OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# orfebre
## Català

   * Pronúncia: oriental /urˈfɛ.βɾə/, occidental /oɾˈfɛ.βɾe/
   * Rimes: -ɛbɾe
   * Etimologia: Del francès orfèvre, i aquest del llatí auri faber ‎(«artesà de l'or»).

### Nom

orfebre m. f. ‎(plural orfebres)
* Persona que fa o ven objectes d'or, argent i altres metalls preciosos.

#### Traduccions

* Albanès: arpunues $^{(sq)}$
* Alemany: Goldschmied $^{(de)}$ m.
* Anglès: goldsmith $^{(en)}$, silversmith $^{(en)}$
* Àrab: صَائِغ‎ $^{(ar)}$ m.
* Armeni: ոսկերիչ $^{(hy)}$ ‎(voskeritx)
* Búlgar: златар $^{(bg)}$ m. ‎(zlatar)
* Castellà: orfebre $^{(es)}$
* Coreà: 금 세공인 $^{(ko)}$ ‎(geum segong-in)
* Danès: guldsmed $^{(da)}$
* Eslovac: zlatník $^{(sk)}$ m., zlatníčka $^{(sk)}$ f.
* Esperanto: oraĵisto $^{(eo)}$
* Estonià: kullassepp $^{(et)}$
* Feroès: gullsmiður $^{(fo)}$ m.
* Finès: kultaseppä $^{(fi)}$
* Francès: orfèvre $^{(fr)}$
* Gal·lès: eurof $^{(cy)}$ m.
* Georgià: ოქრომჭედელი $^{(ka)}$ ‎(okromtxèdeli)
* Grec: χρυσοχόος $^{(el)}$ m. f. ‎(khrissokhoos)
* Grec antic: χρυσοχόος $^{(grc)}$ m. ‎(khrysokhóos)
* Hongarès: aranyműves $^{(hu)}$
* Ídix: גאָלדשמיד‎ $^{(yi)}$ m.
* Islandès: gullsmiður $^{(is)}$ m.
* Italià: orafo $^{(it)}$
* Japonès: 金細工人 $^{(ja)}$
* Llatí: aurifex $^{(la)}$ m.
* Macedoni: златар $^{(mk)}$ m.
* Neerlandès: goudsmid $^{(nl)}$
* Polonès: złotnik $^{(pl)}$ m.
* Portuguès: ourives $^{(pt)}$, aurífice $^{(pt)}$
* Romanès: aurar $^{(ro)}$ m.
* Serbocroat: zlatar $^{(sh)}$
* Suec: guldsmed $^{(sv)}$ c.
* Tagal: panday-ginto $^{(tl)}$
* Tai: ช่างทอง $^{(th)}$
* Txec: zlatník $^{(cs)}$ m.
* Vietnamita: thợ bạc $^{(vi)}$
* Xinès: 冶金匠 $^{(zh)}$ ‎(yějīnjiàng)

### Miscel·lània

* Síl·labes: or·fe·bre (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \oɾˈfe.βɾe\
       Americà: alt /oɾˈfe.bɾe/, baix \oɾˈfe.βɾe\
   * Rimes: -ebɾe

### Nom

orfebre m. f. ‎(plural orfebres)
* orfebre

### Miscel·lània

* Síl·labes: or·fe·bre (3)
# orfen
## Català
### Nom

orfen m. ‎(plural òrfens, femení òrfena)
* (alguerès) Forma alternativa de orfe.

### Miscel·lània

* Síl·labes: or·fen (2)
* Anagrames: foner, foren, ofrèn

### Vegeu també

* Obres de referència: DAlg
# orfenat
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ur.fəˈnat/ balear /oɾ.fəˈnat/, /ur.fəˈnat/ Occidental: /oɾ.feˈnat/
   * Rimes: -at
   * Etimologia: De orfe i el sufix -at.

### Nom

orfenat m. ‎(plural orfenats)
* Casa d'acollida i criança per a nens orfes.

