OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# euritatik
## Basc
### Nom

euritatik
* ablatiu indefinit de euri
# euritik
## Basc
### Nom

euritik
* ablatiu definit singular de euri
# euritan
## Basc
### Nom

euritan
* inessiu indefinit de euri
# esposaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.puˈza.βəs/ balear /əs.poˈza.vəs/, /əs.puˈza.vəs/ Occidental: nord-occidental /es.poˈza.βes/ valencià /es.poˈza.ves/, /es.poˈza.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

esposaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de esposar.

#### Variants

* esposaies

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·po·sa·ves (4)
# esposeguem
## Català
### Verb

esposeguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb esposar.

#### Variants

* esposem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·po·se·guem (4)
# esposavo
## Català
### Verb

esposavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de esposar.

#### Variants

* esposàieu, esposàveu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·po·sa·vo (4)
* Anagrama: oposaves
# esposeguessen
## Català
### Verb

esposeguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb esposar.

#### Variants

* esposessin, esposessen, esposassin, esposassen, esposaren

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·po·se·gues·sen (5)
* Anagrama: ensopeguesses
# espose
## Català
### Verb

espose
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de esposar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb esposar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb esposar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb esposar.

#### Variants

* [1] esposo, esposi, espòs
* [2] esposi, esposo
* [3] esposi, esposo
* [4] esposi

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·po·se (3)
# esposeguessa
## Català
### Verb

esposeguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb esposar.

#### Variants

* esposessi, esposessa, esposés, esposàs, esposara

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·po·se·gues·sa (5)
# esposaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.puˈza.βən/ balear /əs.poˈza.vən/, /əs.puˈza.vən/ Occidental: nord-occidental /es.poˈza.βen/ valencià /es.poˈza.ven/, /es.poˈza.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

esposaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de esposar.

#### Variants

* esposaien

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·po·sa·ven (4)
# esposavi
## Català
### Verb

esposavi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de esposar.

#### Variants

* esposaia, esposava

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·po·sa·vi (4)
* Anagrama: posseïva
# expandigueves
## Català
### Verb

expandigueves
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de expandir.

#### Variants

* expandives, expandies

### Miscel·lània

* Síl·labes: ex·pan·di·gue·ves (5)
# expandigués
## Català
### Verb

expandigués
* (col·loquial) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb expandir.
* (col·loquial) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb expandir.

#### Variants

* [1] expandissi, expandiguera, expandís, expandira
* [2] expandiguera, expandís, expandira

### Miscel·lània

* Síl·labes: ex·pan·di·gués (4)
# expandiguévem
## Català
### Verb

expandiguévem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de expandir.

#### Variants

* expandívem, expandíem

### Miscel·lània

* Síl·labes: ex·pan·di·gué·vem (5)
# expandiguéveu
## Català
### Verb

expandiguéveu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de expandir.

#### Variants

* expandíveu, expandíeu

### Miscel·lània

* Síl·labes: ex·pan·di·gué·veu (5)
# expandiguéreu
## Català
### Verb

expandiguéreu
* (col·loquial balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de expandir.
* (col·loquial valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb expandir.

#### Variants

* [1] expandíreu
* [2] expandiguésseu, expandíssiu, expandísseu, expandíreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: ex·pan·di·gué·reu (5)
# expandiguéssem
## Català
### Verb

expandiguéssem
* (col·loquial) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb expandir.

#### Variants

* expandiguérem, expandíssim, expandíssem, expandírem

### Miscel·lània

* Síl·labes: ex·pan·di·gués·sem (5)
# expandiguérem
## Català
### Verb

expandiguérem
* (col·loquial balear) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de expandir.
* (col·loquial valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb expandir.

#### Variants

* [1] expandírem
* [2] expandiguéssem, expandíssim, expandíssem, expandírem

### Miscel·lània

* Síl·labes: ex·pan·di·gué·rem (5)
# expandigueven
## Català
### Verb

expandigueven
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de expandir.

