OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# incorporessin
## Català
### Verb

incorporessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb incorporar.
# incorpori
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iŋ.kurˈpo.ɾi/ balear /iŋ.koɾˈpo.ɾi/, /iŋ.kurˈpo.ɾi/ Occidental: /iŋ.koɾˈpo.ɾi/
   * Rimes: -oɾi

### Verb

incorpori
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de incorporar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb incorporar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb incorporar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb incorporar.
# incorporesses
## Català
### Verb

incorporesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb incorporar.
# incorporis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iŋ.kurˈpo.ɾis/ balear /iŋ.koɾˈpo.ɾis/, /iŋ.kurˈpo.ɾis/ Occidental: /iŋ.koɾˈpo.ɾis/
   * Rimes: -oɾis

### Verb

incorporis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb incorporar.
# incorporessen
## Català
### Verb

incorporessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb incorporar.
# incorporessis
## Català
### Verb

incorporessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb incorporar.
# incorporeu
## Català
### Verb

incorporeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de incorporar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb incorporar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb incorporar.
# incorporin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iŋ.kurˈpo.ɾin/ balear /iŋ.koɾˈpo.ɾin/, /iŋ.kurˈpo.ɾin/ Occidental: /iŋ.koɾˈpo.ɾin/
   * Rimes: -oɾin

### Verb

incorporin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb incorporar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb incorporar.
# ingurgitaria
## Català
### Verb

ingurgitaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de ingurgitar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de ingurgitar.
# ingurgitares
## Català
### Verb

ingurgitares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de ingurgitar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb ingurgitar.
# ingurgitaren
## Català
### Verb

ingurgitaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de ingurgitar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb ingurgitar.
# ingurgitaran
## Català
### Verb

ingurgitaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de ingurgitar.
# ingurgitareu
## Català
### Verb

ingurgitareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de ingurgitar.
# ingurgitarien
## Català
### Verb

ingurgitarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de ingurgitar.
# ingurgitara
## Català
### Verb

ingurgitara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb ingurgitar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb ingurgitar.
# insistíets
## Català antic
### Verb

insistíets
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de insistir

#### Variants

* insistíeu
# insistíssem
## Català
### Verb

insistíssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb insistir.

## Català antic
### Verb

insistíssem
* primera persona plural (nós, nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de insistir

#### Variants

* insistírem
# insistíssets
## Català antic
### Verb

insistíssets
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de insistir

#### Variants

* insistísseu, insistírets, insistíreu
# insistís
## Català
### Verb

insistís
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb insistir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb insistir.

## Català antic
### Verb

insistís
* primera persona singular (io, yo, jo) de l'imperfet de subjuntiu de insistir
* tercera persona singular (él, eyl, ell) de l'imperfet de subjuntiu de insistir

#### Variants

* [1] insistira
* [2] insistira
# insistísseu
## Català
### Verb

insistísseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb insistir.

## Català antic
### Verb

insistísseu
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de insistir

#### Variants

* insistíssets, insistírets, insistíreu
# insistíem
## Català
### Verb

insistíem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de insistir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·sis·tí·em (4)
* Anagrames: imitessin, intimessi

## Català antic
### Verb

insistíem
* primera persona plural (nós, nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de insistir
# insistíeu
## Català
### Verb

insistíeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de insistir.

## Català antic
### Verb

insistíeu
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de insistir

#### Variants

* insistíets
# insistírets
## Català antic
### Verb

insistírets
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de insistir

#### Variants

* insistíssets, insistísseu, insistíreu
# insistírem
## Català
### Verb

insistírem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de insistir.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb insistir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·sis·tí·rem (4)
* Anagrama: ministeris

## Català antic
### Verb

insistírem
* primera persona plural (nós, nosaltres) del passat de insistir
* primera persona plural (nós, nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de insistir

#### Variants

* [1] insistim
* [2] insistíssem
# insistíreu
## Català
### Verb

insistíreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de insistir.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb insistir.

