OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# arrestar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.rəsˈta/ Occidental: nord-occidental /a.resˈta/ valencià /a.resˈtaɾ/, /a.resˈta/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: arrestà
   * Etimologia: Del prefix a- i restar, segle XVII.

### Verb

arrestar trans., pron. ‎(pronominal arrestar-se)
* Detenir legalment per par de l'autoritat per la sospita d'una falta o delicte.
* (andorrà) ordenar, acordar
* (alguerès) restar
* (pronominal, septentrional) aturar-se

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: arresto, arresta, arrestem Vocal rizotònica: /e/

#### Sinònims

* detenir, empresonar, engabiar, engarjolar

#### Derivats

* arrest
* arrestat
* desarrestar

#### Traduccions

* Albanès: arrestoj $^{(sq)}$
* Alemany: festnehmen $^{(de)}$, verhaften $^{(de)}$
* Anglès: arrest $^{(en)}$
* Àrab: اِعْتَقَلَ‎ $^{(ar)}$
* Armeni: ձերբակալել $^{(hy)}$ ‎(dzerbakalel)
* Belarús: арышто́ўваць $^{(be)}$ ‎(arixtóuvats)
* Búlgar: аресту́вам $^{(bg)}$ ‎(arestúvam)
* Castellà: arrestar $^{(es)}$
* Coreà: 체포하다 $^{(ko)}$ ‎(chepohada)
* Danès: anholde $^{(da)}$
* Esperanto: aresti $^{(eo)}$
* Estonià: vahistama $^{(et)}$
* Finès: pidättää $^{(fi)}$
* Francès: arrêter $^{(fr)}$
* Gallec: arrestar $^{(gl)}$
* Gal·lès: arestio $^{(cy)}$
* Georgià: დაპატიმრება $^{(ka)}$ ‎(dapatímreba)
* Grec: συλλαμβάνω $^{(el)}$ ‎(sil·lambano)
* Hebreu: עָצַר‎ $^{(he)}$
* Hongarès: letartóztat $^{(hu)}$, elfog $^{(hu)}$
* Irlandès: gabh $^{(ga)}$
* Italià: arrestare $^{(it)}$
* Japonès: 逮捕する $^{(ja)}$
* Kazakh: тұтқындау $^{(kk)}$ ‎(tutqındaw/tutkhindau)
* Kirguís: камакка алуу $^{(ky)}$ ‎(kamaka aluu)
* Letó: arestet $^{(lv)}$
* Lituà: suimti $^{(lt)}$
* Macedoni: апси $^{(mk)}$
* Mongol: баривчлах $^{(mn)}$
* Neerlandès: arresteren $^{(nl)}$
* Noruec: arrestere $^{(no)}$
* Polonès: aresztować $^{(pl)}$
* Portuguès: prender $^{(pt)}$
* Romanès: aresta $^{(ro)}$, deține $^{(ro)}$
* Rus: аресто́вывать $^{(ru)}$ ‎(arestóvivat)
* Serbocroat: хапсити $^{(sh)}$, hapsiti $^{(sh)}$
* Suahili: kukamata $^{(sw)}$
* Suec: gripa $^{(sv)}$
* Turc: tevkif etmek $^{(tr)}$
* Txec: zatknout $^{(cs)}$
* Uzbek: qamamoq $^{(uz)}$
* Vietnamita: bắt $^{(vi)}$
* Xinès: 逮捕 $^{(zh)}$ ‎(dàibǔ)

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·res·tar (3)
* Anagrames: rastrera, Traserra

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB, Optimot
* Vegeu el Diccionari de sinònims de Softcatalà-OpenThesaurus: arrestar

## Occità
### Verb

arrestar
* aturar

#### Sinònims

* arturar (gascó)
# arres
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈa.rəs/, occidental /ˈa.res/
   * Rimes: -ares
   * Etimologia: Del llatí arrae, segle XIX, forma sincopada de arrabo, del grec antic ἀρραβών ‎(arrhabṓn, «pagament, garantia»).

### Nom

arres m. ‎(plurale tantum)
* Quantitat que es lliura com a garantia de compliment d'unes obligacions, normalment relacionades amb la compravenda de patrimoni o amb el matrimoni.

#### Traduccions
### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·res (2)
* Anagrames: erràs, rares, raser, resar, serra $^{(revers)}$, Serra $^{(revers)}$, serrà

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# arrestada
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəsˈta.ðə/, occidental /a.resˈta.ða/
   * Rimes: -ada

### Verb

arrestada
* Participi femení singular del verb arrestar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·res·ta·da (4)
* Anagrames: atardar-se, atardares
# arrest
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈrest/, occidental /aˈrest/
   * Rimes: -est
   * Etimologia: De arrestar.