#### Traduccions

* Anglès: orphanage $^{(en)}$
* Castellà: orfelinato $^{(es)}$
* Francès: orphelinat $^{(fr)}$
* Italià: orfanotrofio $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: or·fe·nat (3)
* Heterograma de 7 lletres (aefnort)
* Anagrames: afronte, entafor, foteran, ofrenat

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC
# orf
## Anglès
### Nom

orf ‎(incomptable)
* orf

### Vegeu també

* orf. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 setembre 2014].
# orfes
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈɔr.fəs/, occidental /ˈɔɾ.fes/

### Nom

orfes m. pl.
* Forma plural de orfe.

### Miscel·lània

* Síl·labes: or·fes (2)
* Anagrames: fores, sofre
# orfe
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈɔr.fə/, occidental /ˈɔɾ.fe/
   * Etimologia: Del llatí orphanus, procedent del grec antic ὀρφανός ‎(orphanós).

### Nom

orfe m. ‎(plural orfes o òrfens, femení òrfena)
* Persona mancada de pare, mare o tots dos. Si no hi ha cap familiar, amic, o veí que la reclami i aquesta persona és menor d'edat, llavors és portada a un centre d'acollida o a un orfenat.

#### Compostos i expressions

* malaltia òrfena
* medicament orfe
* línia òrfena

#### Traduccions

* Alemany: Waise $^{(de)}$ m. f.
* Anglès: orphan $^{(en)}$
* Castellà: huérfano $^{(es)}$
* Francès: orphelin $^{(fr)}$
* Italià: orfano $^{(it)}$
* Portuguès: órfão $^{(pt)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: or·fe (2)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, DCVB
# orbita
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /urˈbi.tə/ balear /oɾˈbi.tə/, /urˈbi.tə/ Occidental: /oɾˈbi.ta/
   * Rimes: -ita

### Verb

orbita
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de orbitar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb orbitar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: or·bi·ta (3)
* Heterograma de 6 lletres (abiort)
* Anagrames: boirat, botirà, botria, obirat, tiorba

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \oɾˈβi.ta\
       Americà: alt \oɾˈβi.t(a)\, baix \oɾˈβi.ta\
   * Rimes: -ita

### Verb

orbita
* tercera persona del singular (él, ella, usted) del present d’indicatiu del verb orbitar
* segona persona del singular (tú) de l'imperatiu del verb orbitar

#### Variants

* [2]: (voseo) orbitá

### Miscel·lània

* Síl·labes: or·bi·ta (3)
* Heterograma de 6 lletres (abiort)
* Anagrama: tiorba

## Llatí

   * Pronúncia: /ˈɔr.bɪ.ta/
   * Etimologia: De orbis.

### Nom

orbita f. ‎(genitiu orbitae)
* (Terminologia Anatomica) òrbita, conca de l'ull
* rodera
* circuit

#### Declinació

1a declinació -a, -ae :
| Cas | Singular | Plural |
| Nominatiu | orbita | orbitae |
| Vocatiu | orbita | orbitae |
| Acusatiu | orbitam | orbitās |
| Genitiu | orbitae | orbitārum |
| Datiu | orbitae | orbitīs |
| Ablatiu | orbitā | orbitīs |

### Vegeu també

* orbita. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# orbeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /urˈbɛw/ balear /oɾˈbəw/, /urˈbɛw/ Occidental: /oɾˈbew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

orbeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de orbar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb orbar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb orbar.

#### Variants

* [1] orbau
* [3] orbau

### Miscel·lània

* Anagrames: boreu, Bouer, obreu, robeu
# orbi
## Català

   * Pronúncia: /ˈɔr.bi/

### Verb

orbi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de orbar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb orbar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb orbar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb orbar.

#### Variants

* [1] orbo, orbe, orb
* [2] orbe
* [3] orbe
* [4] orbe

### Miscel·lània

* Anagrames: biró, bori, Bori, borí, obri, obrí, robi, robí

## Llatí

   * Pronúncia: /ˈɔr.biː/

### Nom

orbī
* datiu singular de orbis
# orbibus
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈɔr.bɪ.bʊs/

### Nom

orbibus
* datiu plural de orbis
* ablatiu plural de orbis
# orbit
## Català
### Verb

orbit
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de orbitar.

#### Variants

* orbito, orbite, orbiti

### Miscel·lània

* Anagrames: botir, broti, brotí, ribot, torbi, torbí, trobi, trobí

## Anglès

   * Pronúncia: àudio (EUA)

### Nom

orbit ‎(plural orbits)
* òrbita
# orbiculus ciliaris
## Llatí
### Nom

orbiculus ciliaris
* (Terminologia Anatomica) orbicle ciliar

### Vegeu també

* orbiculus ciliaris. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# orbin
## Català

   * Pronúncia: /ˈɔr.bin/

### Verb

orbin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb orbar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb orbar.

#### Variants

* [1] orben
* [2] orben

### Miscel·lània

* Anagrames: bonir, borin, borín, borni, borní, obrin, robin
# orbessis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /urˈbe.sis/ balear /oɾˈbe.sis/, /urˈbe.sis/ Occidental: /oɾˈbe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

orbessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb orbar.

#### Variants

* orbesses, orbassis, orbasses, orbares

### Miscel·lània

* Anagrames: boressis, esbrossi, esbrossí, obressis, obrisses, robessis, sobressi
# orbis
## Català

   * Pronúncia: /ˈɔr.bis/

### Verb

orbis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb orbar.

#### Variants

* orbes

### Miscel·lània

* Anagrames: boris, briós, briso, obris, obrís, robis, robís, sobri, sobrí

## Llatí

   * Pronúncia: /ˈɔr.bɪs/
   * Etimologia: Probablement relacionat amb l'hittita warpa- («perímetre») i amb el sànscrit dhvar («volta») del protoindoeuropeu *wbʰ- dʰeh1- («delimitar»), arrel que també va donar en llatí urbs ‎(«ciutat emmurallada»).

### Nom

orbis m. ‎(genitiu orbis)
* cercle, anell
* volta, rotació
* esfera

#### Declinació

3a declinació -, -is (tema i) :
| Cas | Singular | Plural |
| Nominatiu | orbis | orbēs |
| Vocatiu | orbis | orbēs |
| Acusatiu | orbem | orbēs |
| Genitiu | orbis | orbium |
| Datiu | orbī | orbibus |
| Ablatiu | orbe | orbibus |

#### Sinònims

* [1] circus

#### Derivats

* orbita

### Vegeu també

* ↑ Alain Blanc, Jean-Paul Brachet, Charles de Lamberterie, Chronique d’étymologie latine, ed. Klincksieck
# orden al bate
## Castellà
### Nom

orden al bate m. ‎(plural órdenes al bate)
* (beisbol) ordre de batuda

#### Sinònims

* orden de bateo

### Vegeu també

* orden al bate. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 octubre 2014].
# orden
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \ˈoɾ.ðen\, meridional \ˈoɾ.ðeŋ\
       Americà: alt \ˈoɾ.ðen\, baix \ˈoɾ.ðeŋ\, austral \ˈoɾ.ðen\
   * Rimes: -oɾden

### Nom

orden m. ‎(plural órdenes)
* ordre
* orde

### Nom

orden f. ‎(plural órdenes)
* ordre, comanda

### Miscel·lània

* Síl·labes: or·den (2)
# ordem
## Portuguès
### Nom

ordem
* orde
# obvenguérem
## Català
### Verb

obvenguérem
* (literari, balear) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de obvenir.

#### Variants

* obvinguérem
# obvengués
## Català
### Verb

obvengués
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb obvenir.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb obvenir.

