OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# adoperéssem
## Català
### Verb

adoperéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb adoperar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·do·pe·rés·sem (5)
* Anagrama: apoderéssem
# adoperàveu
## Català
### Verb

adoperàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de adoperar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·do·pe·rà·veu (5)
* Anagrama: apoderàveu
# adoperés
## Català
### Verb

adoperés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb adoperar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb adoperar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·do·pe·rés (4)
* Anagrames: apoderes, apoderés, operades
# adoperàreu
## Català
### Verb

adoperàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de adoperar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb adoperar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·do·pe·rà·reu (5)
* Anagrames: apoderareu, apoderàreu
# adoperàssem
## Català
### Verb

adoperàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb adoperar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·do·pe·ràs·sem (5)
* Anagrama: apoderàssem
# ahokalekuetarantz
## Basc
### Nom

ahokalekuetarantz
* al·latiu direccional definit plural de ahokaleku
# ahokalekuetan
## Basc
### Nom

ahokalekuetan
* inessiu definit plural de ahokaleku
# ahokalekuetatik
## Basc
### Nom

ahokalekuetatik
* ablatiu definit plural de ahokaleku
# ahokalekuk
## Basc
### Nom

ahokalekuk
* ergatiu indefinit de ahokaleku
# ahokalekuetaraino
## Basc
### Nom

ahokalekuetaraino
* terminatiu definit plural de ahokaleku
# ahokalekuez
## Basc
### Nom

ahokalekuez
* instrumental definit plural de ahokaleku
# ahokalekuko
## Basc
### Nom

ahokalekuko
* genitiu locatiu definit singular de ahokaleku
# ahokalekuetara
## Basc
### Nom

ahokalekuetara
* al·latiu definit plural de ahokaleku
# ahokalekura
## Basc
### Nom

ahokalekura
* al·latiu definit singular de ahokaleku
# ahokalekuraino
## Basc
### Nom

ahokalekuraino
* terminatiu definit singular de ahokaleku
# aingeruez
## Basc
### Nom

aingeruez
* instrumental definit plural de aingeru
# aingerurenganako
## Basc
### Nom

aingerurenganako
* genitiu locatiu indefinit de aingeru
# aingerurenganantz
## Basc
### Nom

aingerurenganantz
* al·latiu direccional indefinit de aingeru
# aingeruren
## Basc
### Nom

aingeruren
* genitiu indefinit de aingeru
# aingerurengan
## Basc
### Nom

aingerurengan
* inessiu indefinit de aingeru
# aingerurenganaino
## Basc
### Nom

aingerurenganaino
* terminatiu indefinit de aingeru
# aingeruk
## Basc
### Nom

aingeruk
* ergatiu indefinit de aingeru
# aingerurekin
## Basc
### Nom

aingerurekin
* comitatiu indefinit de aingeru
# aingerurengana
## Basc
### Nom

aingerurengana
* al·latiu indefinit de aingeru
# aingerurengandik
## Basc
### Nom

aingerurengandik
* ablatiu indefinit de aingeru
# ageganteguessen
## Català
### Verb

ageganteguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb agegantar.
# ageganteguesses
## Català
### Verb

ageganteguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb agegantar.
# ageganteguéssom
## Català
### Verb

ageganteguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb agegantar.
# ageganteguem
## Català
### Verb

ageganteguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb agegantar.
# agegantegués
## Català
### Verb

agegantegués
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb agegantar.
# agegante
## Català
### Verb

agegante
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de agegantar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb agegantar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb agegantar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb agegantar.
# ageganteguéssou
## Català
### Verb

ageganteguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb agegantar.
# ageganteguessa
## Català
### Verb

ageganteguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb agegantar.
# agegantegueu
## Català
### Verb

agegantegueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb agegantar.
# advoc
## Català
### Verb

advoc
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de advocar.

#### Variants

* advoco, advoque, advoqui
# advocadessa
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əd.bu.kəˈðɛ.sə/ balear /əb.vo.kəˈðə.sə/, /əb.vu.kəˈðɛ.sə/ Occidental: nord-occidental /ad.bo.kaˈðe.sa/ valencià /ad.vo.kaˈðe.sa/, /ad.bo.kaˈðe.sa/
   * Rimes: -ɛsa
   * Etimologia: De advocat i el sufix -essa.

