OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# abofetejaré
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.βu.fə.tə.ʒəˈɾe/ balear /ə.bo.fə.tə.ʒəˈɾe/, /ə.bu.fə.tə.ʒəˈɾe/ Occidental: nord-occidental /a.βo.fe.te.ʒaˈɾe/, valencià /a.bo.fe.te.d͡ʒaˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

abofetejaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de abofetejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bo·fe·te·ja·ré (6)
# abofetejaràs
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.βu.fə.tə.ʒəˈɾas/ balear /ə.bo.fə.tə.ʒəˈɾas/, /ə.bu.fə.tə.ʒəˈɾas/ Occidental: nord-occidental /a.βo.fe.te.ʒaˈɾas/, valencià /a.bo.fe.te.d͡ʒaˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

abofetejaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de abofetejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bo·fe·te·ja·ràs (6)
# carafeixassen
## Català
### Verb

carafeixassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb carafeixar.

#### Variants

* carafeixessin, carafeixessen, carafeixassin, carafeixaren

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·ra·fei·xas·sen (5)
# carafeixassis
## Català
### Verb

carafeixassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb carafeixar.

#### Variants

* carafeixessis, carafeixesses, carafeixasses, carafeixares

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·ra·fei·xas·sis (5)
# carafeixats
## Català
### Verb

carafeixats
* Participi masculí plural del verb carafeixar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·ra·fei·xats (4)
# carafeixaríeu
## Català
### Verb

carafeixaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de carafeixar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·ra·fei·xa·rí·eu (6)
# carafeixava
## Català
### Verb

carafeixava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de carafeixar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de carafeixar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·ra·fei·xa·va (5)
# carafeixaríem
## Català
### Verb

carafeixaríem
* Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de carafeixar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·ra·fei·xa·rí·em (6)
# carafeixasses
## Català
### Verb

carafeixasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb carafeixar.

#### Variants

* carafeixessis, carafeixesses, carafeixassis, carafeixares

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·ra·fei·xas·ses (5)
# carafeixat
## Català
### Verb

carafeixat
* Participi masculí singular del verb carafeixar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·ra·fei·xat (4)
# carafeixau
## Català
### Verb

carafeixau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de carafeixar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb carafeixar.

#### Variants

* [1] carafeixeu
* [2] carafeixeu

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·ra·fei·xau (4)
# carafeixassin
## Català
### Verb

carafeixassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb carafeixar.

#### Variants

* carafeixessin, carafeixessen, carafeixassen, carafeixaren

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·ra·fei·xas·sin (5)
# caragirant
## Català
### Verb

caragirant
* Gerundi del verb caragirar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·ra·gi·rant (4)
# caragirareu
## Català
### Verb

caragirareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de caragirar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·ra·gi·ra·reu (5)
# caragirarem
## Català
### Verb

caragirarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de caragirar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·ra·gi·ra·rem (5)
# caragiraria
## Català
### Verb

caragiraria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de caragirar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de caragirar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·ra·gi·ra·ri·a (6)
# caragiraran
## Català
### Verb

caragiraran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de caragirar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·ra·gi·ra·ran (5)
# caragirar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ˌka.ɾə.ʒiˈɾa/ Occidental: nord-occidental /ˌka.ɾa.ʒiˈɾa/ valencià /ˌka.ɾa.d͡ʒiˈɾaɾ/, /ˌka.ɾa.d͡ʒiˈɾa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: caragirà
   * Etimologia: De cara i girar.

