OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# margarida
## Català

   * Pronúncia: oriental /mər.ɡəˈɾi.ðə/, occidental /maɾ.ɣaˈɾi.ða/
   * Rimes: -ida
   * Etimologia: Del llatí margarita, segle XIV.

### Nom

margarida f. ‎(plural margarides)
* Planta i flor de fulles molt dividides i capítols amb un botó groc i una corona de lígules blanques, grogues o morades.

#### Traduccions

* Albanès: margaritë $^{(sq)}$
* Alemany: Gänseblümchen $^{(de)}$ n.
* Anglès: daisy $^{(en)}$
* Àrab: أُقْحُوَان $^{(ar)}$
* Armeni: մարգարտածաղիկ $^{(hy)}$ ‎(margartatsakhik)
* Búlgar: паричка $^{(bg)}$ f. ‎(paritxka)
* Castellà: margarita $^{(es)}$ f.
* Coreà: 데이지 $^{(ko)}$ ‎(deiji)
* Còrnic: egor Duw $^{(kw)}$ m.
* Danès: tusindfryd $^{(da)}$
* Eslovac: sedmokráska $^{(sk)}$ f.
* Esperanto: lekanto $^{(eo)}$
* Feroès: summardái $^{(fo)}$ m.
* Francès: pâquerette $^{(fr)}$ f., marguerite $^{(fr)}$ f.
* Friülà: margaritute $^{(fur)}$ f., pinsîr $^{(fur)}$ m.
* Gallec: gamarza $^{(gl)}$ f., margarida $^{(gl)}$ f.
* Grec: μαργαρίτα $^{(el)}$ f. ‎(margarita)
* Hebreu: חִנָּנִית‎ $^{(he)}$
* Hongarès: százszorszép $^{(hu)}$
* Ídix: מאַרגאַריטקע‎ $^{(yi)}$ f.
* Irlandès: nóinín $^{(ga)}$ m.
* Islandès: fagurfífill $^{(is)}$ m.
* Italià: pratolina $^{(it)}$ f., margheritina $^{(it)}$ f.
* Japonès: 雛菊 $^{(ja)}$
* Luxemburguès: Margréitchen $^{(lb)}$ f.
* Neerlandès: madeliefje $^{(nl)}$ n.
* Noruec: tusenfryd $^{(no)}$ m.
* Polonès: stokrotka $^{(pl)}$ f.
* Portuguès: margarida $^{(pt)}$ f.
* Romanès: bănuț $^{(ro)}$ m., părăluță $^{(ro)}$ f.
* Rus: маргари́тка $^{(ru)}$ f. ‎(margaritka)
* Serbocroat: tratinčica $^{(sh)}$ f.
* Suahili: kibibimlima $^{(sw)}$
* Suec: tusensköna $^{(sv)}$ c.
* Tagal: butonsilyo $^{(tl)}$
* Turc: papatya $^{(tr)}$
* Txec: chudobka $^{(cs)}$ f.
* Vietnamita: hoa cúc $^{(vi)}$
* Xinès: 雛菊 $^{(zh)}$ ‎(雏菊, chújú)

### Miscel·lània

* Síl·labes: mar·ga·ri·da (4)
* Anagrama: diagramar

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, DCVB
# margaridetas
## Occità

   * Pronúncia: /maɾ.ɡa.ɾiˈde.to̞s/

### Nom

margaridetas f. pl.
* forma plural de margarideta
# margarien
## Català

   * Pronúncia: oriental /mər.ɡəˈɾi.ən/, occidental /maɾ.ɣaˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

margarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de margar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: mar·ga·ri·en (4)
* Anagrames: agrimaren, amagriren, emigraran, marginaré, marranegi, marranegí, marraneig
# margaries
## Català

   * Pronúncia: oriental /mər.ɡəˈɾi.əs/, occidental /maɾ.ɣaˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

margaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de margar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: mar·ga·ri·es (4)
* Anagrames: agrimar-se, agrimares, agrisarem, agrisàrem, amagrir-se, amagrires, emigraràs, garsaríem
# margares
## Català

   * Pronúncia: oriental /mərˈɡa.ɾəs/, occidental /maɾˈɣa.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

margares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de margar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb margar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: mar·ga·res (3)
* Anagrames: esgarram, esgramar, garrames, garsarem, garsàrem
# margarideta
## Occità

   * Pronúncia: /maɾ.ɡa.ɾiˈde.to̞/
   * Àudio: Bearn

### Nom

margarideta f. ‎(plural margaridetas)
* (botànica, provençal) margaridoia perenne (Bellis perennis L.)