### Nom

arrest m. ‎(plural arrests o arrestos)
* Acció i efecte d’arrestar.
* Privació de llibertat per un temps breu.
* (andorrà) Acord general anual d’un comú.

#### Traduccions

* Anglès: arrest $^{(en)}$
* Castellà: arresto $^{(es)}$
* Francès: arrestation $^{(fr)}$

### Verb

arrest
* (balear, alguerès) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de arrestar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·rest (2)
* Anagrames: arters, errats, rarets, rastre, raters, restar, retràs, sartre, serrat, Serrat, tresar

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# arresta
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈres.tə/, occidental /aˈres.ta/
   * Rimes: -esta

### Verb

arresta
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de arrestar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb arrestar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·res·ta (3)
* Anagrames: arreats, aterràs, restara, restarà, tarares, tresara, tresarà
# arrera
## Català

   * Etimologia: Vegeu arrere i rera.

### Adverbi

arrera
* (obsolet) Forma alternativa de arrere.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·ra (3)
* Anagrames: arrear, errara, errarà

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB
# arrere
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈre.ɾə/, occidental /aˈre.ɾe/
   * Rimes: -eɾe
   * Etimologia: Del prefix a- i rere, segle XIII.

### Adverbi

arrere
* (occidental) endarrere

#### Variants

* arrera

#### Derivats

* enarrere

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·re (3)
* Anagrames: ererar, erraré

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC
# arrestam
## Català
### Verb

arrestam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de arrestar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·res·tam (3)
* Anagrames: tramares, tremaràs
# asautaries
## Català antic
### Verb

asautaries
* segona persona singular (tu) del condicional de asautar
# asautaren
## Català antic
### Verb

asautaren
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) del passat de asautar
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) de l'imperfet de subjuntiu de asautar
# asautares
## Català antic
### Verb

asautares
* segona persona singular (tu) del passat de asautar
* segona persona singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu de asautar
# asautarets
## Català antic
### Verb

asautarets
* segona persona plural (vós, vosaltres) del futur de asautar
# asautareu
## Català antic
### Verb

asautareu
* segona persona plural (vós, vosaltres) del futur de asautar
# asautarien
## Català antic
### Verb

asautarien
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) del condicional de asautar
# asautaria
## Català antic
### Verb

asautaria
* primera persona singular (io, yo, jo) del condicional de asautar
* tercera persona singular (él, eyl, ell) del condicional de asautar
# asautaran
## Català antic
### Verb

asautaran
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) del futur de asautar
# asautarem
## Català antic
### Verb

asautarem
* primera persona plural (nós, nosaltres) del futur de asautar
# asautarà
## Català antic
### Verb

asautarà
* tercera persona singular (él, eyl, ell) del futur de asautar
# arteria poplitea
## Llatí
### Nom

arteria poplitea
* (Terminologia Anatomica) artèria poplítia

### Vegeu també

* arteria poplitea. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# arteria plantaris profunda
## Llatí
### Nom

arteria plantaris profunda
* (Terminologia Anatomica) artèria plantar profunda

### Vegeu també

* arteria plantaris profunda. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# arteria princeps pollicis
## Llatí
### Nom

arteria princeps pollicis
* (Terminologia Anatomica) artèria principal del dit polze

### Vegeu també

* arteria princeps pollicis. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# arteria profunda brachii
## Llatí
### Nom

arteria profunda brachii
* (Terminologia Anatomica) artèria braquial profunda, artèria humeral profunda

### Vegeu també

* arteria profunda brachii. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# arteria profunda femoris
## Llatí
### Nom

arteria profunda femoris
* (Terminologia Anatomica) artèria femoral profunda

### Vegeu també

* arteria profunda femoris. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# arteria profunda linguae
## Llatí
### Nom

arteria profunda linguae
* (Terminologia Anatomica) artèria lingual profunda, artèria profunda de la llengua, artèria ranina

### Vegeu també

* arteria profunda linguae. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# arteria plantaris medialis
## Llatí
### Nom

arteria plantaris medialis
* (Terminologia Anatomica) artèria plantar interna, artèria plantar medial

### Vegeu també

* arteria plantaris medialis. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# arteria profunda clitoridis
## Llatí
### Nom

arteria profunda clitoridis
* (Terminologia Anatomica) artèria profunda del clítoris