#### Variants

* expandiven, expandien

### Miscel·lània

* Síl·labes: ex·pan·di·gue·ven (5)
# expandigué
## Català
### Verb

expandigué
* (col·loquial balear) Primera persona del singular (jo) del passat simple de expandir.
* (col·loquial balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de expandir.

#### Variants

* [1] expandí
* [2] expandí

### Miscel·lània

* Síl·labes: ex·pan·di·gué (4)
# expandiguésseu
## Català
### Verb

expandiguésseu
* (col·loquial) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb expandir.

#### Variants

* expandiguéreu, expandíssiu, expandísseu, expandíreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: ex·pan·di·gués·seu (5)
# esperdeciar
## Català

   * Pronúncia: alguerès /as.pal.di.siˈa/
   * Etimologia: (pendent)

### Verb

esperdeciar trans.
* (alguerès) malgastar, perdre.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·per·de·ci·ar (5)
* Anagrama: despreciaré

### Vegeu també

* El català de l'Alguer: un model d'àmbit restringit, de l'IEC.
# espereguessa
## Català
### Verb

espereguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb esperar.
# espereguéssom
## Català
### Verb

espereguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb esperar.
# esperbièrs
## Occità

   * Pronúncia: /es.peɾˈbjεs/

### Nom

esperbièrs m. pl.
* forma plural de esperbièr
# espereguessen
## Català
### Verb

espereguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb esperar.
# espereguesses
## Català
### Verb

espereguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb esperar.
# espereguem
## Català
### Verb

espereguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb esperar.
# esperegueu
## Català
### Verb

esperegueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb esperar.
# espere
## Català

   * Pronúncia: oriental /əsˈpe.ɾə/, occidental /esˈpe.ɾe/
   * Rimes: -eɾe

### Verb

espere
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de esperar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb esperar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb esperar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb esperar.
# esperegués
## Català
### Verb

esperegués
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb esperar.
# evitesses
## Català
### Verb

evitesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb evitar.
# evitessis
## Català
### Verb

evitessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb evitar.
# evitis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əˈβi.tis/, balear /əˈvi.tis/ Occidental: nord-occidental /eˈβi.tis/ valencià /eˈvi.tis/, /eˈβi.tis/
   * Rimes: -itis

### Verb

evitis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb evitar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·vi·tis (3)
* Anagrama: visite
# evito
## Català

   * Pronúncia: central /əˈβi.tu/, nord-occidental /eˈβi.to/
   * Rimes: -ito
   * Homòfon: habito

### Verb

evito
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de evitar.
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb evitar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb evitar.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \eˈβi.to\
       Americà: alt /eˈbi.t(o)/, baix \eˈβi.to\
   * Rimes: -ito

### Verb

evito
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb evitar
# evitos
## Català
### Verb

evitos
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb evitar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·vi·tos (3)
* Heterograma de 6 lletres (eiostv)
* Anagrames: estovi, estoví
# evitessi
## Català
### Verb

evitessi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb evitar.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb evitar.
# evitessin
## Català
### Verb

evitessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb evitar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·vi·tes·sin (4)
* Anagrama: investies
# eviteu
## Català
### Verb

eviteu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de evitar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb evitar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb evitar.
# eviti
## Català
### Verb

eviti
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de evitar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb evitar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb evitar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb evitar.
# evitin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əˈβi.tin/, balear /əˈvi.tin/ Occidental: nord-occidental /eˈβi.tin/ valencià /eˈvi.tin/, /eˈβi.tin/
   * Rimes: -itin

### Verb

evitin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb evitar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb evitar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·vi·tin (3)
* Anagrama: invite
# expeditamente
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \eks.peˌði.taˈmen.te\, meridional \eh.peˌði.taˈmen.te\
       Americà: alt /eks.peˌdi.taˈmen.t(e)/, baix \ekh.peˌði.taˈmen.te\
   * Rimes: -ente
   * Etimologia: De expedito i el sufix -mente.

