OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# inclogui
## Català

   * Pronúncia: /iŋˈkɫɔ.ɣi/
   * Rimes: -ɔɡi

### Verb

inclogui
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb incloure.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb incloure.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb incloure.
# incloguéreu
## Català
### Verb

incloguéreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de incloure.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb incloure.
# insinuated
## Anglès
### Verb

insinuated
* passat i participi de insinuate
# insinuaves
## Català
### Verb

insinuaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de insinuar.

### Miscel·lània

* Anagrama: envinàssiu
# insinuate
## Anglès

   * Pronúncia: /ɪnˈsɪnjueɪt/ àudio (EUA)

### Verb

insinuate ‎(3a persona singular present insinuates, gerundi insinuating, passat i participi insinuated)
* insinuar
# insinuates
## Anglès
### Verb

insinuates
* tercera persona del singular (he, she, it) del present de insinuate
# insinuaven
## Català
### Verb

insinuaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de insinuar.
# insinuats
## Català
### Verb

insinuats
* Participi masculí plural del verb insinuar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·si·nu·ats (4)
* Anagrama: tunisians
# insinuava
## Català
### Verb

insinuava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de insinuar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de insinuar.
# insinuating
## Anglès
### Verb

insinuating
* gerundi de insinuate
# insinuau
## Català
### Verb

insinuau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de insinuar.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb insinuar.
# independitzara
## Català
### Verb

independitzara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb independitzar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb independitzar.
# independitzares
## Català
### Verb

independitzares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de independitzar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb independitzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·de·pen·dit·za·res (6)
* Anagrama: independitzar-se
# independitzareu
## Català
### Verb

independitzareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de independitzar.
# independitzam
## Català
### Verb

independitzam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de independitzar.
# independitzar-se
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.də.pən.diˈd͡zar.sə/ balear /in.də.pən.diˈd͡zaɾ.sə/, /in.də.pən.di.d͡zərˈsə/ Occidental: nord-occidental /in.de.pen.diˈd͡zar.se/, valencià /in.de.pen.diˈzaɾ.se/
   * Rimes: -aɾse

### Verb

independitzar-se
* Forma pronominal de independitzar.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: m'independitzo, s'independitza, ens independitzem

### Miscel·lània

* Anagrama: independitzares
# independitzaran
## Català
### Verb

independitzaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de independitzar.
# independitzaren
## Català
### Verb

independitzaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de independitzar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb independitzar.
# instrumenti
## Català

   * Pronúncia: /ins.tɾuˈmen.ti/
   * Rimes: -enti

### Verb

instrumenti
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de instrumentar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb instrumentar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb instrumentar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb instrumentar.
# instrumento
## Català

   * Pronúncia: central /ins.tɾuˈmen.tu/, occidental /ins.tɾuˈmen.to/
   * Rimes: -ento

### Verb

instrumento
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de instrumentar.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /i(n)s.tɾuˈmen.to/, meridional \i(ŋ)h.tɾuˈmeŋ.to\
       Americà: alt /ins.t͡suˈmen.t(o)/, baix \i(ŋ)h.tɾuˈmeŋ.to\, austral /i(n)h.tɾuˈmen.to/
   * Rimes: -ento

### Nom

instrumento m. ‎(plural instrumentos)
* instrument
* (pilota basca) eina

#### Sinònims

* (pilota basca) herramienta

### Verb

instrumento
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb instrumentar

### Miscel·lània

* Síl·labes: ins·tru·men·to (4)
# instrumento aerófono de bisel
## Castellà
### Nom

instrumento aerófono de bisel m. ‎(plural instrumentos aerófonos de bisel)
* instrument aeròfon de bisell

### Vegeu també

* instrumento aerófono de bisel. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 29 maig 2015].
# instrumenting
## Anglès
### Verb

instrumenting
* gerundi de instrument
# instrumentessin
## Català
### Verb

instrumentessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb instrumentar.
# instrumenteu
## Català
### Verb

instrumenteu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de instrumentar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb instrumentar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb instrumentar.
# instrumentin
## Català

   * Pronúncia: /ins.tɾuˈmen.tin/
   * Rimes: -entin

### Verb

instrumentin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb instrumentar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb instrumentar.
# instrumentessis
## Català
### Verb

instrumentessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb instrumentar.
# instrumento aerófono
## Castellà
### Nom

instrumento aerófono m. ‎(plural instrumentos aerófonos)
* instrument aeròfon

#### Sinònims

* aerófono
* instrumento de viento

### Vegeu també

* instrumento aerófono. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 29 maig 2015].
# instrumentis
## Català

   * Pronúncia: /ins.tɾuˈmen.tis/
   * Rimes: -entis

### Verb

instrumentis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb instrumentar.
# inferisquem
## Català
### Verb

inferisquem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb inferir.
# inferisquen
## Català
### Verb

inferisquen
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb inferir.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb inferir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fe·ris·quen (4)
* Anagrama: inferesquin
# inferisqueu
## Català
### Verb

inferisqueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb inferir.
# inferisca
## Català
### Verb

inferisca
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb inferir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb inferir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb inferir.
# inferisques
## Català
### Verb

inferisques
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb inferir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fe·ris·ques (4)
* Anagrama: inferesquis
# inferissi
## Català
### Verb

inferissi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb inferir.
* (col·loquial septentrional) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb inferir.
# inferisses
## Català
### Verb

inferisses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb inferir.

### Miscel·lània

* Anagrama: enferissis

## Català antic
### Verb

inferisses
* segona persona singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu de inferir

#### Variants

* inferires
# inferissin
## Català
### Verb

inferissin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb inferir.
# inferisc
## Català
### Verb

inferisc
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de inferir.
# inferissen
## Català
### Verb

inferissen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb inferir.

### Miscel·lània

* Anagrama: enferissin

## Català antic
### Verb

inferissen
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) de l'imperfet de subjuntiu de inferir

#### Variants

* inferiren
# institució
## Català

   * Pronúncia: /ins.ti.tu.siˈo/
   * Rimes: -o
   * Etimologia: Del llatí institutio segle XIV.

### Nom

institució f. ‎(plural institucions)
* Acció i efecte d'instituir.
* Organisme o centre que du a terme un servei o activitat d’interès públic.
* Conjunt d’estructures socials establertes per la llei o el costum.
* Categoria social que, apareguda per atendre alguna necessitat bàsica de la societat, assoleix caràcter orgànic i permanent.

#### Traduccions

* Anglès: institution $^{(en)}$
* Castellà: institución $^{(es)}$
* Francès: institution $^{(fr)}$
* Italià: istituzione $^{(it)}$

#### Relacionats

* instituir, institut

### Miscel·lània

* Síl·labes: ins·ti·tu·ci·ó (5)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC
# instituciones
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /i(n)s.ti.tuˈθjo.nes/, meridional \i(ŋ)h.ti.tuˈθjo.neh\
       Americà: alt /ins.ti.t(u)ˈsjo.nes/, baix \i(ŋ)h.ti.tuˈsjo.neh\, austral /i(n)h.ti.tuˈsjo.nes/
   * Rimes: -ones

### Nom

instituciones f. pl.
* forma plural de institución
# institucions escolars
## Català
### Nom

institucions escolars f. pl.
* Forma plural de institució escolar.
# institucionalizaré
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /i(n)s.ti.tu.θjo.na.li.θaˈɾe/, meridional \i(ŋ)h.ti.tu.θjo.na.li.θaˈɾe\
       Americà: alt /ins.ti.t(u).sjo.na.li.saˈɾe/, baix \i(ŋ)h.ti.tu.sjo.na.li.saˈɾe\, austral /i(n)h.ti.tu.sjo.na.li.saˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

institucionalizaré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb institucionalizar
# institucionalizo
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /i(n)s.ti.tu.θjo.naˈli.θo/, meridional \i(ŋ)h.ti.tu.θjo.naˈli.θo\
       Americà: alt /ins.ti.t(u).sjo.naˈli.so/, baix \i(ŋ)h.ti.tu.sjo.naˈli.so\, austral /i(n)h.ti.tu.sjo.naˈli.so/
   * Rimes: -iθo

### Verb

institucionalizo
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb institucionalizar
# instituciones escolares
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /i(n)s.ti.tu.θjo.nes es.koˈla.ɾes/, meridional \i(ŋ)h.ti.tu.θjo.nes eh.koˈla.ɾeh\
       Americà: alt /ins.ti.t(u).sjo.nes es.koˈla.ɾes/, baix \i(ŋ)h.ti.tu.sjo.nes eh.koˈla.ɾeh\, austral /i(n)h.ti.tu.sjo.nes eh.koˈla.ɾes/

### Nom

instituciones escolares f. pl.
* forma plural de institución escolar
# institucions educatives
## Català
### Nom

institucions educatives f. pl.
* Forma plural de institució educativa.
# institucionalizar
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /i(n)s.ti.tu.θjo.na.liˈθaɾ/, meridional \i(ŋ)h.ti.tu.θjo.na.liˈθaɾ\
       Americà: alt /ins.ti.t(u).sjo.na.liˈsaɾ/, baix \i(ŋ)h.ti.tu.sjo.na.liˈsaɾ\, austral /i(n)h.ti.tu.sjo.na.liˈsaɾ/
   * Rimes: -aɾ

### Verb

institucionalizar ‎(present institucionalizo, passat institucionalicé, futur institucionalizaré)
* institucionalitzar

### Miscel·lània

* Síl·labes: ins·ti·tu·cio·na·li·zar (7)
# instituciones educativas
## Castellà
### Nom

instituciones educativas f. pl.
* forma plural de institución educativa
# infestesses
## Català
### Verb

infestesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb infestar.
# infesti
## Català

   * Pronúncia: /iɱˈfes.ti/
   * Rimes: -esti

### Verb

infesti
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de infestar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb infestar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb infestar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb infestar.
# infesten
## Català

   * Pronúncia: oriental /iɱˈfes.tən/, occidental /iɱˈfes.ten/
   * Rimes: -esten

### Verb

infesten
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de infestar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb infestar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb infestar.
# infestessa
## Català
### Verb

infestessa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb infestar.
# infestessin
## Català
### Verb

infestessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb infestar.
# infestes
## Català

   * Pronúncia: oriental /iɱˈfes.təs/, occidental /iɱˈfes.tes/
   * Rimes: -estes

### Verb

infestes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de infestar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb infestar.
# infestessen
## Català
### Verb

infestessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb infestar.
# infestessi
## Català
### Verb

infestessi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb infestar.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb infestar.
# infestessis
## Català
### Verb

infestessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb infestar.
# infesteu
## Català
### Verb

infesteu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de infestar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb infestar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb infestar.

### Miscel·lània

* Anagrama: enfuites
# instruota
## Esperanto

   * Pronúncia: /in.struˈo.ta/

### Verb

instruota ‎(plural instruotaj, acusatiu instruotan, plural acusatiu instruotajn)
* participi passiu futur de instrui
# instruotaj
## Esperanto

   * Pronúncia: /in.struˈo.taj/

### Verb

instruotaj
* forma plural de instruota
# instruonte
## Esperanto

   * Pronúncia: /in.struˈon.te/

### Verb

instruonte
* participi actiu adverbial futur de instrui
# instruonto
## Esperanto

   * Pronúncia: /in.struˈon.to/

### Verb

instruonto ‎(plural instruontoj, acusatiu instruonton, plural acusatiu instruontojn)
* participi actiu nominal futur de instrui
# instruotajn
## Esperanto

   * Pronúncia: /in.struˈo.tajn/

### Verb

instruotajn
* acusatiu plural de instruota
# instruotan
## Esperanto

   * Pronúncia: /in.struˈo.tan/

### Verb

instruotan
* acusatiu de instruota
# instruontoj
## Esperanto

   * Pronúncia: /in.struˈon.toj/

### Verb

instruontoj
* forma plural de instruonto
# instruontojn
## Esperanto

   * Pronúncia: /in.struˈon.tojn/

### Verb

instruontojn
* acusatiu plural de instruonto
# instruonton
## Esperanto

   * Pronúncia: /in.struˈon.ton/

### Verb

instruonton
* acusatiu de instruonto
# instruos
## Esperanto

   * Pronúncia: /inˈstru.os/

### Verb

instruos
* futur de instrui
# infligíssem
## Català
### Verb

infligíssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb infligir.
# infligísseu
## Català
### Verb

infligísseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb infligir.
# infligíssim
## Català
### Verb

infligíssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb infligir.
# infligírem
## Català
### Verb

infligírem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de infligir.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb infligir.
# infligíreu
## Català
### Verb

infligíreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de infligir.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb infligir.
# infligíeu
## Català
### Verb

infligíeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de infligir.
# infligís
## Català
### Verb

infligís
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb infligir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb infligir.
# infligíssiu
## Català
### Verb

infligíssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb infligir.
# inseminaies
## Català
### Verb

inseminaies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de inseminar.
# inseminara
## Català
### Verb

inseminara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb inseminar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb inseminar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·se·mi·na·ra (5)
* Anagrama: amansirien
# inseminaran
## Català
### Verb

inseminaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de inseminar.
# inseminaien
## Català
### Verb

inseminaien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de inseminar.
# inseminaia
## Català
### Verb

inseminaia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de inseminar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de inseminar.
# inseminam
## Català
### Verb

inseminam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de inseminar.
# intimidivi
## Italià
### Verb

intimidivi
* segona persona singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de intimidire
# intimidivano
## Italià
### Verb

intimidivano
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperfet d'indicatiu de intimidire
# intimidivamo
## Italià
### Verb

intimidivamo
* primera persona plural (noi) de l'imperfet d'indicatiu de intimidire
# intimidos
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /in.tiˈmi.ðos/

### Verb

intimidos
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb intimidar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [que tu] intimidis o intimides.
# intimidà
## Català

   * Pronúncia: /in.ti.miˈða/
   * Rimes: -a
   * Homòfon: intimidar

### Verb

intimidà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de intimidar.
    [Ell/ella/vostè] intimidà o va intimidar.
# intimiditosi
## Italià
### Verb

intimiditosi m. ‎(femení intimiditasi, plural masculí intimiditisi, plural femení intimiditesi)
* participi passat masculí singular de intimidirsi
# intimidivate
## Italià
### Verb

intimidivate
* segona persona plural (voi) de l'imperfet d'indicatiu de intimidire
# intimidivo
## Italià
### Verb

intimidivo
* primera persona singular (io) de l'imperfet d'indicatiu de intimidire
# intimido
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.tiˈmi.ðu/, occidental /in.tiˈmi.ðo/
   * Rimes: -ido

### Verb

intimido
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de intimidar.
    [Jo] intimido, intimide, intimid o intimidi.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb intimidar.
    [Que jo] intimido, forma d'alguns parlars nord-occidentals per [que jo] intimidi o intimide.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb intimidar.
    [Que ell/ella/vostè] intimido, forma d'alguns parlars nord-occidentals per [que ell/ella/vostè] intimidi o intimide.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \in.tiˈmi.ðo\, meridional \iŋ.tiˈmi.ðo\
       Americà: alt /in.t(i)ˈmi.do/, baix \iŋ.tiˈmi.ðo\, austral \in.tiˈmi.ðo\
   * Rimes: -ido

### Verb

intimido
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb intimidar
# intimidiva
## Italià
### Verb

intimidiva
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperfet d'indicatiu de intimidire
# intituléssim
## Català
### Verb

intituléssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb intitular.
# intolerant
## Anglès
### Adjectiu

intolerant ‎(comparatiu more intolerant, superlatiu most intolerant)
* intolerant
# intitulés
## Català
### Verb

intitulés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb intitular.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb intitular.
# intituléssem
## Català
### Verb

intituléssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb intitular.
# intituléssiu
## Català
### Verb

intituléssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb intitular.
# intitulí
## Català
### Verb

intitulí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de intitular.
# intitulésseu
## Català
### Verb

intitulésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb intitular.
# intoksykacja
## Polonès

   * Pronúncia: /ĩn.tɔksɨˈkaʦ̑ʲja/

### Nom

intoksykacja f.
* intoxicació
# intolerable
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.tu.ɫəˈɾab.bɫə/, /in.tu.ɫəˈɾa.βɫə/ balear /in.to.ɫəˈɾab.bɫə/, /in.tu.ɫəˈɾab.bɫə/ Occidental: nord-occidental /in.to.ɫeˈɾab.bɫe/, /in.to.ɫeˈɾa.βɫe/ valencià /in.to.ɫeˈɾa.bɫe/
   * Rimes: -able
   * Etimologia: Del llatí intolerabilis.

### Adjectiu

intolerable inv. ‎(plural intolerables)
* Que no es pot tolerar.

#### Sinònims

* insuportable

#### Antònims

* suportable
* tolerable

#### Traduccions

* Anglès: tolerable $^{(en)}$
* Castellà: tolerable $^{(es)}$
* Francès: tolérable $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·to·le·ra·ble (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC

## Anglès
### Adjectiu

intolerable ‎(comparatiu more intolerable, superlatiu most intolerable)
* intolerable
# insulins
## Anglès
### Nom

insulins
* forma plural de insulin
# insuls
## Català

   * Pronúncia: /inˈsuɫs/
   * Rimes: -uls
   * Etimologia: Del llatí insulsus, segle XIX.

### Adjectiu

insuls m. ‎(femení insulsa, plural masculí insulsos, plural femení insulses)
* Sense gaire gust, fat, insípid.
* (figurat) Dit d'una persona que no té gaire vivacitat.

#### Traduccions
### Miscel·lània

* Síl·labes: in·suls (2)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# insulsa
## Català

   * Pronúncia: oriental /inˈsuɫ.sə/, occidental /inˈsuɫ.sa/

### Adjectiu

insulsa f. ‎(plural insulses)
* Forma femenina de insuls.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·sul·sa (3)

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /inˈsul.sa/, meridional \iŋˈsul.sa\
       Americà: alt /inˈsul.s(a)/, baix \iŋˈsul.sa\, austral /inˈsul.sa/
   * Rimes: -ulsa

### Adjectiu

insulsa f. ‎(plural insulsas)
* forma femenina de insulso

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·sul·sa (3)
* Anagrames: ínsulas, sinusal
# insulso
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /inˈsul.so/, meridional \iŋˈsul.so\
       Americà: alt /inˈsul.s(o)/, baix \iŋˈsul.so\, austral /inˈsul.so/
   * Rimes: -ulso
   * Etimologia: Del llatí insulsus.

### Adjectiu

insulso m. ‎(femení insulsa, plural masculí insulsos, plural femení insulsas)
* insuls

#### Sinònims

* soso, insípido

#### Antònims

* salado, gracioso

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·sul·so (3)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre insulso