## Català antic
### Verb

insistíreu
* segona persona plural (vós, vosaltres) del passat de insistir
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de insistir

#### Variants

* [1] insistist
* [2] insistíssets, insistísseu, insistírets
# insonoritzareu
## Català
### Verb

insonoritzareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de insonoritzar.
# insonoritzarà
## Català
### Verb

insonoritzarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de insonoritzar.
# insonoritzaria
## Català
### Verb

insonoritzaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de insonoritzar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de insonoritzar.
# insonoritzarien
## Català
### Verb

insonoritzarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de insonoritzar.
# insonoritzaré
## Català
### Verb

insonoritzaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de insonoritzar.
# insonoritzaries
## Català
### Verb

insonoritzaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de insonoritzar.
# insonoritzassen
## Català
### Verb

insonoritzassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb insonoritzar.
# insonoritzaràs
## Català
### Verb

insonoritzaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de insonoritzar.
# insonoritzaríeu
## Català
### Verb

insonoritzaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de insonoritzar.
# incriminàssim
## Català
### Verb

incriminàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incriminar.
# incriminàssiu
## Català
### Verb

incriminàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb incriminar.
# incriminé
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \iŋ.kɾi.miˈne\
       Americà: alt \iŋ.k(ɾi).miˈne\, baix \iŋ.kɾi.miˈne\
   * Rimes: -e

### Verb

incriminé
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb incriminar
# incriminésseu
## Català
### Verb

incriminésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb incriminar.
# incriminàsseu
## Català
### Verb

incriminàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb incriminar.
# incriminàveu
## Català
### Verb

incriminàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de incriminar.
# incriminés
## Català
### Verb

incriminés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb incriminar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb incriminar.
# incriminéssem
## Català
### Verb

incriminéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incriminar.
# insensibilitzareu
## Català
### Verb

insensibilitzareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de insensibilitzar.
# insensibilitzam
## Català
### Verb

insensibilitzam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de insensibilitzar.
# insensibilitzara
## Català
### Verb

insensibilitzara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb insensibilitzar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb insensibilitzar.
# insensibilitzaran
## Català
### Verb

insensibilitzaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de insensibilitzar.
# insensibilitzaren
## Català
### Verb

insensibilitzaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de insensibilitzar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb insensibilitzar.
# insensibilitzares
## Català
### Verb

insensibilitzares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de insensibilitzar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb insensibilitzar.
# individualitzaràs
## Català
### Verb

individualitzaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de individualitzar.
# individualitzarà
## Català
### Verb

individualitzarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de individualitzar.
# individualitzaré
## Català
### Verb

individualitzaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de individualitzar.
# individualitzaren
## Català
### Verb

individualitzaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de individualitzar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb individualitzar.
# individualitzarien
## Català
### Verb

individualitzarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de individualitzar.
# individualitzares
## Català
### Verb

individualitzares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de individualitzar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb individualitzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·di·vi·du·a·lit·za·res (8)
* Anagrama: individualitzar-se
# individualitzaries
## Català
### Verb

individualitzaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de individualitzar.
# individualitzareu
## Català
### Verb

individualitzareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de individualitzar.
# individualitzaria
## Català
### Verb

individualitzaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de individualitzar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de individualitzar.
# instrumentalicé
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /i(n)s.tɾu.men.ta.liˈθe/, meridional \i(ŋ)h.tɾu.meŋ.ta.liˈθe\
       Americà: alt /ins.t͡su.men.ta.l(i)ˈse/, baix \i(ŋ)h.tɾu.meŋ.ta.liˈse\, austral /i(n)h.tɾu.men.ta.liˈse/
   * Rimes: -e

### Verb

instrumentalicé
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb instrumentalizar
# instrumentalitza
## Català
### Verb

instrumentalitza
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de instrumentalitzar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb instrumentalitzar.
# instrumental motivation
## Anglès
### Nom

instrumental motivation
* motivació funcional

#### Sinònims

* functional motivation

### Vegeu també

* instrumental motivation. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# instrumentalitzara
## Català
### Verb

instrumentalitzara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb instrumentalitzar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb instrumentalitzar.
# instrumentalitzam
## Català
### Verb

instrumentalitzam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de instrumentalitzar.
# instruu
## Esperanto

   * Pronúncia: /inˈstru.u/

### Verb

instruu
* volitiu de instrui
# instruote
## Esperanto

   * Pronúncia: /in.struˈo.te/

### Verb

instruote
* participi passiu adverbial futur de instrui
# instruoton
## Esperanto