### Nom

advocadessa f. ‎(plural advocadesses)
* advocada

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·vo·ca·des·sa (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# advocaies
## Català
### Verb

advocaies
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de advocar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [tu] advocaves.
# advoca
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ədˈbɔ.kə/, balear /əbˈvɔ.kə/ Occidental: nord-occidental /adˈbɔ.ka/ valencià /adˈvɔ.ka/, /adˈbɔ.kɔ/
   * Rimes: -ɔka

### Verb

advoca
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de advocar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb advocar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·vo·ca (3)
* Anagrama: covada
# advocaien
## Català
### Verb

advocaien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de advocar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [ells/elles/vostès] advocaven.
# advocam
## Català
### Verb

advocam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de advocar.

#### Variants

* advoquem
# advocaia
## Català
### Verb

advocaia
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de advocar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [jo] advocava.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de advocar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [ell/ella/vostè] advocava.
# afogaríveu
## Català
### Verb

afogaríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de afogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fo·ga·rí·veu (5)
* Anagrama: afavorigué
# afogassen
## Català
### Verb

afogassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb afogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fo·gas·sen (4)
* Anagrama: afganesos
# afogaríeu
## Català
### Verb

afogaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de afogar.
# afogasses
## Català
### Verb

afogasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb afogar.
# afogassin
## Català
### Verb

afogassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb afogar.
# afogassis
## Català
### Verb

afogassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb afogar.
# ahuquessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.uˈke.sin/, occidental /a.uˈke.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

ahuquessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb ahucar.
    [Ells/elles/vostès] ahuquessin, ahuquessen, ahucassen, ahucassin o ahucaren.
Grafia antiga per aüquessin.
# ahuque
## Català

   * Pronúncia: occidental /aˈu.ke/
   * Rimes: -uke

### Verb

ahuque
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de ahucar.
    Forma valenciana: [jo] ahuco, ahuque, ahuc o ahuqui.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb ahucar.
    [Que jo] ahuqui o ahuque.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb ahucar.
    [Que ell/ella/vostè] ahuqui o ahuque.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb ahucar.
    Ahuqui o ahuque [ell/ella/vostè].
Grafia antiga i en valencià per aüque.
# ahuixar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.uˈʃa/ Occidental: nord-occidental /a.ujˈʃa/ valencià /a.ujˈʃaɾ/, /a.uˈʃa/
   * Rimes: -a(ɾ)

### Verb

ahuixar trans.
* (valencià) Forma alternativa de aüixar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·hui·xar (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB
# ahuquen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈu.kən/, occidental /aˈu.ken/
   * Rimes: -uken

### Verb

ahuquen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de ahucar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb ahucar.
    [Que ells/elles/vostès] ahuquin o ahuquen.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb ahucar.
    Ahuquin o ahuquen [ells/elles/vostès].
Grafia antiga i en valencià per aüquen.
# ahuquessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.uˈke.sən/, occidental /a.uˈke.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

ahuquessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb ahucar.
    [Ells/elles/vostès] ahuquessin, ahuquessen, ahucassen, ahucassin o ahucaren.
Grafia antiga per aüquessen.
# ahuquessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.uˈke.sis/, occidental /a.uˈke.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

ahuquessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb ahucar.
    [Tu] ahuquessis, ahuquesses, ahucasses, ahucassis o ahucares.
Grafia antiga per aüquessis.
# ahuitzotl
## Nàhuatl clàssic
### Nom

ahuitzotl
* (mamífers) llúdria
# ahuquesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.uˈke.səs/, occidental /a.uˈke.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

ahuquesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb ahucar.
    [Tu] ahuquessis, ahuquesses, ahucasses, ahucassis o ahucares.
Grafia antiga per aüquesses.
# ahuques
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈu.kəs/, occidental /aˈu.kes/
   * Rimes: -ukes

