OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# arramado
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rəˈma.ðu/ balear /ə.rəˈma.ðo/, /ə.rəˈma.ðu/ Occidental: /a.raˈma.ðo/
   * Rimes: -ado

### Verb

arramado
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de arramadar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ra·ma·do (4)
* Anagrames: amarador, amorrada, armadora
# arramadi
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəˈma.ði/, occidental /a.raˈma.ði/
   * Rimes: -adi

### Verb

arramadi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de arramadar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb arramadar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb arramadar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb arramadar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ra·ma·di (4)
* Anagrames: admirara, admirarà, amarrida, arrimada, maridara, maridarà
# arramadin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəˈma.ðin/, occidental /a.raˈma.ðin/
   * Rimes: -adin

### Verb

arramadin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb arramadar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb arramadar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ra·ma·din (4)
* Anagrames: admiraran, maridaran
# arramadàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.məˈða.ɾəm/, occidental /a.ra.maˈða.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

arramadàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de arramadar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arramadar.
# arramadàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.məˈða.ɾəw/, occidental /a.ra.maˈða.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

arramadàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de arramadar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arramadar.
# arramadeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rə.məˈðɛw/ balear /ə.rə.məˈðəw/, /ə.rə.məˈðɛw/ Occidental: /a.ra.maˈðew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

arramadeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de arramadar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb arramadar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb arramadar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ra·ma·deu (4)
* Anagrama: amuradaré
# arramadàs
## Català
### Verb

arramadàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arramadar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb arramadar.
# arramadessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.məˈðe.sis/, occidental /a.ra.maˈðe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

arramadessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arramadar.
# arramadis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəˈma.ðis/, occidental /a.raˈma.ðis/
   * Rimes: -adis

### Verb

arramadis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb arramadar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ra·ma·dis (4)
* Anagrames: admiraràs, maridaràs
# arramadà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.məˈða/, occidental /a.ra.maˈða/
   * Rimes: -a

### Verb

arramadà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de arramadar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ra·ma·dà (4)
* Anagrama: amarrada
# arrufen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈru.fən/, occidental /aˈru.fen/
   * Rimes: -ufen

### Verb

arrufen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de arrufar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb arrufar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb arrufar.

### Miscel·lània

* Anagrama: furaren
# arrufeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ruˈfɛw/ balear /ə.ruˈfəw/, /ə.ruˈfɛw/ Occidental: /a.ruˈfew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

arrufeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de arrufar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb arrufar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb arrufar.

### Miscel·lània

* Anagrames: furareu, furàreu
# arrufes
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈru.fəs/, occidental /aˈru.fes/
   * Rimes: -ufes

### Verb

arrufes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de arrufar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb arrufar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ru·fes (3)
* Anagrames: aferrús, furares, refusar
# apriar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.pɾiˈa/ Occidental: nord-occidental /a.pɾiˈa/ valencià /a.pɾiˈaɾ/, /a.pɾiˈa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Etimologia: Síncope de apariar.

### Verb

apriar trans.
* (col·loquial central) Forma alternativa de apariar.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: aprio, apria, apriem

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pri·ar (3)
* Anagrames: arrapi, arrapí, pairar, parira, parirà, pirarà

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB
# apriaran
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pɾi.əˈɾan/, occidental /a.pɾi.aˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

apriaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de apriar.

### Miscel·lània

* Anagrama: pairaran
# apri
## Italià
### Verb

apri
* segona persona singular (tu) del present d'indicatiu de aprire
* segona persona singular (tu) de l'imperatiu de aprire
# apriant
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pɾiˈan/ balear /ə.pɾiˈant/, /ə.pɾiˈan/ Occidental: nord-occidental /a.pɾiˈan/ valencià /a.pɾiˈant/, /a.pɾiˈan/
   * Rimes: -ant

### Verb

apriant
* Gerundi del verb apriar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pri·ant (3)
* Anagrames: apartin, atrapin, pairant, patinar, patiran, pintara, pintarà
# apriamo
## Italià
### Verb

apriamo
* primera persona plural (noi) del present d'indicatiu de aprire
* primera persona plural (noi) del present de subjuntiu de aprire
* primera persona plural (noi) de l'imperatiu de aprire
# apriamoci
## Italià
### Verb

apriamoci
* primera persona plural (noi) de l'imperatiu de aprirsi
# apria
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈpɾi.ə/, occidental /aˈpɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

apria
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de apriar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb apriar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pri·a (3)
* Anagrames: paira, pairà, païra, paria
# arrapinyara
## Català
### Verb

arrapinyara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrapinyar-se.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrapinyar-se.
# arrapinyar
## Català
### Verb

arrapinyar
* Forma de l'infinitiu arrapinyar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ra·pi·nyar (4)
# arrapin
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈra.pin/, occidental /aˈra.pin/
   * Rimes: -apin