### Vegeu també

* arteria profunda clitoridis. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# arteria profunda penis
## Llatí
### Nom

arteria profunda penis
* (Terminologia Anatomica) artèria profunda del penis

### Vegeu també

* arteria profunda penis. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# arteria pudenda interna
## Llatí
### Nom

arteria pudenda interna
* (Terminologia Anatomica) artèria púdica interna

### Vegeu també

* arteria pudenda interna. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# arpellades
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.pəˈʎa.ðəs/, occidental /aɾ.peˈʎa.ðes/
   * Rimes: -ades

### Verb

arpellades
* Participi femení plural del verb arpellar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·pe·lla·des (4)
* Anagrames: desparella, desparellà, espadellar, parellades
# arpellaran
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.pə.ʎəˈɾan/, occidental /aɾ.pe.ʎaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

arpellaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de arpellar.
# arpellarem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ər.pə.ʎəˈɾɛm/ balear /əɾ.pə.ʎəˈɾəm/, /ər.pə.ʎəˈɾɛm/ Occidental: /aɾ.pe.ʎaˈɾem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

arpellarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de arpellar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·pe·lla·rem (4)
* Anagrames: empallerar, emparellar
# arpellam
## Català
### Verb

arpellam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de arpellar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·pe·llam (3)
* Anagrames: empallar, llamparé, llamprea, malapler, malparle, pallarem, pallàrem, rellampa, rellampà
# arpellaren
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.pəˈʎa.ɾən/, occidental /aɾ.peˈʎa.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

arpellaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de arpellar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arpellar.
# arpella
## Català

   * Pronúncia: oriental /ərˈpe.ʎə/, occidental /aɾˈpe.ʎa/
   * Rimes: -eʎa
   * Etimologia: De arpa i el sufix -ella, segle XVII.

### Nom

arpella f. ‎(plural arpelles)
* Ocell de rapinya de la família dels accipítrids.
* (en plural) Rampí emprat per treure pedres grosses d'un terreny o per remoure els fems en un hort.

#### Traduccions

* Castellà: arpella $^{(es)}$

### Verb

arpella
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de arpellar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb arpellar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·pe·lla (3)
* Anagrames: aparell, apellar, apel·lar, llepara, lleparà, pallaré, pallera, parella, pellara, pellarà

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /aɾˈpe.ʎa/, meridional /aɾˈpe.ʝa/
       Americà: /aɾˈpe.ʝa/, austral \aɾˈpe.ʒa\
   * Rimes: -eʎa
   * Etimologia: Del català arpella.

### Nom

arpella f. ‎(plural arpellas)
* arpella

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·pe·lla (3)
# arpellada
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.pəˈʎa.ðə/, occidental /aɾ.peˈʎa.ða/
   * Rimes: -ada

### Verb

arpellada
* Participi femení singular del verb arpellar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·pe·lla·da (4)
* Anagrama: parellada
# arpellar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ər.pəˈʎa/ Occidental: nord-occidental /ar.peˈʎa/ valencià /aɾ.peˈʎaɾ/, /aɾ.peˈʎa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: arpellà
   * Etimologia: De arpelles.

### Verb

arpellar trans.
* Netejar el terra passant les arpelles.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: arpello, arpella, arpellem Vocal rizotònica: /e/

#### Variants

* arpellejar

#### Traduccions

* Castellà: rasclear $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·pe·llar (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB, Optimot
# arpellara
## Català
### Verb

arpellara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arpellar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb arpellar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·pe·lla·ra (4)
* Anagrames: apallerar, aparellar
# arthroscopy
## Anglès

   * Etimologia: Del prefix arthro- i el sufix -scopy.

### Nom

arthroscopy ‎(plural arthroscopies)
* (medicina) artroscòpia

### Vegeu també

* arthroscopy. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 setembre 2014].
# articolare
## Italià

   * Pronúncia: /ar.ti.koˈlaː.re/

### Adjectiu

articolare inv. ‎(plural articolari)
* articular

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ti·co·là·re (5)
# articolatamente
## Italià

   * Pronúncia: /ar.ti.koˌla.taˈmen.te/
   * Etimologia: De articolato i el sufix -mente.