#### Variants

* [1] obvingués, obvinguera
* [2] obvingués, obvinguera
# obvenguéssim
## Català
### Verb

obvenguéssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb obvenir.

#### Variants

* obvinguéssim, obvinguéssem, obvinguérem

### Miscel·lània

* Anagrama: obvinguéssem
# obvenguéreu
## Català
### Verb

obvenguéreu
* (literari, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de obvenir.

#### Variants

* obvinguéreu
# obvenguéssiu
## Català
### Verb

obvenguéssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb obvenir.

#### Variants

* obvinguéssiu, obvinguésseu, obvinguéreu

### Miscel·lània

* Anagrama: obvinguésseu
# obvenguis
## Català
### Verb

obvenguis
* (balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb obvenir.

#### Variants

* obvinguis, obvingues

### Miscel·lània

* Síl·labes: ob·ven·guis (3)
* Heterograma de 9 lletres (beginosuv)
* Anagrames: obvingues, obvingués
# obvengué
## Català
### Verb

obvengué
* (literari, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de obvenir.

#### Variants

* obvingué
# obvenguí
## Català
### Verb

obvenguí
* (literari, balear) Primera persona del singular (jo) del passat simple de obvenir.

#### Variants

* obvinguí

### Miscel·lània

* Síl·labes: ob·ven·guí (3)
* Heterograma de 8 lletres (beginouv)
* Anagrama: obvingué
# orejam
## Català
### Verb

orejam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de orejar.

#### Variants

* oregem

### Miscel·lània

* Anagrames: armejo, majore, marejo, ormeja, ormejà
# orejar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.ɾəˈʒa/ balear /o.ɾəˈd͡ʒa/, /u.ɾəˈʒa/ Occidental: nord-occidental /o.ɾeˈʒa/ valencià /o.ɾeˈd͡ʒaɾ/, /o.ɾeˈd͡ʒa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: orejà
   * Etimologia: De ora i el sufix -ejar, segle XV.

### Verb

orejar trans., pron. ‎(pronominal orejar-se)
* Exposar a l’aire, a l’oreig.
* (pronominal) Prendre l’aire, l’oreig.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: orejo, oreja, oregem Vocal rizotònica: /ɛ/, /ə/, /e/

#### Sinònims

* airejar

#### Traduccions

* Anglès: air $^{(en)}$
* Castellà: orear $^{(es)}$
* Francès: aérer $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: o·re·jar (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Diccionari de la Llengua Catalana ab la correspondencia castellana. Editorial Salvat, 1910. Tom 2
# orejara
## Català
### Verb

orejara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb orejar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb orejar.

#### Variants

* [1] oregés, orejàs
* [2] oregés, orejàs
# orejaren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.ɾəˈʒa.ɾən/ balear /o.ɾəˈd͡ʒa.ɾən/, /u.ɾəˈʒa.ɾən/ Occidental: nord-occidental /o.ɾeˈʒa.ɾen/, valencià /o.ɾeˈd͡ʒa.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

orejaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de orejar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb orejar.

#### Variants

* [2] oregessin, oregessen, orejassin, orejassen
# orejaran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.ɾə.ʒəˈɾan/ balear /o.ɾə.ʒəˈɾan/, /u.ɾə.ʒəˈɾan/ Occidental: nord-occidental /o.ɾe.ʒaˈɾan/, valencià /o.ɾe.d͡ʒaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

orejaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de orejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: o·re·ja·ran (4)
* Anagrama: ajornaré
# orejares
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.ɾəˈʒa.ɾəs/ balear /o.ɾəˈd͡ʒa.ɾəs/, /u.ɾəˈʒa.ɾəs/ Occidental: nord-occidental /o.ɾeˈʒa.ɾes/, valencià /o.ɾeˈd͡ʒa.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

orejares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de orejar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb orejar.

