular (tu) del futur de addolcire
# addolciamoci
## Italià
### Verb

addolciamoci
* primera persona plural (noi) de l'imperatiu de addolcirsi
# agosaradament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɣu.zəˌɾa.ðəˈmen/ balear /ə.ɣo.zəˌɾa.ðəˈment/, /ə.ɣu.zəˌɾa.ðəˈmen/ Occidental: nord-occidental /a.ɣo.zaˌɾa.ðaˈmen/ valencià /a.ɣo.zaˌɾa.ðaˈment/, /a.ɣo.zaˌɾa.ðaˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De agosarat i el sufix -ment.

### Adverbi

agosaradament
* D'una manera agosarada.

#### Traduccions

* Anglès: daringly $^{(en)}$
* Castellà: osadamente $^{(es)}$
* Francès: audacieusement $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·go·sa·ra·da·ment (6)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# agosaren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɣuˈza.ɾən/ balear /ə.ɣoˈza.ɾən/, /ə.ɣuˈza.ɾən/ Occidental: /a.ɣoˈza.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

agosaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de agosar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb agosar.

#### Variants

* [2] agosessin, agosassin, agosassen

### Miscel·lània

* Anagrames: Aragones, aragonès, Aragonès, aragonés, Aragonés, esgraona, esgraonà
# agosareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɣu.zəˈɾɛw/ balear /ə.ɣo.zəˈɾəw/, /ə.ɣu.zəˈɾɛw/ Occidental: /a.ɣo.zaˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

agosareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de agosar.
# agosarat
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɣu.zəˈɾat/ balear /ə.ɣo.zəˈɾat/, /ə.ɣu.zəˈɾat/ Occidental: /a.ɣo.zaˈɾat/
   * Rimes: -at
   * Etimologia: Del prefix a- i gosar.

### Adjectiu

agosarat m. ‎(femení agosarada, plural masculí agosarats, plural femení agosarades)
* Que té gosadia, l’atreviment d’arriscar-se o de transgredir.

#### Sinònims

* animós, ardit, arriscat, arter, atrevit, audaç, coratjós, gallard, intrèpid, valent, valerós

#### Derivats

* agosaradament

#### Traduccions

* Alemany: kühn $^{(de)}$, mutig $^{(de)}$
* Anglès: dauntless $^{(en)}$, bold $^{(en)}$, daring $^{(en)}$
* Àrab: جَرِيء‎ $^{(ar)}$
* Búlgar: дързък $^{(bg)}$ ‎(darzak)
* Castellà: osado $^{(es)}$, atrevido $^{(es)}$
* Finès: uskalias $^{(fi)}$
* Francès: audacieux $^{(fr)}$
* Grec antic: τολμηρός $^{(grc)}$ ‎(tolmērós)
* Hebreu: נועז‎ $^{(he)}$
* Italià: audace $^{(it)}$
* Neerlandès: avontuurlijk $^{(nl)}$, roekeloos $^{(nl)}$
* Polonès: śmiały $^{(pl)}$
* Portuguès: arrojado $^{(pt)}$, audacioso $^{(pt)}$, atrevido $^{(pt)}$
* Rus: де́рзкий $^{(ru)}$ ‎(derzki), лихо́й $^{(ru)}$ ‎(likhoi)
* Suec: djärv $^{(sv)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·go·sa·rat (4)
* Anagrames: agostara, agostarà

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# agosarats
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɣu.zəˈɾats/, occidental /a.ɣo.zaˈɾats/
   * Rimes: -ats

### Adjectiu

agosarats m. pl.
* Forma plural de agosarat.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·go·sa·rats (4)
* Anagrama: agostaràs
# agosaran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɣu.zəˈɾan/ balear /ə.ɣo.zəˈɾan/, /ə.ɣu.zəˈɾan/ Occidental: /a.ɣo.zaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

agosaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de agosar.
# agosares
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɣuˈza.ɾəs/ balear /ə.ɣoˈza.ɾəs/, /ə.ɣuˈza.ɾəs/ Occidental: /a.ɣoˈza.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

agosares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de agosar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb agosar.

#### Variants

* [2] agosessis, agosassis, agosasses

### Miscel·lània

* Anagrames: agaroses, agosar-se
# agostejaràs
## Català
### Verb

agostejaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de agostejar.
# agostejaré
## Català
### Verb

agostejaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de agostejar.
# agostejaren
## Català
### Verb

agostejaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de agostejar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb agostejar.
# agostejaries
## Català
### Verb

agostejaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de agostejar.
# agostejares
## Català
### Verb

agostejares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de agostejar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb agostejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·gos·te·ja·res (5)
* Anagrama: agostejar-se
# agostejarà
## Català
### Verb

agostejarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de agostejar.
# agostejareu
## Català
### Verb

agostejareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de agostejar.
# agostejarien
## Català
### Verb

agostejarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de agostejar.
# agostejaria
## Català
### Verb

agostejaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de agostejar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de agostejar.
# agresanes
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɣɾəˈza.nəs/, occidental /a.ɣɾeˈza.nes/
   * Rimes: -anes

### Nom

agresanes f. pl.
* Forma plural de agresana.

