OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# acalin
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈka.ɫin/, occidental /aˈka.ɫin/
   * Rimes: -alin

### Verb

acalin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb acalar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb acalar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·lin (3)
* Anagrames: Alcina, Canalí
# acalen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈka.ɫən/, occidental /aˈka.ɫen/
   * Rimes: -alen

### Verb

acalen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de acalar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·len (3)
* Anagrames: canela, Canela, encala, encalà
# acali
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈka.ɫi/, occidental /aˈka.ɫi/
   * Rimes: -ali

### Verb

acali
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acalar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb acalar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb acalar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb acalar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·li (3)
* Anagrames: calia, làcia, laica
# acalessen
## Català
### Verb

acalessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acalar.
# acalesses
## Català
### Verb

acalesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acalar.
# acalis
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈka.ɫis/, occidental /aˈka.ɫis/
   * Rimes: -alis

### Verb

acalis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb acalar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·lis (3)
* Anagrama: Casalí
# abominazioni
## Italià

   * Pronúncia: /a.bo.mi.natˈt͡sjoː.ni/

### Nom

abominazioni f. pl.
* forma plural de abominazione
# abominava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.βu.miˈna.βə/, balear /ə.βu.miˈna.və/ Occidental: /a.βo.miˈna.βa/, /a.βo.miˈna.va/
   * Rimes: -ava

### Verb

abominava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de abominar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de abominar.

#### Sinònims

* abominavi, abominaia, formes col·loquials.

## Italià
### Verb

abominava
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperfet d'indicatiu de abominare
# abominavate
## Italià
### Verb

abominavate
* segona persona plural (voi) de l'imperfet d'indicatiu de abominare
# abominaven
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.βu.miˈna.βən/, /ə.βu.miˈna.vən/, occidental /a.βo.miˈna.βen/, /a.βo.miˈna.ven/
   * Rimes: -aven

### Verb

abominaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de abominar.

#### Sinònims

* abominaien, forma col·loquial.
# abominaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.βu.miˈna.βəs/, balear /ə.βu.miˈna.vəs/ Occidental: /a.βo.miˈna.βes/, /a.βo.miˈna.ves/
   * Rimes: -aves

### Verb

abominaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de abominar.

#### Sinònims

* abominaies, forma col·loquial.
# abominavo
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.βu.miˈna.βu/, nord-occidental /a.βo.miˈna.βo/

### Verb

abominavo
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de abominar.
    Forma col·loquial per [vosaltres/vós] abominàveu.

## Italià
### Verb

abominavo
* primera persona singular (io) de l'imperfet d'indicatiu de abominare
# abominavamo
## Italià
### Verb

abominavamo
* primera persona plural (noi) de l'imperfet d'indicatiu de abominare
# abominavano
## Italià
### Verb

abominavano
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperfet d'indicatiu de abominare
# abominavi
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.βu.miˈna.βi/

### Verb

abominavi
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de abominar.
    Forma septentrional per [jo] abominava.

## Italià
### Verb

abominavi
* segona persona singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de abominare

## Llatí

   * Pronúncia: /a.boː.mɪˈnaː.wiː/

### Verb

abōmināvī
* primera persona singular del pretèrit perfet d'indicatiu actiu de abōminō
# abominazione
## Italià

   * Pronúncia: /a.bo.mi.natˈt͡sjoː.ne/

### Nom

abominazione f. ‎(plural abominazioni)
* abominació

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bo·mi·na·zió·ne (6)
# acalorats
## Català
### Verb

acalorats
* Participi masculí plural del verb acalorar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·lo·rats (4)
* Anagrama: aclotaràs
# acalorava
## Català
### Verb

acalorava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de acalorar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de acalorar.
# acalorau
## Català
### Verb

acalorau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de acalorar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb acalorar.
# acalorasses
## Català
### Verb

acalorasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acalorar.
# acaloraven
## Català
### Verb

acaloraven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de acalorar.
# acaloraves
## Català
### Verb

acaloraves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de acalorar.
# acalorassen
## Català
### Verb

acalorassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acalorar.
# acalorassin
## Català
### Verb

acalorassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acalorar.
# acalorassis
## Català
### Verb

acalorassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acalorar.
# acalorat
## Català
### Verb

acalorat
* Participi masculí singular del verb acalorar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·lo·rat (4)
* Anagrames: aclotara, aclotarà
# abancalarà
## Català
### Verb

abancalarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de abancalar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ban·ca·la·rà (5)
* Anagrama: acabalaran
# abancalaràs
## Català
### Verb

abancalaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de abancalar.
# abancalaré
## Català
### Verb

abancalaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de abancalar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ban·ca·la·ré (5)
* Anagrama: acabalaren

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \a.βaŋ.ka.laˈɾe\
       Americà: alt \a.baŋ.k(a).laˈɾe\, baix \a.βaŋ.ka.laˈɾe\
   * Rimes: -e

### Verb

abancalaré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb abancalar
# abancalassen
## Català
### Verb

abancalassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb abancalar.
# abancalaríeu
## Català
### Verb

abancalaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de abancalar.
# abancalassin
## Català
### Verb

abancalassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb abancalar.
# abancalaries
## Català
### Verb

abancalaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de abancalar.
# abancalasses
## Català
### Verb

abancalasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb abancalar.
# abancalassis
## Català
### Verb

abancalassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb abancalar.
# acagallonarà
## Català
### Verb

acagallonarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de acagallonar-se.
# acagallonaràs
## Català
### Verb

acagallonaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de acagallonar-se.
# acagallonaríeu
## Català
### Verb

acagallonaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de acagallonar-se.
# acagallonaré
## Català
### Verb

acagallonaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de acagallonar-se.
# acagallonares
## Català
### Verb

acagallonares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de acagallonar-se.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acagallonar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·ga·llo·na·res (6)
* Anagrama: acagallonar-se
# acagallonareu
## Català
### Verb

acagallonareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de acagallonar-se.
# acagallonaria
## Català
### Verb

acagallonaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de acagallonar-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de acagallonar-se.
# acagallonarien
## Català
### Verb

acagallonarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de acagallonar-se.
# acagallonaries
## Català
### Verb

acagallonaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de acagallonar-se.
# accomiato
## Italià
### Verb

accomiato
* primera persona singular (io) del present d'indicatiu de accomiatare
# accomiatò
## Italià
### Verb

accomiatò
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del passat de accomiatare
# accommiatai
## Italià
### Verb

accommiatai
* primera persona singular (io) del passat de accommiatare
# accommiatando
## Italià
### Verb

accommiatando
* gerundi de accommiatare
# accommiatano
## Italià
### Verb

accommiatano
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del present d'indicatiu de accommiatare
# accommiatantesi
## Italià
### Verb

accommiatantesi
* participi present de accommiatarsi
# accommiata
## Italià
### Verb

accommiata
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del present d'indicatiu de accommiatare
* segona persona singular (tu) de l'imperatiu de accommiatare
# accommiatante
## Italià
### Verb

accommiatante
* participi present de accommiatare
# accommiatammo
## Italià
### Verb

accommiatammo
* primera persona plural (noi) del passat de accommiatare
# accommiatandosi
## Italià
### Verb

accommiatandosi
* gerundi de accommiatarsi
# abrigallara
## Català
### Verb

abrigallara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrigallar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrigallar.
# abrigallareu
## Català
### Verb

abrigallareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de abrigallar.
# abrigallaria
## Català
### Verb

abrigallaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de abrigallar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de abrigallar.
# abrigallarien
## Català
### Verb

abrigallarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de abrigallar.
# abrigallaries
## Català
### Verb

abrigallaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de abrigallar.
# abrigallar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.βɾi.ɣəˈʎa/ balear /ə.bɾi.ɣəˈʎa/, /ə.bɾi.ɣəˈja/ Occidental: nord-occidental /a.βɾi.ɣaˈʎa/ valencià /a.bɾi.ɣaˈʎaɾ/, /a.βɾi.ɣaˈʎa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: abrigallà
   * Etimologia: De abrigall.

### Verb

abrigallar trans.
* Abrigar, cobrir amb abrigalls.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: abrigallo, abrigalla, abrigallem

#### Traduccions

* Anglès: overcoat $^{(en)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bri·ga·llar (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# abrigallaran
## Català
### Verb

abrigallaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de abrigallar.
# abrigallarem
## Català
### Verb

abrigallarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de abrigallar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bri·ga·lla·rem (5)
* Anagrama: llambregaria
# abrigallaren
## Català
### Verb

abrigallaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de abrigallar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrigallar.
# abrigallares
## Català
### Verb

abrigallares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de abrigallar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrigallar.
# abanderats
## Català
### Verb

abanderats
* Participi masculí plural del verb abanderar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ban·de·rats (4)
* Anagrama: abadernats
# abanderava
## Català
### Verb

abanderava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de abanderar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de abanderar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ban·de·ra·va (5)
* Anagrama: abadernava
# abandere
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.βənˈde.ɾə/, occidental /a.banˈde.ɾe/
   * Rimes: -eɾe

### Verb

abandere
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de abanderar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb abanderar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb abanderar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb abanderar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ban·de·re (4)
* Anagrames: abaderne, berenada
# abanderau
## Català
### Verb

abanderau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de abanderar.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb abanderar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ban·de·rau (4)
* Anagrames: abadernau, benaurada
# abanderavo
## Català
### Verb

abanderavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de abanderar.
# abandereguem
## Català
### Verb

abandereguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb abanderar.
# abanderaven
## Català
### Verb

abanderaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de abanderar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ban·de·ra·ven (5)
* Anagrama: abadernaven
# abanderaves
## Català
### Verb

abanderaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de abanderar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ban·de·ra·ves (5)
* Anagrama: abadernaves
# abanderavi
## Català
### Verb

abanderavi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de abanderar.
# abandereguessa
## Català
### Verb

abandereguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb abanderar.
# acaram
## Català
### Verb

acaram
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de acarar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·ram (3)
* Anagrames: macara, macarà, maraca $^{(revers)}$
# acaramel
## Català
### Verb

acaramel
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acaramel·lar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·ra·mel (4)
* Anagrames: acalarem, acalàrem, aclamaré
# acaramelarse
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /a.ka.ɾa.meˈlaɾ.se/
       Americà: alt /a.ka.ɾa.meˈlaɾ.s(e)/, baix /a.ka.ɾa.meˈlaɾ.se/
   * Rimes: -aɾse

### Verb

acaramelarse trans., pron. ‎(present me acaramelo, passat me acaramelé, futur me acaramelaré)
* forma pronominal de acaramelar
# acaramel·la
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kə.ɾəˈmɛɫ.ɫə/, occidental /a.ka.ɾaˈmɛɫ.ɫa/
   * Rimes: -ɛlla

### Verb

acaramel·la
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de acaramel·lar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb acaramel·lar.
# acaragolí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kə.ɾə.ɣuˈɫi/ balear /ə.kə.ɾə.ɣoˈɫi/, /ə.kə.ɾə.ɣuˈɫi/ Occidental: /a.ka.ɾa.ɣoˈɫi/
   * Rimes: -i

### Verb

acaragolí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de acaragolar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·ra·go·lí (5)
# acaramelar
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /a.ka.ɾa.meˈlaɾ/
       Americà: alt /a.k(a).ɾa.meˈlaɾ/, baix /a.ka.ɾa.meˈlaɾ/
   * Rimes: -aɾ

### Verb

acaramelar trans., pron. ‎(pronominal acaramelarse, present acaramelo, passat acaramelé, futur acaramelaré)
* acaramel·lar
* encaramel·lar-se

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·ra·me·lar (5)
# acaramelaré
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /a.ka.ɾa.me.laˈɾe/
       Americà: alt /a.k(a).ɾa.me.laˈɾe/, baix /a.ka.ɾa.me.laˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

acaramelaré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb acaramelar
# acaramelo
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /a.ka.ɾaˈme.lo/
       Americà: alt /a.k(a).ɾaˈme.lo/, baix /a.ka.ɾaˈme.lo/
   * Rimes: -elo

### Verb

acaramelo
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb acaramelar
# acceptaren
## Català
### Verb

acceptaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de acceptar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acceptar.
# acceptares
## Català
### Verb

acceptares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de acceptar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acceptar.
# acceptarien
## Català
### Verb

acceptarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de acceptar.

### Miscel·lània

* Anagrama: recapaciten
# acceptara
## Català
### Verb

acceptara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acceptar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acceptar.
# acceptare
## Llatí

   * Pronúncia: /ak.kɛpˈtaː.rɛ/

### Verb

acceptāre
* infinitiu del present actiu de acceptō
# acceptareu
## Català
### Verb

acceptareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de acceptar.
# acceptaran
## Català
### Verb

acceptaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de acceptar.
# acceptaria
## Català
### Verb

acceptaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de acceptar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de acceptar.

### Miscel·lània

* Anagrames: capacitaré, recapacita, recapacità
# aclofaren
## Català
### Verb

aclofaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de aclofar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclofar.
# aclofarien
## Català
### Verb

aclofarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de aclofar.
# aclofaran
## Català
### Verb

aclofaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de aclofar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·clo·fa·ran (4)
* Anagrama: afalconar
# aclofareu
## Català
### Verb

aclofareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de aclofar.
# aclofarà
## Català
### Verb

aclofarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de aclofar.
# aclofara
## Català
### Verb

aclofara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclofar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclofar.
# aclofaria
## Català
### Verb

aclofaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de aclofar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de aclofar.
# aclofaries
## Català
### Verb

aclofaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de aclofar.
# aclofares
## Català
### Verb

aclofares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de aclofar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclofar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·clo·fa·res (4)
* Anagrama: aclofar-se
# abronzaré
## Català
### Verb

abronzaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de abronzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bron·za·ré (4)
# abronzats
## Català
### Verb

abronzats
* Participi masculí plural del verb abronzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bron·zats (3)
# abronzava
## Català
### Verb

abronzava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de abronzar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de abronzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bron·za·va (4)
# abronzaríveu
## Català
### Verb

abronzaríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de abronzar.

#### Variants

* abronzaríeu

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bron·za·rí·veu (5)
# abronzau
## Català
### Verb

abronzau
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de abronzar.
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb abronzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bron·zau (3)
# abronzaven
## Català
### Verb

abronzaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de abronzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bron·za·ven (4)
# abronzaríem
## Català
### Verb

abronzaríem
* Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de abronzar.

#### Variants

* abronzarívem

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bron·za·rí·em (5)
# abronzaríeu
## Català
### Verb

abronzaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de abronzar.

#### Variants

* abronzaríveu

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bron·za·rí·eu (5)
# abronzarívem
## Català
### Verb

abronzarívem
* (alguerès) Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de abronzar.

#### Variants

* abronzaríem

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bron·za·rí·vem (5)
# abronzat
## Català
### Verb

abronzat
* Participi masculí singular del verb abronzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bron·zat (3)
# acostaies
## Català
### Verb

acostaies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de acostar.
# acostant
## Català
### Verb

acostant
* Gerundi del verb acostar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cos·tant (3)
* Anagrama: tasconat
# acostar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kusˈta/ balear /ə.kosˈta/, /ə.kusˈta/ Occidental: nord-occidental /a.kosˈta/ valencià /a.kosˈtaɾ/, /a.kosˈta/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: acostà
   * Etimologia: Del prefix a- i costa, segle XIII.

### Verb

acostar trans., pron. ‎(pronominal acostar-se)
* Posar una cosa al costat o a prop d'altra.
* (nàutica) Arrambar el costat d'una nau.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: acosto, acosta, acostem Vocal rizotònica: /ɔ/

#### Sinònims

* apropar, aproximar, cedir, donar, lliurar, passar, traspassar

#### Derivats

* desacostar

#### Traduccions

* Anglès: approach $^{(en)}$
* Castellà: acercar $^{(es)}$
* Esperanto: proksimigi $^{(eo)}$
* Francès: rapprocher $^{(fr)}$
* Italià: avvicinare $^{(it)}$, accostare $^{(it)}$
* Castellà: acostar $^{(es)}$
* Francès: accoster $^{(fr)}$
* Italià: accostare $^{(it)}$

#### Falsos amics

* Castellà: acostar ‎(«ajeure»)

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cos·tar (3)
* Anagrames: acorats, atracos, costara, costarà, tocaràs, toscara, toscarà

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Vegeu el Diccionari de sinònims de Softcatalà-OpenThesaurus: acostar

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /a.kosˈtaɾ/, meridional /a.kohˈtaɾ/
       Americà: alt /a.k(o)sˈtaɾ/, baix /a.kohˈtaɾ/
   * Rimes: -aɾ

### Verb

acostar trans., intr., pron. ‎(pronominal acostarse, present acuesto, passat acosté, futur acostaré)
* ajeure, estirar
* allitar, ajaçar
* tenir relacions sexuals
* (nàutica) acostar

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cos·tar (3)
# acostaien
## Català
### Verb

acostaien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de acostar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cos·ta·ien (4)
* Anagrama: escataino
# acosta
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əˈkɔs.tə/ Occidental: nord-occidental /aˈkɔs.ta/ valencià /aˈkɔs.ta/, /aˈkɔs.tɔ/
   * Rimes: -ɔsta

### Verb

acosta
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de acostar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb acostar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cos·ta (3)
* Anagrames: acatos, acotàs, atacos