#### Variants

* [2] oregessis, oregesses, orejassis, orejasses

### Miscel·lània

* Anagrames: orejar-se, orsejaré
# orejareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.ɾə.ʒəˈɾɛw/ balear /o.ɾə.ʒəˈɾəw/, /u.ɾə.ʒəˈɾɛw/ Occidental: nord-occidental /o.ɾe.ʒaˈɾew/, valencià /o.ɾe.d͡ʒaˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

orejareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de orejar.
# orejar-se
## Català
### Verb

orejar-se
* Forma pronominal de orejar.

### Miscel·lània

* Anagrames: orejares, orsejaré
# obviaríveu
## Català
### Verb

obviaríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de obviar.
# obvias
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \ˈoβ.βjas\, meridional \ˈoβ.βjah\
       Americà: alt \ˈob.β(ja)s\, baix \ˈoβ.βjah\, austral \ˈoβ.βjas\
   * Rimes: -obbjas

### Adjectiu

obvias f. pl.
* forma plural de obvia

## Llatí

   * Pronúncia: /ˈɔb.wɪ.aːs/

### Adjectiu

obviās
* acusatiu femení plural de obvius
# obviassin
## Català
### Verb

obviassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb obviar.
# obviava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ub.biˈa.βə/ balear /ob.viˈa.və/, /ub.viˈa.və/ Occidental: nord-occidental /ob.biˈa.βa/ valencià /ob.viˈa.va/, /ob.biˈa.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

obviava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de obviar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de obviar.
# obviassis
## Català
### Verb

obviassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb obviar.
# obviassen
## Català
### Verb

obviassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb obviar.
# obviau
## Català
### Verb

obviau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de obviar.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb obviar.
# oferiguessen
## Català
### Verb

oferiguessen
* (col·loquial) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb oferir.
# oferiguérem
## Català
### Verb

oferiguérem
* (col·loquial balear) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de oferir.
* (col·loquial valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb oferir.
# oferiguesses
## Català
### Verb

oferiguesses
* (col·loquial) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb oferir.
# oferigueva
## Català
### Verb

oferigueva
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de oferir.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de oferir.
# oferigueven
## Català
### Verb

oferigueven
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de oferir.
# oferigueres
## Català
### Verb

oferigueres
* (col·loquial balear) Segona persona del singular (tu) del passat simple de oferir.
* (col·loquial valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb oferir.
# oferigueu
## Català
### Verb

oferigueu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb oferir.

### Miscel·lània

* Anagrama: fogueríeu
# oferigueves
## Català
### Verb

oferigueves
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de oferir.
# oferigué
## Català
### Verb

oferigué
* (col·loquial balear) Primera persona del singular (jo) del passat simple de oferir.
* (col·loquial balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de oferir.
# oferiguéreu
## Català
### Verb

oferiguéreu
* (col·loquial balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de oferir.
* (col·loquial valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb oferir.
# orografici
## Italià

   * Pronúncia: /o.roˈɡraː.fi.t͡ʃi/

### Adjectiu

orografici m. pl.
* forma plural de orografico
# oronegen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.ɾuˈnɛ.ʒən/ balear /o.ɾoˈnə.ʒən/, /u.ɾuˈnɛ.ʒən/ Occidental: nord-occidental /o.ɾoˈne.ʒen/, valencià /o.ɾoˈne.d͡ʒen/
   * Rimes: -ɛʒen

### Verb

oronegen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de oronejar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb oronejar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb oronejar.

#### Variants

* [2] oronegin
* [3] oronegin
# orologio
## Italià

   * Pronúncia: /o.roˈlɔː.d͡ʒo/
   * Etimologia: Del llatí hōrologium.

### Nom

orologio m. ‎(plural orologi)
* rellotge

#### Derivats

* orologeria
* orologiero

### Miscel·lània

* Síl·labes: o·ro·lò·gio (4)
# oronege
## Català
### Verb

oronege
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de oronejar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb oronejar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb oronejar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb oronejar.