### Adverbi

expeditamente
* expeditament

### Miscel·lània

* Síl·labes: ex·pe·di·ta·men·te (6)
# expedientí
## Català

   * Pronúncia: oriental /əks.pə.ði.ənˈti/, occidental /eks.pe.ði.enˈti/
   * Rimes: -i

### Verb

expedientí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de expedientar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ex·pe·di·en·tí (5)
# expedis
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈɛks.pɛ.diːs/

### Verb

expedīs
* segona persona singular del present d'indicatiu actiu de expediō
# expedientéssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əks.pə.ði.ənˈte.siw/, occidental /eks.pe.ði.enˈte.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

expedientéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb expedientar.

#### Variants

* expedientésseu, expedientàssiu, expedientàsseu, expedientàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: ex·pe·di·en·tés·siu (6)
# expedio
## Llatí

   * Pronúncia: /ɛksˈpɛ.dɪ.oː/
   * Etimologia: Del prefix ex- i pedes.

### Verb

expediō ‎(1a present$^?$), expedīs ‎(2a present), expedīre ‎(infinitiu), expedīvī ‎(perfet), expedītum ‎(supí)
* descalçar-se, jo em descalço
* desempallegar-se, deslliurar-se'n, alliberar
* enviar, expedir
* enllestir (per enviar), arranjar, ordenar
# expedite system
## Anglès
### Nom

expedite system
* (tennis de taula) regla d'acceleració

### Vegeu també

* expedite system. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 octubre 2014].
# expedientéssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /əks.pə.ði.ənˈte.sim/, occidental /eks.pe.ði.enˈte.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

expedientéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb expedientar.

#### Variants

* expedientéssem, expedientàssim, expedientàssem, expedientàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: ex·pe·di·en·tés·sim (6)
# expedire
## Llatí

   * Pronúncia: /ɛks.pɛˈdiː.rɛ/

### Verb

expedīre
* infinitiu del present actiu de expediō
# expeditament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əks.pəˌði.təˈmen/ balear /əks.pəˌði.təˈment/, /əks.pəˌði.təˈmen/ Occidental: nord-occidental /eks.peˌði.taˈmen/ valencià /eks.peˌði.taˈment/, /eks.peˌði.taˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De expedit i el sufix -ment.

### Adverbi

expeditament
* D’una manera expedita.

#### Traduccions

* Anglès: expeditely $^{(en)}$
* Castellà: expeditamente $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: ex·pe·di·ta·ment (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# evitariven
## Català
### Verb

evitariven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de evitar.
# evitaré
## Català
### Verb

evitaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de evitar.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \e.βi.taˈɾe\
       Americà: alt /e.bi.t(a)ˈɾe/, baix \e.βi.taˈɾe\
   * Rimes: -e

### Verb

evitaré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb evitar
# evitaríveu
## Català
### Verb

evitaríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de evitar.
# evitaràs
## Català
### Verb

evitaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de evitar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·vi·ta·ràs (4)
* Anagrames: atraïves, aviastre, avistaré, tesariva, travaies, tresàvia
# evitaríeu
## Català
### Verb

evitaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de evitar.
# evitariva
## Català
### Verb

evitariva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de evitar.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de evitar.
# evitarives
## Català
### Verb

evitarives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de evitar.
# evitarà
## Català
### Verb

evitarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de evitar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·vi·ta·rà (4)
* Anagrames: atrevia, iterava, traieva, vetaria
# expulsí
## Català

   * Pronúncia: oriental /əks.puɫˈsi/, occidental /eks.puɫˈsi/
   * Rimes: -i

### Verb

expulsí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de expulsar.
# expéditivement
## Francès
### Adverbi

expéditivement
* expeditivament
# expulsés
## Català

   * Pronúncia: oriental /əks.puɫˈses/, occidental /eks.puɫˈses/
   * Rimes: -es

### Verb

expulsés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb expulsar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb expulsar.
# expulséssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əks.puɫˈse.siw/, occidental /eks.puɫˈse.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

expulséssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb expulsar.
# expulséssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /əks.puɫˈse.sim/, occidental /eks.puɫˈse.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

expulséssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb expulsar.
# expérience
## Francès

   * Pronúncia: /ɛks.peʁˈjɑ̃s/

### Nom

expérience f. ‎(plural expériences)
* experiència

### Vegeu també

* expérience. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# expulsésseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əks.puɫˈse.səw/, occidental /eks.puɫˈse.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

expulsésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb expulsar.
# expulséssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /əks.puɫˈse.səm/, occidental /eks.puɫˈse.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

expulséssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb expulsar.
# excorticaries
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əks.kur.ti.kəˈɾi.əs/ balear /əks.koɾ.ti.kəˈɾi.əs/, /əks.kur.ti.kəˈɾi.əs/ Occidental: /eks.koɾ.ti.kaˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

excorticaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de excorticar.