### Verb

caragirar trans., pron. ‎(pronominal caragirar-se)
* Fer canviar de manera de pensar, d'idea.
* (pronominal) Canviar d’idea, trencar una promesa o una relació.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: caragiro, caragira, caragirem

#### Sinònims

* capgirar

#### Traduccions

* Anglès: turn someone's head $^{(en)}$, change someone's mind $^{(en)}$
* Castellà: hacer cambiar de idea $^{(es)}$
* Francès: faire changer d'avis $^{(fr)}$
* Anglès: change one's mind $^{(en)}$, turn around $^{(en)}$
* Castellà: cambiar de idea $^{(es)}$
* Francès: se raviser $^{(fr)}$, changer d'avis $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·ra·gi·rar (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# caragiraren
## Català
### Verb

caragiraren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de caragirar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·ra·gi·ra·ren (5)
# abeslarik
## Basc
### Nom

abeslarik
* ergatiu indefinit de abeslari
# abeslariren
## Basc
### Nom

abeslariren
* genitiu indefinit de abeslari
# abeslarirenganaino
## Basc
### Nom

abeslarirenganaino
* terminatiu indefinit de abeslari
# abeslarientzat
## Basc
### Nom

abeslarientzat
* benefactiu definit plural de abeslari
# abeslarirengana
## Basc
### Nom

abeslarirengana
* al·latiu indefinit de abeslari
# abeslariengatik
## Basc
### Nom

abeslariengatik
* causal definit plural de abeslari
# abeslariez
## Basc
### Nom

abeslariez
* instrumental definit plural de abeslari
# abeslarirekin
## Basc
### Nom

abeslarirekin
* comitatiu indefinit de abeslari
# abeslarirengan
## Basc
### Nom

abeslarirengan
* inessiu indefinit de abeslari
# abeslarirenganako
## Basc
### Nom

abeslarirenganako
* genitiu locatiu indefinit de abeslari
# cangrejo
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \kaŋˈɡɾe.xo\, meridional \kaŋˈɡɾe.ho\
       Americà: alt \kaŋˈɡɾe.x(o)\, baix \kaŋˈɡɾe.ho\, austral \kaŋˈɡɾe.xo\
   * Rimes: -exo

### Nom

cangrejo m. ‎(plural cangrejos)
* cranc

### Miscel·lània

* Síl·labes: can·gre·jo (3)
* Heterograma de 8 lletres (acegjnor)
# cangrejos
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \kaŋˈɡɾe.xos\, meridional \kaŋˈɡɾe.hoh\
       Americà: alt \kaŋˈɡɾe.x(o)s\, baix \kaŋˈɡɾe.hoh\, austral \kaŋˈɡɾe.xos\
   * Rimes: -exos

### Nom

cangrejos m. pl.
* forma plural de cangrejo
# canguelis
## Català

   * Pronúncia: oriental /kəŋˈge.ɫis/, occidental /kaŋˈge.ɫis/

### Nom

canguelis m. pl.
* Forma plural de cangueli.

### Miscel·lània

* Síl·labes: can·gue·lis (3)
* Heterograma de 9 lletres (acegilnsu)
* Anagrama: aguilencs
# canguelo
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kəŋˈɡɛ.ɫu/ balear /kəŋˈɡɛ.ɫo/, /kəŋˈɡɛ.ɫu/ Occidental: /kaŋˈɡɛ.ɫo/
   * Rimes: -ɛlo

### Nom

canguelo m. ‎(plural canguelos)
* (col·loquial) Forma alternativa de cangueli.
    «Ara piro, que tinc canguelo i no em xingareu pas. I ara em halaré un braç de paio.» (Ramon Sistac, Menú de degustació, 2009)

### Miscel·lània

* Síl·labes: can·gue·lo (3)
* Heterograma de 8 lletres (aceglnou)

### Vegeu també

* Obres de referència: GDLC
# canguelos
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kəŋˈɡɛ.ɫus/ balear /kəŋˈɡɛ.ɫos/, /kəŋˈɡɛ.ɫus/ Occidental: /kaŋˈɡɛ.ɫos/

### Nom

canguelos m. pl.
* Forma plural de canguelo.

### Miscel·lània

* Síl·labes: can·gue·los (3)
* Heterograma de 9 lletres (aceglnosu)
# cangur
## Català

   * Pronúncia: oriental /kəŋˈɡur/, occidental /kaŋˈɡuɾ/
   * Rimes: -uɾ
   * Etimologia: Del castellà canguro, de l’anglès kangaroo, d'un antic anglès *kangooroo ‎(«cangurú»), de gangurru en la llengua aborigen australiana guugu yimidhirr, aplicat a una de les espècies. Va ser registrat per James Cook el 1770, però Phillip King el 1820 no ho va poder confirmar i es va estendre l'explicació que la resposta a Cook volia dir «no t'entenc». El 1972 es va confirmar l'origen en la paraula gangurru.
       Com a mainader és calc semàntic del castellà.

### Nom

cangur m. ‎(plural cangurs)
* Marsupial d'Austràlia i illes pròximes caracteritzat per tenir la part posterior més desenvolupada, que li permet de caminar a salts, i les femelles disposen d'una bossa a l'abdomen amb les glàndules mamàries.
* Impermeable amb mànigues, caputxa i una butxaca ampla al davant
* (peixos) bocadolça

#### Variants

* cangurú

#### Traduccions

* Alemany: Känguru $^{(de)}$ n.
* Anglès: kangaroo $^{(en)}$
* Asturià: canguru $^{(ast)}$
* Basc: kanguru $^{(eu)}$
* Castellà: canguro $^{(es)}$
* Esperanto: kanguruo $^{(eo)}$
* Francès: kangourou $^{(fr)}$
* Gallec: canguro $^{(gl)}$ m.
* Italià: canguro $^{(it)}$
* Occità: cangoró $^{(oc)}$
* Portuguès: canguru $^{(pt)}$
* Romanès: cangur $^{(ro)}$

### Nom

cangur m. f. ‎(plural cangurs)
* (castellanisme) Mainader o mainadera a hores convingudes.

#### Traduccions

* Alemany: Babysitter $^{(de)}$ m.
* Anglès: babysitter $^{(en)}$
* Basc: umezain $^{(eu)}$
* Castellà: canguro $^{(es)}$
* Danès: babysitter $^{(da)}$ c.
* Francès: baby-sitter $^{(fr)}$
* Italià: baby-sitter $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: can·gur (2)
* Heterograma de 6 lletres (acgnru)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, DCVB, Optimot

## Romanès

   * Pronúncia: /ˈkan.ɡur/
   * Etimologia: Del francès kangourou.

### Nom

cangur m. ‎(plural canguri)
* cangur

#### Declinació

| | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural | Plural |
| | Indefinit | Indefinit | Definit | Indefinit | Indefinit | Definit |
| Nominatiu-acusatiu | (un) | cangur | cangurul | (niște) | canguri | cangurii |
| Genitiu-datiu | (unui) | cangur | cangurului | (unor) | canguri | cangurilor |
| Vocatiu | | cangurule, cangure | cangurule, cangure | | cangurilor | cangurilor |
# cangrees
## Català

   * Pronúncia: oriental /kəŋˈgɾɛ.əs/, occidental /kaŋˈgɾe.es/
   * Rimes: -ɛes

### Nom

cangrees f. pl.
* Forma plural de cangrea.

### Miscel·lània

* Síl·labes: can·gre·es (3)
* Anagrames: enagresc, engresca
# cangueli
## Català

   * Pronúncia: oriental /kəŋˈɡɛ.ɫi/, occidental /kaŋˈɡɛ.ɫi/
   * Rimes: -ɛli
   * Etimologia: De l’argot caló, de candelar ‎(kəndəlá, «fer pudor, pudir») per metonímia de cagar-se de por, del romaní khàndel ‎(«pudir»), de khand ‎(«pudor»), del sànscrit गन्ध ‎(gandhá, «fragància, olor»).

### Nom

cangueli m. ‎(plural canguelis)
* (col·loquial) por

#### Variants

* canguelo

### Miscel·lània

* Síl·labes: can·gue·li (3)
* Heterograma de 8 lletres (acegilnu)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# carnifiquéssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /kər.ni.fiˈke.sim/, occidental /kaɾ.ni.fiˈke.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

carnifiquéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb carnificar-se.