### Adjectiu

agresanes f. pl.
* Forma plural de agresana.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·gre·sa·nes (4)
* Anagrama: aregassen
# agresanas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \a.ɣɾeˈsa.nas\, meridional \a.ɣɾeˈsa.nah\
       Americà: alt /a.ɡɾeˈsa.n(a)s/, baix \a.ɣɾeˈsa.nah\, austral \a.ɣɾeˈsa.nas\
   * Rimes: -anas

### Adjectiu

agresanas f. pl.
* forma plural de agresana

### Nom

agresanas f. pl.
* forma plural de agresana
# agresantojn
## Esperanto

   * Pronúncia: /a.ɡreˈsan.tojn/

### Nom

agresantojn
* acusatiu plural de agresanto
# agresanos
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \a.ɣɾeˈsa.nos\, meridional \a.ɣɾeˈsa.noh\
       Americà: alt /a.ɡɾeˈsa.n(o)s/, baix \a.ɣɾeˈsa.noh\, austral \a.ɣɾeˈsa.nos\
   * Rimes: -anos

### Adjectiu

agresanos m. pl.
* forma plural de agresano

### Nom

agresanos m. pl.
* forma plural de agresano
# agresanton
## Esperanto

   * Pronúncia: /a.ɡreˈsan.ton/

### Nom

agresanton
* acusatiu de agresanto
# agresano
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \a.ɣɾeˈsa.no\
       Americà: alt /a.ɡ(ɾe)ˈsa.no/, baix \a.ɣɾeˈsa.no\
   * Rimes: -ano

### Adjectiu

agresano m. ‎(femení agresana, plural masculí agresanos, plural femení agresanas)
* agresà

### Nom

agresano m. ‎(plural agresanos, femení agresana)
* agresà

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·gre·sa·no (4)
# agresanto
## Esperanto

   * Pronúncia: /a.ɡreˈsan.to/
   * Àudio: França

### Nom

agresanto ‎(acusatiu agresanton, plural agresantoj, plural acusatiu agresantojn)
* agressor
# agresantoj
## Esperanto

   * Pronúncia: /a.ɡreˈsan.toj/

### Nom

agresantoj
* forma plural de agresanto
# afuasses
## Català
### Verb

afuasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb afuar.
# afuat
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fuˈat/, occidental /a.fuˈat/
   * Rimes: -at

### Nom

afuat m. ‎(plural afuats)
* (peixos) morruda

### Verb

afuat
* Participi masculí singular del verb afuar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fu·at (3)
* Anagrama: fàtua
# afuats
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fuˈats/, occidental /a.fuˈats/
   * Rimes: -ats

### Nom

afuats m. pl.
* Forma plural de afuat.

### Verb

afuats
* Participi masculí plural del verb afuar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fu·ats (3)
* Anagrames: afusat, fausta
# afuava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.fuˈa.βə/, balear /ə.fuˈa.və/ Occidental: nord-occidental /a.fuˈa.βa/ valencià /a.fuˈa.va/, /a.fuˈa.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

afuava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de afuar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de afuar.
# afuaríeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fu.əˈɾi.əw/, occidental /a.fu.aˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

afuaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de afuar.
# afuassen
## Català
### Verb

afuassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb afuar.
# afuassis
## Català
### Verb

afuassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb afuar.
# afuau
## Català
### Verb

afuau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de afuar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb afuar.
# afuassin
## Català
### Verb

afuassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb afuar.
# adequaven
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ðəˈkwa.βən/, /ə.ðəˈkwa.vən/, occidental /a.ðeˈkwa.βen/, /a.ðeˈkwa.ven/
   * Rimes: -aven

### Verb

adequaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de adequar.

#### Sinònims

* adequaien, forma col·loquial.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·de·qua·ven (4)
* Anagrama: aquedaven
# adequavo
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ðəˈkwa.βu/, nord-occidental /a.ðeˈkwa.βo/

### Verb

adequavo
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de adequar.
    Forma col·loquial per [vosaltres/vós] adequàveu.

## Italià
### Verb

adequavo
* primera persona singular (io) de l'imperfet d'indicatiu de adequare
# adequeranno
## Italià
### Verb

adequeranno
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del futur de adequare
# adequeremmo
## Italià
### Verb

adequeremmo
* primera persona plural (noi) del condicional de adequare
# adequavi
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ðəˈkwa.βi/

### Verb

adequavi
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de adequar.
    Forma septentrional per [jo] adequava.

## Italià
### Verb

adequavi
* segona persona singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de adequare
# adequerai
## Italià
### Verb

adequerai
* segona persona singular (tu) del futur de adequare
# adequaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ðəˈkwa.βəs/, balear /ə.ðəˈkwa.vəs/ Occidental: /a.ðeˈkwa.βes/, /a.ðeˈkwa.ves/
   * Rimes: -aves

### Verb

adequaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de adequar.

#### Sinònims

* adequaies, forma col·loquial.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·de·qua·ves (4)
* Anagrama: aquedaves
# adequerebbe
## Italià
### Verb

adequerebbe
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del condicional de adequare
# adequerebbero
## Italià
### Verb

adequerebbero
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del condicional de adequare
# adequerei
## Italià
### Verb

adequerei
* primera persona singular (io) del condicional de adequare
# agremiasses
## Català
### Verb

agremiasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb agremiar.