OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# abominablemente
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \a.βo.miˌna.βleˈmen.te\
       Americà: alt /a.bo.miˌna.bleˈmen.t(e)/, baix \a.βo.miˌna.βleˈmen.te\
   * Rimes: -ente
   * Etimologia: De abominable i el sufix -mente.

### Adverbi

abominablemente
* abominablement

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bo·mi·na·ble·men·te (7)
# abominaciones
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \a.βo.mi.naˈθjo.nes\, meridional \a.βo.mi.naˈθjo.neh\
       Americà: alt /a.bo.mi.naˈsjo.n(e)s/, baix \a.βo.mi.naˈsjo.neh\, austral \a.βo.mi.naˈsjo.nes\
   * Rimes: -ones

### Nom

abominaciones f. pl.
* forma plural de abominación
# abominablement
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.βu.miˌnab.bɫəˈmen/, /ə.βu.miˌna.βɫəˈmen/ balear /ə.bo.miˌnab.bɫəˈment/, /ə.bu.miˌnab.bɫəˈmen/ Occidental: nord-occidental /a.βo.miˌnab.bɫeˈmen/, /a.βo.miˌna.βɫeˈmen/ valencià /a.bo.miˌna.bɫeˈment/, /a.βo.miˌna.βɫeˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De abominable i el sufix -ment.

### Adverbi

abominablement
* D'una manera abominable.

#### Sinònims

* ominosament

#### Traduccions

* Anglès: abominably $^{(en)}$
* Castellà: abominablemente $^{(es)}$
* Esperanto: abomene $^{(eo)}$
* Francès: abominablement $^{(fr)}$
* Italià: abominevolmente $^{(it)}$
* Occità: abominablament $^{(oc)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bo·mi·na·ble·ment (6)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# abominacion
## Occità

   * Pronúncia: /a.βu.mi.naˈsju/

### Nom

abominacion f. ‎(plural abominacions)
* abominació
# abeuraries
## Català
### Verb

abeuraries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de abeurar.
# abeurariva
## Català
### Verb

abeurariva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de abeurar.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de abeurar.
# abeuraràs
## Català
### Verb

abeuraràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de abeurar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·beu·ra·ràs (4)
* Anagrames: abrasareu, abrasàreu
# abeurarien
## Català
### Verb

abeurarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de abeurar.

### Miscel·lània

* Anagrames: enrabiareu, enrabiàreu
# abeurarà
## Català
### Verb

abeurarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de abeurar.
# abeurareu
## Català
### Verb

abeurareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de abeurar.
# abeurariven
## Català
### Verb

abeurariven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de abeurar.
# abeuraré
## Català
### Verb

abeuraré
* Primera persona del singular (jo) del futur de abeurar.
# abeuraria
## Català
### Verb

abeuraria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de abeurar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de abeurar.
# abeurarives
## Català
### Verb

abeurarives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de abeurar.
# Subirachs
## Català

   * Pronúncia: /su.βiˈɾaks/
   * Rimes: -aks
   * Etimologia: Grafia arcaica de Subiracs, de l’antic subirà ‎(«sobirà»).

### Nom propi

Subirachs
* Cognom

#### Relacionats

* Subiracs, Subirach

### Miscel·lània

* Síl·labes: Su·bi·rachs (3)

### Vegeu també

* Cerca Subirachs a Wikidata
* Obres de referència: DCVB
* Cognoms de la població, Idescat
# Sudamérica
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \su.ðaˈme.ɾi.ka\
       Americà: alt /su.daˈme.ɾi.k(a)/, baix \su.ðaˈme.ɾi.ka\
   * Rimes: -eɾika
   * Etimologia: Del prefix sud- i América.

### Nom propi

Sudamérica f.
* Amèrica del Sud

#### Variants

* Suramérica

#### Sinònims

* América del Sur

#### Derivats

* sudamericano

### Miscel·lània

* Síl·labes: Su·da·mé·ri·ca (5)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia en castellà
# Sudan
## Català

   * Pronúncia: /suˈðan/
   * Rimes: -an
   * Etimologia: (pendent)

### Nom propi

el Sudan m.
* Estat africà fronterer amb Egipte, Eritrea, Etiòpia, el Sudan del Sud, la República Centreafricana, el Txad i Líbia. El nom oficial és República del Sudan.