#### Variants

* carnifiquéssem, carnificàssim, carnificàssem, carnificàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: car·ni·fi·qués·sim (5)
# carnifiquéssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /kər.ni.fiˈke.siw/, occidental /kaɾ.ni.fiˈke.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

carnifiquéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb carnificar-se.

#### Variants

* carnifiquésseu, carnificàssiu, carnificàsseu, carnificàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: car·ni·fi·qués·siu (5)
# carnifiquí
## Català

   * Pronúncia: oriental /kər.ni.fiˈki/, occidental /kaɾ.ni.fiˈki/
   * Rimes: -i

### Verb

carnifiquí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de carnificar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: car·ni·fi·quí (4)
# carnifiquéssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /kər.ni.fiˈke.səm/, occidental /kaɾ.ni.fiˈke.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

carnifiquéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb carnificar-se.

#### Variants

* carnifiquéssim, carnificàssim, carnificàssem, carnificàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: car·ni·fi·qués·sem (5)
# carnis
## Català

   * Pronúncia: /ˈkar.nis/

### Adjectiu

carnis m. pl.
* Forma plural de carni.

### Miscel·lània

* Síl·labes: car·nis (2)
* Heterograma de 6 lletres (acinrs)
* Anagrames: cranis, narcís, Narcís

## Llatí

   * Pronúncia: /ˈkar.nɪs/

### Nom

carnis
* genitiu singular de carō
# carnifiqués
## Català

   * Pronúncia: oriental /kər.ni.fiˈkes/, occidental /kaɾ.ni.fiˈkes/
   * Rimes: -es

### Verb

carnifiqués
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb carnificar-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb carnificar-se.

#### Variants

* [1] carnificàs, carnificara
* [2] carnificàs, carnificara

### Miscel·lània

* Síl·labes: car·ni·fi·qués (4)
# carnifiquésseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /kər.ni.fiˈke.səw/, occidental /kaɾ.ni.fiˈke.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

carnifiquésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb carnificar-se.

#### Variants

* carnifiquéssiu, carnificàssiu, carnificàsseu, carnificàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: car·ni·fi·qués·seu (5)
# absentetako
## Basc
### Nom

absentetako
* genitiu locatiu definit plural de absenta
# absentetatik
## Basc
### Nom

absentetatik
* ablatiu definit plural de absenta
# absentez
## Basc
### Nom

absentez
* instrumental definit plural de absenta
# absenti
## Català

   * Pronúncia: oriental /əpˈsen.ti/, occidental /apˈsen.ti/
   * Rimes: -enti

### Verb

absenti
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de absentar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb absentar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb absentar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb absentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·sen·ti (3)
* Heterograma de 7 lletres (abeinst)
* Anagrames: bastien, bestina, esbatin

## Llatí

   * Pronúncia: /apˈseːn.tiː/

### Adjectiu

absēntī
* datiu masculí/femení/neutre singular de absēns
* ablatiu masculí/femení/neutre singular de absēns
# absentetaraino
## Basc
### Nom

absentetaraino
* terminatiu definit plural de absenta
# absentetarantz
## Basc
### Nom

absentetarantz
* al·latiu direccional definit plural de absenta
# absentets
## Català antic
### Verb

absentets
* segona persona plural (vós, vosaltres) del present de subjuntiu de absentar

#### Variants

* absenteu
# absentetan
## Basc
### Nom

absentetan
* inessiu definit plural de absenta
# absentetara
## Basc
### Nom

absentetara
* al·latiu definit plural de absenta
# absenteu
## Català
### Verb

absenteu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de absentar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb absentar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb absentar.