#### Variants

* excorticarives
# excorticarives
## Català
### Verb

excorticarives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de excorticar.

#### Variants

* excorticaries
# excorticaré
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əks.kur.ti.kəˈɾe/ balear /əks.koɾ.ti.kəˈɾe/, /əks.kur.ti.kəˈɾe/ Occidental: /eks.koɾ.ti.kaˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

excorticaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de excorticar.
# excorticariven
## Català
### Verb

excorticariven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de excorticar.

#### Variants

* excorticarien
# excorticariva
## Català
### Verb

excorticariva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de excorticar.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de excorticar.

#### Variants

* [1] excorticaria
* [2] excorticaria
# excorticaràs
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əks.kur.ti.kəˈɾas/ balear /əks.koɾ.ti.kəˈɾas/, /əks.kur.ti.kəˈɾas/ Occidental: /eks.koɾ.ti.kaˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

excorticaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de excorticar.
# excorticaríeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əks.kur.ti.kəˈɾi.əw/ balear /əks.koɾ.ti.kəˈɾi.əw/, /əks.kur.ti.kəˈɾi.əw/ Occidental: /eks.koɾ.ti.kaˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

excorticaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de excorticar.

#### Variants

* excorticaríveu
# excorticarà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əks.kur.ti.kəˈɾa/ balear /əks.koɾ.ti.kəˈɾa/, /əks.kur.ti.kəˈɾa/ Occidental: /eks.koɾ.ti.kaˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

excorticarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de excorticar.
# eztentzat
## Basc
### Nom

eztentzat
* prolatiu indefinit de ezten
# ezteni
## Basc
### Nom

ezteni
* datiu indefinit de ezten
# eztenik
## Basc
### Nom

eztenik
* partitiu indefinit de ezten
# eztli
## Nàhuatl clàssic
### Nom

eztli
* sang
# eñe
## Castellà

   * Pronúncia: /ˈe.ɲe/
   * Rimes: -eɲe

### Nom

eñe f. ‎(plural eñes)
* ena palatal

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·ñe (2)
# eñes
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /ˈe.ɲes/, meridional /ˈe.ɲeh/
       Americà: alt /ˈe.ɲ(e)s/, baix /ˈe.ɲeh/, austral /ˈe.ɲes/
   * Rimes: -eɲes

### Nom

eñes f. pl.
* forma plural de eñe
# eztenetik
## Basc
### Nom

eztenetik
* ablatiu definit singular de ezten
# eztenez
## Basc
### Nom

eztenez
* instrumental definit plural de ezten
* instrumental indefinit de ezten
# eòlic
## Català

   * Pronúncia: /eˈɔ.ɫik/
   * Rimes: -ɔlik
   * Etimologia: [1] Del llatí Aeolicus, del grec antic Αἰολικός ‎(Aiolikós), de Αἴολoς ‎(Aíolos, «Èol, fill d'Hel·lè i heroi epònim dels eolis»).
   * Etimologia: [2] Del llatí Aeolicus, del grec antic Αἰολικός ‎(Aiolikós), de Αἴολoς ‎(Aíolos, «Èol, fill d'Hípotes i déu del vent»).

### Adjectiu

eòlic m. ‎(femení eòlica, plural masculí eòlics, plural femení eòliques)
* Relatiu o pertanyent a Eòlia, als seus habitants o a la seva llengua.