#### Gentilicis

* sudanès, sudànic

#### Traduccions

* Anglès: Sudan $^{(en)}$
* Castellà: Sudán $^{(es)}$ m.
* Vietnamita: Sudan $^{(vi)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: Su·dan (2)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: GEC, ésAdir
# Succés
## Català
### Nom propi

Succés m.
* Prenom masculí

#### Traduccions

* Castellà: Suceso $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: Suc·cés (2)

### Vegeu també

* Albaigès, Josep M.. Diccionari dels Noms de Noi, 2009. Barcelona: labutxaca, p. 164. ISBN 978-84-96863-95-8.
# Suche
## Alemany

   * Pronúncia: /ˈzuːχə/ àudio àudio (Àustria)

### Nom

Suche f. ‎(genitiu Suche, plural Suchen)
* cerca, recerca

#### Declinació

| Cas | Singular | Singular | Plural | Plural |
| Nominatiu | die | Suche | die | Suchen |
| Genitiu | der | Suche | der | Suchen |
| Datiu | der | Suche | den | Suchen |
| Acusatiu | die | Suche | die | Suchen |
# Sud-amèrica
## Català

   * Pronúncia: oriental /su.təˈmɛ.ɾi.kə/, occidental /su.taˈmɛ.ɾi.ka/
   * Rimes: -ɛɾika

### Nom propi

Sud-amèrica f.
* Forma alternativa de Amèrica del Sud.

### Miscel·lània

* Síl·labes: Sud·a·mè·ri·ca (5)
# Suchen
## Alemany

   * Pronúncia: /ˈzuːχn̩/ àudio àudio

### Nom

Suchen
* forma plural de Suche
# Sudan del Sud
## Català

   * Pronúncia: oriental /suˌðan.dəɫˈsut/, occidental /suˌðan.deɫˈsut/

### Nom propi

el Sudan del Sud m.
* Estat africà fronterer amb el Sudan, Etiòpia, Kenya, Uganda, la República Democràtica del Congo, la República Centreafricana. El nom oficial és República del Sudan del Sud.

#### Gentilicis

* sud-sudanès, sud-sudanesa, sud-sudanesos, sud-sudaneses

#### Notes

Dintre d'un context sempre va precedit de l'article masculí singular: el Sudan del Sud.

#### Traduccions

* Anglès: South Sudan $^{(en)}$
* Castellà: Sudán del Sur $^{(es)}$ m.
* Gallec: Sudán do Sur $^{(gl)}$ m.
* Vietnamita: Nam Sudan $^{(vi)}$

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: GEC, ésAdir

## Italià
### Nom propi

Sudan del Sud m.
* Sudan del Sud
# Sucre
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈsu.kɾə/, occidental /ˈsu.kɾe/
   * Etimologia: Del castellà Sucre, anomenat en honor a Antonio José de Sucre, llibertador veneçolà de família originària flamenca amb cognom francès. El cognom català també és originari de Flandes.

### Nom propi

Sucre m.
* Cognom
* Capital de la Bolívia.
* Estat de Veneçuela.
* Departament de Colòmbia.

### Miscel·lània

* Síl·labes: Su·cre (2)
* Anagrames: creus, Creus, crues, cruse, cures, curés, cúser, escur

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Cognoms de la població, Idescat
# Sud-àfrica
## Català

   * Pronúncia: oriental /suˈta.fɾi.kə/, occidental /suˈta.fɾi.ka/
   * Rimes: -africa

### Nom propi

Sud-àfrica f.
* Estat africà fronterer amb Botswana, Lesotho, Moçambic, Namíbia, Swazilàndia i Zimbabwe. El nom oficial és República de Sud-àfrica.
* Territori plurinacional que fa referència a l'extrem sud del continent africà i que inclou, a més de la República de Sud-àfrica, els següents estats: Botswana, Lesotho, Namíbia, Swazilàndia i Zimbabwe. De vegades, però, també s'inclouen els següents estats: Angola, Comores, Madagascar, Malawi, Maurici, Moçambic i Zàmbia, a més de les següents dependències: Mayotte, Reunió i Santa Helena.