#### Sinònims

* pimpanela (Llenguadoc)
* pimparela (Llenguadoc)

### Vegeu també

* Les Salades Sauvages, 1998. Prades-le-Lez: Les Ecologistes de l'Euzière. ISBN 978-2-906128-04-X.
# matxucar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /mə.t͡ʃuˈka/ Occidental: nord-occidental /ma.t͡ʃuˈka/ valencià /ma.t͡ʃuˈkaɾ/, /ma.t͡ʃuˈka/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: matxucà
   * Etimologia: Del castellà machucar, segle XVI.

### Verb

matxucar trans.
* Masegar, aixafar donant cops.
* Trossejar, esmicolar donant cops.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: matxuco, matxuca, matxuquem

#### Derivats

* emmatxucar

#### Traduccions

* Anglès: crush $^{(en)}$
* Castellà: machacar $^{(es)}$
* Francès: piler $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: mat·xu·car (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# matxucaran
## Català

   * Pronúncia: oriental /mə.t͡ʃu.kəˈɾan/, occidental /ma.t͡ʃu.kaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

matxucaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de matxucar.
# matxucareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /mə.t͡ʃu.kəˈɾɛw/ balear /mə.t͡ʃu.kəˈɾəw/, /mə.t͡ʃu.kəˈɾɛw/ Occidental: /ma.t͡ʃu.kaˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

matxucareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de matxucar.
# matxucara
## Català
### Verb

matxucara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb matxucar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb matxucar.
# matxucaren
## Català

   * Pronúncia: oriental /mə.t͡ʃuˈka.ɾən/, occidental /ma.t͡ʃuˈka.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

matxucaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de matxucar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb matxucar.
# matxucares
## Català

   * Pronúncia: oriental /mə.t͡ʃuˈka.ɾəs/, occidental /ma.t͡ʃuˈka.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

matxucares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de matxucar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb matxucar.
# manlleutàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /məɲ.ʎəwˈta.βəw/, balear /məɲ.ʎəwˈta.vəw/ Occidental: nord-occidental /maɲ.ʎewˈta.βew/ valencià /maɲ.ʎewˈta.vew/, /maɲ.ʎewˈta.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

manlleutàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de manlleutar.
# manlleutésseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /məɲ.ʎəwˈte.səw/, occidental /maɲ.ʎewˈte.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

manlleutésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb manlleutar.
# manlleutí
## Català

   * Pronúncia: oriental /məɲ.ʎəwˈti/, occidental /maɲ.ʎewˈti/
   * Rimes: -i

### Verb

manlleutí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de manlleutar.
# manllev
## Català
### Verb

manllev
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de manllevar.
# manlleutéssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /məɲ.ʎəwˈte.səm/, occidental /maɲ.ʎewˈte.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

manlleutéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb manlleutar.
# manlleutés
## Català

   * Pronúncia: oriental /məɲ.ʎəwˈtes/, occidental /maɲ.ʎewˈtes/
   * Rimes: -es

### Verb

manlleutés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb manlleutar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb manlleutar.
# manlleutéssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /məɲ.ʎəwˈte.sim/, occidental /maɲ.ʎewˈte.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

manlleutéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb manlleutar.
# manlleutéssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /məɲ.ʎəwˈte.siw/, occidental /maɲ.ʎewˈte.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

manlleutéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb manlleutar.
# marfonguéssem
## Català
### Verb

marfonguéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb marfondre.
# marfonguis
## Català

   * Pronúncia: oriental /mərˈfoŋ.ɡis/, occidental /maɾˈfoŋ.ɡis/
   * Rimes: -oŋɡis

### Verb

marfonguis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb marfondre.
# marfongués
## Català
### Verb

marfongués
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb marfondre.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb marfondre.
# marfongué
## Català
### Verb

marfongué
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de marfondre.
# marfonguérem
## Català
### Verb

marfonguérem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de marfondre.
# marfonguin
## Català

   * Pronúncia: oriental /mərˈfoŋ.ɡin/, occidental /maɾˈfoŋ.ɡin/
   * Rimes: -oŋɡin

### Verb

marfonguin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb marfondre.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb marfondre.
# marfonguéreu
## Català
### Verb

marfonguéreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de marfondre.
# marfonguéssim
## Català
### Verb

marfonguéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb marfondre.
# marfongui
## Català