#### Variants

* [1] oronejo, oronegi, oroneig
* [2] oronegi
* [3] oronegi
* [4] oronegi
# oron
## Esperanto

   * Pronúncia: /ˈo.ron/

### Nom

oron
* acusatiu de oro
# orografico
## Italià

   * Pronúncia: /o.roˈɡraː.fi.ko/

### Adjectiu

orografico m. ‎(femení orografica, plural masculí orografici, plural femení orografiche)
* orogràfic

### Miscel·lània

* Síl·labes: o·ro·grà·fi·co (5)
# orographique
## Francès

   * Pronúncia: /ɔ.ʁɔ.gʁaˈfik/

### Adjectiu

orographique inv. ‎(plural orographiques)
* orogràfic -a
# orographiques
## Francès
### Adjectiu

orographiques inv. pl.
* forma plural de orographique
# orologi
## Italià

   * Pronúncia: /o.roˈlɔː.d͡ʒi/

### Nom

orologi m. pl.
* forma plural de orologio

### Miscel·lània

* Síl·labes: o·ro·lò·gi (4)
# orquestaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ur.kəsˈta.βəs/ balear /oɾ.kəsˈta.vəs/, /ur.kəsˈta.vəs/ Occidental: nord-occidental /or.kesˈta.βes/ valencià /oɾ.kesˈta.ves/, /oɾ.kesˈta.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

orquestaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de orquestar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: or·ques·ta·ves (4)
# orqueste
## Català
### Verb

orqueste
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de orquestar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb orquestar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb orquestar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb orquestar.

#### Variants

* [1] orquest
* [2] orquesti
* [3] orquesti
* [4] orquesti

### Miscel·lània

* Síl·labes: or·ques·te (3)
# orquesten
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /urˈkes.tən/ balear /oɾˈkes.tən/, /urˈkes.tən/ Occidental: /oɾˈkes.ten/
   * Rimes: -esten

### Verb

orquesten
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de orquestar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb orquestar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb orquestar.

#### Variants

* [2] orquestin
* [3] orquestin

### Miscel·lània

* Síl·labes: or·ques·ten (3)
# orquestem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ur.kəsˈtɛm/ balear /oɾ.kəsˈtəm/, /ur.kəsˈtɛm/ Occidental: /oɾ.kesˈtem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

orquestem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de orquestar.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb orquestar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb orquestar.

#### Variants

* [1] orquestam

### Miscel·lània

* Síl·labes: or·ques·tem (3)
# orquestessis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ur.kəsˈte.sis/ balear /oɾ.kəsˈte.sis/, /ur.kəsˈte.sis/ Occidental: /oɾ.kesˈte.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

orquestessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb orquestar.

#### Variants

* orquestassis, orquestasses, orquestares

### Miscel·lània

* Síl·labes: or·ques·tes·sis (4)
* Anagrames: torisquesses, tosquiresses
# orquesteu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ur.kəsˈtɛw/ balear /oɾ.kəsˈtəw/, /ur.kəsˈtɛw/ Occidental: /oɾ.kesˈtew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

orquesteu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de orquestar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb orquestar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb orquestar.

#### Variants

* [1] orquestau
* [3] orquestau

### Miscel·lània

* Síl·labes: or·ques·teu (3)
# orquestes
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /urˈkes.təs/ balear /oɾˈkes.təs/, /urˈkes.təs/ Occidental: /oɾˈkes.tes/
   * Rimes: -estes

### Nom

orquestes f. pl.
* Forma plural de orquesta.

### Verb

orquestes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de orquestar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb orquestar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: or·ques·tes (3)
* Anagrama: tosqueres
# orquestessin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ur.kəsˈte.sin/ balear /oɾ.kəsˈte.sin/, /ur.kəsˈte.sin/ Occidental: /oɾ.kesˈte.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

orquestessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb orquestar.

#### Variants

* orquestassin, orquestassen, orquestaren

### Miscel·lània

* Síl·labes: or·ques·tes·sin (4)
* Anagrames: torisquessen, tosquiressen