#### Gentilicis

* sud-africà, sud-africana, sud-africans, sud-africanes

#### Sinònims

* Sud-àfrica [2] (territori): Àfrica Austral, Àfrica del Sud.

#### Notes

* Per evitar confondre el territori amb l'estat, sovint per referir-se a l'estat s'utilitza el nom oficial (República de Sud-àfrica) i per referir-se al territori algun dels seus sinònims.

#### Traduccions

* Anglès: South Africa $^{(en)}$
* Castellà: Sudáfrica $^{(es)}$
* Francès: Afrique du Sud $^{(fr)}$
* Italià: Sudafrica $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: Sud·à·fri·ca (4)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: GEC, ésAdir
# Theaetetum
## Llatí

   * Pronúncia: /tʰɛ.ajˈteː.tʊm/

### Nom propi

Theaetētum
* acusatiu singular de Theaetētus
# Theagenem
## Llatí

   * Pronúncia: /tʰɛˈaː.ɡɛ.nɛm/

### Nom propi

Theāgenem
* acusatiu singular de Theāgenēs
# Theageni
## Llatí

   * Pronúncia: /tʰɛˈaː.ɡɛ.niː/

### Nom propi

Theāgenī
* datiu singular de Theāgenēs
# Theaetete
## Llatí

   * Pronúncia: /tʰɛ.ajˈteː.tɛ/

### Nom propi

Theaetēte
* vocatiu singular de Theaetētus
# Theaeteti
## Llatí

   * Pronúncia: /tʰɛ.ajˈteː.tiː/

### Nom propi

Theaetētī
* genitiu singular de Theaetētus
# Theagenes
## Llatí

   * Pronúncia: /tʰɛˈaː.ɡɛ.neːs/

### Nom propi

Theāgenēs m. ‎(genitiu Theāgenis)
* Prenom masculí

#### Declinació

3a declinació -, -is (tema i) :
| Cas | Singular | Plural |
| Nominatiu | Theāgenēs | - |
| Vocatiu | Theāgenēs | - |
| Acusatiu | Theāgenem | - |
| Genitiu | Theāgenis | - |
| Datiu | Theāgenī | - |
| Ablatiu | Theāgene | - |

#### Relacionats

* Theāgenis (femení)

### Vegeu també

* Gaffiot, Félix. «Theagenes». A: Dictionnaire Latin - Français, 1934. París: Hachette, 1934, p. 1567.
# Thaumastus
## Llatí

   * Pronúncia: /tʰawˈmas.tʊs/

### Nom propi

Thaumastus m. ‎(genitiu Thaumastī)
* Prenom masculí

#### Declinació

2a declinació -us, -ī :
| Cas | Singular | Plural |
| Nominatiu | Thaumastus | - |
| Vocatiu | Thaumaste | - |
| Acusatiu | Thaumastum | - |
| Genitiu | Thaumastī | - |
| Datiu | Thaumastō | - |
| Ablatiu | Thaumastō | - |

#### Relacionats

* Thaumaste (femení)

### Vegeu també

* Gaffiot, Félix. «Thaumastus». A: Dictionnaire Latin - Français, 1934. París: Hachette, 1934, p. 1567.
# Theaetetus
## Llatí

   * Pronúncia: /tʰɛ.ajˈteː.tʊs/
   * Etimologia: Del grec antic Theaítētos ‎(Theaítētos).

### Nom propi

Theaetētus m. ‎(genitiu Theaetētī)
* Teetet, diàleg de Plató
* Teetet, matemàtic grec clàssic

#### Declinació

2a declinació -us, -ī :
| Cas | Singular | Plural |
| Nominatiu | Theaetētus | - |
| Vocatiu | Theaetēte | - |
| Acusatiu | Theaetētum | - |
| Genitiu | Theaetētī | - |
| Datiu | Theaetētō | - |
| Ablatiu | Theaetētō | - |

### Vegeu també

* Gaffiot, Félix. «Theaetetus». A: Dictionnaire Latin - Français, 1934. París: Hachette, 1934, p. 1567.
# Theagene
## Llatí