   * Pronúncia: oriental /mərˈfoŋ.ɡi/, occidental /maɾˈfoŋ.ɡi/
   * Rimes: -oŋɡi

### Verb

marfongui
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb marfondre.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb marfondre.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb marfondre.
# marfonguésseu
## Català
### Verb

marfonguésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb marfondre.
# martorrietarantz
## Basc
### Nom

martorrietarantz
* al·latiu direccional definit plural de martorri
# martorriez
## Basc
### Nom

martorriez
* instrumental definit plural de martorri
# martorrik
## Basc
### Nom

martorrik
* ergatiu indefinit de martorri
# martorrietan
## Basc
### Nom

martorrietan
* inessiu definit plural de martorri
# martorrietako
## Basc
### Nom

martorrietako
* genitiu locatiu definit plural de martorri
# martorrietaraino
## Basc
### Nom

martorrietaraino
* terminatiu definit plural de martorri
# martorriko
## Basc
### Nom

martorriko
* genitiu locatiu definit singular de martorri
# martorrientzat
## Basc
### Nom

martorrientzat
* benefactiu definit plural de martorri
# martorrietatik
## Basc
### Nom

martorrietatik
* ablatiu definit plural de martorri
# martorrietara
## Basc
### Nom

martorrietara
* al·latiu definit plural de martorri
# marrucaves
## Català
### Verb

marrucaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de marrucar.
# marrucau
## Català
### Verb

marrucau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de marrucar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb marrucar.
# marrucasses
## Català
### Verb

marrucasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb marrucar.
# marrucassin
## Català
### Verb

marrucassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb marrucar.
# marrucava
## Català
### Verb

marrucava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de marrucar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de marrucar.
# marrucaven
## Català
### Verb

marrucaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de marrucar.
# marrucassen
## Català
### Verb

marrucassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb marrucar.
# marrucassis
## Català
### Verb

marrucassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb marrucar.
# medicares
## Català

   * Pronúncia: oriental /mə.ðiˈka.ɾəs/, occidental /me.ðiˈka.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

medicares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de medicar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb medicar.
# medicaries
## Català

   * Pronúncia: oriental /mə.ði.kəˈɾi.əs/, occidental /me.ði.kaˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

medicaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de medicar.
# medicarse
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \me.ðiˈkaɾ.se\
       Americà: alt /me.diˈkaɾ.s(e)/, baix \me.ðiˈkaɾ.se\
   * Rimes: -aɾse

### Verb

medicarse
* forma pronominal de medicar

### Miscel·lània

* Síl·labes: me·di·car·se (4)
* Anagrames: decimeras, demacréis, disecarme, medicares, merecidas, remecidas
# medicareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /mə.ði.kəˈɾɛw/ balear /mə.ði.kəˈɾəw/, /mə.ði.kəˈɾɛw/ Occidental: /me.ði.kaˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

medicareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de medicar.
# medicariven
## Català
### Verb

medicariven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de medicar.
# medicarives
## Català
### Verb

medicarives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de medicar.
# medicarien
## Català

   * Pronúncia: oriental /mə.ði.kəˈɾi.ən/, occidental /me.ði.kaˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

medicarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de medicar.
# medicarum
## Llatí

   * Pronúncia: /mɛ.dɪˈkaː.rʊm/
   * Pronúncia: /meː.dɪˈkaː.rʊm/

### Adjectiu

medicārum
* genitiu femení plural de medicus

### Adjectiu

mēdicārum
* genitiu femení plural de mēdicus
# medicariva
## Català
### Verb

medicariva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de medicar.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de medicar.
# menavo
## Català
### Verb

menavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de menar.
# menaçantes
## Francès

   * Pronúncia: /mǝnaˈsɑ̃t/

### Adjectiu

menaçantes f. pl.
* forma plural de menaçante
# menaçant
## Francès

   * Pronúncia: /mǝ.naˈsɑ̃/

### Adjectiu

menaçant m. ‎(femení menaçante, plural masculí menaçants, plural femení menaçantes)
* amenaçador
# menaçante
## Francès

   * Pronúncia: /mǝnaˈsɑ̃t/

### Adjectiu

menaçante f. ‎(plural menaçantes)
* forma femenina de menaçant
# menaçants
## Francès

   * Pronúncia: /mǝ.naˈsɑ̃/

### Adjectiu

menaçants m. pl.
* forma plural de menaçant
# menciona
## Català

   * Pronúncia: oriental /mən.siˈo.nə/, occidental /men.siˈo.na/
   * Rimes: -ona

### Verb

menciona
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de mencionar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb mencionar.
# menaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /məˈna.βən/, balear /məˈna.vən/ Occidental: nord-occidental /meˈna.βen/ valencià /meˈna.ven/, /meˈna.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

menaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de menar.
# mencion
## Català
### Verb

mencion
* (balear, alguerès) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de mencionar.
# menester
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /mə.nəsˈte/ Occidental: nord-occidental /me.nesˈte/, valencià /me.nesˈteɾ/
   * Rimes: -e(ɾ)
   * Etimologia: Del llatí ministerĭum ‎(«ofici, servei»), de minister ‎(«servidor»).

### Nom

menester m. ‎(plural menesters)
* (antic) Ocupació o ofici.
* Allò que et fa servei, que et resulta útil.

#### Compostos i expressions

* haver de menester, haver menester, tenir menester
* ésser menester, haver menester, fer menester

#### Traduccions

* Anglès: necessary $^{(en)}$
* Castellà: menester $^{(es)}$
* Francès: métier $^{(fr)}$
* Italià: necessario $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: me·nes·ter (3)
* Anagrames: entremès, entremés, estrenem, sementer, termenes, termenés

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB, Optimot
# menestrala
## Català

   * Pronúncia: oriental /mə.nəsˈtɾa.ɫə/, occidental /me.nesˈtɾa.la/
   * Rimes: -ala

### Nom

menestrala f. ‎(plural menestrales)
* Forma femenina de menestral.

### Miscel·lània

* Síl·labes: me·nes·tra·la (4)
* Anagrames: lamentar-se, lamentares
# menestrales
## Català

   * Pronúncia: oriental /mə.nəsˈtɾa.ɫəs/, occidental /me.nesˈtɾa.les/
   * Rimes: -ales

### Nom

menestrales f. pl.
* Forma plural de menestrala.

### Miscel·lània

* Síl·labes: me·nes·tra·les (4)
* Anagrama: alternéssem
# menesters
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /mə.nəsˈtes/ Occidental: nord-occidental /me.nesˈtes/, valencià /me.nesˈteɾs/
   * Rimes: -e(ɾ)s

### Nom

menesters m. pl.
* Forma plural de menester.

### Miscel·lània

* Síl·labes: me·nes·ters (3)
* Anagrames: entréssem, rentéssem, sementers, tremessen, trenéssem
# menessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /məˈne.sən/, occidental /meˈne.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

menessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb menar.
# menestral
## Català

   * Pronúncia: oriental /mə.nəsˈtɾaɫ/, occidental /me.nesˈtɾaɫ/
   * Rimes: -al
   * Etimologia: Contracció del català antic menesteral, derivat de menester.

### Nom

menestral m. ‎(plural menestrals, femení menestrala)
* Membre d'una classe social de l'antic règim, caracteritzar per treballar en manufactures; precursor de la petita burgesia per ser l'amo del seu propi negoci.

#### Traduccions

* Anglès: handicraftsman $^{(en)}$, artisan $^{(en)}$
* Castellà: menestral $^{(es)}$
* Francès: artisan $^{(fr)}$
* Italià: artigiano $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: me·nes·tral (3)
* Anagrama: termenals

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# menessi
## Català
### Verb

menessi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb menar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: me·nes·si (3)
* Anagrames: esmenis, niéssem
# mentidas
## Occità

   * Pronúncia: /menˈti.do̞s/

### Nom

mentidas f. pl.
* forma plural de mentida
# mentien
## Català
### Verb

mentien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de mentir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: men·ti·en (3)
* Anagrames: eminent, entemin
# mentider
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /mən.tiˈðe/ Occidental: nord-occidental /men.tiˈðe/, valencià /men.tiˈðeɾ/
   * Rimes: -e(ɾ)
   * Etimologia: De mentida i el sufix -er, segle XIV.

### Adjectiu

mentider m. ‎(femení mentidera, plural masculí mentiders, plural femení mentideres)
* Que sovint diu mentides.
* mentidor

#### Traduccions

* Anglès: lying $^{(en)}$
* Castellà: mentiroso $^{(es)}$
* Francès: menteur $^{(fr)}$
* Llengua de signes catalana: MENTIR $^{(csc)}$

### Nom

mentider m. ‎(plural mentiders, femení mentidera)
* Qui sovint diu mentides.

#### Traduccions

* Anglès: liar $^{(en)}$
* Castellà: mentiroso $^{(es)}$ m.
* Francès: menteur $^{(fr)}$ m.
* Llengua de signes catalana: MENTIR $^{(csc)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: men·ti·der (3)
* Anagrames: determín, tendirem, tendírem, tendríem

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# mentides
## Català

   * Pronúncia: oriental /mənˈti.ðəs/, occidental /menˈti.ðes/
   * Rimes: -ides

### Nom

mentides f. pl.
* Forma plural de mentida.

