OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# desenceba
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.zənˈsɛ.βə/ balear /də.zənˈsə.bə/, /də.zənˈsɛ.bə/ Occidental: /de.zenˈse.ba/

### Verb

desenceba
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de desencebar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb desencebar.
# desencavallar-se
## Català
### Verb

desencavallar-se
* Forma pronominal de desencavallar.
# desencax
## Català
### Nom

desencax m.
* Antigament, desencaix o desencaixament.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·en·cax (3)

### Vegeu també

* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom I.
# desencavalcar-se
## Català
### Verb

desencavalcar-se
* Forma pronominal de desencavalcar.
# disfareste
## Italià
### Verb

disfareste
* segona persona plural (voi) del condicional de disfare
# disfaranno
## Italià
### Verb

disfaranno
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del futur de disfare
# disfaremo
## Italià
### Verb

disfaremo
* primera persona plural (noi) del futur de disfare
# disfarai
## Italià
### Verb

disfarai
* segona persona singular (tu) del futur de disfare
# disfarebbero
## Italià
### Verb

disfarebbero
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del condicional de disfare
# disfare
## Italià

   * Pronúncia: /diˈsfaː.re/
   * Etimologia: Del prefix dis- i fare.

### Verb

disfare trans. ‎(pronominal disfarsi)
* desfer
    Era nervoso, sedeva sulla punta della sedia, convulsamente, faceva e disfaceva un nodo con il fazzoletto.Estava nerviós, s'assegué a la vora de la cadira i, convulsament, feia i desfeia un nus amb el mocador.
* desfer, desanimar
    La neve è disfatta dal Sole, ed io per la memoria di Laura mi disfaccio in lagrime.La neu és fosa pel sol i jo, pensant en Laura em desfaig en llàgrimes.

#### Conjugació
### Miscel·lània

* Síl·labes: di·sfà·re (3)
* Heterograma de 7 lletres (adefirs)
# disfarebbe
## Italià
### Verb

disfarebbe
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del condicional de disfare
# disfaremmo
## Italià
### Verb

disfaremmo
* primera persona plural (noi) del condicional de disfare
# disfano
## Italià
### Verb

disfano
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del present d'indicatiu de disfare
# disfarei
## Italià
### Verb

disfarei
* primera persona singular (io) del condicional de disfare
# despanyessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.pəˈɲe.sin/, occidental /des.paˈɲe.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

despanyessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb despanyar.
# despanyen
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəsˈpa.ɲən/, occidental /desˈpa.ɲen/
   * Rimes: -aɲen

### Verb

despanyen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de despanyar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb despanyar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb despanyar.
# despanyessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.pəˈɲe.sən/, occidental /des.paˈɲe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

despanyessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb despanyar.
# despanyeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.pəˈɲɛw/ balear /dəs.pəˈɲəw/, /dəs.pəˈɲɛw/ Occidental: /des.paˈɲew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

despanyeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de despanyar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb despanyar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb despanyar.
# despanyes
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəsˈpa.ɲəs/, occidental /desˈpa.ɲes/
   * Rimes: -aɲes

### Verb

despanyes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de despanyar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb despanyar.
# despanyesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.pəˈɲe.səs/, occidental /des.paˈɲe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

despanyesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb despanyar.
# despanye
## Català
### Verb

despanye
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de despanyar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb despanyar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb despanyar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb despanyar.
# despanyessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.pəˈɲe.sis/, occidental /des.paˈɲe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

despanyessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb despanyar.
# despanyi
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəsˈpa.ɲi/, occidental /desˈpa.ɲi/
   * Rimes: -aɲi

### Verb

despanyi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de despanyar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb despanyar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb despanyar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb despanyar.
# destorbaien
## Català
### Verb

destorbaien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de destorbar.
# destorball
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.turˈbaʎ/ balear /dəs.toɾˈbaʎ/, /dəs.turˈbaj/ Occidental: /des.toɾˈbaʎ/
   * Rimes: -aʎ
   * Etimologia: De destorbar i el sufix -all.

### Nom

destorball m. ‎(plural destorballs)
* (mallorquí) destorb

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·tor·ball (3)
* Anagrama: desbrollat

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# destorbar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.turˈba/ balear /dəs.toɾˈba/, /dəs.turˈba/ Occidental: nord-occidental /des.torˈβa/ valencià /des.toɾˈbaɾ/, /des.toɾˈβa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: destorbà
   * Etimologia: Del llatí disturbāre, segle XII.

### Verb

destorbar trans.
* Fer nosa en l’execució d’una acció.
* Ser un obstacle.
* (pilota basca) Cometre una falta consistent a obstruir el joc de l'adversari.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: destorbo, destorba, destorbem Vocal rizotònica: /o/

#### Derivats

* destorb

#### Traduccions

* Anglès: hinder $^{(en)}$
* Castellà: estorbar $^{(es)}$
* Francès: déranger $^{(fr)}$
* Italià: disturbare $^{(it)}$
* Llengua de signes catalana: MOLESTAR $^{(csc)}$
* Basc: traba egin $^{(eu)}$
* Castellà: estorbar $^{(es)}$
* Francès: empêcher $^{(fr)}$, gêner $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·tor·bar (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* destorbar. Diccionari general de l'esport. Informació cedida per TERMCAT.
# destorballs
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.turˈbaʎs/ balear /dəs.toɾˈbaʎs/, /dəs.turˈbajs/ Occidental: nord-occidental /des.torˈβaʎs/ valencià /des.toɾˈbaʎs/, /des.toɾˈβaʎʃ/
   * Rimes: -aʎs

### Nom

destorballs m. pl.
* Forma plural de destorball.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·tor·balls (3)
* Anagrama: desbrollats
# disgraziatamente
## Italià

   * Pronúncia: /di.zɡratˌt͡sja.taˈmen.te/
   * Etimologia: De disgraziato i el sufix -mente.

### Adverbi

disgraziatamente
* desgraciadament

### Miscel·lània

* Síl·labes: di·sgra·zia·ta·mén·te (6)
# disgusting
## Anglès

   * Pronúncia: /dɪsˈɡʌstɪŋ/, /dɪzˈɡʌstɪŋ/, /dɪzˈɡʊstɪŋ/ àudio (EUA)
   * Etimologia: De disgust.

### Adjectiu

disgusting ‎(comparatiu more disgusting, superlatiu most disgusting)
* fastigós, repulsiu, desagradable
    «The taste and digestion are often depraved, anorexia, nausea, inappetence and vomiting supervene, the woman desires innutritious or disgusting food, such as chalk, cinders, putrescent animal food...» (Michael Ryan, A Manual of Medical Jurisprudence, 1836)El sentit del gust i la digestió sovint es perverteixen, sobrevenen l'anorèxia, la nàusea, la inapetència i el vòmit; la dona desitja aliment no nutritiu i repulsiu, com el guix, les cendres, carn d'animal en putrefacció...
    «One guy farted repeatedly and laughed out loud each time he let it out. To top off his disgusting behavior, he constantly picked his nose and thumped the waste in the air.» (C. Lee Thornton, Oath of Office, 2006)Un home es petava contínuament i feia grans riallades cada cop que deixava anar els pets. La seva conducta més fastigosa era que es furgava el nas a tota hora i llençava en l'aire el que hi trobava.

#### Sinònims

* distasteful, repulsive, grody

### Vegeu també

* Diccionari Anglès-Català de Codi Obert (DACCO)
# disgust
## Català

   * Pronúncia: /dizˈɡust/
   * Rimes: -ust
   * Etimologia: Del prefix dis- i gust.

### Nom

disgust m. ‎(plural disgusts o disgustos)
* Pena, dolor causat per un esdeveniment inesperat.
* Desgrat (estar a disgust).