### Verb

ahuques
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de ahucar.
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb ahucar.
    [Que tu] ahuquis o ahuques; [tu] no ahuquis o ahuques.
Grafia antiga i en valencià per aüques.
# agonitzos
## Català
### Verb

agonitzos
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb agonitzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·go·nit·zos (4)
* Anagrama: agotzonis
# agonitzàssim
## Català
### Verb

agonitzàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb agonitzar.
# agonitzàreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɣu.niˈd͡za.ɾəw/ balear /ə.ɣo.niˈd͡za.ɾəw/, /ə.ɣu.niˈd͡za.ɾəw/ Occidental: nord-occidental /a.ɣo.niˈd͡za.ɾew/, valencià /a.ɣo.niˈza.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

agonitzàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de agonitzar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb agonitzar.
# agonitzà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɣu.niˈd͡za/ balear /ə.ɣo.niˈd͡za/, /ə.ɣu.niˈd͡za/ Occidental: nord-occidental /a.ɣo.niˈd͡za/, valencià /a.ɣo.niˈza/
   * Rimes: -a

### Verb

agonitzà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de agonitzar.
# agonitzàsseu
## Català
### Verb

agonitzàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb agonitzar.
# agonitzàieu
## Català
### Verb

agonitzàieu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de agonitzar.
# agonitzàrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɣu.niˈd͡za.ɾəm/ balear /ə.ɣo.niˈd͡za.ɾəm/, /ə.ɣu.niˈd͡za.ɾəm/ Occidental: nord-occidental /a.ɣo.niˈd͡za.ɾem/, valencià /a.ɣo.niˈza.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

agonitzàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de agonitzar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb agonitzar.
# agonitzàs
## Català
### Verb

agonitzàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb agonitzar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb agonitzar.
# agonitzàssem
## Català
### Verb

agonitzàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb agonitzar.
# afillolaria
## Català
### Verb

afillolaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de afillolar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de afillolar.
# afillolaries
## Català
### Verb

afillolaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de afillolar.
# afillolasses
## Català
### Verb

afillolasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb afillolar.
# afillolarien
## Català
### Verb

afillolarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de afillolar.
# afillolaràs
## Català
### Verb

afillolaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de afillolar.
# afillolaríeu
## Català
### Verb

afillolaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de afillolar.
# afillolassen
## Català
### Verb

afillolassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb afillolar.
# afillolarà
## Català
### Verb

afillolarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de afillolar.
# afillolaré
## Català
### Verb

afillolaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de afillolar.
# akceptotan
## Esperanto

   * Pronúncia: /ak.t͡sepˈto.tan/

### Verb

akceptotan
* acusatiu de akceptota
# akceptote
## Esperanto

   * Pronúncia: /ak.t͡sepˈto.te/
   * Àudio: França

### Verb

akceptote
* participi passiu adverbial futur de akcepti
# akceptus
## Esperanto

   * Pronúncia: /akˈt͡sep.tus/
   * Àudio: França

### Verb

akceptus
* condicional de akcepti
# akceptoto
## Esperanto

   * Pronúncia: /ak.t͡sepˈto.to/

### Verb

akceptoto ‎(plural akceptotoj, acusatiu akceptoton, plural acusatiu akceptotojn)
* participi passiu nominal futur de akcepti
# akceptoton
## Esperanto

   * Pronúncia: /ak.t͡sepˈto.ton/

### Verb

akceptoton
* acusatiu de akceptoto
# akcidentoj
## Esperanto

   * Pronúncia: /ak.t͡siˈden.toj/

### Nom

akcidentoj
* forma plural de akcidento
# akceptotoj
## Esperanto

   * Pronúncia: /ak.t͡sepˈto.toj/

### Verb

akceptotoj
* forma plural de akceptoto
# akceptotojn
## Esperanto

   * Pronúncia: /ak.t͡sepˈto.tojn/

### Verb

akceptotojn
* acusatiu plural de akceptoto
# akceptu
## Esperanto

   * Pronúncia: /akˈt͡sep.tu/
   * Àudio: França

### Verb

akceptu
* volitiu de akcepti
# akcidento
## Esperanto

   * Pronúncia: /ak.t͡siˈden.to/
   * Àudio: França

### Nom

akcidento ‎(acusatiu akcidenton, plural akcidentoj, plural acusatiu akcidentojn)
* accident
# agentojn
## Esperanto

   * Pronúncia: /aˈɡen.tojn/

### Nom

agentojn
* acusatiu plural de agento
# agents
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈʒens/, occidental /aˈd͡ʒens/
   * Rimes: -ens

### Adjectiu

agents inv. pl.
* Forma plural de agent.

### Nom

agents m. f. pl.
* Forma plural de agent.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·gents (2)
* Heterograma de 6 lletres (aegnst)
* Anagrames: gantes, gasten, natges, natgés, negats, segant

## Anglès

   * Pronúncia: àudio (EUA)

### Nom

agents
* forma plural de agent

## Francès

   * Pronúncia: /aˈʒɑ̃/

### Nom

agents m. pl.
* forma plural de agent
# agents educatius
## Català
### Nom

agents educatius m. pl.
* Forma plural de agent educatiu.
# agentoj
## Esperanto

   * Pronúncia: /aˈɡen.toj/

### Nom

agentoj
* forma plural de agento
# agents de l'educació
## Català
### Nom

agents de l'educació m. f. pl.
* Forma plural de agent de l'educació.
# agents rurals
## Català
### Nom

agents rurals m. f. pl.
* Forma plural de agent rural.
# agenton
## Esperanto

   * Pronúncia: /aˈɡen.ton/

### Nom

agenton
* acusatiu de agento
# agents comercials
## Català
### Nom

agents comercials m. f. pl.
* Forma plural de agent comercial.
# agents d'éducation
## Francès
### Nom

agents d'éducation m. pl.
* forma plural de agent d'éducation
# agents educatives
## Català
### Nom

agents educatives f. pl.
* Forma plural de agent educativa.
# agrairé
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈ/ə.ɣɾə.iˈr.ə/, occidental /a.ɣɾa.iˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

agrairé
* Primera persona del singular (jo) del futur de agrair.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·gra·i·ré (4)
* Anagrama: regaria
# agrairíveu
## Català
### Verb

agrairíveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de agrair.
# agrama
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈɣɾa.mə/, occidental /aˈɣɾa.ma/
   * Rimes: -ama

### Verb

agrama
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de agramar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb agramar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·gra·ma (3)
* Anagrames: amagar, amarga $^{(revers)}$, amargà
# agraisqueu
## Català
### Verb

agraisqueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb agrair.
# agrairàs
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈ/ə.ɣɾə.iˈr.əs/, occidental /a.ɣɾa.iˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

agrairàs
* Segona persona del singular (tu) del futur de agrair.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·gra·i·ràs (4)
* Anagrames: agrisara, agrisarà, garsaria
# agrairíeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɣɾə.iˈɾi.əw/, occidental /a.ɣɾa.iˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

agrairíeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de agrair.
# agraisquem
## Català
### Verb

agraisquem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb agrair.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·grais·quem (3)
* Anagrama: amagresqui
# agrairíem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɣɾə.iˈɾi.əm/, occidental /a.ɣɾa.iˈɾi.ɛm/

### Verb

agrairíem
* Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de agrair.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·grai·rí·em (4)
* Anagrama: emigraria
# agram
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈɣɾam/, occidental /aˈɣɾam/
   * Rimes: -am
   * Etimologia: Fals tall sil·làbic de de gram > d’agram.

### Nom

agram m. ‎(plural agrams)
* Forma alternativa de gram ‎(«herba»).

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·gram (2)
* Anagrames: amarg, gamar, magra, marga $^{(revers)}$, margà

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# alienar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ɫi.əˈna/ Occidental: nord-occidental /a.ɫi.eˈna/ valencià /a.ɫi.eˈnaɾ/, /a.ɫi.eˈna/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: alienà
   * Parònim: alinear
   * Etimologia: Del llatí alienare, derivat de alienus ‎(«aliè»).

### Verb

alienar trans., intr. pron. ‎(pronominal alienar-se)
* Passar o entregar a altre el domini d'alguna cosa.
* Treure a algú de si, privar-lo de l'ús de la raó o dels sentits.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: alieno, aliena, alienem Vocal rizotònica: /ɛ/, /ə/, /e/

#### Derivats

* alienable, alienabilitat, inalienable, inalienabilitat
* alienant
* desalienar

#### Relacionats

* alienació
* alienador
* alienat

#### Traduccions

* Anglès: alienate $^{(en)}$
* Castellà: enajenar $^{(es)}$, alienar $^{(es)}$
* Francès: aliéner $^{(fr)}$
* Italià: alienare $^{(it)}$
* Llatí: alienare $^{(la)}$, abalienare $^{(la)}$
* Portuguès: alienar $^{(pt)}$
* Anglès: alienate $^{(en)}$
* Castellà: enajenar $^{(es)}$, alienar $^{(es)}$
* Francès: aliéner $^{(fr)}$
* Italià: alienare $^{(it)}$
* Llatí: distrahere $^{(la)}$
* Portuguès: alienar $^{(pt)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·li·e·nar (4)
* Anagrames: alarien, aliaren, alinear, enlaira, enlairà, lineara, linearà

### Vegeu també

* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom I.
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot

## Castellà

   * Pronúncia: /a.ljeˈnaɾ/
   * Rimes: -aɾ
   * Etimologia: Del llatí alienare.