### Adverbi

articolatamente
* articuladament

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ti·co·la·ta·mén·te (7)
# arti
## Italià

   * Pronúncia: /ˈar.ti/

### Nom

arti f. pl.
* forma plural de arte

## Llatí

   * Pronúncia: /ˈar.tiː/

### Adjectiu

artī
* nominatiu masculí plural de artus
* vocatiu masculí plural de artus
* genitiu masculí singular de artus
* genitiu neutre singular de artus

### Nom

artī
* datiu singular de ars
# artibus
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈar.tɪ.bʊs/

### Nom

artibus
* datiu plural de ars
* ablatiu plural de ars

### Nom

artibus
* datiu plural de artus
* ablatiu plural de artus
# artichoke
## Anglès
### Nom

artichoke ‎(plural artichokes)
* carxofa
* carxofera (Cynara cardunculus var. scolymus)

#### Sinònims

* globe artichoke

#### Compostos i expressions

* artichoke betony
* artichoke cactus
* Chinese artichoke
* globe artichoke
* Jerusalem artichoke

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia en anglès
# artichokes
## Anglès
### Nom

artichokes
* forma plural de artichoke
# articles
## Català

   * Pronúncia: oriental /ərˈti.kɫəs/, occidental /aɾˈti.kɫes/
   * Rimes: -ikles

### Nom

articles m. pl.
* Forma plural de article.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ti·cles (3)
* Heterograma de 8 lletres (aceilrst)
* Anagrames: esclarit, saltirec
# articolari
## Italià

   * Pronúncia: /ar.ti.koˈlaː.ri/

### Adjectiu

articolari inv. pl.
* forma plural de articolare
# arrugavo
## Català
### Verb

arrugavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de arrugar.
# arrugava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ruˈɣa.βə/, balear /ə.ruˈɣa.və/ Occidental: nord-occidental /a.ruˈɣa.βa/ valencià /a.ruˈɣa.va/, /a.ruˈɣa.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

arrugava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de arrugar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de arrugar.
# arrugaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ruˈɣa.βən/, balear /ə.ruˈɣa.vən/ Occidental: nord-occidental /a.ruˈɣa.βen/ valencià /a.ruˈɣa.ven/, /a.ruˈɣa.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

arrugaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de arrugar.
# arrugassis
## Català
### Verb

arrugassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrugar.
# arrugaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ruˈɣa.βəs/, balear /ə.ruˈɣa.vəs/ Occidental: nord-occidental /a.ruˈɣa.βes/ valencià /a.ruˈɣa.ves/, /a.ruˈɣa.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

arrugaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de arrugar.
# arrugavi
## Català
### Verb

arrugavi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de arrugar.
# arrugassin
## Català
### Verb

arrugassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrugar.
# aspreja
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əsˈpɾɛ.ʒə/ balear /əsˈpɾə.ʒə/, /əsˈpɾɛ.ʒə/ Occidental: nord-occidental /asˈpɾe.ʒa/, valencià /asˈpɾe.d͡ʒa/
   * Rimes: -ɛʒa

### Verb

aspreja
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de asprejar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb asprejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·pre·ja (3)
* Anagrames: arpejàs, rapejàs
# aspregéssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əs.pɾəˈʒe.sim/ Occidental: nord-occidental /as.pɾeˈʒe.sim/, valencià /as.pɾeˈd͡ʒe.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

aspregéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb asprejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·pre·gés·sim (4)
* Anagrames: aspergíssem, espargíssem
# aspregí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əs.pɾəˈʒi/ Occidental: nord-occidental /as.pɾeˈʒi/, valencià /as.pɾeˈd͡ʒi/
   * Rimes: -i

### Verb

aspregí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de asprejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·pre·gí (3)
* Heterograma de 7 lletres (aegiprs)
* Anagrames: arpegis, aspergí, aspreig, esgarip, espargí, espigar, presagi, rapegis
# asprejam
## Català
### Verb

asprejam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de asprejar.
# aspregéssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əs.pɾəˈʒe.səm/ Occidental: nord-occidental /as.pɾeˈʒe.sem/, valencià /as.pɾeˈd͡ʒe.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

aspregéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb asprejar.
# aspregéssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əs.pɾəˈʒe.siw/ Occidental: nord-occidental /as.pɾeˈʒe.siw/, valencià /as.pɾeˈd͡ʒe.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

aspregéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb asprejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·pre·gés·siu (4)
* Anagrames: aspergísseu, espargísseu, pareguessis, pariguesses
# aspreig
## Català
### Verb

aspreig
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de asprejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·preig (2)
* Heterograma de 7 lletres (aegiprs)
* Anagrames: arpegis, aspergí, aspregi, aspregí, esgarip, espargí, espigar, presagi, rapegis
# arrabassessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.βəˈse.sən/, occidental /a.ra.baˈse.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

arrabassessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrabassar.
# arrabassessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.βəˈse.sis/, occidental /a.ra.baˈse.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

arrabassessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrabassar.
# arrabassin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəˈβa.sin/, occidental /a.raˈba.sin/
   * Rimes: -asin

### Verb

arrabassin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb arrabassar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb arrabassar.
# arrabasso
## Català
### Verb

arrabasso
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de arrabassar.
# arrabasseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rə.βəˈsɛw/ balear /ə.rə.bəˈsəw/, /ə.rə.bəˈsɛw/ Occidental: /a.ra.baˈsew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

arrabasseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de arrabassar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb arrabassar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb arrabassar.
# arrabassis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəˈβa.sis/, occidental /a.raˈba.sis/
   * Rimes: -asis

### Verb

arrabassis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb arrabassar.
# arrabassessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.βəˈse.sin/, occidental /a.ra.baˈse.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

arrabassessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrabassar.
# arrabasses
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəˈβa.səs/, occidental /a.raˈba.ses/
   * Rimes: -ases

### Verb

arrabasses
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de arrabassar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb arrabassar.
# arrabassesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.βəˈse.səs/, occidental /a.ra.baˈse.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

arrabassesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrabassar.
# ascunzători
## Romanès
### Nom

ascunzători
* forma plural de ascunzătoare
* genitiu i datiu indefinit singular de ascunzătoare
* vocatiu plural de ascunzătoare
# ascunzătorii
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -i.

### Nom

ascunzătorii
* genitiu i datiu definit singular de ascunzătoare
# ascunzătorile
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -le.

### Nom

ascunzătorile
* nominatiu i acusatiu definit plural de ascunzătoare
# ascostroma
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kusˈtɾo.mə/ balear /əs.kosˈtɾo.mə/, /əs.kusˈtɾo.mə/ Occidental: /as.kosˈtɾo.ma/
   * Rimes: -oma
   * Etimologia: Del prefix asco- i estroma.

### Nom

ascostroma m. ‎(plural ascostromes)
* Estroma que conté cambres o cavitats (lòculs) on es desenvolupen els ascs.

#### Traduccions

* Anglès: ascostroma $^{(en)}$
* Castellà: ascostroma $^{(es)}$ m.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·cos·tro·ma (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
* Diccionari de fitopatologia, Universitat de Barcelona.
# ascunzătoarea
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -a.

### Nom

ascunzătoarea
* nominatiu i acusatiu definit singular de ascunzătoare
# ascètic
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əˈsɛ.tik/, balear /əsˈsɛ.tik/ Occidental: /aˈsɛ.tik/
   * Rimes: -ɛtik
   * Homòfon: acètic
   * Etimologia: Del grec antic ἀσκητικός ‎(askētikós, «donat a exercitar-se»), de ἀσκητής ‎(askētḗs, «asceta»), de ἀσκέω ‎(askéō, «exercitar»), segle XIX.

### Adjectiu

ascètic m. ‎(femení ascètica, plural masculí ascètics, plural femení ascètiques)
* Relatiu a l’ascetisme, als ascetes o a l’ascesi.
* Propi de l’asceta amb costums severs i renúncia de plaers.

#### Derivats

* asceticisme

#### Traduccions

* Anglès: ascetic $^{(en)}$
* Castellà: ascético $^{(es)}$
* Francès: ascétique $^{(fr)}$
* Italià: ascetico $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·cè·tic (3)
* Anagrames: acètics, cetacis

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# ascunzătoare
## Romanès
### Nom

ascunzătoare f. ‎(plural ascunzători)
* amagatall

#### Declinació

| | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural | Plural |
| | Indefinit | Indefinit | Definit | Indefinit | Indefinit | Definit |
| Nominatiu-acusatiu | (o) | ascunzătoare | ascunzătoarea | (niște) | ascunzători | ascunzătorile |
| Genitiu-datiu | (unei) | ascunzători | ascunzătorii | (unor) | ascunzători | ascunzătorilor |
| Vocatiu | | ascunzătoare | ascunzătoare | | ascunzători | ascunzători |
# ascunzătorilor
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -lor.

### Nom

ascunzătorilor
* genitiu i datiu definit plural de ascunzătoare
# -oide
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈɔj.ðə/, occidental /ˈɔj.ðe/
   * Etimologia: Del grec antic -εἶδος ‎(-eîdos, «forma»).

### Sufix

-oide ‎(adjectival)
* Aparença semblant a.
    tifus → tifoide

### Vegeu també

* Obres de referència: DNV, GDLC
# -ola
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ˈɔ.ɫə/ Occidental: nord-occidental /ˈɔ.ɫa/ valencià /ˈɔ.ɫa/, /ˈɔ.ɫɔ/

### Sufix

-ola
* Forma femenina de -ol.