### Verb

arrapin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb arrapar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb arrapar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ra·pin (3)
* Anagrames: pariran, piraran
# arrapinyam
## Català
### Verb

arrapinyam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de arrapinyar-se.
# arrestassen
## Català
### Verb

arrestassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrestar.
# arrestasses
## Català
### Verb

arrestasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrestar.
# arrestava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rəsˈta.βə/, balear /ə.rəsˈta.və/ Occidental: nord-occidental /a.resˈta.βa/ valencià /a.resˈta.va/, /a.resˈta.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

arrestava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de arrestar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de arrestar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·res·ta·va (4)
* Anagrames: arravates, arravatés
# arrestaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rəsˈta.βəs/, balear /ə.rəsˈta.vəs/ Occidental: nord-occidental /a.resˈta.βes/ valencià /a.resˈta.ves/, /a.resˈta.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

arrestaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de arrestar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·res·ta·ves (4)
* Anagrama: travessaré
# arrestau
## Català
### Verb

arrestau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de arrestar.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb arrestar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·res·tau (3)
* Anagrames: aturar-se, aturares, aürtares, restaura, restaurà
# arrestassin
## Català
### Verb

arrestassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrestar.
# arrestat
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəsˈtat/, occidental /a.resˈtat/
   * Rimes: -at

### Verb

arrestat
* Participi masculí singular del verb arrestar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·res·tat (3)
* Anagrames: aterrats, retastar, tàrtares
# arrestassis
## Català
### Verb

arrestassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrestar.
# arrestaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rəsˈta.βən/, balear /ə.rəsˈta.vən/ Occidental: nord-occidental /a.resˈta.βen/ valencià /a.resˈta.ven/, /a.resˈta.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

arrestaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de arrestar.
# aporugar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pu.ɾuˈɣa/ balear /ə.po.ɾuˈɣa/, /ə.pu.ɾuˈɣa/ Occidental: nord-occidental /a.po.ɾuˈɣa/ valencià /a.po.ɾuˈɣaɾ/, /a.po.ɾuˈɣa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: aporugà
   * Etimologia: Del prefix a- i poruc.

### Verb

aporugar trans.
* (eivissenc) esporuguir

#### Conjugació
### Miscel·lània

* Síl·labes: a·po·ru·gar (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# aporugam
## Català
### Verb

aporugam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de aporugar.
# aporuga
## Català
### Verb

aporuga
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de aporugar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb aporugar.
# aporugaran
## Català
### Verb

aporugaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de aporugar.
# arrepapaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rə.pəˈpa.βəs/, balear /ə.rə.pəˈpa.vəs/ Occidental: nord-occidental /a.re.paˈpa.βes/ valencià /a.re.paˈpa.ves/, /a.re.paˈpa.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

arrepapaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de arrepapar-se.
# arrepapasses
## Català
### Verb

arrepapasses
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrepapar-se.
# arrepapaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rə.pəˈpa.βən/, balear /ə.rə.pəˈpa.vən/ Occidental: nord-occidental /a.re.paˈpa.βen/ valencià /a.re.paˈpa.ven/, /a.re.paˈpa.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

arrepapaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de arrepapar-se.
# arrepaparíeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.pə.pəˈɾi.əw/, occidental /a.re.pa.paˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

arrepaparíeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de arrepapar-se.
# arrepapava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rə.pəˈpa.βə/, balear /ə.rə.pəˈpa.və/ Occidental: nord-occidental /a.re.paˈpa.βa/ valencià /a.re.paˈpa.va/, /a.re.paˈpa.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

arrepapava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de arrepapar-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de arrepapar-se.
# arrepaparé
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.pə.pəˈɾe/, occidental /a.re.pa.paˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

arrepaparé
* Primera persona del singular (jo) del futur de arrepapar-se.
# arrepapassen
## Català
### Verb

arrepapassen
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrepapar-se.
# apostatàsseu
## Català
### Verb

apostatàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb apostatar.
# apostatàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pus.təˈta.βəw/ balear /ə.pos.təˈta.vəw/, /ə.pus.təˈta.vəw/ Occidental: nord-occidental /a.pos.taˈta.βew/ valencià /a.pos.taˈta.vew/, /a.pos.taˈta.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

apostatàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de apostatar.
# apostatàssim
## Català
### Verb

apostatàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb apostatar.
# apostatéssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pus.təˈte.səm/ balear /ə.pos.təˈte.səm/, /ə.pus.təˈte.səm/ Occidental: /a.pos.taˈte.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

apostatéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb apostatar.
# apostatésseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pus.təˈte.səw/ balear /ə.pos.təˈte.səw/, /ə.pus.təˈte.səw/ Occidental: /a.pos.taˈte.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

apostatésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb apostatar.
# apostatéssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pus.təˈte.sim/ balear /ə.pos.təˈte.sim/, /ə.pus.təˈte.sim/ Occidental: /a.pos.taˈte.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

apostatéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb apostatar.
# apostatàssem
## Català
### Verb

apostatàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb apostatar.
# apostatàssiu
## Català
### Verb

apostatàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb apostatar.
# apostatés
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pus.təˈtes/ balear /ə.pos.təˈtes/, /ə.pus.təˈtes/ Occidental: /a.pos.taˈtes/
   * Rimes: -es

### Verb

apostatés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb apostatar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb apostatar.
# arronsarives
## Català
### Verb

arronsarives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de arronsar.
# arronsariven
## Català
### Verb

arronsariven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de arronsar.
# arronsareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.run.səˈɾɛw/ balear /ə.ron.səˈɾəw/, /ə.run.səˈɾɛw/ Occidental: /a.ron.saˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

arronsareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de arronsar.
# arronsaria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.run.səˈɾi.ə/ balear /ə.ron.səˈɾi.ə/, /ə.run.səˈɾi.ə/ Occidental: /a.ron.saˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

arronsaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de arronsar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de arronsar.
# arronsariva
## Català
### Verb

arronsariva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de arronsar.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de arronsar.
# assentin
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈsen.tin/, occidental /aˈsen.tin/
   * Rimes: -entin

### Verb

assentin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb assentar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb assentar.
# assentiran
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.sən.tiˈɾan/, occidental /a.sen.tiˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

assentiran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de assentir.
# assentira
## Català
### Verb

assentira
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb assentir.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb assentir.
# assentirem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.sən.tiˈɾɛm/ balear /ə.sən.tiˈɾəm/, /ə.sən.tiˈɾɛm/ Occidental: /a.sen.tiˈɾem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

assentirem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de assentir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·sen·ti·rem (4)
* Anagrames: enartéssim, interessam, meritassen, terminessa
# assentio
## Llatí

   * Pronúncia: /asˈsɛn.tɪ.oː/
   * Etimologia: De ad i sentiō.

### Verb

assentiō ‎(1a present$^?$), assentīs ‎(2a present), assentīre ‎(infinitiu), assensī ‎(perfet), assensum ‎(supí)
* assentir, jo assenteixo

#### Sinònims

* consentiō
# assentir
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.sənˈti/ Occidental: nord-occidental /a.senˈti/ valencià /a.senˈtiɾ/, /a.senˈti/
   * Rimes: -i(ɾ)
   * Homòfon: assentí
   * Etimologia: Del llatí assentīre, segle XV.

### Verb

assentir intr.
* Mostrar conformitat.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: assenteixo, assenteix, assentim

#### Sinònims

* aprovar, consentir

#### Traduccions

* Anglès: assent $^{(en)}$, agree $^{(en)}$
* Castellà: asentir $^{(es)}$
* Francès: acquiescer $^{(fr)}$, assentir $^{(fr)}$
* Italià: assentire $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·sen·tir (3)
* Anagrames: asserint, instares, ratessin, sentiràs, taressin, tirassen, traïssen, transies, triassen, tsarines

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# assentire
## Llatí

   * Pronúncia: /as.sɛnˈtiː.rɛ/

### Verb

assentīre
* infinitiu del present actiu de assentiō
# assentiren
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.sənˈti.ɾən/, occidental /a.senˈti.ɾen/
   * Rimes: -iɾen

### Verb

assentiren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de assentir.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb assentir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·sen·ti·ren (4)
* Anagrames: enartessin, internessa
# assentires
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.sənˈti.ɾəs/, occidental /a.senˈti.ɾes/
   * Rimes: -iɾes

### Verb

assentires
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de assentir.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb assentir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·sen·ti·res (4)
* Anagrames: enartessis, interessàs
# aproximación
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /a.pɾok.si.maˈθjon/, meridional \a.pɾok.si.maˈθjoŋ\
       Americà: alt /a.pɾok.si.m(a)ˈsjon/, baix \a.pɾok.si.maˈsjoŋ\, austral /a.pɾok.si.maˈsjon/
   * Rimes: -on

### Nom

aproximación f. ‎(plural aproximaciones)
* aproximació

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pro·xi·ma·ción (5)
# aproximant
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pɾuk.siˈman/ balear /ə.pɾok.siˈmant/, /ə.pɾuk.siˈman/ Occidental: nord-occidental /a.pɾok.siˈman/ valencià /a.pɾok.siˈmant/, /a.pɾok.siˈman/
   * Rimes: -ant
   * Etimologia: De aproximar.