### Verb

alienar ‎(present alieno, passat aliené, futur alienaré)
* alienar

#### Sinònims

* enajenar

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·lie·nar (3)

## Portuguès
### Verb

alienar
* alienar
# alienano
## Italià
### Verb

alienano
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del present d'indicatiu de alienare
# alienant
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ɫi.əˈnan/ Occidental: nord-occidental /a.ɫi.eˈnan/, valencià /a.ɫi.eˈnant/
   * Rimes: -ant

### Verb

alienant
* Gerundi del verb alienar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·li·e·nant (4)
* Anagrama: alineant
# alienar-se
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɫi.əˈnaɾ.sə/, balear /ə.ɫi.ə.nəɾˈsə/ Occidental: /a.ɫi.eˈnaɾ.se/
   * Rimes: -aɾse

### Verb

alienar-se
* Forma pronominal de alienar.

### Miscel·lània

* Anagrames: alenaries, alienares, alineares
# alienaran
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɫi.ə.nəˈɾan/, occidental /a.ɫi.e.naˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

alienaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de alienar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·li·e·na·ran (5)
* Anagrama: alinearan
# alienara
## Català

   * Pronúncia: valencià /a.ɫi.eˈna.ɾa/
   * Rimes: -aɾa

### Verb

alienara
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb alienar.
    [Jo] alienés, alienàs o alienara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb alienar.
    [Ell/ella/vostè] alienés, alienàs o alienara.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·li·e·na·ra (5)
* Anagrames: alenaria, alineara, alinearà
# alienante
## Italià
### Verb

alienante
* participi present de alienare
# alienantesi
## Italià
### Verb

alienantesi
* participi present de alienarsi
# alienare
## Italià

   * Pronúncia: /a.ljeˈnaː.re/
   * Etimologia: Del llatí alienare.

### Verb

alienare trans. ‎(pronominal alienarsi)
* alienar

#### Conjugació
### Miscel·lània

* Síl·labes: a·lie·nà·re (4)

## Llatí

   * Pronúncia: /a.lɪ.eːˈnaː.rɛ/

### Verb

aliēnāre
* infinitiu del present actiu de aliēnō

## Romanès

   * Etimologia: Del verb aliena.

### Nom

alienare f. ‎(plural alienări)
* alienació

#### Declinació

| | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural | Plural |
| | Indefinit | Indefinit | Definit | Indefinit | Indefinit | Definit |
| Nominatiu-acusatiu | (o) | alienare | alienarea | (niște) | alienări | alienările |
| Genitiu-datiu | (unei) | alienări | alienării | (unor) | alienări | alienărilor |
| Vocatiu | | alienare | alienare | | alienări | alienări |
# alienarea
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -a.

### Nom

alienarea
* nominatiu i acusatiu definit singular de alienare
# akzioetan
## Basc
### Nom

akzioetan
* inessiu definit plural de akzio
# akzioetara
## Basc
### Nom

akzioetara
* al·latiu definit plural de akzio
# akzioetaraino
## Basc
### Nom

akzioetaraino
* terminatiu definit plural de akzio
# akzioez
## Basc
### Nom

akzioez
* instrumental definit plural de akzio
# akzioen
## Basc
### Nom

akzioen
* genitiu definit plural de akzio
# akzioengatik
## Basc
### Nom

akzioengatik
* causal definit plural de akzio
# akzioentzat
## Basc
### Nom

akzioentzat
* benefactiu definit plural de akzio
# akzioetako
## Basc
### Nom

akzioetako
* genitiu locatiu definit plural de akzio
# akzioetarantz
## Basc
### Nom

akzioetarantz
* al·latiu direccional definit plural de akzio
# akzioetatik
## Basc
### Nom

akzioetatik
* ablatiu definit plural de akzio