OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# arquejaries
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ər.kə.ʒəˈɾi.əs/ Occidental: nord-occidental /ar.ke.ʒaˈɾi.es/, valencià /aɾ.ke.d͡ʒaˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

arquejaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de arquejar.
# arquejareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ər.kə.ʒəˈɾɛw/ balear /əɾ.kə.ʒəˈɾəw/, /ər.kə.ʒəˈɾɛw/ Occidental: nord-occidental /ar.ke.ʒaˈɾew/, valencià /aɾ.ke.d͡ʒaˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

arquejareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de arquejar.
# arquejaria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ər.kə.ʒəˈɾi.ə/ Occidental: nord-occidental /ar.ke.ʒaˈɾi.a/, valencià /aɾ.ke.d͡ʒaˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

arquejaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de arquejar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de arquejar.
# arquejarà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ər.kə.ʒəˈɾa/ Occidental: nord-occidental /ar.ke.ʒaˈɾa/, valencià /aɾ.ke.d͡ʒaˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

arquejarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de arquejar.
# arquejaré
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ər.kə.ʒəˈɾe/ Occidental: nord-occidental /ar.ke.ʒaˈɾe/, valencià /aɾ.ke.d͡ʒaˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

arquejaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de arquejar.
# arquejaràs
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ər.kə.ʒəˈɾas/ Occidental: nord-occidental /ar.ke.ʒaˈɾas/, valencià /aɾ.ke.d͡ʒaˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

arquejaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de arquejar.
# arquejaríeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ər.kə.ʒəˈɾi.əw/ Occidental: nord-occidental /ar.ke.ʒaˈɾi.ew/, valencià /aɾ.ke.d͡ʒaˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

arquejaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de arquejar.
# arrapinyaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rə.piˈɲa.βən/, balear /ə.rə.piˈɲa.vən/ Occidental: nord-occidental /a.ra.piˈɲa.βen/ valencià /a.ra.piˈɲa.ven/, /a.ra.piˈɲa.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

arrapinyaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de arrapinyar-se.
# arrapinyaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rə.piˈɲa.βəs/, balear /ə.rə.piˈɲa.vəs/ Occidental: nord-occidental /a.ra.piˈɲa.βes/ valencià /a.ra.piˈɲa.ves/, /a.ra.piˈɲa.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

arrapinyaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de arrapinyar-se.
# arrapinyessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.piˈɲe.sin/, occidental /a.ra.piˈɲe.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

arrapinyessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrapinyar-se.
# arrapinye
## Català
### Verb

arrapinye
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de arrapinyar-se.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb arrapinyar-se.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb arrapinyar-se.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb arrapinyar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ra·pi·nye (4)
* Anagrames: prenyaria, rapinyaré
# arrapinyessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.piˈɲe.sən/, occidental /a.ra.piˈɲe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

arrapinyessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrapinyar-se.
# arrapinyava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rə.piˈɲa.βə/, balear /ə.rə.piˈɲa.və/ Occidental: nord-occidental /a.ra.piˈɲa.βa/ valencià /a.ra.piˈɲa.va/, /a.ra.piˈɲa.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

arrapinyava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de arrapinyar-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de arrapinyar-se.
# arrapinyesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.piˈɲe.səs/, occidental /a.ra.piˈɲe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

arrapinyesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrapinyar-se.
# arrasint
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rəˈzin/ balear /ə.rəˈzint/, /ə.rəˈzin/ Occidental: nord-occidental /a.raˈzin/ valencià /a.raˈzint/, /a.raˈzin/
   * Rimes: -int

### Verb

arrasint
* Gerundi del verb arrasir-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ra·sint (3)
* Anagrames: nitraràs, transira, transirà, trinaràs
# arrasiran
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.ziˈɾan/, occidental /a.ra.ziˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

arrasiran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de arrasir-se.
# arrasim
## Occità
### Nom

arrasim m. ‎(plural arrasims)
* (gascó) raïm

#### Variants

* rasim

#### Compostos i expressions

* arrasim de colindre

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia en occità
* Guilhemjoan, Patric. Diccionari elementari francés-occitan occitan-francés (gascon), 2005. Ortès: Per Noste, p. 29. ISBN 2-86866-037-1.
# arrasir
## Català
### Verb

arrasir
* Forma de l'infinitiu arrasir-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ra·sir (3)
# arrasims
## Occità
### Nom

arrasims m. pl.
* forma plural de arrasim
# army
## Anglès
### Nom

army ‎(plural armies)
* Exèrcit, armada.
# armà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ərˈma/, occidental /aɾˈma/
   * Rimes: -a

### Verb

armà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de armar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·mà (2)
* Anagrames: amar, Amar, aram, Aram, rama
# armàssim
## Català
### Verb

armàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb armar.
# apanyin
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈpa.ɲin/, occidental /aˈpa.ɲin/
   * Rimes: -aɲin

### Verb

apanyin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb apanyar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb apanyar.
# apanyussara
## Català
### Verb

apanyussara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb apanyussar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb apanyussar.
# apanyussa
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pəˈɲu.sə/, occidental /a.paˈɲu.sa/
   * Rimes: -usa

### Verb

apanyussa
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de apanyussar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb apanyussar.
# apanyo
## Català
### Verb

apanyo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de apanyar.
# apanyussar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.pə.ɲuˈsa/ Occidental: nord-occidental /a.pa.ɲuˈsa/ valencià /a.pa.ɲuˈsaɾ/, /a.pa.ɲuˈsa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: apanyussà
   * Etimologia: De apanyar i l'infix -uss-.

### Verb

apanyussar trans.
* (tortosí, valencià septentrional) adobassar

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: apanyusso, apanyussa, apanyussem

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pa·nyus·sar (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, DCVB
# arreglassis
## Català
### Verb

arreglassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arreglar.
# arreglassen
## Català
### Verb

arreglassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arreglar.
# arreglasses
## Català
### Verb

arreglasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arreglar.
# arreglassin
## Català
### Verb

arreglassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arreglar.
# arreglaríeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rəɡ.ɡɫəˈɾi.əw/, /ə.rə.ɣɫəˈɾi.əw/ balear /ə.rəɡ.ɡɫəˈɾi.əw/ Occidental: nord-occidental /a.reɡ.ɡɫaˈɾi.ew/, /a.re.ɣɫaˈɾi.ew/ valencià /a.re.ɣɫaˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

arreglaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de arreglar.
# arreglava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rəɡˈɡɫa.βə/, /ə.rəˈɣɫa.βə/ balear /ə.rəɡˈɡɫa.və/ Occidental: nord-occidental /a.reɡˈɡɫa.βa/, /a.reˈɣɫa.βa/ valencià /a.reˈɣɫa.va/, /a.reˈɣɫa.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

arreglava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de arreglar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de arreglar.
# arrebatar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.rə.βəˈta/ Occidental: nord-occidental /a.re.βaˈta/ valencià /a.re.baˈtaɾ/, /a.re.βaˈta/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Etimologia: De rebatre per influx del castellà arrebatar.

### Verb

arrebatar trans., pron. ‎(pronominal arrebatar-se)
* (mallorquí) recolzar
    Mira que no caigui, arrebata-ho a sa paret.
    Sembles cansat, tanta estona arrebatat.

#### Conjugació
### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·ba·tar (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB
# arrebataran
## Català
### Verb

arrebataran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de arrebatar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·ba·ta·ran (5)
# arrebatarem
## Català
### Verb

arrebatarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de arrebatar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·ba·ta·rem (5)
# arrebatares
## Català
### Verb

arrebatares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de arrebatar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·ba·ta·res (5)
* Anagrama: arrebatar-se
# arrebatarien
## Català
### Verb

arrebatarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de arrebatar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·ba·ta·ri·en (6)
# arrebatant
## Català
### Verb

arrebatant
* Gerundi del verb arrebatar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·ba·tant (4)
# arrebatar-se
## Català
### Verb

arrebatar-se
* Forma pronominal de arrebatar.

### Miscel·lània

* Anagrama: arrebatares
# arrebataren
## Català
### Verb

arrebataren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de arrebatar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·ba·ta·ren (5)
# arrebatareu
## Català
### Verb

arrebatareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de arrebatar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·ba·ta·reu (5)
# arrebataria
## Català
### Verb

arrebataria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de arrebatar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de arrebatar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·ba·ta·ri·a (6)
# arrufeguessen
## Català
### Verb

arrufeguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrufar.
# arrufeguéssou
## Català
### Verb

arrufeguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrufar.
# arrufeguem
## Català
### Verb

arrufeguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb arrufar.
# arrufeguessa
## Català
### Verb

arrufeguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrufar.
# arrufegueu
## Català
### Verb

arrufegueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb arrufar.
# arrufegués
## Català
### Verb

arrufegués
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrufar.
# arrufe
## Català
### Verb

arrufe
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de arrufar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb arrufar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb arrufar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb arrufar.

### Miscel·lània

* Anagrama: furaré
# arrufavo
## Català
### Verb

arrufavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de arrufar.
# arrufeguéssom
## Català
### Verb

arrufeguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrufar.
# arrufeguesses
## Català
### Verb

arrufeguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrufar.
# aportavo
## Català
### Verb

aportavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de aportar.
# aportavi
## Català
### Verb

aportavi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de aportar.

### Miscel·lània

* Anagrames: pivotara, pivotarà
# aporte
## Català
### Verb

aporte
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de aportar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb aportar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb aportar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb aportar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·por·te (3)
* Heterograma de 6 lletres (aeoprt)
* Anagrames: atrope, operat, optaré, toparé
# arrodonira
## Català
### Verb

arrodonira
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrodonir.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrodonir.
# arrodoniria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ru.ðu.niˈɾi.ə/ balear /ə.ro.ðo.niˈɾi.ə/, /ə.ru.ðu.niˈɾi.ə/ Occidental: /a.ro.ðo.niˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

arrodoniria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de arrodonir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de arrodonir.
# arrodoniran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ru.ðu.niˈɾan/ balear /ə.ro.ðo.niˈɾan/, /ə.ru.ðu.niˈɾan/ Occidental: /a.ro.ðo.niˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

arrodoniran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de arrodonir.
# arrodoniren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ru.ðuˈni.ɾən/ balear /ə.ro.ðoˈni.ɾən/, /ə.ru.ðuˈni.ɾən/ Occidental: /a.ro.ðoˈni.ɾen/
   * Rimes: -iɾen

### Verb

arrodoniren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de arrodonir.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrodonir.
# arrodonireu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ru.ðu.niˈɾɛw/ balear /ə.ro.ðo.niˈɾəw/, /ə.ru.ðu.niˈɾɛw/ Occidental: /a.ro.ðo.niˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

arrodonireu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de arrodonir.
# arrodonirien
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ru.ðu.niˈɾi.ən/ balear /ə.ro.ðo.niˈɾi.ən/, /ə.ru.ðu.niˈɾi.ən/ Occidental: /a.ro.ðo.niˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

arrodonirien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de arrodonir.
# arrodoniries
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ru.ðu.niˈɾi.əs/ balear /ə.ro.ðo.niˈɾi.əs/, /ə.ru.ðu.niˈɾi.əs/ Occidental: /a.ro.ðo.niˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

arrodoniries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de arrodonir.
# arrodoniriva
## Català
### Verb

arrodoniriva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de arrodonir.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de arrodonir.
# arrimin
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈri.min/, occidental /aˈri.min/
   * Rimes: -imin

### Verb

arrimin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb arrimar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb arrimar.
# arrimis
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈri.mis/, occidental /aˈri.mis/
   * Rimes: -imis

### Verb

arrimis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb arrimar.
# arrimo
## Català
### Verb

arrimo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de arrimar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ri·mo (3)
* Anagrames: amorri, amorrí, Aromir, morira, morirà

## Castellà

   * Pronúncia: /aˈri.mo/
   * Rimes: -imo

### Verb

arrimo
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb arrimar
# arrimeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.riˈmɛw/ balear /ə.riˈməw/, /ə.riˈmɛw/ Occidental: /a.riˈmew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

arrimeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de arrimar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb arrimar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb arrimar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ri·meu (3)
* Anagrames: mirareu, miràreu, rauríem, rumiaré
# arrimi
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈri.mi/, occidental /aˈri.mi/
   * Rimes: -imi

### Verb

arrimi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de arrimar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb arrimar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb arrimar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb arrimar.
# apuntar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.punˈta/ Occidental: nord-occidental /a.punˈta/ valencià /a.punˈtaɾ/, /a.punˈta/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: apuntà
   * Etimologia: [1] Del prefix a-, punt i la desinència -ar, segle XV.
   * Etimologia: [2] Del prefix a-, punta i la desinència -ar.

### Verb

apuntar trans., pron. ‎(pronominal apuntar-se)
* anotar
* (jocs) Posar sobre una carta la quantitat que es vol jugar.
* Insinuar o tocar lleugerament algun afer o matèria.
* (teatre) Llegir l'apuntador allò que els actors han de recitar.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: apunto, apunta, apuntem

#### Sinònims

* anotar
* aparèixer
* assenyalar, demostrar, ensenyar, mostrar, provar
* assenyalar, distingir, marcar, notar
* comentar, mencionar
* incidir
* inscriure

#### Derivats

* apuntat

#### Traduccions

* Castellà: apuntar $^{(es)}$
* Francès: noter $^{(fr)}$
* Italià: notare $^{(it)}$
* Llatí: adscribo $^{(la)}$
* Castellà: apuntar $^{(es)}$
* Francès: marquer $^{(fr)}$
* Italià: segare $^{(it)}$
* Castellà: apuntar $^{(es)}$
* Castellà: apuntar $^{(es)}$
* Francès: insinuer $^{(fr)}$
* Italià: insinuare $^{(it)}$
* Castellà: apuntar $^{(es)}$
* Francès: souffler $^{(fr)}$
* Italià: suggerire $^{(it)}$

### Verb

apuntar trans., pron. ‎(pronominal apuntar-se)
* Subjectar alguna cosa provisionalment amb puntes o claus.
* Dirigir la punta de l'arma en posició de disparar.
* Assenyalar o indicar.
* Començar a manifestar-se alguna cosa.
* (petanca, botxes) Llançar una bola tan a prop com sigui possible d'una altra bola o del bolig sense provocar-ne el desplaçament.

#### Traduccions

* Castellà: apuntar $^{(es)}$
* Francès: attacher $^{(fr)}$
* Italià: appuntare $^{(it)}$
* Anglès: aim $^{(en)}$
* Castellà: apuntar $^{(es)}$
* Francès: pointer $^{(fr)}$
* Italià: appuntare $^{(it)}$
* Llatí: intendere $^{(la)}$
* Castellà: apuntar $^{(es)}$
* Francès: désigner $^{(fr)}$
* Italià: accennare $^{(it)}$
* Llatí: indico $^{(la)}$
* Anglès: appear $^{(en)}$
* Castellà: apuntar $^{(es)}$
* Francès: poindre $^{(fr)}$
* Italià: spuntare $^{(it)}$
* Anglès: point $^{(en)}$
* Castellà: apuntar $^{(es)}$, arrimar $^{(es)}$
* Francès: pointer $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pun·tar (3)
* Anagrames: apurant, tuparan

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom I.
* apuntar. Diccionari general de l'esport. Informació cedida per TERMCAT.
* Vegeu el Diccionari de sinònims de Softcatalà-OpenThesaurus: apuntar

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /a.punˈtaɾ/, meridional \a.puŋˈtaɾ\
       Americà: alt /a.p(u)nˈtaɾ/, baix \a.puŋˈtaɾ\, austral /a.punˈtaɾ/
   * Rimes: -aɾ

### Verb

apuntar trans. ‎(present apunto, passat apunté, futur apuntaré)
* apuntar

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pun·tar (3)
# apuntaléssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pun.təˈɫe.səm/, occidental /a.pun.taˈɫe.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

apuntaléssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb apuntalar.
# apuntalés
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pun.təˈɫes/, occidental /a.pun.taˈɫes/
   * Rimes: -es

### Verb

apuntalés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb apuntalar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb apuntalar.
# apuntaléssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pun.təˈɫe.siw/, occidental /a.pun.taˈɫe.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

apuntaléssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb apuntalar.
# apuntam
## Català
### Verb

apuntam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de apuntar.
# apuntalésseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pun.təˈɫe.səw/, occidental /a.pun.taˈɫe.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

apuntalésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb apuntalar.
# arrolammo
## Italià
### Verb

arrolammo
* primera persona plural (noi) del passat de arrolare
# arrojo
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /aˈro.xo/, meridional /aˈro.ho/
       Americà: alt /aˈro.x(o)/, baix /aˈro.ho/, austral /aˈro.xo/
   * Rimes: -oxo
   * Etimologia: De arrojar.

### Nom

arrojo m. ‎(plural arrojos)
* valentia

#### Sinònims

* valentía, osadía, valor

### Verb

arrojo
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb arrojar

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·rro·jo (3)
* Anagrames: ajorro, ajorró

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre arrojo
# arrojé
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /a.roˈxe/, meridional /a.roˈhe/
       Americà: alt /a.roˈxe/, baix /a.roˈhe/, austral /a.roˈxe/
   * Rimes: -e

### Verb

arrojé
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb arrojar
# arrolando
## Italià
### Verb

arrolando
* gerundi de arrolare
# arrolandosi
## Italià
### Verb

arrolandosi
* gerundi de arrolarsi
# arrojó
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /a.roˈxo/, meridional /a.roˈho/
       Americà: alt /a.roˈxo/, baix /a.roˈho/, austral /a.roˈxo/
   * Rimes: -o

### Verb

arrojó
* tercera persona del singular (él, ella, usted) del passat simple del verb arrojar

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·rro·jó (3)
* Anagrames: ajorro, ajorró
# arrola
## Italià
### Verb

arrola
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del present d'indicatiu de arrolare
* segona persona singular (tu) de l'imperatiu de arrolare
# arrolai
## Italià
### Verb

arrolai
* primera persona singular (io) del passat de arrolare
# arrolano
## Italià
### Verb

arrolano
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del present d'indicatiu de arrolare
# arrojos
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /aˈro.xos/, meridional /aˈro.hoh/
       Americà: alt /aˈro.x(o)s/, baix /aˈro.hoh/, austral /aˈro.xos/
   * Rimes: -oxos

### Nom

arrojos m. pl.
* forma plural de arrojo

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·rro·jos (3)
# asilin
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈzi.ɫin/, occidental /aˈzi.ɫin/
   * Rimes: -ilin

### Verb

asilin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb asilar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb asilar.
# asilàs
## Català
### Verb

asilàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb asilar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb asilar.