   * Pronúncia: /tʰɛˈaː.ɡɛ.nɛ/

### Nom propi

Theāgene
* ablatiu singular de Theāgenēs
# Theaeteto
## Llatí

   * Pronúncia: /tʰɛ.ajˈteː.toː/

### Nom propi

Theaetētō
* datiu singular de Theaetētus
* ablatiu singular de Theaetētus
# absidiola
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \aβ.siˈðjo.la\
       Americà: alt /ab.s(i)ˈdjo.la/, baix \aβ.siˈðjo.la\
   * Rimes: -ola

### Nom

absidiola f. ‎(plural absidiolas)
* (arquitectura) absidiola

#### Sinònims

* absidiolo

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·si·dio·la (4)

### Vegeu també

* absidiola. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juny 2014].
# absidiolas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \aβ.siˈðjo.las\, meridional \aβ.siˈðjo.lah\
       Americà: alt /ab.siˈdjo.l(a)s/, baix \aβ.siˈðjo.lah\, austral \aβ.siˈðjo.las\
   * Rimes: -olas

### Nom

absidiolas f. pl.
* forma plural de absidiola
# absidiolos
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \aβ.siˈðjo.los\, meridional \aβ.siˈðjo.loh\
       Americà: alt /ab.siˈdjo.l(o)s/, baix \aβ.siˈðjo.loh\, austral \aβ.siˈðjo.los\
   * Rimes: -olos

### Nom

absidiolos f. pl.
* forma plural de absidiolo
# absint
## Romanès
### Nom

absint n. ‎(plural absinturi)
* absenta

#### Declinació

| | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural | Plural |
| | Indefinit | Indefinit | Definit | Indefinit | Indefinit | Definit |
| Nominatiu-acusatiu | (un) | absint | absintul | (niște) | absinturi | absinturile |
| Genitiu-datiu | (unui) | absint | absintului | (unor) | absinturi | absinturilor |
| Vocatiu | | absintule, absinte | absintule, absinte | | absinturilor | absinturilor |
# absida
## Occità

   * Pronúncia: /aˈt͡si.do̞/
   * Etimologia: Del llatí absis, segle XIX.

### Nom

absida f. ‎(plural absidas o absides [aranès])
* absis

### Vegeu també

* Obra de referència: Diccionari Totau Aranés
# absides
## Occità

   * Pronúncia: /aˈt͡si.des/

### Nom

absides f. pl.
* forma plural de absida
# absență
## Romanès
### Nom

absență f. ‎(plural absențe)
* absència

#### Declinació

| | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural | Plural |
| | Indefinit | Indefinit | Definit | Indefinit | Indefinit | Definit |
| Nominatiu-acusatiu | (o) | absență | absența | (niște) | absențe | absențele |
| Genitiu-datiu | (unei) | absențe | absenței | (unor) | absențe | absențelor |
| Vocatiu | | absență, absențo | absență, absențo | | absențelor | absențelor |
# absidiolo
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \aβ.siˈðjo.lo\
       Americà: alt /ab.s(i)ˈdjo.lo/, baix \aβ.siˈðjo.lo\
   * Rimes: -olo

### Nom

absidiolo f. ‎(plural absidiolos)
* (arquitectura) absidiola

#### Sinònims

* absidiola

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·si·dio·lo (4)

### Vegeu també

* absidiolo. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juny 2014].
# absidas
## Occità

   * Pronúncia: /aˈt͡si.do̞s/

### Nom

absidas f. pl.
* forma plural de absida
# absidiale
## Anglès
### Nom

absidiale
* (arquitectura) absidiola

#### Sinònims

* apsidiole

### Vegeu també

* absidiale. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 juliol 2014].
# absentavo
## Català
### Verb

absentavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de absentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·sen·ta·vo (4)
* Anagrama: sabotaven
# absentaves
## Català
### Verb

absentaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de absentar.

## Català antic
### Verb

absentaves
* segona persona singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de absentar
# absented
## Anglès
### Verb

absented
* passat i participi de absent
# absenteguessa
## Català
### Verb

absenteguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb absentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·sen·te·gues·sa (5)
* Anagrama: abasteguessen
# absentavi
## Català
### Verb

absentavi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de absentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·sen·ta·vi (4)
* Anagrama: absteniva
# absentaz
## Basc
### Nom

absentaz
* instrumental indefinit de absenta
* instrumental definit singular de absenta
# absenteguem
## Català
### Verb

absenteguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb absentar.
# absente
## Català
### Verb

absente
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de absentar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb absentar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb absentar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb absentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·sen·te (3)
* Anagrames: Benaset, besneta, besnéta, esbaten
# absenteguessen
## Català
### Verb

absenteguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb absentar.
# absenteguesses
## Català
### Verb

absenteguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb absentar.
# Uguznerekin
## Basc
### Nom propi

Uguznerekin
* comitatiu indefinit de Uguzne
# Uguzne
## Basc
### Nom propi

Uguzne anim.
* Prenom masculí i femení, equivalent al català Baptista.

#### Declinació

Nom propi animat en vocal
Cas
Indefinit
Absolutiu
Uguzne
Ergatiu
Uguznek
Datiu
Uguzneri
Genitiu
Uguzneren
Comitatiu
Uguznerekin
Benefactiu
Uguznerentzat
Instrumental
Uguznez
Causal
Uguznerengatik
Locatius
Inessiu
Uguznerengan
Ablatiu
Uguznerengandik
Al·latiu
Uguznerengana
Terminatiu
Uguznerenganaino
Al·l. direcional
Uguznerenganantz
Gen. locatiu
Uguznerenganako :

### Vegeu també

* Albaigès, Josep M.. Diccionari dels Noms de Noi, 2009. Barcelona: Edicions 62, 1995, p. 187. ISBN 978-84-96863-95-8.
* Albaigès, Josep M.. Diccionari dels Noms de Noia, 2009. Barcelona: Edicions 62, 1995, p. 209. ISBN 978-84-96863-94-1.
# Uguzneren
## Basc
### Nom propi

Uguzneren
* genitiu indefinit de Uguzne
# Ugandu
## Livià

   * Pronúncia: (pendent)
   * Etimologia: (pendent)

### Nom propi

Ugandu
* Uganda

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia en livià
# Ugandäa
## Sango

   * Pronúncia: (pendent)
   * Etimologia: (pendent)

### Nom propi

Ugandäa
* Uganda

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia en sango
# Ugandon
## Esperanto

   * Pronúncia: /uˈɡan.don/
   * Rimes: -andon

### Nom propi

Ugandon
* acusatiu de Ugando

### Miscel·lània

* Síl·labes: U·gan·don (3)
# Ugannda
## Ful

   * Pronúncia: (pendent)
   * Etimologia: (pendent)

### Nom propi

Ugannda
* Uganda

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia en ful
# Uguznerengan
## Basc
### Nom propi

Uguznerengan
* inessiu indefinit de Uguzne
# Uganna
## Sicilià

   * Pronúncia: (pendent)
   * Etimologia: (pendent)

### Nom propi

Uganna
* Uganda

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia en sicilià
# Uguznek
## Basc
### Nom propi

Uguznek
* ergatiu indefinit de Uguzne
# abundancias
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \a.βunˈdan.θjas\, meridional \a.βuŋˈdaŋ.θjah\
       Americà: alt /a.bunˈdan.s(ja)s/, baix \a.βuŋˈdaŋ.sjah\, austral \a.βunˈdan.sjas\
   * Rimes: -anθjas

### Nom

abundancias f. pl.
* forma plural de abundancia
# abundaies
## Català
### Verb

abundaies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de abundar.
# abundajn
## Esperanto

   * Pronúncia: /aˈbun.dajn/
   * Àudio: França

### Adjectiu

abundajn
* acusatiu plural de abunda
# abundancia
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \a.βunˈdan.θja\, meridional \a.βuŋˈdaŋ.θja\
       Americà: alt /a.bunˈdan.sja/, baix \a.βuŋˈdaŋ.sja\, austral \a.βunˈdan.sja\
   * Rimes: -anθja

### Nom

abundancia f. ‎(plural abundancias)
* abundància

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bun·dan·cia (4)
# abundam
## Català
### Verb

abundam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de abundar.
# abundances
## Anglès
### Nom

abundances
* forma plural de abundance
# abundance
## Anglès

   * Pronúncia: /əˈbʌn.dn̩s/ àudio (EUA)

### Nom

abundance ‎(plural abundances)
* abundància
# abundaien
## Català
### Verb

abundaien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de abundar.
# abundaj
## Esperanto

   * Pronúncia: /aˈbun.daj/
   * Àudio: França

### Adjectiu

abundaj
* forma plural de abunda
# abundan
## Esperanto

   * Pronúncia: /aˈbun.dan/
   * Àudio: França

### Adjectiu

abundan
* acusatiu de abunda
# ablagírem
## Català
### Verb

ablagírem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de ablagir.
# ablagiu
## Català
### Verb

ablagiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de ablagir.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb ablagir.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb ablagir.
# ablagí
## Català
### Verb

ablagí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de ablagir.
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de ablagir.
# ablagís
## Català
### Verb

ablagís
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb ablagir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb ablagir.
# ablagíssem
## Català
### Verb

ablagíssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb ablagir.

#### Variants

* ablagíssim
# ablagíeu
## Català
### Verb

ablagíeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de ablagir.
# ablagíreu
## Català
### Verb

ablagíreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de ablagir.

### Miscel·lània

* Anagrama: balaguerí
# acamparia
## Català
### Verb

acamparia
* Primera persona del singular (jo) del condicional de acampar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de acampar.
# acampariva
## Català
### Verb

acampariva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de acampar.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de acampar.
# acamparies
## Català
### Verb

acamparies
* Segona persona del singular (tu) del condicional de acampar.

### Miscel·lània

* Anagrama: escamparia
# acamparàs
## Català
### Verb

acamparàs
* Segona persona del singular (tu) del futur de acampar.
# acampareu
## Català
### Verb

acampareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de acampar.
# acamparien
## Català
### Verb

acamparien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de acampar.
# acampariven
## Català
### Verb

acampariven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de acampar.
# acamparives
## Català
### Verb

acamparives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de acampar.

### Miscel·lània

* Anagrama: escampariva
# acamparà
## Català
### Verb

acamparà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de acampar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cam·pa·rà (4)
* Anagrama: acaparam
# acamparé
## Català
### Verb

acamparé
* Primera persona del singular (jo) del futur de acampar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cam·pa·ré (4)
* Anagrames: acaparem, empacara, empacarà

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /a.kam.paˈɾe/
       Americà: alt /a.kam.p(a)ˈɾe/, baix /a.kam.paˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

acamparé
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb acampar
# abarkek
## Basc
### Nom

abarkek
* ergatiu definit plural de abarka
# abarken
## Basc
### Nom

abarken
* genitiu definit plural de abarka
# abarkentzat
## Basc
### Nom

abarkentzat
* benefactiu definit plural de abarka
# abarkaz
## Basc
### Nom

abarkaz
* instrumental indefinit de abarka
* instrumental definit singular de abarka
# abarkei
## Basc
### Nom

abarkei
* datiu definit plural de abarka
# abarkekin
## Basc
### Nom

abarkekin
* comitatiu definit plural de abarka
# abarkatzat
## Basc
### Nom

abarkatzat
* prolatiu indefinit de abarka
# abarketako
## Basc
### Nom

abarketako
* genitiu locatiu definit plural de abarka
# abarketan
## Basc
### Nom

abarketan
* inessiu definit plural de abarka
# abarkengatik
## Basc
### Nom

abarkengatik
* causal definit plural de abarka
# abramaven
## Català
### Verb

abramaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de abramar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bra·ma·ven (4)
# abramem
## Català
### Verb

abramem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de abramar.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb abramar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb abramar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bra·mem (3)
# abramessin
## Català
### Verb

abramessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb abramar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bra·mes·sin (4)
* Anagrama: abrinàssem
# abramaves
## Català
### Verb

abramaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de abramar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bra·ma·ves (4)
* Anagrama: abrasàvem
# abramen
## Català
### Verb

abramen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de abramar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bra·men (3)
# abramessi
## Català
### Verb

abramessi
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb abramar.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb abramar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bra·mes·si (4)
* Anagrames: abismar-se, abismares, abissarem, abissàrem