OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# infestis
## Català

   * Pronúncia: /iɱˈfes.tis/
   * Rimes: -estis

### Verb

infestis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb infestar.
# infesto
## Català
### Verb

infesto
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de infestar.
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb infestar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb infestar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fes·to (3)
* Heterograma de 7 lletres (efinost)
* Anagrames: estofin, neòfits

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \iɱˈfes.to\, meridional \iɱˈfeh.to\
       Americà: alt \iɱˈfes.t(o)\, baix \iŋˈfeh.to\, austral \iɱˈfeh.to\
   * Rimes: -esto

### Verb

infesto
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb infestar
# infests
## Anglès
### Verb

infests
* tercera persona del singular (he, she, it) del present de infest
# infestà
## Català
### Verb

infestà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de infestar.
# inculquin
## Català

   * Pronúncia: /iŋˈkuɫ.kin/

### Verb

inculquin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb inculcar.
    [Que ells/elles/vostès] inculquin o inculquen.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb inculcar.
    Inculquin o inculquen [ells/elles/vostès].
# inculquis
## Català

   * Pronúncia: /iŋˈkuɫ.kis/

### Verb

inculquis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb inculcar.
    [Que tu] inculquis o inculques; [tu] no inculquis o inculques.
# inculqueu
## Català

   * Pronúncia: oriental /iŋ.kuɫˈkɛw/, occidental /iŋ.kuɫˈkew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

inculqueu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de inculcar.
    [Vosaltres/vós] inculqueu o inculcau.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb inculcar.
    [Que vosaltres/vós] inculqueu.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb inculcar.
    Inculqueu o inculcau [vosaltres/vós].
# inculquesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /iŋ.kuɫˈke.səs/, occidental /iŋ.kuɫˈke.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

inculquesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb inculcar.

#### Variants

* inculquessis, inculcasses, inculcassis, inculcares
# inculqué
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \iŋ.kulˈke\
       Americà: alt \iŋ.k(u)lˈke\, baix \iŋ.kulˈke\
   * Rimes: -e

### Verb

inculqué
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb inculcar
# inculqui
## Català

   * Pronúncia: /iŋˈkuɫ.ki/

### Verb

inculqui
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de inculcar.
    Forma septentrional: [jo] inculco, inculque, inculc o inculqui.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb inculcar.
    [Que jo] inculqui o inculque.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb inculcar.
    [Que ell/ella/vostè] inculqui o inculque.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb inculcar.
    Inculqui o inculque [ell/ella/vostè].
# inculqués
## Català

   * Pronúncia: /iŋ.kuɫˈkes/
   * Rimes: -es

### Verb

inculqués
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb inculcar.
    [Jo] inculqués, inculcàs o inculcara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb inculcar.
    [Ell/ella/vostè] inculqués, inculcàs o inculcara.
# inculquessi
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iŋ.kuɫˈke.si/, balear /iŋ.kuɫˈke.si/ alguerès /an.kulˈke.si/
   * Rimes: -esi

### Verb

inculquessi
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb inculcar.
    Forma septentrional i algueresa per [jo] inculqués, inculcàs o inculcara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb inculcar.
    Forma algueresa per [ell/ella/vostè] inculqués, inculcàs o inculcara.
# inculquessin
## Català

   * Pronúncia: /iŋ.kuɫˈke.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

inculquessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb inculcar.
    [Ells/elles/vostès] inculquessin, inculquessen, inculcassen, inculcassin o inculcaren.
# inculquessis
## Català

   * Pronúncia: /iŋ.kuɫˈke.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

inculquessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb inculcar.
    [Tu] inculquessis, inculquesses, inculcasses, inculcassis o inculcares.
# inhumanste
## Alemany
### Adjectiu

inhumanste
* forma declinada de inhuman
# inhumansten
## Alemany
### Adjectiu

inhumansten
* forma superlativa de inhuman
# inhumara
## Català
### Verb

inhumara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb inhumar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb inhumar.
# inhumaran
## Català
### Verb

inhumaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de inhumar.
# inhumanstem
## Alemany
### Adjectiu

inhumanstem
* forma declinada de inhuman
# inhumanster
## Alemany
### Adjectiu

inhumanster
* forma declinada de inhuman
# inhumanstes
## Alemany
### Adjectiu

inhumanstes
* forma declinada de inhuman
# inhumar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /i.nuˈma/ Occidental: nord-occidental /i.nuˈma/ valencià /i.nuˈmaɾ/, /i.nuˈma/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: inhumà
   * Etimologia: Del llatí inhumāre.

### Verb

inhumar trans.
* (formal) Enterrar, sepultar una persona morta.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: inhumo, inhuma, inhumem

#### Sinònims

* enterrar, sebollir, sepultar, soterrar

#### Traduccions

* Anglès: inhume $^{(en)}$
* Castellà: inhumar $^{(es)}$
* Francès: inhumer $^{(fr)}$
* Gallec: inhumar $^{(gl)}$
* Italià: inumare $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·hu·mar (3)
* Heterograma de 7 lletres (ahimnru)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Vegeu el Diccionari de sinònims de Softcatalà-OpenThesaurus: inhumar

## Castellà

   * Pronúncia: /i.nuˈmaɾ/
   * Rimes: -aɾ
   * Etimologia: Del llatí inhumāre.

### Verb

inhumar ‎(present inhumo, passat inhumé, futur inhumaré)
* inhumar

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·hu·mar (3)
* Heterograma de 7 lletres (ahimnru)
# impacientàreu
## Català
### Verb

impacientàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de impacientar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb impacientar.
# impacientàsseu
## Català
### Verb

impacientàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb impacientar.
# impacientàrem
## Català
### Verb

impacientàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de impacientar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb impacientar.
# impacientàveu
## Català
### Verb

impacientàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de impacientar.
# impacientàs
## Català
### Verb

impacientàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb impacientar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb impacientar.
# impacientàssem
## Català
### Verb

impacientàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb impacientar.
# impacientàssim
## Català
### Verb

impacientàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb impacientar.
# impacientàssiu
## Català
### Verb

impacientàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb impacientar.
# insufflating
## Anglès
### Verb

insufflating
* gerundi de insufflate
# insufflate
## Anglès

   * Pronúncia: /ˈɪnsʌfleɪt/

### Verb

insufflate ‎(3a persona singular present insufflates, gerundi insufflating, passat i participi insufflated)
* insuflar
# insufficient
## Anglès
### Adjectiu

insufficient ‎(comparatiu more insufficient, superlatiu most insufficient)
* insuficient

### Vegeu també

* Diccionari Anglès-Català de Codi Obert (DACCO)
# insufficiently
## Anglès

   * Etimologia: De insufficient i el sufix -ly.

### Adverbi

insufficiently ‎(comparatiu more insufficiently, superlatiu most insufficiently)
* insuficientment
# insufficiency
## Anglès

   * Etimologia: Del prefix in- i sufficiency.

### Nom

insufficiency ‎(plural insufficiencies)
* insuficiència
# insufficiencies
## Anglès
### Nom

insufficiencies
* forma plural de insufficiency
# insufflated
## Anglès
### Verb

insufflated
* passat i participi de insufflate
# insufflates
## Anglès
### Verb

insufflates
* tercera persona del singular (he, she, it) del present de insufflate
# insubordiní
## Català
### Verb

insubordiní
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de insubordinar.
# insubordín
## Català
### Verb

insubordín
* (balear, alguerès) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de insubordinar.
# intitularíveu
## Català
### Verb

intitularíveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de intitular.
# intitulasses
## Català
### Verb

intitulasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb intitular.
# intitulau
## Català
### Verb

intitulau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de intitular.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb intitular.
# intitulassis
## Català
### Verb

intitulassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb intitular.
# intitulava
## Català
### Verb

intitulava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de intitular.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de intitular.
# intitulassen
## Català
### Verb

intitulassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb intitular.
# intitulassin
## Català
### Verb

intitulassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb intitular.
# imperiale
## Italià

   * Pronúncia: /im.peˈrjaː.le/

### Adjectiu

imperiale inv. ‎(plural imperiali)
* imperial
* (figuradament) imperial, majestuós

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pe·rià·le (4)

## Llatí

   * Pronúncia: /ɪm.pɛ.rɪˈaː.lɛ/

### Adjectiu

imperiāle
* nominatiu neutre singular de imperiālis
* vocatiu neutre singular de imperiālis
* acusatiu neutre singular de imperiālis
# imperiales
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /im.peˈɾja.les/, meridional /im.peˈɾja.leh/
       Americà: alt /im.peˈɾja.l(e)s/, baix /im.peˈɾja.leh/, austral /im.peˈɾja.les/
   * Rimes: -ales

### Adjectiu

imperiales inv. pl.
* forma plural de imperial

## Llatí

   * Pronúncia: /ɪm.pɛ.rɪˈaː.leːs/

### Adjectiu

imperiālēs
* nominatiu masculí/femení plural de imperiālis
* vocatiu masculí/femení plural de imperiālis
* acusatiu masculí/femení plural de imperiālis
# imperial
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.pə.ɾiˈaɫ/, occidental /im.pe.ɾiˈaɫ/
   * Rimes: -al
   * Etimologia: Del llatí imperiālis

### Adjectiu

imperial inv. ‎(plural imperials)
* pertanyent a l'emperador o a l'imperi

#### Derivats

* imperialisme, de la mateixa arrel
** imperialista

#### Traduccions

* Anglès: imperial $^{(en)}$
* Castellà: imperial $^{(es)}$
* Francès: impérial $^{(fr)}$
* Italià: imperiale $^{(it)}$
* Llatí: imperialis $^{(la)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pe·ri·al (4)

### Vegeu també

* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom II.
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot

## Anglès

   * Pronúncia: àudio (EUA)

### Adjectiu

imperial ‎(comparatiu more imperial, superlatiu most imperial)
* imperial

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /im.peˈɾjal/
       Americà: alt /im.p(e)ˈɾjal/, baix /im.peˈɾjal/
   * Rimes: -al

### Adjectiu

imperial inv. ‎(plural imperiales)
* imperial

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pe·rial (3)
# imperialem
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪm.pɛ.rɪˈaː.lɛm/

### Adjectiu

imperiālem
* acusatiu masculí/femení singular de imperiālis
# imperialibus
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪm.pɛ.rɪˈaː.lɪ.bʊs/

### Adjectiu

imperiālibus
* datiu masculí/femení/neutre plural de imperiālis
* ablatiu masculí/femení/neutre plural de imperiālis
# imperiali
## Italià

   * Pronúncia: /im.peˈrjaː.li/

### Adjectiu

imperiali inv. pl.
* forma plural de imperiale

## Llatí

   * Pronúncia: /ɪm.pɛ.rɪˈaː.liː/

### Adjectiu

imperiālī
* datiu masculí/femení/neutre singular de imperiālis
* ablatiu masculí/femení/neutre singular de imperiālis
# imperialia
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪm.pɛ.rɪˈaː.lɪ.a/

### Adjectiu

imperiālia
* nominatiu neutre plural de imperiālis
* vocatiu neutre plural de imperiālis
* acusatiu neutre plural de imperiālis
# imperialis
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪm.pɛ.rɪˈaː.lɪs/
   * Etimologia: Derivat de imperium.

### Adjectiu

imperiālis m., f., imperiāle n.
* imperial

#### Declinació

Tercera declinació, nominatiu amb dues terminacions.
| Cas | Singular | Singular | Plural | Plural |
| Cas | Masc./Fem. | Neutre | Masc./Fem. | Neutre |
| Nominatiu | imperiālis | imperiāle | imperiālēs | imperiālia |
| Vocatiu | imperiālis | imperiāle | imperiālēs | imperiālia |
| Acusatiu | imperiālem | imperiāle | imperiālēs | imperiālia |
| Genitiu | imperiālis | imperiālis | imperiālium | imperiālium |
| Datiu | imperiālī | imperiālī | imperiālibus | imperiālibus |
| Ablatiu | imperiālī | imperiālī | imperiālibus | imperiālibus |
# imperialist
## Anglès

   * Etimologia: De imperial i el sufix -ist, calc del francès impérialiste.

### Adjectiu

imperialist ‎(comparatiu more imperialist, superlatiu most imperialist)
* imperialista
# imperialistic
## Anglès
### Adjectiu

imperialistic ‎(comparatiu more imperialistic, superlatiu most imperialistic)
* imperialista

### Vegeu també

* Diccionari Anglès-Català de Codi Obert (DACCO)
# inclinara
## Català

   * Pronúncia: valencià /iŋ.kɫiˈna.ɾa/
   * Rimes: -aɾa

### Verb

inclinara
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb inclinar.
    [Jo] inclinés, inclinàs o inclinara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb inclinar.
    [Ell/ella/vostè] inclinés, inclinàs o inclinara.
# inclinares
## Català

   * Pronúncia: oriental /iŋ.kɫiˈna.ɾəs/, occidental /iŋ.kɫiˈna.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

inclinares
* Segona persona del singular (tu) del passat simple de inclinar.
    [Tu] inclinares o et vas/vares inclinar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb inclinar.
    Forma valenciana: [tu] inclinessis, inclinesses, inclinasses, inclinassis o inclinares.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cli·na·res (4)
* Anagrama: inclinar-se
# inclinar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /iŋ.kɫiˈna/ Occidental: nord-occidental /iŋ.kɫiˈna/ valencià /iŋ.kɫiˈnaɾ/, /iŋ.kɫiˈna/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: inclinà
   * Etimologia: Del llatí inclināre ‎(«desequilibrar la balança»), de in- ‎(«estar en») i cliens ‎(«persona protegida o acollida per un ciutadà romà»); per la importància que tenien el nombre de cliens o protegits per a un candidat polític, segle XIV.

### Verb

inclinar trans., pron. ‎(pronominal inclinar-se)
* Tòrcer cap avall alguna cosa.
* Girar o persuadir algú que faci alguna cosa.
* (pronominal) Decantar-se cap un costat.
* (pronominal) Tenir propensió natural a alguna cosa.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: inclino, inclina, inclinem

#### Sinònims

* decantar

#### Derivats

* desinclinar
* inclinança
* inclinòmetre

#### Relacionats

* inclinable
* inclinació
* inclinat
* inclinatiu

#### Traduccions

* Anglès: incline $^{(en)}$
* Castellà: inclinar $^{(es)}$
* Francès: incliner $^{(fr)}$, pencher $^{(fr)}$
* Italià: inclinare $^{(it)}$, chinare $^{(it)}$
* Llatí: inclinare $^{(la)}$, acclinare $^{(la)}$
* Anglès: induce $^{(en)}$
* Castellà: inclinar $^{(es)}$
* Francès: engager $^{(fr)}$
* Italià: indurre $^{(it)}$
* Llatí: movere $^{(la)}$
* Castellà: inclinarse $^{(es)}$
* Francès: s'incliner $^{(fr)}$, pencher $^{(fr)}$
* Italià: piegare $^{(it)}$
* Llatí: flectere $^{(la)}$
* Castellà: inclinarse $^{(es)}$
* Francès: s'incliner $^{(fr)}$, se baisser $^{(fr)}$
* Italià: essere incline $^{(it)}$
* Llatí: se inclinare $^{(la)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cli·nar (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom II.
* Vegeu el Diccionari de sinònims de Softcatalà-OpenThesaurus: inclinar

## Castellà

   * Pronúncia: \iŋ.kliˈnaɾ\
   * Rimes: -aɾ
   * Etimologia: Del llatí inclināre.

### Verb

inclinar trans., pron. ‎(pronominal inclinarse, present inclino, passat incliné, futur inclinaré)
* inclinar

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cli·nar (3)
# inclinaren
## Català

   * Pronúncia: oriental /iŋ.kɫiˈna.ɾən/, occidental /iŋ.kɫiˈna.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

inclinaren
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de inclinar.
    [Ells/elles/vostès] inclinaren o van/varen inclinar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb inclinar.
    Forma valenciana: [ells/elles/vostès] inclinessin, inclinessen, inclinassen, inclinassin o inclinaren.
# inclinam
## Català

   * Pronúncia: /iŋ.kɫiˈnam/
   * Rimes: -am

### Verb

inclinam
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de inclinar.
    Forma baleàrica: [nosaltres] inclinem o inclinam.
# inclinar-se
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iŋ.kɫiˈnar.sə/, balear /iŋ.kɫi.nəɾˈsə/ Occidental: /iŋ.kɫiˈnaɾ.se/
   * Rimes: -aɾse

### Verb

inclinar-se
* Forma pronominal de inclinar.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: m'inclino, s'inclina, ens inclinem

#### Sinònims

* s'inclinar, en septentrional i alguerès

### Miscel·lània

* Anagrama: inclinares
# inclinaran
## Català

   * Pronúncia: oriental /iŋ.kɫi.nəˈɾan/, occidental /iŋ.kɫi.naˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

inclinaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de inclinar.
# inclinareu
## Català

   * Pronúncia: oriental /iŋ.kɫi.nəˈɾɛw/, occidental /iŋ.kɫi.naˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

inclinareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de inclinar.
# intervenguessi
## Català
### Verb

intervenguessi
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb intervenir.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb intervenir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·ven·gues·si (5)
* Anagrama: invertiguessen
# intervenguin
## Català
### Verb

intervenguin
* (balear, alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb intervenir.
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb intervenir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·ven·guin (4)
* Anagrama: intervinguen
# intervengui
## Català
### Verb

intervengui
* (balear, alguerès) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb intervenir.
* (balear, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb intervenir.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb intervenir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·ven·gui (4)
* Anagrama: intervingué
# intervengueu
## Català
### Verb

intervengueu
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb intervenir.
# intervenguis
## Català
### Verb

intervenguis
* (balear, alguerès) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb intervenir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·ven·guis (4)
* Anagrames: intervingues, intervingués
# intervengueríveu
## Català
### Verb

intervengueríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de intervenir.
# intervenguessin
## Català
### Verb

intervenguessin
* (balear, alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb intervenir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·ven·gues·sin (5)
* Anagrama: intervinguessen
# intervenguessis
## Català
### Verb

intervenguessis
* (balear, alguerès) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb intervenir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·ven·gues·sis (5)
* Anagrama: intervinguesses
# jeux d'attaque
## Francès
### Nom

jeux d'attaque m. pl.
* forma plural de jeu d'attaque
# jeux d'aventure-action
## Francès
### Nom

jeux d'aventure-action m. pl.
* forma plural de jeu d'aventure-action
# jeux d'ensemble
## Francès
### Nom

jeux d'ensemble m. pl.
* forma plural de jeu d'ensemble
# jeux d'aventure et d'action
## Francès
### Nom

jeux d'aventure et d'action m. pl.
* forma plural de jeu d'aventure et d'action
# jeux d'horreur
## Francès
### Nom

jeux d'horreur m. pl.
* forma plural de jeu d'horreur
# jeux d'ordinateur
## Francès
### Nom

jeux d'ordinateur m. pl.
* forma plural de jeu d'ordinateur
# jeux d'arcade
## Francès
### Nom

jeux d'arcade m. pl.
* forma plural de jeu d'arcade
# jeux d'aventure
## Francès
### Nom

jeux d'aventure m. pl.
* forma plural de jeu d'aventure
# jeux d'esprit
## Francès
### Nom

jeux d'esprit m. pl.
* forma plural de jeu d'esprit
# jeux d'équipe
## Francès
### Nom

jeux d'équipe m. pl.
* forma plural de jeu d'équipe
# incantare
## Llatí

   * Pronúncia: /iŋ.kanˈtaː.rɛ

### Verb

incantāre
* infinitiu del present actiu de incantō
# incantatore
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪŋ.kan.taˈtoː.rɛ/

### Nom

incantatōre
* ablatiu singular de incantātor
# incansablement
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iŋ.kənˌsab.bɫəˈmen/, /iŋ.kənˌsa.βɫəˈmen/ balear /iŋ.kənˌsab.bɫəˈment/, /iŋ.kənˌsab.bɫəˈmen/ Occidental: nord-occidental /iŋ.kanˌsab.bɫeˈmen/, /iŋ.kanˌsa.βɫeˈmen/ valencià /iŋ.kanˌsa.bɫeˈment/, /iŋ.kanˌsa.βɫeˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De incansable i el sufix -ment.

### Adverbi

incansablement
* D’una manera incansable.

#### Traduccions

* Anglès: tirelessly $^{(en)}$
* Castellà: incansablemente $^{(es)}$
* Francès: inlassablement $^{(fr)}$
* Italià: instancabilmente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·can·sa·ble·ment (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# incantator
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪŋ.kanˈtaː.tɔr/

### Nom

incantātor m. ‎(genitiu incantatōris)
* eixarmador, encantador, bruixot

#### Declinació

3a declinació -, -is (tema cons.) :
| Cas | Singular | Plural |
| Nominatiu | incantātor | incantatōrēs |
| Vocatiu | incantātor | incantatōrēs |
| Acusatiu | incantatōrem | incantatōrēs |
| Genitiu | incantatōris | incantatōrum |
| Datiu | incantatōrī | incantatōribus |
| Ablatiu | incantatōre | incantatōribus |
# incantatorem
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪŋ.kan.taˈtoː.rɛm/

### Nom

incantatōrem
* acusatiu singular de incantātor
# incantatores
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪŋ.kan.taˈtoː.reːs/

### Nom

incantatōrēs
* nominatiu plural de incantātor
* vocatiu plural de incantātor
* acusatiu plural de incantātor
# incansable
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iŋ.kənˈsab.bɫə/, /iŋ.kənˈsa.βɫə/ balear /iŋ.kənˈsab.bɫə/ Occidental: nord-occidental /iŋ.kanˈsab.bɫe/, /iŋ.kanˈsa.βɫe/ valencià /iŋ.kanˈsa.bɫe/
   * Rimes: -able
   * Etimologia: Del prefix in-, cansar i el sufix -ble.

### Adjectiu

incansable inv. ‎(plural incansables)
* Que no es cansa mai.

#### Sinònims

* infatigable

#### Traduccions
### Miscel·lània

* Síl·labes: in·can·sa·ble (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB