OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# destorbesses
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.turˈbe.səs/ balear /dəs.toɾˈbe.səs/, /dəs.turˈbe.səs/ Occidental: /des.toɾˈbe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

destorbesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb destorbar.
# destorbessi
## Català
### Verb

destorbessi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb destorbar.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb destorbar.
# destorbessin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.turˈbe.sin/ balear /dəs.toɾˈbe.sin/, /dəs.turˈbe.sin/ Occidental: /des.toɾˈbe.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

destorbessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb destorbar.
# destorbi
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəsˈtor.bi/, occidental /desˈtoɾ.bi/

### Verb

destorbi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de destorbar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb destorbar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb destorbar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb destorbar.
# destorbes
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəsˈtor.bəs/, occidental /desˈtoɾ.bes/
   * Rimes: -oɾbes

### Verb

destorbes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de destorbar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb destorbar.
# destorben
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəsˈtor.bən/, occidental /desˈtoɾ.ben/

### Verb

destorben
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de destorbar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb destorbar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb destorbar.
# destorbessis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.turˈbe.sis/ balear /dəs.toɾˈbe.sis/, /dəs.turˈbe.sis/ Occidental: /des.toɾˈbe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

destorbessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb destorbar.
# desgargamellà
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəz.ɡər.ɡə.məˈʎa/, occidental /dez.ɣaɾ.ɣa.meˈʎa/
   * Rimes: -a

### Verb

desgargamellà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de desgargamellar-se.
# desgargamellàssem
## Català
### Verb

desgargamellàssem
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb desgargamellar-se.
# desgargamellàsseu
## Català
### Verb

desgargamellàsseu
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb desgargamellar-se.
# desgargamello
## Català

   * Pronúncia: central /dəz.ɡər.ɡəˈme.ʎu/, occidental /dez.ɣaɾ.ɣaˈme.ʎo/
   * Rimes: -eʎo

### Verb

desgargamello
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de desgargamellar-se.
# desgargamellàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəz.ɡər.ɡə.məˈʎa.ɾəm/, occidental /dez.ɣaɾ.ɣa.meˈʎa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

desgargamellàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de desgargamellar-se.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb desgargamellar-se.
# desgargamellàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəz.ɡər.ɡə.məˈʎa.ɾəw/, occidental /dez.ɣaɾ.ɣa.meˈʎa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

desgargamellàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de desgargamellar-se.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb desgargamellar-se.
# desgargamelleu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəz.ɡər.ɡə.məˈʎɛw/ balear /dəz.ɣəɾ.ɣə.məˈʎəw/, /dəz.ɣər.ɣə.məˈʎɛw/ Occidental: /dez.ɣaɾ.ɣa.meˈʎew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

desgargamelleu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de desgargamellar-se.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb desgargamellar-se.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb desgargamellar-se.
# desgargamelli
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəz.ɡər.ɡəˈme.ʎi/, occidental /dez.ɣaɾ.ɣaˈme.ʎi/
   * Rimes: -eʎi

### Verb

desgargamelli
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de desgargamellar-se.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb desgargamellar-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb desgargamellar-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb desgargamellar-se.
# desgargamellin
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəz.ɡər.ɡəˈme.ʎin/, occidental /dez.ɣaɾ.ɣaˈme.ʎin/
   * Rimes: -eʎin

### Verb

desgargamellin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb desgargamellar-se.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb desgargamellar-se.
# desgargamellis
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəz.ɡər.ɡəˈme.ʎis/, occidental /dez.ɣaɾ.ɣaˈme.ʎis/
   * Rimes: -eʎis

### Verb

desgargamellis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb desgargamellar-se.
# durable
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /duˈɾab.bɫə/, /duˈɾa.βɫə/ balear /duˈɾab.bɫə/ Occidental: nord-occidental /duˈɾab.bɫe/, /duˈɾa.βɫe/ valencià /duˈɾa.bɫe/
   * Rimes: -able
   * Etimologia: Del llatí durabĭlis, segle XII.

### Adjectiu

durable inv. ‎(plural durables)
* Que dura o pot durar molt.

#### Sinònims

* durador

#### Traduccions
### Miscel·lània

* Síl·labes: du·ra·ble (3)
* Heterograma de 7 lletres (abdelru)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC

## Anglès
### Adjectiu

durable ‎(comparatiu more durable, superlatiu most durable)
* durador

### Vegeu també

* Diccionari Anglès-Català de Codi Obert (DACCO)
# duquessa
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /duˈkɛ.sə/ balear /duˈkə.sə/, /duˈkɛ.sə/ Occidental: /duˈke.sa/
   * Rimes: -ɛsa
   * Etimologia: De duc i el sufix -essa, segle XV.

### Nom

duquessa f. ‎(plural duquesses)
* Forma femenina de duc.

#### Traduccions

* Anglès: duchess $^{(en)}$
* Castellà: duquesa $^{(es)}$ f.
* Francès: duchesse $^{(fr)}$ f.

### Miscel·lània

* Síl·labes: du·ques·sa (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# duquesas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /duˈke.sas/, meridional /duˈke.sah/
       Americà: alt /duˈke.s(a)s/, baix /duˈke.sah/, austral /duˈke.sas/
   * Rimes: -esas

### Nom

duquesas f. pl.
* forma plural de duquesa
# durablement
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /duˌɾab.bɫəˈmen/, /duˌɾa.βɫəˈmen/ balear /duˌɾab.bɫəˈment/, /duˌɾab.bɫəˈmen/ Occidental: nord-occidental /duˌɾab.bɫeˈmen/, /duˌɾa.βɫeˈmen/ valencià /duˌɾa.bɫeˈment/, /duˌɾa.βɫeˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De durable i el sufix -ment.

### Adverbi

durablement
* D'una manera durable.

#### Traduccions

* Anglès: lastingly $^{(en)}$, durably $^{(en)}$
* Castellà: durablemente $^{(es)}$, duraderamente $^{(es)}$
* Francès: durablement $^{(fr)}$
* Italià: durevolmente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: du·ra·ble·ment (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# dura mater
## Anglès
### Nom

dura mater ‎(incomptable)
* (anatomia) duramàter, paquimeninge

#### Sinònims

* pachymeninx

### Vegeu també

* dura mater. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].

## Llatí
### Nom

dura mater
* (Terminologia Anatomica) duramàter, paquimeninge

### Vegeu també

* dura mater. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# dura
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈdu.ɾə/, occidental /ˈdu.ɾa/
   * Rimes: -uɾa

### Adjectiu

dura f. ‎(plural dures)
* Forma femenina de dur.

### Verb

dura
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de durar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb durar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: du·ra (2)
* Anagrama: ardu

## Castellà

   * Pronúncia: /ˈdu.ɾa/
   * Rimes: -uɾa

### Adjectiu

dura f. ‎(plural duras)
* forma femenina de duro

## Llatí

   * Pronúncia: /ˈduː.ra/, /ˈduː.raː/

### Adjectiu

dūra
* nominatiu femení singular de dūrus
* nominatiu neutre plural de dūrus
* vocatiu femení singular de dūrus
* vocatiu neutre plural de dūrus
* acusatiu neutre plural de dūrus
dūrā
* ablatiu femení singular de dūrus
# dur a terme
## Català
### Verb

dur a terme
* portar a cap

### Vegeu també

* Obres de referència: GDLC
# durablemente
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \duˌɾa.βleˈmen.te\
       Americà: alt /duˌɾa.bleˈmen.t(e)/, baix \duˌɾa.βleˈmen.te\
   * Rimes: -ente
   * Etimologia: De durable i el sufix -mente.

### Adverbi

durablemente
* durablement

### Miscel·lània

* Síl·labes: du·ra·ble·men·te (5)
# desperdiciàssem
## Català
### Verb

desperdiciàssem
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb desperdiciar.

#### Variants

* desperdiciéssim, desperdiciéssem, desperdiciàssim

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·per·di·ci·às·sem (6)
# desperdiciàsseu
## Català
### Verb

desperdiciàsseu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb desperdiciar.

#### Variants

* desperdiciéssiu, desperdiciésseu, desperdiciàssiu

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·per·di·ci·às·seu (6)
# desperdicii
## Català
### Verb

desperdicii
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de desperdiciar.

#### Variants

* desperdicio

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·per·di·cii (4)
# desperdiciàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.pər.di.siˈa.ɾəw/, occidental /des.peɾ.ði.siˈa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

desperdiciàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de desperdiciar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·per·di·ci·à·reu (6)
# desperdiciàssiu
## Català
### Verb

desperdiciàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb desperdiciar.

#### Variants

* desperdiciéssiu, desperdiciésseu, desperdiciàsseu

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·per·di·ci·às·siu (6)
# desperdicio
## Català
### Verb

desperdicio
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de desperdiciar.

#### Variants

* desperdicii

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·per·di·ci·o (5)

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \des.peɾˈði.θjo\, meridional \deh.peɾˈði.θjo\
       Americà: alt \d(e)s.peɾˈði.sjo\, baix \deh.peɾˈði.sjo\
   * Rimes: -iθjo

### Verb

desperdicio
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb desperdiciar
# desperdicià
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.pər.di.siˈa/, occidental /des.peɾ.ði.siˈa/
   * Rimes: -a

### Verb

desperdicià
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de desperdiciar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·per·di·ci·à (5)
# desperdiciàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.pər.di.siˈa.ɾəm/, occidental /des.peɾ.ði.siˈa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

desperdiciàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de desperdiciar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·per·di·ci·à·rem (6)
# desperdiciàs
## Català
### Verb

desperdiciàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb desperdiciar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb desperdiciar.

#### Variants

* [1] desperdiciés
* [2] desperdiciés

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·per·di·ci·às (5)
# desperdiciàssim
## Català
### Verb

desperdiciàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb desperdiciar.

#### Variants

* desperdiciéssim, desperdiciéssem, desperdiciàssem

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·per·di·ci·às·sim (6)
# didjeridu
## Anglès
### Nom

didjeridu ‎(plural didjeridus)
* didjeridú

#### Sinònims

* didgeridoo
* didjeridoo

### Vegeu també

* didjeridu. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 29 maig 2015].
# didjeridus
## Anglès
### Nom

didjeridus
* forma plural de didjeridu
# dido
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ˈdi.ðu/ balear /ˈdi.ðo/, /ˈdi.ðu/ Occidental: /ˈdi.ðo/
   * Rimes: -ido
   * Etimologia: Masculí de dida.

### Nom

dido m. ‎(plural didos)
* Forma alternativa de didot.

### Miscel·lània

* Síl·labes: di·do (2)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# didjeridú
## Català

   * Etimologia: De l'anglès didjeridoo, d’origen onomatopeic, de cap llengua aborigen australiana.

### Nom

didjeridú m. ‎(plural didjeridús)
* Instrument aeròfon de columna de la família dels corns, que fa entre 120 i 180 cm de llargada, amb el tub recte i sense broquet i amb una embocadura de resina o de cera a l'extrem superior, que es fabrica amb una canya o amb una branca buidada, originari dels aborígens d'Austràlia.

#### Traduccions

* Alemany: Didgeridoo $^{(de)}$
* Anglès: didgeridoo $^{(en)}$, didjeridoo $^{(en)}$, didjeridu $^{(en)}$
* Castellà: didgeridoo $^{(es)}$
* Francès: didgeridoo $^{(fr)}$, didjeridou $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: did·je·ri·dú (4)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* didjeridú. Terminologia dels instruments musicals. Informació cedida per TERMCAT.
# didjeridous
## Francès
### Nom

didjeridous m. pl.
* forma plural de didjeridou
# didot
## Català

   * Pronúncia: /diˈðɔt/
   * Rimes: -ɔt
   * Etimologia: De dida i el sufix -ot.

### Nom

didot m. ‎(plural didots)
* Marit de la dida respecte a l’infant alletat.

#### Variants

* dido

#### Sinònims

* pare de llet

### Miscel·lània

* Síl·labes: di·dot (2)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
* Petit Atles Lingüístic del Domini Català
# editar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ðiˈta/ Occidental: nord-occidental /e.ðiˈta/ valencià /e.ðiˈtaɾ/, /e.ðiˈta/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: edità
   * Etimologia: Del francès éditer, del llatí editus, segle XIX. En informàtica, calc de l'anglès edit.

### Verb

editar trans.
* Preparar la publicació d’una obra impresa o gravada.
* Sinònim de publicar.
* (informàtica) Preparar o modificar dades.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: edito, edita, editem

#### Sinònims

* redactar, tallar

#### Traduccions

* Anglès: publish $^{(en)}$
* Castellà: editar $^{(es)}$
* Francès: éditer $^{(fr)}$
* Italià: editare $^{(it)}$
* Portuguès: editar $^{(pt)}$
* Romanès: a publica $^{(ro)}$, a edita $^{(ro)}$
* Anglès: edit $^{(en)}$
* Castellà: editar $^{(es)}$
* Francès: éditer $^{(fr)}$
* Portuguès: editar $^{(pt)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·di·tar (3)
* Heterograma de 6 lletres (adeirt)
* Anagrama: redita

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Vegeu el Diccionari de sinònims de Softcatalà-OpenThesaurus: editar
# editaren
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ðiˈta.ɾən/, occidental /e.ðiˈta.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

editaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de editar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb editar.

#### Variants

* [2] editessin, editessen, editassin, editassen
# editares
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ðiˈta.ɾəs/, occidental /e.ðiˈta.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

editares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de editar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb editar.

#### Variants

* [2] editessis, editesses, editassis, editasses

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·di·ta·res (4)
* Anagrama: iterades
# editaria
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ði.təˈɾi.ə/, occidental /e.ði.taˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

editaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de editar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de editar.

#### Variants

* [1] editariva
* [2] editariva
# editam
## Català
### Verb

editam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de editar.

#### Variants

* editem

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·di·tam (3)
* Heterograma de 6 lletres (adeimt)
* Anagrames: admeti, admetí, mediat, medita, medità
# editareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ði.təˈɾɛw/ balear /ə.ði.təˈɾəw/, /ə.ði.təˈɾɛw/ Occidental: /e.ði.taˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

editareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de editar.

### Miscel·lània

* Anagrama: detraieu
# editara
## Català
### Verb

editara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb editar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb editar.

#### Variants

* [1] editessi, edités, editàs
* [2] editessi, edités, editàs

### Miscel·lània

* Anagrama: iterada
# editaran
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ði.təˈɾan/, occidental /e.ði.taˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

editaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de editar.

### Miscel·lània

* Anagrames: adinerat, atendria, datarien, tardaien
# editarem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ði.təˈɾɛm/ balear /ə.ði.təˈɾəm/, /ə.ði.təˈɾɛm/ Occidental: /e.ði.taˈɾem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

editarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de editar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·di·ta·rem (4)
* Anagrames: demetria, detraiem, diàmetre, meditaré
# desveiés
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəz.bəˈjes/, balear /dəz.vəˈjes/ Occidental: nord-occidental /dez.βeˈjes/ valencià /dez.veˈjes/, /dez.βeˈjes/
   * Rimes: -es

### Verb

desveiés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb desveure.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb desveure.

#### Variants

* [1] desvera, desvés
* [2] desvera, desvés

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·ve·iés (3)
# desveiéssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəz.bəˈje.səm/, balear /dəz.vəˈje.səm/ Occidental: nord-occidental /dez.βeˈje.sem/ valencià /dez.veˈje.sem/, /dez.βeˈje.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

desveiéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb desveure.

#### Variants

* desveiéssim, desvérem, desvéssim

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·ve·iés·sem (4)
# desveiésseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəz.bəˈje.səw/, balear /dəz.vəˈje.səw/ Occidental: nord-occidental /dez.βeˈje.sew/ valencià /dez.veˈje.sew/, /dez.βeˈje.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

desveiésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb desveure.

#### Variants

* desveiéssiu, desvéreu, desvéssiu

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·ve·iés·seu (4)
# desvel
## Català
### Verb

desvel
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de desvelar.
# desveiérem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəz.bəˈje.ɾəm/, balear /dəz.vəˈje.ɾəm/ Occidental: nord-occidental /dez.βeˈje.ɾem/ valencià /dez.veˈje.ɾem/, /dez.βeˈje.ɾem/
   * Rimes: -eɾem

### Verb

desveiérem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de desveure.

#### Variants

* desvérem

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·ve·ié·rem (4)
# desveiéreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəz.bəˈje.ɾəw/, balear /dəz.vəˈje.ɾəw/ Occidental: nord-occidental /dez.βeˈje.ɾew/ valencià /dez.veˈje.ɾew/, /dez.βeˈje.ɾew/
   * Rimes: -eɾew

### Verb

desveiéreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de desveure.

#### Variants

* desvéreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·ve·ié·reu (4)
# desveja
## Català
### Verb

desveja
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb desveure.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb desveure.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb desveure.

#### Variants

* [1] desvegi
* [2] desvegi
* [3] desvegi

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·ve·ja (3)
# desveié
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəz.bəˈje/, balear /dəz.vəˈje/ Occidental: nord-occidental /dez.βeˈje/ valencià /dez.veˈje/, /dez.βeˈje/
   * Rimes: -e

### Verb

desveié
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de desveure.

#### Variants

* desvéu

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·ve·ié (3)
* Anagrama: deieves
# desveiéssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəz.bəˈje.sim/, balear /dəz.vəˈje.sim/ Occidental: nord-occidental /dez.βeˈje.sim/ valencià /dez.veˈje.sim/, /dez.βeˈje.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

desveiéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb desveure.

#### Variants

* desveiéssem, desvérem, desvéssim

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·ve·iés·sim (4)
# desveiéssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəz.bəˈje.siw/, balear /dəz.vəˈje.siw/ Occidental: nord-occidental /dez.βeˈje.siw/ valencià /dez.veˈje.siw/, /dez.βeˈje.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

desveiéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb desveure.

#### Variants

* desveiésseu, desvéreu, desvéssiu

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·ve·iés·siu (4)
# deuces
## Anglès
### Nom

deuces
* forma plural de deuce
# deudas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \ˈdeu.ðas\, meridional \ˈdeu.ðah\
       Americà: alt /ˈdeu.d(a)s/, baix \ˈdeu.ðah\, austral \ˈdeu.ðas\
   * Rimes: -eudas

### Nom

deudas f. pl.
* forma plural de deuda

### Miscel·lània

* Síl·labes: deu·das (2)
* Anagrames: desuda, desudá, dudase
# deuda
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \ˈdeu.ða\
       Americà: alt /ˈdeu.da/, baix \ˈdeu.ða\
   * Rimes: -euda
   * Etimologia: Del llatí debĭta, plural de debĭtum. Doblet de débito.

### Nom

deuda f. ‎(plural deudas)
* deute
* forma femenina de deudo

#### Derivats

* endeudar

#### Relacionats

* deudor

### Miscel·lània

* Síl·labes: deu·da (2)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre deuda
# deufí
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəwˈfi/, occidental /dewˈfi/
   * Rimes: -i
   * Etimologia: De l’antic delfí, del llatí vulgar *delphīnu, de delphīnus, del grec antic δελφίν ‎(delphín).

### Nom

deufí m. ‎(plural deufins)
* (mallorquí, menorquí) Forma alternativa de dofí.

### Miscel·lània

* Síl·labes: deu·fí (2)
* Anagrama: fideu

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB, Termcat
# deuhores
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˌdɛwˈɔ.ɾəs/, occidental /ˌdɛwˈɔ.ɾes/
   * Rimes: -ɔɾes
   * Etimologia: De deu i hores, «a les deu del matí».

### Nom

deuhores f. ‎(plurale tantum)
* Esmorzar a mig matí, entre les deu i les onze, que solien fer els pagesos com a refrigeri abans de migdia.
    «A les vuit del matí, la mestressa mos portave l’esmorzar i les deuhores i se’n tornave a casa a preparar lo dinar i lo berenar. Per esmorzar menjàvom sopes, truitada amb trumfes i rostes. A les deu del matí, deuhores.» ((Josep Colom Prió, Un forat entre monts, 1996))

#### Compostos i expressions

* fer deuhores

### Miscel·lània

* Síl·labes: deu·ho·res (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB
# deum
## Llatí

   * Pronúncia: /dewm/

### Nom

deum
* acusatiu singular de deus