#### Derivats

* disgustar

#### Sinònims

* desconsol, dolor, pena, penediment, pesar, recança, tristor
* pena

#### Traduccions
### Miscel·lània

* Síl·labes: dis·gust (2)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Vegeu el Diccionari de sinònims de Softcatalà-OpenThesaurus: disgust
# disgustar-se
## Català
### Verb

disgustar-se
* Forma pronominal de disgustar.
# disgregadament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /diz.ɡɾəˌɣa.ðəˈmen/ balear /diz.ɣɾəˌɣa.ðəˈment/, /diz.ɣɾəˌɣa.ðəˈmen/ Occidental: nord-occidental /diz.ɣɾeˌɣa.ðaˈmen/ valencià /diz.ɣɾeˌɣa.ðaˈment/, /diz.ɣɾeˌɣa.ðaˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De disgregar i el sufix -ment.

### Adverbi

disgregadament
* D'una manera disgregada.

#### Traduccions
### Miscel·lània

* Síl·labes: dis·gre·ga·da·ment (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# disgregar-se
## Català
### Verb

disgregar-se
* Forma pronominal de disgregar.
# disgusti
## Català

   * Pronúncia: /dizˈɡus.ti/
   * Rimes: -usti

### Verb

disgusti
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb disgustar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb disgustar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb disgustar.
# disgustingly
## Anglès

   * Etimologia: De disgusting i el sufix -ly.

### Adverbi

disgustingly ‎(comparatiu more disgustingly, superlatiu most disgustingly)
* fastigosament
# doctoraven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /duk.tuˈɾa.βən/ balear /dok.toˈɾa.vən/, /duk.tuˈɾa.vən/ Occidental: nord-occidental /dok.toˈɾa.βen/ valencià /dok.toˈɾa.ven/, /dok.toˈɾa.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

doctoraven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de doctorar.
# doctorate
## Anglès

   * Pronúncia: /dɒk.tər.ət/

### Nom

doctorate ‎(plural doctorates)
* doctorat

#### Sinònims

* Ph.D., PhD
* doctor's degree, doctoral degree

### Vegeu també

* doctorate. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# doctorate scholarship
## Anglès
### Nom

doctorate scholarship
* beca de doctorat

#### Sinònims

* doctoral fellowship
* pre-doctoral fellowship

### Vegeu també

* doctorate scholarship. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# doctorau
## Català
### Verb

doctorau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de doctorar.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb doctorar.
# doctorassin
## Català
### Verb

doctorassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb doctorar.
# doctorassis
## Català
### Verb

doctorassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb doctorar.
# doctorava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /duk.tuˈɾa.βə/ balear /dok.toˈɾa.və/, /duk.tuˈɾa.və/ Occidental: nord-occidental /dok.toˈɾa.βa/ valencià /dok.toˈɾa.va/, /dok.toˈɾa.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

doctorava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de doctorar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de doctorar.
# doctorat
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /duk.tuˈɾat/ balear /dok.toˈɾat/, /duk.tuˈɾat/ Occidental: /dok.toˈɾat/
   * Rimes: -at
   * Etimologia: Del baix llatí doctoratus, segle XVII.

### Nom

doctorat m. ‎(plural doctorats)
* Estudis universitaris de tercer cicle necessaris per a obtenir el títol de doctor.
* Títol universitari que acredita que una persona ha superat els estudis de doctorat i la tesi doctoral.

#### Traduccions

* Anglès: doctorate $^{(en)}$, Ph.D. $^{(en)}$
* Castellà: doctorado $^{(es)}$
* Francès: doctorat $^{(fr)}$
* Anglès: doctor's degree $^{(en)}$, doctoral degree $^{(en)}$, doctorate $^{(en)}$
* Castellà: doctorado $^{(es)}$
* Francès: doctorat $^{(fr)}$

### Verb

doctorat
* Participi masculí singular del verb doctorar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: doc·to·rat (3)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* doctorat. Diccionari d'educació. Informació cedida per TERMCAT.

## Francès

   * Pronúncia: /dɔk.tɔˈʁa/

### Nom

doctorat m. ‎(plural doctorats)
* doctorat

### Vegeu també

* doctorat. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# doctorates
## Anglès
### Nom

doctorates
* forma plural de doctorate
# desparioneu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.pə.ɾi.uˈnɛw/ balear /dəs.pə.ɾi.oˈnəw/, /dəs.pə.ɾi.uˈnɛw/ Occidental: /des.pa.ɾi.oˈnew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

desparioneu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de desparionar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb desparionar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb desparionar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pa·ri·o·neu (5)
# desparioni
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.pə.ɾiˈo.ni/, occidental /des.pa.ɾiˈo.ni/
   * Rimes: -oni

### Verb

desparioni
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de desparionar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb desparionar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb desparionar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb desparionar.