### Verb

mentides
* Participi femení plural del verb mentir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: men·ti·des (3)
* Anagrames: destinem, distenem, més-dient, sediment

## Occità

   * Pronúncia: /menˈti.des/

### Nom

mentides f. pl.
* forma plural de mentida
# menties
## Català
### Verb

menties
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de mentir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: men·ti·es (3)
* Anagrames: entemis, esmenti, esmentí, estimen, mitenes, sentíem
# masteguessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /məs.təˈɣe.sis/, occidental /mas.teˈɣe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

masteguessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb mastegar.
# mastegueu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /məs.təˈɣɛw/ balear /məs.təˈɣəw/, /məs.təˈɣɛw/ Occidental: /mas.teˈɣew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

mastegueu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de mastegar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb mastegar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb mastegar.
# masteguéssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /məs.təˈɣe.səm/, occidental /mas.teˈɣe.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

masteguéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb mastegar.
# masteguéssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /məs.təˈɣe.sim/, occidental /mas.teˈɣe.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

masteguéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb mastegar.
# mastegui
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /məsˈtɛ.ɣi/ balear /məsˈtə.ɣi/, /məsˈtɛ.ɣi/ Occidental: /masˈte.ɣi/
   * Rimes: -ɛɡi

### Verb

mastegui
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de mastegar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb mastegar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb mastegar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb mastegar.

### Miscel·lània

* Anagrama: amiguets
# masteguis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /məsˈtɛ.ɣis/ balear /məsˈtə.ɣis/, /məsˈtɛ.ɣis/ Occidental: /masˈte.ɣis/
   * Rimes: -ɛɡis

### Verb

masteguis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb mastegar.
# mastegués
## Català

   * Pronúncia: oriental /məs.təˈɣes/, occidental /mas.teˈɣes/
   * Rimes: -es

### Verb

mastegués
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb mastegar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb mastegar.
# masteguésseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /məs.təˈɣe.səw/, occidental /mas.teˈɣe.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

masteguésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb mastegar.
# mental ages
## Anglès
### Nom

mental ages
* forma plural de mental age
# mental capacity
## Anglès
### Nom

mental capacity
* capacitat intel·lectual

#### Sinònims

* intellectual capacity

### Vegeu també

* mental capacity. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# mensuratum
## Llatí

   * Pronúncia: /mɛn.suːˈraː.tʊm/

### Verb

mēnsūrātum
* supí acusatiu de mēnsūrō
# mensuravi
## Llatí

   * Pronúncia: /mɛn.suːˈraː.wiː/

### Verb

mēnsūrāvī
* primera persona singular del pretèrit perfet d'indicatiu actiu de mēnsūrō
# menta
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈmen.tə/, occidental /ˈmen.ta/
   * Rimes: -enta
   * Etimologia: Del llatí menta, segle XIII.

### Nom

menta f. ‎(plural mentes)
* Herba del gènere Mentha molt aromàtica i emprada com a condiment.
* (especialment) menta pebrera (Mentha piperita)
* Licor amb essència de Mentha.

#### Sinònims

* (Mentha) herba-sana

#### Hipònims

* menta borda, menta boscana, menta d'aigua, menta de bou, menta pebrera

#### Traduccions

* Anglès: mint $^{(en)}$
* Castellà: menta $^{(es)}$ f.
* Francès: menthe $^{(fr)}$ f.
* Italià: menta $^{(it)}$ f.
* Polonès: mięta $^{(pl)}$ f.
* Rus: мя́та $^{(ru)}$ f. ‎(miata)
* Anglès: peppermint $^{(en)}$
* Castellà: menta $^{(es)}$ f.
* Francès: menthe $^{(fr)}$ f.
* Italià: menta $^{(it)}$ f.

### Verb

menta
* (nord-occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb mentir.
* (nord-occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb mentir.
* (nord-occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb mentir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: men·ta (2)
* Anagrames: Antem, manté, maten, menat

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB, Termcat

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /ˈmen.ta/, meridional \ˈmeŋ.ta\
       Americà: alt /ˈmen.t(a)/, baix \ˈmeŋ.ta\, austral /ˈmen.ta/
   * Rimes: -enta
   * Etimologia: Del llatí menta, del grec antic μίνθα ‎(míntha).

### Nom

menta f. ‎(normalment en singular, plural mentas)
* menta

#### Sinònims

* hierbabuena

#### Derivats

* mentol

### Miscel·lània

* Síl·labes: men·ta (2)
* Anagrames: maten, metan, teman

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia en castellà
* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre menta