   * Pronúncia: /in.struˈo.ton/

### Verb

instruoton
* acusatiu de instruoto
# instruía
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /i(n)s.tɾuˈi.a/, meridional \i(ŋ)h.tɾuˈi.a\
       Americà: alt /ins.t͡s(u)ˈi.a/, baix \i(ŋ)h.tɾuˈi.a\, austral /i(n)h.tɾuˈi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

instruía
* primera persona del singular (yo) de l’imperfet d’indicatiu del verb instruir
* tercera persona del singular (él, ella, usted) de l’imperfet d’indicatiu del verb instruir

### Miscel·lània

* Síl·labes: ins·tru·í·a (4)
* Anagrames: intuirás, nutríais
# instruoto
## Esperanto

   * Pronúncia: /in.struˈo.to/

### Verb

instruoto ‎(plural instruotoj, acusatiu instruoton, plural acusatiu instruotojn)
* participi passiu nominal futur de instrui
# instruotoj
## Esperanto

   * Pronúncia: /in.struˈo.toj/

### Verb

instruotoj
* forma plural de instruoto
# instruus
## Esperanto

   * Pronúncia: /inˈstru.us/

### Verb

instruus
* condicional de instrui
# instruí
## Català
### Verb

instruí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de instruir.
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de instruir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ins·tru·í (3)
* Anagrama: intruís

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /i(n)s.tɾuˈi/, meridional \i(ŋ)h.tɾuˈi\
       Americà: alt /ins.t͡s(u)ˈi/, baix \i(ŋ)h.tɾuˈi\, austral /i(n)h.tɾuˈi/
   * Rimes: -i

### Verb

instruí
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb instruir
# instruotojn
## Esperanto

   * Pronúncia: /in.struˈo.tojn/

### Verb

instruotojn
* acusatiu plural de instruoto
# instruyo
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /i(n)sˈtɾu.ʝo/, meridional \i(ŋ)hˈtɾu.ʝo\
       Americà: alt /insˈt͡su.ʝo/, baix \i(ŋ)hˈtɾu.ʝo\, austral \i(n)hˈtɾu.ʒo\
   * Rimes: -uʝo

### Verb

instruyo
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb instruir
# infamatorios
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \iɱ.fa.maˈto.ɾjos\, meridional \iɱ.fa.maˈto.ɾjoh\
       Americà: alt \iɱ.fa.maˈto.ɾ(jo)s\, baix \iŋ.fa.maˈto.ɾjoh\, austral \iɱ.fa.maˈto.ɾjos\
   * Rimes: -oɾjos

### Adjectiu

infamatorios m. pl.
* forma plural de infamatorio
# infamau
## Català
### Verb

infamau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de infamar.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb infamar.
# infamaven
## Català
### Verb

infamaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de infamar.
# infamava
## Català
### Verb

infamava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de infamar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de infamar.
# infamaves
## Català
### Verb

infamaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de infamar.
# infamatorio
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \iɱ.fa.maˈto.ɾjo\
       Americà: alt \iɱ.f(a).maˈto.ɾjo\, baix \iŋ.fa.maˈto.ɾjo\, austral \iɱ.fa.maˈto.ɾjo\
   * Rimes: -oɾjo

### Adjectiu

infamatorio m. ‎(femení infamatoria, plural masculí infamatorios, plural femení infamatorias)
* infamatori

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fa·ma·to·rio (5)
# interactions sociales
## Francès
### Nom

interactions sociales f. pl.
* forma plural de interaction sociale
# interactive
## Anglès
### Adjectiu

interactive ‎(comparatiu more interactive, superlatiu most interactive)
* interactiu

### Vegeu també

* Diccionari Anglès-Català de Codi Obert (DACCO)

## Francès

   * Pronúncia: /ɛ̃.tɛ.ʁakˈtiv/

### Adjectiu

interactive f. ‎(plural interactives)
* forma femenina de interactif
# interactive story
## Anglès
### Nom

interactive story
* conte interactiu

### Vegeu també

* interactive story. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# interactivas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \in.te.ɾakˈti.βas\, meridional \iŋ.te.ɾakˈti.βah\
       Americà: alt /in.te.ɾakˈti.b(a)s/, baix \iŋ.te.ɾakˈti.βah\, austral \in.te.ɾakˈti.βas\
   * Rimes: -ibas

### Adjectiu

interactivas f. pl.
* forma plural de interactiva
# interaction éducative
## Francès
### Nom

interaction éducative f. ‎(plural interactions éducatives)
* interacció educativa