#### Variants

* [1] despariono
* [2] desparione
* [3] desparione
* [4] desparione

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pa·ri·o·ni (5)
# desparionis
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.pə.ɾiˈo.nis/, occidental /des.pa.ɾiˈo.nis/
   * Rimes: -onis

### Verb

desparionis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb desparionar.

#### Variants

* despariones

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pa·ri·o·nis (5)
* Anagrames: disposarien, indisposaré, parodiessin
# desparionàreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.pə.ɾi.uˈna.ɾəw/ balear /dəs.pə.ɾi.oˈna.ɾəw/, /dəs.pə.ɾi.uˈna.ɾəw/ Occidental: /des.pa.ɾi.oˈna.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

desparionàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de desparionar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pa·ri·o·nà·reu (6)
# desparionàvem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.pə.ɾi.uˈna.βəm/ balear /dəs.pə.ɾi.oˈna.vəm/, /dəs.pə.ɾi.uˈna.vəm/ Occidental: nord-occidental /des.pa.ɾi.oˈna.βem/ valencià /des.pa.ɾi.oˈna.vem/, /des.pa.ɾi.oˈna.βem/
   * Rimes: -avem

### Verb

desparionàvem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de desparionar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pa·ri·o·nà·vem (6)
# desparionin
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.pə.ɾiˈo.nin/, occidental /des.pa.ɾiˈo.nin/
   * Rimes: -onin

### Verb

desparionin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb desparionar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb desparionar.

#### Variants

* [1] desparionen
* [2] desparionen

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pa·ri·o·nin (5)
# despariono
## Català
### Verb

despariono
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de desparionar.

#### Variants

* desparioni

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pa·ri·o·no (5)
# desparionàrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.pə.ɾi.uˈna.ɾəm/ balear /dəs.pə.ɾi.oˈna.ɾəm/, /dəs.pə.ɾi.uˈna.ɾəm/ Occidental: /des.pa.ɾi.oˈna.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

desparionàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de desparionar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pa·ri·o·nà·rem (6)
* Anagrama: empadronaries
# desparionà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.pə.ɾi.uˈna/ balear /dəs.pə.ɾi.oˈna/, /dəs.pə.ɾi.uˈna/ Occidental: /des.pa.ɾi.oˈna/
   * Rimes: -a

### Verb

desparionà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de desparionar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pa·ri·o·nà (5)
# desparionessis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.pə.ɾi.uˈne.sis/ balear /dəs.pə.ɾi.oˈne.sis/, /dəs.pə.ɾi.uˈne.sis/ Occidental: /des.pa.ɾi.oˈne.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

desparionessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb desparionar.

#### Variants

* desparionesses

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pa·ri·o·nes·sis (6)
# desparareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.pə.ɾəˈɾɛw/ balear /dəs.pə.ɾəˈɾəw/, /dəs.pə.ɾəˈɾɛw/ Occidental: /des.pa.ɾaˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

desparareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de desparar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pa·ra·reu (4)
* Anagrames: aperduar-se, aperduares
# despararia
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.pə.ɾəˈɾi.ə/, occidental /des.pa.ɾaˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

despararia
* Primera persona del singular (jo) del condicional de desparar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de desparar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pa·ra·ri·a (5)
* Anagrames: apradaries, desapariar
# despararàs
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.pə.ɾəˈɾas/, occidental /des.pa.ɾaˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

despararàs
* Segona persona del singular (tu) del futur de desparar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pa·ra·ràs (4)
# desparares
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.pəˈɾa.ɾəs/, occidental /des.paˈɾa.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

desparares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de desparar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb desparar.

#### Variants

* [2] despareguesses, desparessis, desparesses, desparassis, desparasses

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pa·ra·res (4)
* Anagrama: desseparar
# despararien
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.pə.ɾəˈɾi.ən/, occidental /des.pa.ɾaˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

despararien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de desparar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pa·ra·ri·en (5)
# despararà
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.pə.ɾəˈɾa/, occidental /des.pa.ɾaˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

despararà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de desparar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pa·ra·rà (4)
* Anagrames: aparrades, apradares, arrapades, paredaràs
# despararem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.pə.ɾəˈɾɛm/ balear /dəs.pə.ɾəˈɾəm/, /dəs.pə.ɾəˈɾɛm/ Occidental: /des.pa.ɾaˈɾem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

despararem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de desparar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pa·ra·rem (4)
* Anagrama: desemparar
# despararen
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.pəˈɾa.ɾən/, occidental /des.paˈɾa.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

despararen
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de desparar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb desparar.

#### Variants

* [2] despareguessen, desparessin, desparessen, desparassin, desparassen

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pa·ra·ren (4)
# despararan
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.pə.ɾəˈɾan/, occidental /des.pa.ɾaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

despararan
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de desparar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pa·ra·ran (4)
# despararies
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.pə.ɾəˈɾi.əs/, occidental /des.pa.ɾaˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

despararies
* Segona persona del singular (tu) del condicional de desparar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pa·ra·ri·es (5)
* Anagrama: despariar-se
# detritus
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəˈtɾi.tus/, occidental /deˈtɾi.tus/
   * Etimologia: Del llatí detritus, segle XX.

### Nom

detritus m. ‎(plural invariable)
* Producte que s'obté de la desintegració d'un objecte sòlid.

#### Sinònims

* detrit

#### Traduccions
### Miscel·lània

* Síl·labes: de·tri·tus (3)
* Anagrama: destruït

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# detruanto
## Esperanto

   * Pronúncia: /de.truˈan.to/

### Verb

detruanto ‎(plural detruantoj, acusatiu detruanton, plural acusatiu detruantojn)
* participi actiu nominal present de detrui
# detruantaj
## Esperanto

   * Pronúncia: /de.truˈan.taj/

### Verb

detruantaj
* forma plural de detruanta
# detrital
## Anglès

   * Pronúncia: /diˈtɹaɪtəl/

### Adjectiu

detrital ‎(comparatiu more detrital, superlatiu most detrital)
* detrític

### Vegeu també

* detrital. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juny 2014].
# detruantan
## Esperanto

   * Pronúncia: /de.truˈan.tan/

### Verb

detruantan
* acusatiu de detruanta
# detruante
## Esperanto

   * Pronúncia: /de.truˈan.te/

### Verb

detruante
* participi actiu adverbial present de detrui
# detrit
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəˈtɾit/, occidental /deˈtɾit/
   * Rimes: -it

### Nom

detrit m. ‎(plural detrits)
* detritus

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·trit (2)

### Vegeu també

* Obres de referència: GDLC
# detruanta
## Esperanto

   * Pronúncia: /de.truˈan.ta/

### Verb

detruanta ‎(plural detruantaj, acusatiu detruantan, plural acusatiu detruantajn)
* participi actiu present de detrui
# detruantajn
## Esperanto

   * Pronúncia: /de.truˈan.tajn/

### Verb

detruantajn
* acusatiu plural de detruanta
# dezembro
## Portuguès
### Nom

dezembro m.
* desembre

#### Relacionats

| Mesos de l’any | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 |
| Mesos de l’any | janeiro | fevereiro | março | abril | maio | junho | julho | agosto | setembro | outubro | novembro | dezembro |
# deíeu
## Català antic
### Verb

deíeu
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de dir
# deyes
## Català antic
### Verb

deyes
* segona persona singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de dir
# deïficació
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.i.fi.kə.siˈo/, occidental /de.i.fi.ka.siˈo/
   * Rimes: -o
   * Etimologia: Del llatí deificatio.

### Nom

deïficació f. ‎(plural deïficacions)
* Acció de deïficar.

#### Traduccions
### Miscel·lània

* Síl·labes: de·ï·fi·ca·ci·ó (6)
* Anagrama: edificació

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB