OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# indisciplinés
## Català
### Verb

indisciplinés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb indisciplinar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb indisciplinar.
# indisciplinéssiu
## Català
### Verb

indisciplinéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb indisciplinar.
# indiscipliní
## Català
### Verb

indiscipliní
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de indisciplinar.
# indisciplinéssem
## Català
### Verb

indisciplinéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb indisciplinar.
# inspeccionaren
## Català

   * Pronúncia: oriental /ins.pək.si.uˈna.ɾən/, occidental /ins.pek.si.oˈna.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

inspeccionaren
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de inspeccionar.
    [Ells/elles/vostès] inspeccionaren o van/varen inspeccionar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb inspeccionar.
    Forma valenciana: [ells/elles/vostès] inspeccionessin, inspeccionessen, inspeccionassen, inspeccionassin o inspeccionaren.
# inspeccionareu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ins.pək.si.u.nəˈɾɛw/, occidental /ins.pek.si.o.naˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

inspeccionareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de inspeccionar.
# inspeccionaria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ins.pək.si.u.nəˈɾi.ə/, /ins.pək.si.o.nəˈɾi.ə/ Occidental: nord-occidental /ins.pek.si.o.naˈɾi.ɛ/, /ins.pek.si.o.naˈɾi.e/ valencià /ins.pek.si.o.naˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

inspeccionaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de inspeccionar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de inspeccionar.
# inspeccionaries
## Català

   * Pronúncia: oriental /ins.pək.si.u.nəˈɾi.əs/, occidental /ins.pek.si.o.naˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

inspeccionaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de inspeccionar.
# inspeccionara
## Català

   * Pronúncia: valencià /ins.pek.si.oˈna.ɾa/
   * Rimes: -aɾa

### Verb

inspeccionara
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb inspeccionar.
    [Jo] inspeccionés, inspeccionàs o inspeccionara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb inspeccionar.
    [Ell/ella/vostè] inspeccionés, inspeccionàs o inspeccionara.
# inspeccionares
## Català

   * Pronúncia: oriental /ins.pək.si.uˈna.ɾəs/, occidental /ins.pek.si.oˈna.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

inspeccionares
* Segona persona del singular (tu) del passat simple de inspeccionar.
    [Tu] inspeccionares o et vas/vares inspeccionar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb inspeccionar.
    Forma valenciana: [tu] inspeccionessis, inspeccionesses, inspeccionasses, inspeccionassis o inspeccionares.
# inspeccionaran
## Català

   * Pronúncia: oriental /ins.pək.si.u.nəˈɾan/, occidental /ins.pek.si.o.naˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

inspeccionaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de inspeccionar.
# inspeccionarien
## Català

   * Pronúncia: oriental /ins.pək.si.u.nəˈɾi.ən/, occidental /ins.pek.si.o.naˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

inspeccionarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de inspeccionar.
# infundisca
## Català
### Verb

infundisca
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb infundir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb infundir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb infundir.
# infundisquen
## Català
### Verb

infundisquen
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb infundir.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb infundir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fun·dis·quen (4)
* Anagrama: infundesquin
# infundisques
## Català
### Verb

infundisques
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb infundir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fun·dis·ques (4)
* Anagrama: infundesquis
# infundiríeu
## Català
### Verb

infundiríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de infundir.
# infundiríveu
## Català
### Verb

infundiríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de infundir.
# infundissen
## Català
### Verb

infundissen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb infundir.
# infundisc
## Català
### Verb

infundisc
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de infundir.
# infundisses
## Català
### Verb

infundisses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb infundir.
# indómitas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /inˈdo.mi.tas/, meridional \iŋˈdo.mi.tah\
       Americà: alt /inˈdo.mi.t(a)s/, baix \iŋˈdo.mi.tah\, austral /inˈdo.mi.tas/

### Adjectiu

indómitas f. pl.
* forma plural de indómita

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·dó·mi·tas (4)
* Anagrama: intimados
# indómita
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /inˈdo.mi.ta/, meridional \iŋˈdo.mi.ta\
       Americà: alt /inˈdo.mi.t(a)/, baix \iŋˈdo.mi.ta\, austral /inˈdo.mi.ta/

### Adjectiu

indómita f. ‎(plural indómitas)
* forma femenina de indómito

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·dó·mi·ta (4)
* Anagrames: dinamito, dinamitó, imitando, inadmito, intimado
# indígenas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /inˈdi.xe.nas/, meridional \iŋˈdi.he.nah\
       Americà: alt /inˈdi.xe.n(a)s/, baix \iŋˈdi.he.nah\, austral /inˈdi.xe.nas/
   * Rimes: -ixenas

### Adjectiu

indígenas inv. pl.
* forma plural de indígena

### Nom

indígenas m. f. pl.
* forma plural de indígena
# indòcil
## Català

   * Pronúncia: /inˈdɔ.siɫ/
   * Etimologia: Del llatí indocĭlis, segle XX.

### Adjectiu

indòcil inv. ‎(plural indòcils)
* No dòcil.

#### Relacionats

* indocilitat

#### Derivats

* indòcilment

#### Traduccions

* Anglès: [[#Anglès|]] $^{(en)}$
* Castellà: [[#Castellà|]] $^{(es)}$
* Francès: [[#Francès|]] $^{(fr)}$
* Italià: [[#Italià|]] $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·dò·cil (3)
* Anagrama: indòlic

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# indómito
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /inˈdo.mi.to/, meridional \iŋˈdo.mi.to\
       Americà: alt /inˈdo.mi.t(o)/, baix \iŋˈdo.mi.to\, austral /inˈdo.mi.to/
   * Rimes: -omito
   * Etimologia: Del llatí indomĭtus.

### Adjectiu

indómito m. ‎(femení indómita, plural masculí indómitos, plural femení indómitas)
* indòmit

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·dó·mi·to (4)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre indómito
# indómitos
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /inˈdo.mi.tos/, meridional \iŋˈdo.mi.toh\
       Americà: alt /inˈdo.mi.t(o)s/, baix \iŋˈdo.mi.toh\, austral /inˈdo.mi.tos/
   * Rimes: -omitos

### Adjectiu

indómitos m. pl.
* forma plural de indómito

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·dó·mi·tos (4)
# indústria
## Català

   * Pronúncia: oriental /inˈdus.tɾi.ə/, occidental /inˈdus.tɾi.a/
   * Etimologia: Del llatí industria ‎(«activitat»), de industrius ‎(«actiu»), segle XIV.

### Nom

indústria f. ‎(plural indústries)
* Destresa a executar alguna cosa.
* Activitat d'explotació de matèries primeres per a la transformació i elaboració de productes i béns manufacturats.
* Empresa del sector industrial.

#### Traduccions

* Anglès: industry $^{(en)}$
* Castellà: industria $^{(es)}$
* Francès: industrie $^{(fr)}$
* Llengua de signes catalana: FUNCIONAR $^{(csc)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·dús·tri·a (4)
* Anagrama: instruïda

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC
# instil·laran
## Català
### Verb

instil·laran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de instil·lar.
# instil·lareu
## Català
### Verb

instil·lareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de instil·lar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ins·til·la·reu (4)
* Anagrama: il·lustraien
# instil·lam
## Català
### Verb

instil·lam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de instil·lar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ins·til·lam (3)
* Anagrama: llastimin
# instil·lar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ins.tiɫˈɫa/, /ins.tiˈɫa/ balear /ins.tiɫˈɫa/ Occidental: nord-occidental /ins.tiɫˈɫa/, /ins.tiˈɫa/ valencià /ins.tiɫˈɫaɾ/, /ins.tiˈɫa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: instil·là
   * Etimologia: Del llatí instillare.

### Verb

instil·lar trans.
* Tirar a poc a poc, gota a gota, un líquid en una cosa.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: instil·lo, instil·la, instil·lem

#### Relacionats

* instil·lació

#### Traduccions

* Anglès: instill $^{(en)}$
* Castellà: instilar $^{(es)}$
* Llatí: instillare $^{(la)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: ins·til·lar (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Labernia y Esteller, Pere. Diccionari de la Llengua Catalana ab la correspondencia castellana y llatina., Tom II, Barcelona, 1840.
# instil·laren
## Català
### Verb

instil·laren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de instil·lar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb instil·lar.
# instil·lara
## Català
### Verb

instil·lara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb instil·lar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb instil·lar.
# instil·lares
## Català
### Verb

instil·lares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de instil·lar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb instil·lar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ins·til·la·res (4)
* Anagrama: artillessin
# ingressam
## Català
### Verb

ingressam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de ingressar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·gres·sam (3)
* Anagrames: granissem, migrassen

## Llatí

   * Pronúncia: /ɪŋˈɡrɛs.sam/

### Adjectiu

ingressam
* acusatiu femení singular de ingressus
# ingressara
## Català
### Verb

ingressara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb ingressar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb ingressar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·gres·sa·ra (4)
* Anagrames: agarressin, arrangessi, granissaré
# ingressada
## Català
### Verb

ingressada
* Participi femení singular del verb ingressar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·gres·sa·da (4)
* Anagrames: agradessin, designaràs
# ingressaien
## Català
### Verb

ingressaien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de ingressar.
# ingressaia
## Català
### Verb

ingressaia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de ingressar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de ingressar.
# ingressades
## Català
### Verb

ingressades
* Participi femení plural del verb ingressar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·gres·sa·des (4)
* Anagrama: esgardissen
# ingressae
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪŋˈɡrɛs.saj/

### Adjectiu

ingressae
* nominatiu femení plural de ingressus
* vocatiu femení plural de ingressus
* genitiu femení singular de ingressus
* datiu femení singular de ingressus
# ingressaies
## Català
### Verb

ingressaies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de ingressar.
# imputessis
## Català
### Verb

imputessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb imputar.
# imputiate
## Italià
### Verb

imputiate
* segona persona plural (voi) del present de subjuntiu de imputare
# imputiamo
## Italià
### Verb

imputiamo
* primera persona plural (noi) del present d'indicatiu de imputare
* primera persona plural (noi) del present de subjuntiu de imputare
* primera persona plural (noi) de l'imperatiu de imputare
# imputessen
## Català
### Verb

imputessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb imputar.
# imputessi
## Català
### Verb

imputessi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb imputar.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb imputar.
# imputeu
## Català
### Verb

imputeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de imputar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb imputar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb imputar.
# imputin
## Català

   * Pronúncia: /imˈpu.tin/
   * Rimes: -utin

### Verb

imputin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb imputar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb imputar.
# imputesses
## Català
### Verb

imputesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb imputar.
# imputessin
## Català
### Verb

imputessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb imputar.
# imputi
## Català

   * Pronúncia: /imˈpu.ti/
   * Rimes: -uti

### Verb

imputi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de imputar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb imputar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb imputar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb imputar.

## Italià
### Verb

imputi
* segona persona singular (tu) del present d'indicatiu de imputare
* primera persona singular (io) del present de subjuntiu de imputare
* segona persona singular (tu) del present de subjuntiu de imputare
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del present de subjuntiu de imputare
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperatiu de imputare
# informes d'autoavaluació
## Català
### Nom

informes d'autoavaluació m. pl.
* Forma plural de informe d'autoavaluació.
# informes de evaluación externa
## Castellà
### Nom

informes de evaluación externa m. pl.
* forma plural de informe de evaluación externa
# informessi
## Català
### Verb

informessi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb informar.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb informar.
# informessin
## Català
### Verb

informessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb informar.
# informes de autoevaluación
## Castellà
### Nom

informes de autoevaluación m. pl.
* forma plural de informe de autoevaluación
# informessa
## Català
### Verb

informessa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb informar.

### Miscel·lània

* Anagrama: ofrenàssim
# informessen
## Català
### Verb

informessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb informar.
# informessis
## Català
### Verb

informessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb informar.
# informes d'avaluació externa
## Català
### Nom

informes d'avaluació externa m. pl.
* Forma plural de informe d'avaluació externa.
# informesses
## Català
### Verb

informesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb informar.
# ingresse
## Català
### Verb

ingresse
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de ingressar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb ingressar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb ingressar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb ingressar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·gres·se (3)
* Anagrames: genísser, giressen

## Llatí

   * Pronúncia: /ɪŋˈɡrɛs.sɛ/

### Adjectiu

ingresse
* vocatiu masculí singular de ingressus
# ingresseguessa
## Català
### Verb

ingresseguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb ingressar.
# ingresseguessen
## Català
### Verb

ingresseguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb ingressar.
# ingressavo
## Català
### Verb

ingressavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de ingressar.
# ingressegués
## Català
### Verb

ingressegués
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb ingressar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·gres·se·gués (4)
* Anagrama: segreguessin
# ingresseguéssom
## Català
### Verb

ingresseguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb ingressar.
# ingresseguesses
## Català
### Verb

ingresseguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb ingressar.
# ingresseguem
## Català
### Verb

ingresseguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb ingressar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·gres·se·guem (4)
* Anagrama: migreguessen
# ingressegueu
## Català
### Verb

ingressegueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb ingressar.
# ingressavi
## Català
### Verb

ingressavi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de ingressar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·gres·sa·vi (4)
* Anagrama: signarives
# instrumentàs
## Català
### Verb

instrumentàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb instrumentar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb instrumentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ins·tru·men·tàs (4)
* Anagrames: tramuntessin, turmentassin
# instrumentàreu
## Català
### Verb

instrumentàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de instrumentar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb instrumentar.
# instrumentàveu
## Català
### Verb

instrumentàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de instrumentar.
# instrumenté
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /i(n)s.tɾu.menˈte/, meridional \i(ŋ)h.tɾu.meŋˈte\
       Americà: alt /ins.t͡s(u).menˈte/, baix \i(ŋ)h.tɾu.meŋˈte\, austral /i(n)h.tɾu.menˈte/
   * Rimes: -e

### Verb

instrumenté
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb instrumentar
# instrumentàssem
## Català
### Verb

instrumentàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb instrumentar.
# instrumentàssiu
## Català
### Verb

instrumentàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb instrumentar.
# instrumentàssim
## Català
### Verb

instrumentàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb instrumentar.
# instrumentàsseu
## Català
### Verb

instrumentàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb instrumentar.
# instrumentàrem
## Català
### Verb

instrumentàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de instrumentar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb instrumentar.
# incardinéssim
## Català
### Verb

incardinéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incardinar.
# incardinéssiu
## Català
### Verb

incardinéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb incardinar.
# incartapecore
## Italià
### Verb

incartapecore
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del present d'indicatiu de incartapecorire
# incardín
## Català
### Verb

incardín
* (balear, alguerès) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de incardinar.
# incardinéssem
## Català
### Verb

incardinéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incardinar.
# incardinésseu
## Català
### Verb

incardinésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb incardinar.
# incardiní
## Català
### Verb

incardiní
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de incardinar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·car·di·ní (4)
* Anagrama: incidiran
# incartapecorano
## Italià
### Verb

incartapecorano
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del present de subjuntiu de incartapecorire
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperatiu de incartapecorire
# incartapecorendo
## Italià
### Verb

incartapecorendo
* gerundi de incartapecorire
# incartapecora
## Italià
### Verb

incartapecora
* primera persona singular (io) del present de subjuntiu de incartapecorire
* segona persona singular (tu) del present de subjuntiu de incartapecorire
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del present de subjuntiu de incartapecorire
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperatiu de incartapecorire
# ingressi
## Català
### Verb

ingressi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de ingressar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb ingressar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb ingressar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb ingressar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·gres·si (3)
* Anagrama: giressin

## Llatí

   * Pronúncia: /ɪŋˈɡrɛs.siː/

### Adjectiu

ingressī
* nominatiu masculí plural de ingressus
* vocatiu masculí plural de ingressus
* genitiu masculí singular de ingressus
* genitiu neutre singular de ingressus
# ingressin
## Català
### Verb

ingressin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb ingressar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb ingressar.
# ingressis
## Català
### Verb

ingressis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb ingressar.

## Llatí

   * Pronúncia: /ɪŋˈɡrɛs.siːs/

### Adjectiu

ingressīs
* datiu masculí/femení/neutre plural de ingressus
* ablatiu masculí/femení/neutre plural de ingressus
# ingresso
## Català
### Verb

ingresso
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de ingressar.
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb ingressar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb ingressar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·gres·so (3)
* Anagrames: grisones, ronsegis, rossegin

## Llatí

   * Pronúncia: /ɪŋˈɡrɛs.soː/

### Adjectiu

ingressō
* datiu masculí singular de ingressus
* datiu neutre singular de ingressus
* ablatiu masculí singular de ingressus
* ablatiu neutre singular de ingressus
# ingressorum
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪŋ.ɡrɛsˈsoː.rʊm/

### Adjectiu

ingressōrum
* genitiu masculí plural de ingressus
* genitiu neutre plural de ingressus