### Vegeu també

* interaction éducative. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# interactions éducatives
## Francès
### Nom

interactions éducatives f. pl.
* forma plural de interaction éducative
# interactions
## Anglès
### Nom

interactions
* forma plural de interaction

## Francès

   * Pronúncia: /ɛ̃.tɛ.ʁakˈsjɔ̃/

### Nom

interactions f. pl.
* forma plural de interaction
# interdiguessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.tər.diˈɣe.sən/, occidental /in.teɾ.ðiˈɣe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

interdiguessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb interdir.
# interdiguesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.tər.diˈɣe.səs/, occidental /in.teɾ.ðiˈɣe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

interdiguesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb interdir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·di·gues·ses (5)
* Anagrama: desintegréssiu
# interdigau
## Català
### Verb

interdigau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb interdir.
# interdigues
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.tərˈdi.ɣəs/, occidental /in.teɾˈði.ɣes/
   * Rimes: -iɡes

### Verb

interdigues
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb interdir.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb interdir.
# interdiga
## Català
### Verb

interdiga
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb interdir.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb interdir.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb interdir.
# interdigueres
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.tər.diˈɣe.ɾəs/, occidental /in.teɾ.ðiˈɣe.ɾes/
   * Rimes: -eɾes

### Verb

interdigueres
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de interdir.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb interdir.
# interdigueren
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.tər.diˈɣe.ɾən/, occidental /in.teɾ.ðiˈɣe.ɾen/
   * Rimes: -eɾen

### Verb

interdigueren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de interdir.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb interdir.
# interdiguen
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.tərˈdi.ɣən/, occidental /in.teɾˈði.ɣen/
   * Rimes: -iɡen

### Verb

interdiguen
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb interdir.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb interdir.
# interdiguera
## Català
### Verb

interdiguera
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb interdir.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb interdir.
# insurreccionàs
## Català
### Verb

insurreccionàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb insurreccionar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb insurreccionar.
# insurreccionàssiu
## Català
### Verb

insurreccionàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb insurreccionar.
# insurreccionà
## Català
### Verb

insurreccionà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de insurreccionar.
# insurreccionàreu
## Català
### Verb

insurreccionàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de insurreccionar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb insurreccionar.
# insurreccionàsseu
## Català
### Verb

insurreccionàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb insurreccionar.
# insurreccionàssim
## Català
### Verb

insurreccionàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb insurreccionar.
# insurreccionàveu
## Català
### Verb

insurreccionàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de insurreccionar.
# insurreccionàrem
## Català
### Verb

insurreccionàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de insurreccionar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb insurreccionar.
# insurreccionàssem
## Català
### Verb

insurreccionàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb insurreccionar.
# internautarenganako
## Basc
### Nom

internautarenganako
* genitiu locatiu indefinit de internauta
* genitiu locatiu definit singular de internauta
# internautarentzat
## Basc
### Nom

internautarentzat
* benefactiu indefinit de internauta
* benefactiu definit singular de internauta
# internautari
## Basc
### Nom

internautari
* datiu indefinit de internauta
* datiu definit singular de internauta
# internautaren
## Basc
### Nom

internautaren
* genitiu definit singular de internauta
* genitiu indefinit de internauta
# internautarengan
## Basc
### Nom

internautarengan
* inessiu indefinit de internauta
* inessiu definit singular de internauta
# internautarenganaino
## Basc
### Nom

internautarenganaino
* terminatiu definit singular de internauta
* terminatiu indefinit de internauta
# internautarengana
## Basc
### Nom

internautarengana
* al·latiu definit singular de internauta
* al·latiu indefinit de internauta
# internautarenganantz
## Basc
### Nom

internautarenganantz
* al·latiu direccional definit singular de internauta
* al·latiu direccional indefinit de internauta
# internautarengandik
## Basc
### Nom

internautarengandik
* ablatiu indefinit de internauta
* ablatiu definit singular de internauta
# internautarengatik
## Basc
### Nom

internautarengatik
* causal indefinit de internauta
* causal definit singular de internauta
# infrautilitzassen
## Català
### Verb

infrautilitzassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb infrautilitzar.
# infrautilitzassin
## Català
### Verb

infrautilitzassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb infrautilitzar.