OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# costàieu
## Català
### Verb

costàieu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de costar.

#### Variants

* costavo, costàveu

### Miscel·lània

* Síl·labes: cos·tà·ieu (3)
* Heterograma de 8 lletres (aceiostu)
# costàiem
## Català
### Verb

costàiem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de costar.

#### Variants

* costàvom, costàvem

### Miscel·lània

* Síl·labes: cos·tà·iem (3)
* Heterograma de 8 lletres (aceimost)
# costumàvets
## Català antic
### Verb

costumàvets
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de costumar
# costumé
## Català antic
### Verb

costumé
* primera persona singular (io, yo, jo) del passat de costumar
# costuméssiu
## Català
### Verb

costuméssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb costumar.
# costuméssim
## Català
### Verb

costuméssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb costumar.
# costumí
## Català
### Verb

costumí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de costumar.

## Català antic
### Verb

costumí
* primera persona singular (io, yo, jo) del passat de costumar
# dedicar-se
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.ðiˈkar.sə/, occidental /de.ðiˈkaɾ.se/
   * Rimes: -aɾse

### Verb

dedicar-se
* Forma pronominal de dedicar.

### Miscel·lània

* Anagrama: dedicares
# dedicara
## Català
### Verb

dedicara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb dedicar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb dedicar.
# dedicaien
## Català
### Verb

dedicaien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de dedicar.
# dedicaies
## Català
### Verb

dedicaies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de dedicar.
# dedicam
## Català
### Verb

dedicam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de dedicar.
# crocodile
## Francès

   * Pronúncia: /kʁɔ.kɔˈdil/

### Nom

crocodile m. ‎(plural crocodiles)
* cocodril
* (tennis) passapilotes

### Vegeu també

* crocodile. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 octubre 2014].
# crocodiles
## Francès

   * Pronúncia: /kʁɔ.kɔˈdil/

### Nom

crocodiles m. pl.
* forma plural de crocodile
# crocodils
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kɾu.kuˈðiɫs/ balear /kɾo.koˈðiɫs/, /kɾu.kuˈðiɫs/ Occidental: /kɾo.koˈðiɫs/
   * Rimes: -ils

### Nom

crocodils m. pl.
* Forma plural de crocodil.

### Miscel·lània

* Síl·labes: cro·co·dils (3)
* Anagrama: cocodrils

## Occità

   * Pronúncia: /kɾu.kuˈdils/

### Nom

crocodils m. pl.
* forma plural de crocodil
# crocos
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈkrɔ.koːs/

### Nom

crocōs
* acusatiu plural de crocus
# crocum
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈkrɔ.kʊm/

### Nom

crocum
* acusatiu singular de crocus
# crocus
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈkrɔ.kʊs/
   * Etimologia: Del grec κρόκος ‎(krókos).

### Nom

crocus m. ‎(genitiu crocī)
* (Botànica) crocus
* safrà

#### Declinació

2a declinació -us, -ī :
| Cas | Singular | Plural |
| Nominatiu | crocus | crocī |
| Vocatiu | croce | crocī |
| Acusatiu | crocum | crocōs |
| Genitiu | crocī | crocōrum |
| Datiu | crocō | crocīs |
| Ablatiu | crocō | crocīs |
# crocodil
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kɾu.kuˈðiɫ/ balear /kɾo.koˈðiɫ/, /kɾu.kuˈðiɫ/ Occidental: /kɾo.koˈðiɫ/
   * Rimes: -il
   * Etimologia: Del llatí crocodillus.

### Nom

crocodil m. ‎(plural crocodils)
* (rar) cocodril
    «Es diu qu'els cáns beuen de correguda tota la vorèra d'el riu Nilo, per temor d'esser prêsos d'els crocodíls.» (Antoni Febrer i Cardona, «El cá y el crocodíl». A: Maria Paredes i Baulida, Antoni Febrer i Cardona: un humanista il·lustrat a Menorca (1761-1841), Curial, 1996.)

### Miscel·lània

* Síl·labes: cro·co·dil (3)
* Anagrama: cocodril

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB

## Occità

   * Pronúncia: /kɾu.kuˈdil/
   * Etimologia: Del llatí crocodillus.

### Nom

crocodil m. ‎(plural crocodils)
* crocodil, cocodril
# crocorum
## Llatí

   * Pronúncia: /krɔˈkoː.rʊm/

### Nom

crocōrum
* genitiu plural de crocus
# crocs-en-jambe
## Francès

   * Pronúncia: /kʁɔk.ɑ̃ˈʒɑ̃b/

### Nom

crocs-en-jambe m. pl.
* forma plural de croc-en-jambe
# demostreu
## Català
### Verb

demostreu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de demostrar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb demostrar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb demostrar.
# demostressis
## Català
### Verb

demostressis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb demostrar.
# demostri
## Català
### Verb

demostri
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de demostrar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb demostrar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb demostrar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb demostrar.
# demostris
## Català
### Verb

demostris
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb demostrar.
# demostros
## Català
### Verb

demostros
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb demostrar.
# demostrà
## Català
### Verb

demostrà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de demostrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·mos·trà (3)
* Heterograma de 8 lletres (ademorst)
* Anagrames: desmotar, domtares, moderats
# demostràieu
## Català
### Verb

demostràieu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de demostrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·mos·trà·ieu (4)
* Anagrama: estamordíeu
# demostrin
## Català
### Verb

demostrin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb demostrar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb demostrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·mos·trin (3)
* Heterograma de 9 lletres (deimnorst)
* Anagrames: dimontres, mordentis
# demostro
## Català
### Verb

demostro
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de demostrar.
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb demostrar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb demostrar.
# demostràiem
## Català
### Verb

demostràiem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de demostrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·mos·trà·iem (4)
* Anagrama: estamordíem
# defenses lliures
## Català
### Nom

defenses lliures m. f. pl.
* Forma plural de defensa lliure.
# defenses laterals
## Català
### Nom

defenses laterals m. f. pl.
* Forma plural de defensa lateral.
# defenses pressionants
## Català
### Nom

defenses pressionants f. pl.
* Forma plural de defensa pressionant.
# defenses individuals
## Català
### Nom

defenses individuals f. pl.
* Forma plural de defensa individual.
# defenses iugoslaves
## Català
### Nom

defenses iugoslaves f. pl.
* Forma plural de defensa iugoslava.
# defenses mixtes
## Català
### Nom

defenses mixtes f. pl.
* Forma plural de defensa mixta.
# defensessa
## Català
### Verb

defensessa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb defensar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·fen·ses·sa (4)
* Anagrama: enfadesses
# defensessen
## Català
### Verb

defensessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb defensar.
# defensesses
## Català
### Verb

defensesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb defensar.
# defensessi
## Català
### Verb

defensessi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb defensar.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb defensar.
# desafortunat
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.zə.fur.tuˈnat/ balear /də.zə.foɾ.tuˈnat/, /də.zə.fur.tuˈnat/ Occidental: /de.za.foɾ.tuˈnat/
   * Rimes: -at
   * Etimologia: Del prefix des- i afortunat.

### Adjectiu

desafortunat m. ‎(femení desafortunada, plural masculí desafortunats, plural femení desafortunades)
* Mancat de bona sort.
* Poc encertat.

#### Antònims

* afortunat, sortós

#### Sinònims

* dissortat, penós, maleït, desgraciat

#### Traduccions

* Anglès: unlucky $^{(en)}$, unfortunate $^{(en)}$
* Castellà: desafortunado $^{(es)}$
* Francès: malchanceux $^{(fr)}$
* Italià: sfortunato $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·a·for·tu·nat (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB, Optimot
# desagermanada
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /də.zə.ʒər.məˈna.ðə/ Occidental: nord-occidental /de.za.ʒer.maˈna.ða/, valencià /de.za.d͡ʒeɾ.maˈna.ða/
   * Rimes: -ada

### Verb

desagermanada
* Participi femení singular del verb desagermanar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·a·ger·ma·na·da (6)
# desagerman
## Català
### Verb

desagerman
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de desagermanar.

#### Variants

* desagermano, desagermane, desagermani

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·a·ger·man (4)
* Anagrames: desmanegar, margenades
# desagermanades
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /də.zə.ʒər.məˈna.ðəs/ Occidental: nord-occidental /de.za.ʒer.maˈna.ðes/, valencià /de.za.d͡ʒeɾ.maˈna.ðes/
   * Rimes: -ades

### Verb

desagermanades
* Participi femení plural del verb desagermanar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·a·ger·ma·na·des (6)
# desagafar-se
## Català
### Verb

desagafar-se
* Forma pronominal de desagafar.
# desagermana
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /də.zə.ʒərˈma.nə/ Occidental: nord-occidental /de.za.ʒerˈma.na/, valencià /de.za.d͡ʒeɾˈma.na/
   * Rimes: -ana

### Verb

desagermana
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de desagermanar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb desagermanar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·a·ger·ma·na (5)
* Anagrames: agermanades, amargenades
# desafortunados
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \de.sa.foɾ.tuˈna.ðos\, meridional \de.sa.foɾ.tuˈna.(ð)oh\
       Americà: alt /de.sa.foɾ.tuˈna.d(o)s/, baix \de.sa.foɾ.tuˈna.ðoh\, austral \de.sa.foɾ.tuˈna.ðos\
   * Rimes: -ados

### Adjectiu

desafortunados m. pl.
* forma plural de desafortunado
# daixonàssim
## Català
### Verb

daixonàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb daixonar.

#### Variants

* daixonéssim, daixonàssem

### Miscel·lània

* Síl·labes: dai·xo·nàs·sim (4)
# daixonéssiu
## Català
### Verb

daixonéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb daixonar.

#### Variants

* daixonàssiu, daixonàsseu

### Miscel·lània

* Síl·labes: dai·xo·nés·siu (4)
# daixonàssiu
## Català
### Verb

daixonàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb daixonar.

#### Variants

* daixonéssiu, daixonàsseu

### Miscel·lània

* Síl·labes: dai·xo·nàs·siu (4)
# daixonàvem
## Català
### Verb

daixonàvem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de daixonar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: dai·xo·nà·vem (4)
# daixonàssem
## Català
### Verb

daixonàssem
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb daixonar.

#### Variants

* daixonéssim, daixonàssim

### Miscel·lània

* Síl·labes: dai·xo·nàs·sem (4)
# daixonàsseu
## Català
### Verb

daixonàsseu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb daixonar.

#### Variants

* daixonéssiu, daixonàssiu

### Miscel·lània

* Síl·labes: dai·xo·nàs·seu (4)
# daixonàveu
## Català
### Verb

daixonàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de daixonar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: dai·xo·nà·veu (4)
# daixonés
## Català
### Verb

daixonés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb daixonar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb daixonar.

#### Variants

* [1] daixonàs
* [2] daixonàs

### Miscel·lània

* Síl·labes: dai·xo·nés (3)
* Heterograma de 8 lletres (adeinosx)
# daixonéssim
## Català
### Verb

daixonéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb daixonar.

#### Variants

* daixonàssim, daixonàssem

### Miscel·lània

* Síl·labes: dai·xo·nés·sim (4)
# daixoní
## Català
### Verb

daixoní
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de daixonar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: dai·xo·ní (3)
# deglutiré
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \de.ɣlu.tiˈɾe\
       Americà: alt /de.ɡlu.t(i)ˈɾe/, baix \de.ɣlu.tiˈɾe\
   * Rimes: -e

### Verb

deglutiré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb deglutir
# degenero
## Llatí

   * Pronúncia: /deːˈɡɛ.nɛ.roː/
   * Etimologia: De degener.

### Verb

dēgenerō ‎(1a present$^?$), dēgenerās ‎(2a present), dēgenerāre ‎(infinitiu), dēgenerāvī ‎(perfet), dēgenerātum ‎(supí)
* degenerar, jo degenero
# degluto
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \deˈɣlu.to\
       Americà: alt /deˈɡlu.t(o)/, baix \deˈɣlu.to\
   * Rimes: -uto

### Verb

degluto
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb deglutir
# deglutí
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \de.ɣluˈti\
       Americà: alt /de.ɡluˈti/, baix \de.ɣluˈti\
   * Rimes: -i

### Verb

deglutí
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb deglutir
# degnamente
## Italià

   * Pronúncia: /ˌdeɲ.ɲaˈmen.te/
   * Etimologia: De degno i el sufix -mente.

### Adverbi

degnamente
* dignament

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·gna·mén·te (4)
# deglutinare
## Llatí

   * Pronúncia: /deː.ɡluː.tɪˈnaː.rɛ/
   * Etimologia: Del prefix d'inversió de- glutinare ‎(«adherir, enganxar»).

### Verb

dēglūtināre
* infinitiu del present actiu de dēglūtino
# dego
## Català
### Verb

dego
* (col·loquial central, nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb deure.

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·go (2)
# degenerium
## Llatí

   * Pronúncia: /deː.ɡɛˈnɛ.rɪ.ʊm/

### Adjectiu

dēgenerium
* genitiu masculí/femení/neutre plural de dēgener
# degolladissa
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.ɣu.ʎəˈði.sə/ balear /də.ɣo.ʎəˈði.sə/, /də.ɣu.ʎəˈði.sə/ Occidental: /de.ɣo.ʎaˈði.sa/
   * Rimes: -isa
   * Etimologia: De degollar i el sufix -dissa.

### Nom

degolladissa f. ‎(plural degolladisses)
* Degollament múltiple.

#### Traduccions

* Castellà: degollina $^{(es)}$ f.

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·go·lla·dis·sa (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# demonitzes
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.muˈni.d͡zəs/ balear /də.moˈni.d͡zəs/, /də.muˈni.d͡zəs/ Occidental: nord-occidental /de.moˈni.d͡zes/, valencià /de.moˈni.zes/
   * Rimes: -idzes

### Verb

demonitzes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de demonitzar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb demonitzar.

#### Variants

* [2] demonitzis

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·mo·nit·zes (4)
# demonitzessen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.mu.niˈd͡ze.sən/ balear /də.mo.niˈd͡ze.sən/, /də.mu.niˈd͡ze.sən/ Occidental: nord-occidental /de.mo.niˈd͡ze.sen/, valencià /de.mo.niˈze.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

demonitzessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb demonitzar.

#### Variants

* demonitzessin, demonitzassin, demonitzassen, demonitzaren

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·mo·nit·zes·sen (5)
# demonitzau
## Català
### Verb

demonitzau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de demonitzar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb demonitzar.

#### Variants

* [1] demonitzeu
* [2] demonitzeu

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·mo·nit·zau (4)
* Heterograma de 10 lletres (adeimnotuz)
# demonitzaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.mu.niˈd͡za.βən/ balear /də.mo.niˈd͡za.vən/, /də.mu.niˈd͡za.vən/ Occidental: nord-occidental /de.mo.niˈd͡za.βen/ valencià /de.mo.niˈza.ven/, /de.mo.niˈza.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

demonitzaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de demonitzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·mo·nit·za·ven (5)
# demonitzem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.mu.niˈd͡zɛm/ balear /də.mo.niˈd͡zəm/, /də.mu.niˈd͡zɛm/ Occidental: nord-occidental /de.mo.niˈd͡zem/, valencià /de.mo.niˈzem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

demonitzem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de demonitzar.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb demonitzar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb demonitzar.

#### Variants

* [1] demonitzam

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·mo·nit·zem (4)
# demonitzen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.muˈni.d͡zən/ balear /də.moˈni.d͡zən/, /də.muˈni.d͡zən/ Occidental: nord-occidental /de.moˈni.d͡zen/, valencià /de.moˈni.zen/
   * Rimes: -idzen

### Verb

demonitzen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de demonitzar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb demonitzar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb demonitzar.

#### Variants

* [2] demonitzin
* [3] demonitzin

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·mo·nit·zen (4)
# demonitzaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.mu.niˈd͡za.βəs/ balear /də.mo.niˈd͡za.vəs/, /də.mu.niˈd͡za.vəs/ Occidental: nord-occidental /de.mo.niˈd͡za.βes/ valencià /de.mo.niˈza.ves/, /de.mo.niˈza.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

demonitzaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de demonitzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·mo·nit·za·ves (5)
# demonitze
## Català
### Verb

demonitze
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de demonitzar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb demonitzar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb demonitzar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb demonitzar.

#### Variants

* [1] demonitzo, demonitzi, demonitz
* [2] demonitzi
* [3] demonitzi
* [4] demonitzi

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·mo·nit·ze (4)
# demonitzesses
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.mu.niˈd͡ze.səs/ balear /də.mo.niˈd͡ze.səs/, /də.mu.niˈd͡ze.səs/ Occidental: nord-occidental /de.mo.niˈd͡ze.ses/, valencià /de.mo.niˈze.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

demonitzesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb demonitzar.

#### Variants

* demonitzessis, demonitzassis, demonitzasses, demonitzares

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·mo·nit·zes·ses (5)
# descolorin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kuˈɫo.ɾin/ balear /dəs.koˈɫo.ɾin/, /dəs.kuˈɫo.ɾin/ Occidental: /des.koˈɫo.ɾin/
   * Rimes: -oɾin

### Verb

descolorin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb descolorar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb descolorar.

#### Variants

* [1] descoloren
* [2] descoloren

### Miscel·lània

* Anagrama: condolir-se
# descolorira
## Català
### Verb

descolorira
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb descolorir.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb descolorir.

#### Variants

* [1] descolorissi, descolorís
* [2] descolorissi, descolorís
# descolorigueu
## Català
### Verb

descolorigueu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb descolorir.

#### Variants

* descoloriu
# descoloriren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.ku.ɫuˈɾi.ɾən/ balear /dəs.ko.ɫoˈɾi.ɾən/, /dəs.ku.ɫuˈɾi.ɾən/ Occidental: /des.ko.ɫoˈɾi.ɾen/
   * Rimes: -iɾen

### Verb

descoloriren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de descolorir.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb descolorir.

#### Variants

* [2] descolorissin, descolorissen
# descolorir
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.ku.ɫuˈɾi/ balear /dəs.ko.ɫoˈɾi/, /dəs.ku.ɫuˈɾi/ Occidental: nord-occidental /des.ko.ɫoˈɾi/ valencià /des.ko.ɫoˈɾiɾ/, /des.ko.ɫoˈɾi/
   * Rimes: -i(ɾ)
   * Homòfon: descolorí
   * Etimologia: Del prefix des- i acolorir, segle XIV.

### Verb

descolorir trans., pron. ‎(pronominal descolorir-se)
* Fer perdre el color.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: descoloreixo, descoloreix, descolorim

#### Variants

* decolorar, descolorar

#### Sinònims

* esgrogueir

#### Antònims

* acolorir

#### Traduccions

* Anglès: discolor $^{(en)}$
* Castellà: descolorar $^{(es)}$
* Francès: décolorer $^{(fr)}$
* Italià: scolorire $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·co·lo·rir (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /des.ko.loˈɾiɾ/, meridional /deh.ko.loˈɾiɾ/
       Americà: alt /d(e)s.ko.loˈɾiɾ/, baix /deh.ko.loˈɾiɾ/
   * Rimes: -iɾ

### Verb

descolorir ‎(present descoloro, passat descolorí, futur descoloriré)
* forma alternativa de descolorar

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·co·lo·rir (4)
# descolorir-se
## Català
### Verb

descolorir-se
* Forma pronominal de descolorir.

### Miscel·lània

* Anagrama: descolorires
# descoloriran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.ku.ɫu.ɾiˈɾan/ balear /dəs.ko.ɫo.ɾiˈɾan/, /dəs.ku.ɫu.ɾiˈɾan/ Occidental: /des.ko.ɫo.ɾiˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

descoloriran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de descolorir.
# depth
## Anglès
### Nom

depth ‎(plural depths)
* profunditat
# depths
## Anglès
### Nom

depths
* forma plural de depth
# depuixes
## Català antic
### Adverbi

depuixes
* forma alternativa de depuis ‎(«després»)

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB, Faraudo
# deputare
## Llatí

   * Pronúncia: /deː.pʊˈtaː.rɛ/

### Verb

dēputāre
* infinitiu del present actiu de dēputō
# depuix
## Català antic
### Adverbi

depuix
* forma alternativa de depuis ‎(«després»)

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB, Faraudo, CIVAL
# depuració
## Català

   * Etimologia: De depurar i el sufix -ció.

### Nom

depuració f. ‎(plural depuracions)
* Acció de llevar les impureses d'alguna cosa; l'efecte. El terme és emprat per a designar el ritme d'eliminació a través de l'orina o de la femta d'una substància continguda a la sang, o la desaparició de la sang d'alguna substància prèviament injectada.

#### Traduccions

* Castellà: depuración $^{(es)}$
* Gallec: depuración $^{(gl)}$ f.

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·pu·ra·ci·ó (5)
* Heterograma de 9 lletres (acdeiopru)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# depuis
## Català antic

   * Etimologia: Del llatí de post.

### Adverbi

depuis
* després

#### Variants

* depuys
* depuix, depuixes

#### Derivats

* despuis
* depús
* dempuis

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB, Faraudo, CIVAL
# depurar-se
## Català
### Verb

depurar-se
* Forma pronominal de depurar.
# decathlon
## Anglès

   * Pronúncia: /diːˈkæθlɒn/, /dɪˈkæθlɒn/

### Nom

decathlon ‎(plural decathlons)
* (atletisme) decatló

### Vegeu també

* decathlon. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 6 agost 2014].