### Adjectiu

aproximant inv. ‎(plural aproximants)
* (fonètica) D’una consonant, que es realitza acostant dos òrgans articulatoris amb una constricció mínima.
    En català, les oclusives sonores /b/, /d/, /ɡ/ tenen com a variants aproximants /β/, /ð/, /ɣ/.

#### Traduccions

* Anglès: approximant $^{(en)}$
* Castellà: aproximante $^{(es)}$
* Francès: spirant $^{(fr)}$

### Verb

aproximant
* Gerundi del verb aproximar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pro·xi·mant (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# aproximadamente
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \a.pɾok.siˌma.ðaˈmen.te\
       Americà: alt /a.pɾok.siˌma.daˈmen.t(e)/, baix \a.pɾok.siˌma.ðaˈmen.te\
   * Rimes: -ente
   * Etimologia: De aproximado i el sufix -mente.

### Adverbi

aproximadamente
* aproximadament

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pro·xi·ma·da·men·te (7)
# aproximam
## Català
### Verb

aproximam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de aproximar.
# aproximar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pɾuk.siˈma/ balear /ə.pɾok.siˈma/, /ə.pɾuk.siˈma/ Occidental: nord-occidental /a.pɾok.siˈma/ valencià /a.pɾok.siˈmaɾ/, /a.pɾok.siˈma/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: aproximà
   * Etimologia: Del prefix a- i pròxim, segle XIX.

### Verb

aproximar trans., pron. ‎(pronominal aproximar-se)
* acostar

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: aproximo, aproxima, aproximem

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pro·xi·mar (4)
* Anagrama: xarrampió

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom I.
# aproximació
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pɾuk.si.mə.siˈo/ balear /ə.pɾok.si.mə.siˈo/, /ə.pɾuk.si.mə.siˈo/ Occidental: /a.pɾok.si.ma.siˈo/
   * Rimes: -o
   * Etimologia: Del llatí approxǐmatiōne, segle XIX.

### Nom

aproximació f. ‎(plural aproximacions)
* Acte i efecte d'aproximar.
* Quantitat resultada d'una valoració estimativa, és a dir, no exacte.

#### Traduccions

* Anglès: approximation $^{(en)}$approach $^{(en)}$
* Castellà: aproximación $^{(es)}$
* Esperanto: alproksimigo $^{(eo)}$
* Francès: approximation $^{(fr)}$, approche $^{(fr)}$
* Italià: approssimazione $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pro·xi·ma·ci·ó (6)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# assalariau
## Català
### Verb

assalariau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de assalariar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb assalariar.
# assalariava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.sə.ɫə.ɾiˈa.βə/, balear /ə.sə.ɫə.ɾiˈa.və/ Occidental: nord-occidental /a.sa.ɫa.ɾiˈa.βa/ valencià /a.sa.ɫa.ɾiˈa.va/, /a.sa.ɫa.ɾiˈa.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

assalariava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de assalariar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de assalariar.
# assalariasses
## Català
### Verb

assalariasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb assalariar.
# assalariassin
## Català
### Verb

assalariassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb assalariar.
# assalariassis
## Català
### Verb

assalariassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb assalariar.
# assalariassen
## Català
### Verb

assalariassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb assalariar.
# assalariaríeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.sə.ɫə.ɾi.əˈɾi.əw/, occidental /a.sa.ɫa.ɾi.aˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

assalariaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de assalariar.
# arcaïtzàssim
## Català
### Verb

arcaïtzàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arcaïtzar.
# arcaïtzés
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ər.kə.iˈd͡zes/ Occidental: nord-occidental /ar.ka.iˈd͡zes/, valencià /aɾ.ka.iˈzes/
   * Rimes: -es

### Verb

arcaïtzés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arcaïtzar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb arcaïtzar.
# arcaïtzàsseu
## Català
### Verb

arcaïtzàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arcaïtzar.
# arcaïtzàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ər.kə.iˈd͡za.βəw/, balear /əɾ.kə.iˈd͡za.vəw/ Occidental: nord-occidental /ar.ka.iˈd͡za.βew/ valencià /aɾ.ka.iˈza.vew/, /aɾ.ka.iˈza.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

arcaïtzàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de arcaïtzar.