## Català antic
### Verb

absenteu
* segona persona plural (vós, vosaltres) del present de subjuntiu de absentar

#### Variants

* absentets
# abacallanàieu
## Català
### Verb

abacallanàieu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de abacallanar.
# abacallanàsseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.βə.kə.ʎəˈna.səw/, occidental /a.βa.ka.ʎaˈna.sew/
   * Rimes: -asew

### Verb

abacallanàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb abacallanar.
    [Vosaltres/Vós] us abacallanàreu, abacallanéssiu, abacallanésseu, abacallanàsseu o abacallanàssiu.
# abacallanàssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.βə.kə.ʎəˈna.siw/
   * Rimes: -asiw

### Verb

abacallanàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb abacallanar.
    [Vosaltres/Vós] us abacallanàreu, abacallanéssiu, abacallanésseu, abacallanàsseu o abacallanàssiu.
# abacallanàssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.βə.kə.ʎəˈna.səm/, occidental /a.βa.ka.ʎaˈna.sem/
   * Rimes: -asem

### Verb

abacallanàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb abacallanar.
    [Nosaltres] ens abacallanàssem, abacallanàssim, abacallanéssim, abacallanéssem o abacallanàrem.
# abacallanàssim
## Català

   * Pronúncia: balear /ə.βə.kə.ʎəˈna.sim/
   * Rimes: -asim

### Verb

abacallanàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb abacallanar.
    [Nosaltres] ens abacallanàrem, abacallanéssim, abacallanéssem, abacallanàssem o abacallanàssim.
# abacallanàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.βə.kəˈʎa.βəw/, balear /ə.βə.kəˈʎa.vəw/ Occidental: /a.βa.kaˈʎa.βew/, /a.βa.kaˈʎa.vew/
   * Rimes: -avew

### Verb

abacallanàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de abacallanar.
# abacallanàs
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.βə.kə.ʎəˈnas/
   * Rimes: -as

### Verb

abacallanàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb abacallanar.
    [Jo] m'abacallanés, abacallanàs o abacallanara.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb abacallanar.
    [Ell/ella/vostè] s'abacallanés, abacallanàs o abacallanara.
# absolgueres
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əp.suɫˈɣe.ɾəs/ balear /əp.soɫˈɣe.ɾəs/, /əp.suɫˈɣe.ɾəs/ Occidental: /ap.soɫˈɣe.ɾes/
   * Rimes: -eɾes

### Verb

absolgueres
* Segona persona del singular (tu) del passat simple de absoldre.
    [Tu] absolgueres o vas/vares absoldre.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb absoldre.
    Forma valenciana: [tu] absolguessis, absolguesses o absolgueres.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·sol·gue·res (4)
* Anagrama: reabsolgues
# absolguessa
## Català

   * Pronúncia: /ap.soɫˈɣe.sa/
   * Rimes: -esa

### Verb

absolguessa
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb absoldre.
    Forma d'alguns parlars nord-occidentals per [jo] absolgués
# absolguesses
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əp.suɫˈɣe.səs/, balear /ə.ts͡uɫˈɣe.səs/ Occidental: /ap.soɫˈɣe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

absolguesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb absoldre.
    [Tu] absolguessis, absolguesses o absolgueres.

#### Sinònims

* absolesses, forma col·loquial
# absolguessis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əp.suɫˈɣe.sis/, balear /ə.ts͡uɫˈɣe.sis/ Occidental: /ap.soɫˈɣe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

absolguessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb absoldre.
    [Tu] absolguessis, absolguesses o absolgueres.

#### Sinònims

* absolesses, forma col·loquial
# absolgui
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əpˈsɔɫ.ɣi/, balear /əˈts͡ɔɫ.ɣi/ Occidental: /apˈsɔɫ.ɣi/
   * Rimes: -ɔlɡi

### Verb

absolgui
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb absoldre.
    [Que jo] absolgui o absolga
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb absoldre.
    [Que ell/ella/vostè] absolgui o absolga
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb absoldre.
    [Ell/ella/vostè] absolgui o absolga

#### Sinònims

* absoli, forma col·loquial d'alguns parlars centrals.
* absolgo, forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals.
# absolguin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əpˈsɔɫ.ɣin/, balear /əˈts͡ɔɫ.ɣin/ Occidental: /apˈsɔɫ.ɣin/
   * Rimes: -ɔlɡin

### Verb

absolguin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb absoldre.
    [Que ells/elles/vostès] absolguin o absolguen.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb absoldre.

#### Sinònims

* [1]: absolin, absolgon, formes col·loquials
# absolgues
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əpˈsɔɫ.ɣəs/, balear /əˈts͡ɔɫ.ɣəs/ Occidental: /apˈsɔɫ.ɣes/

### Verb

absolgues
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb absoldre.
    [Que tu] absolguis o absolgues; [tu] no absolguis o absolgues.

#### Sinònims

* absolis, forma col·loquial d'alguns parlars centrals.
* absolgos, forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals.
# absolguessen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əp.suɫˈɣe.sən/, balear /ə.ts͡uɫˈɣe.sən/ Occidental: /ap.soɫˈɣe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

absolguessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb absoldre.
    [Ells/elles/vostès] absolguessin, absolguessen o absolgueren.

#### Sinònims

* absolessen, forma col·loquial
# absolguessin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əp.suɫˈɣe.sin/, balear /ə.ts͡uɫˈɣe.sin/ Occidental: /ap.soɫˈɣe.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

absolguessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb absoldre.
    [Ells/elles/vostès] absolguessin, absolguessen o absolgueren.

#### Sinònims

* absolessen, forma col·loquial
# absolgueu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əp.suɫˈɣɛw/, balear /ə.ts͡uɫˈɣɛw/ Occidental: /ap.soɫˈɣɛw/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

absolgueu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb absoldre.
    [Que vosaltres/vós] absolgueu.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de absoldre.
    Forma col·loquial occidental per: [vosaltres/vós] absoleu.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb absoldre.
    Forma col·loquial per: [vosaltres/vós] absoleu.

#### Variants

* [1]: absoleu, absolgau, formes col·loquials
# capitularà
## Català

   * Pronúncia: oriental /kə.pi.tu.ɫəˈɾa/, occidental /ka.pi.tu.ɫaˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

capitularà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de capitular.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·pi·tu·la·rà (5)
# capitularives
## Català
### Verb

capitularives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de capitular.

#### Variants

* capitularies

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·pi·tu·la·ri·ves (6)
# capitularly
## Anglès

   * Etimologia: De capitular i el sufix -ly.

### Adverbi

capitularly ‎(comparatiu more capitularly, superlatiu most capitularly)
* capitularment
# capitulariva
## Català
### Verb

capitulariva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de capitular.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de capitular.

#### Variants

* [1] capitularia
* [2] capitularia

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·pi·tu·la·ri·va (6)
# capitularmente
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /ka.pi.tuˌlaɾˈmen.te/
       Americà: alt /ka.pi.tuˌlaɾˈmen.t(e)/, baix /ka.pi.tuˌlaɾˈmen.te/
   * Rimes: -ente
   * Etimologia: De capitular i el sufix -mente.

### Adverbi

capitularmente
* capitularment

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·pi·tu·lar·men·te (6)
# capitularàs
## Català

   * Pronúncia: oriental /kə.pi.tu.ɫəˈɾas/, occidental /ka.pi.tu.ɫaˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

capitularàs
* Segona persona del singular (tu) del futur de capitular.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·pi·tu·la·ràs (5)
# capitularment
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kə.pi.tuˌɫarˈmen/ balear /kə.pi.tuˌɫaɾˈment/, /kə.pi.tuˌɫarˈmen/ Occidental: nord-occidental /ka.pi.tuˌɫarˈmen/ valencià /ka.pi.tuˌɫaɾˈment/, /ka.pi.tuˌɫaɾˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De capitular i el sufix -ment.

### Adverbi

capitularment
* D'una manera capitular.

#### Traduccions

* Anglès: capitularly $^{(en)}$
* Castellà: capitularmente $^{(es)}$
* Francès: capitulairement $^{(fr)}$
* Italià: capitolarmente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·pi·tu·lar·ment (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# capitulariven
## Català
### Verb

capitulariven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de capitular.

#### Variants

* capitularien

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·pi·tu·la·ri·ven (6)