#### Traduccions

* Anglès: Aeolic $^{(en)}$
* Castellà: eólico $^{(es)}$
* Francès: éolien $^{(fr)}$, éolique $^{(fr)}$
* Italià: eolio $^{(it)}$, eolico $^{(it)}$

### Nom

eòlic m. ‎(només en singular)
* Dialecte del grec antic parlat pels eolis.

#### Traduccions

* Anglès: Aeolic $^{(en)}$
* Castellà: eólico $^{(es)}$ m.
* Francès: éolien $^{(fr)}$ m.
* Italià: eolico $^{(it)}$ m.

### Adjectiu

eòlic m. ‎(femení eòlica, plural masculí eòlics, plural femení eòliques)
* Relacionat amb el vent.

#### Traduccions

* Anglès: aeolian $^{(en)}$
* Castellà: eólico $^{(es)}$
* Francès: éolien $^{(fr)}$
* Italià: eolico $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·ò·lic (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# filiis
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈfiː.lɪ.iːs/

### Nom

fīliīs
* datiu plural de fīlius
* ablatiu plural de fīlius
# filigreed
## Anglès
### Verb

filigreed
* passat i participi de filigree
# filigreeing
## Anglès
### Verb

filigreeing
* gerundi de filigree
# filigus
## Esperanto

   * Pronúncia: /fiˈli.ɡus/

### Verb

filigus
* condicional de filigi
# filii
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈfiː.lɪ.iː/

### Nom

fīliī
* nominatiu plural de fīlius
* vocatiu plural de fīlius
* genitiu singular de fīlius
# filigrees
## Anglès
### Nom

filigrees
* forma plural de filigree

### Verb

filigrees
* tercera persona del singular (he, she, it) del present de filigree
# filinoj
## Esperanto

   * Pronúncia: /fiˈli.noj/

### Nom

filinoj
* forma plural de filino
# filinojn
## Esperanto

   * Pronúncia: /fiˈli.nojn/

### Nom

filinojn
* acusatiu plural de filino
# filigu
## Esperanto

   * Pronúncia: /fiˈli.ɡu/

### Verb

filigu
* volitiu de filigi
# filino
## Esperanto

   * Pronúncia: /fiˈli.no/

### Nom

filino ‎(acusatiu filinon, plural filinoj, plural acusatiu filinojn)
* filla
# familiaritzis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /fə.mi.ɫi.əˈɾi.d͡zis/ Occidental: nord-occidental /fa.mi.ɫi.aˈɾi.d͡zis/, valencià /fa.mi.ɫi.aˈɾi.zis/
   * Rimes: -idzis

### Verb

familiaritzis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb familiaritzar.

#### Variants

* familiaritzes

### Miscel·lània

* Síl·labes: fa·mi·li·a·rit·zis (6)
# familiaritzà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /fə.mi.ɫi.ə.ɾiˈd͡za/ Occidental: nord-occidental /fa.mi.ɫi.a.ɾiˈd͡za/, valencià /fa.mi.ɫi.a.ɾiˈza/
   * Rimes: -a

### Verb

familiaritzà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de familiaritzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: fa·mi·li·a·rit·zà (6)
# familiaritzàssem
## Català
### Verb

familiaritzàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb familiaritzar.

#### Variants

* familiaritzéssim, familiaritzéssem, familiaritzàssim, familiaritzàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: fa·mi·li·a·rit·zàs·sem (7)
# familiaritzin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /fə.mi.ɫi.əˈɾi.d͡zin/ Occidental: nord-occidental /fa.mi.ɫi.aˈɾi.d͡zin/, valencià /fa.mi.ɫi.aˈɾi.zin/
   * Rimes: -idzin

### Verb

familiaritzin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb familiaritzar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb familiaritzar.

#### Variants

* [1] familiaritzen
* [2] familiaritzen

### Miscel·lània

* Síl·labes: fa·mi·li·a·rit·zin (6)
# familiaritzàsseu
## Català
### Verb

familiaritzàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb familiaritzar.

#### Variants

* familiaritzéssiu, familiaritzésseu, familiaritzàssiu, familiaritzàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: fa·mi·li·a·rit·zàs·seu (7)