OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# abordades
## Català
### Verb

abordades
* Participi femení plural del verb abordar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bor·da·des (4)
* Anagrama: desadobar
# accetteremo
## Italià
### Verb

accetteremo
* primera persona plural (noi) del futur de accettare
# accetterà
## Italià
### Verb

accetterà
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del futur de accettare
# accettiate
## Italià
### Verb

accettiate
* segona persona plural (voi) del present de subjuntiu de accettare
# accetti
## Italià
### Verb

accetti
* segona persona singular (tu) del present d'indicatiu de accettare
* primera persona singular (io) del present de subjuntiu de accettare
* segona persona singular (tu) del present de subjuntiu de accettare
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del present de subjuntiu de accettare
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperatiu de accettare
# accettereste
## Italià
### Verb

accettereste
* segona persona plural (voi) del condicional de accettare
# accetterete
## Italià
### Verb

accetterete
* segona persona plural (voi) del futur de accettare
# accettevolmente
## Italià

   * Pronúncia: /at.t͡ʃetˌte.volˈmen.te/
   * Etimologia: De accettevole i el sufix -mente.

### Adverbi

accettevolmente
* acceptablement

### Miscel·lània

* Síl·labes: ac·cet·te·vol·mén·te (6)
# accetteresti
## Italià
### Verb

accetteresti
* segona persona singular (tu) del condicional de accettare
# accetterò
## Italià
### Verb

accetterò
* primera persona singular (io) del futur de accettare
# accettiamo
## Italià
### Verb

accettiamo
* primera persona plural (noi) del present d'indicatiu de accettare
* primera persona plural (noi) del present de subjuntiu de accettare
* primera persona plural (noi) de l'imperatiu de accettare
# abroqueres
## Català
### Verb

abroqueres
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de abroquerar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb abroquerar.
# abroquerava
## Català
### Verb

abroquerava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de abroquerar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de abroquerar.
# abroquere
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.βɾuˈke.ɾə/ balear /ə.bɾoˈke.ɾə/, /ə.bɾuˈke.ɾə/ Occidental: /a.bɾoˈke.ɾe/
   * Rimes: -eɾe

### Verb

abroquere
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de abroquerar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb abroquerar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb abroquerar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb abroquerar.
# abroqueren
## Català
### Verb

abroqueren
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de abroquerar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb abroquerar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb abroquerar.
# abroqueraven
## Català
### Verb

abroqueraven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de abroquerar.
# abroqueraves
## Català
### Verb

abroqueraves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de abroquerar.
# abroquerau
## Català
### Verb

abroquerau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de abroquerar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb abroquerar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bro·que·rau (4)
* Anagrama: abarroqueu
# acientarien
## Català
### Verb

acientarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de acientar.
# acientaràs
## Català
### Verb

acientaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de acientar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ci·en·ta·ràs (5)
* Anagrames: cartesiana, censatària, escatainar
# acientaren
## Català
### Verb

acientaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de acientar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acientar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ci·en·ta·ren (5)
* Anagrames: centenària, encaterina, encaterinà
# acientares
## Català
### Verb

acientares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de acientar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acientar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ci·en·ta·res (5)
* Anagrames: encestaria, estacarien
# acientaries
## Català
### Verb

acientaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de acientar.
# acientaria
## Català
### Verb

acientaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de acientar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de acientar.
# acientareu
## Català
### Verb

acientareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de acientar.
# acientarà
## Català
### Verb

acientarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de acientar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ci·en·ta·rà (5)
* Anagrames: acatarien, atacarien, atracaien
# abuixareu
## Català
### Verb

abuixareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de abuixar.
# abuixarà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.βu.ʃəˈɾa/ Occidental: nord-occidental /a.βuj.ʃaˈɾa/ valencià /a.buj.ʃaˈɾa/, /a.βu.ʃaˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

abuixarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de abuixar.
# abuixaré
## Català
### Verb

abuixaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de abuixar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bui·xa·ré (4)
* Anagrames: baixareu, baixàreu
# abuixaria
## Català
### Verb

abuixaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de abuixar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de abuixar.
# abuixarien
## Català
### Verb

abuixarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de abuixar.
# abuixaràs
## Català
### Verb

abuixaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de abuixar.
# abuixaríeu
## Català
### Verb

abuixaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de abuixar.
# abuixat
## Català
### Verb

abuixat
* Participi masculí singular del verb abuixar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bui·xat (3)
* Anagrama: atabuix
# abuixaries
## Català
### Verb

abuixaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de abuixar.
# aconduesques
## Català
### Verb

aconduesques
* (col·loquial balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb aconduir.
# aconduesquen
## Català
### Verb

aconduesquen
* (col·loquial balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb aconduir.
# aconduesqui
## Català
### Verb

aconduesqui
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb aconduir.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb aconduir.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb aconduir.
# aconduesc
## Català
### Verb

aconduesc
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de aconduir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·con·du·esc (4)
* Anagrama: conescuda
# aconduesca
## Català
### Verb

aconduesca
* (col·loquial balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb aconduir.
* (col·loquial balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb aconduir.
# aconduesquin
## Català
### Verb

aconduesquin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb aconduir.
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb aconduir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·con·du·es·quin (5)
* Anagrama: aconduïsquen
# aconsellàsseu
## Català
### Verb

aconsellàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aconsellar.
# aconsellàveu
## Català
### Verb

aconsellàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de aconsellar.
# aconsellés
## Català
### Verb

aconsellés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb aconsellar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb aconsellar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·con·se·llés (4)
* Anagrama: acollessen
# aconselléssem
## Català
### Verb

aconselléssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aconsellar.
# aconsellàssem
## Català
### Verb

aconsellàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aconsellar.
# aconsellàssiu
## Català
### Verb

aconsellàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aconsellar.
# aconsellàs
## Català
### Verb

aconsellàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb aconsellar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb aconsellar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·con·se·llàs (4)
* Anagrames: acollassen, allocassen
# aconsellàssim
## Català
### Verb

aconsellàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aconsellar.
# acanyessin
## Català
### Verb

acanyessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acanyar-se.
# acanyis
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈka.ɲis/, occidental /aˈka.ɲis/
   * Rimes: -aɲis

### Verb

acanyis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb acanyar-se.
# acanyàrem
## Català
### Verb

acanyàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de acanyar-se.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acanyar-se.
# acanyi
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈka.ɲi/, occidental /aˈka.ɲi/
   * Rimes: -aɲi

### Verb

acanyi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acanyar-se.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb acanyar-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb acanyar-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb acanyar-se.
# acanyin
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈka.ɲin/, occidental /aˈka.ɲin/
   * Rimes: -aɲin

### Verb

acanyin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb acanyar-se.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb acanyar-se.
# acanyà
## Català
### Verb

acanyà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de acanyar-se.
# acanyàreu
## Català
### Verb

acanyàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de acanyar-se.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acanyar-se.
# acanyessis
## Català
### Verb

acanyessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acanyar-se.
# acanyeu
## Català
### Verb

acanyeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de acanyar-se.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb acanyar-se.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb acanyar-se.
# acanyo
## Català
### Verb

acanyo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acanyar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·nyo (3)
* Anagrames: anyoca, anyocà
# aconseguix
## Català
### Verb

aconseguix
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de aconseguir.
* (occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb aconseguir.
# aconseguissin
## Català
### Verb

aconseguissin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aconseguir.
# aconseguit
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kun.səˈɣit/ balear /ə.kon.səˈɣit/, /ə.kun.səˈɣit/ Occidental: /a.kon.seˈɣit/
   * Rimes: -it
   * Etimologia: De aconseguir

### Adjectiu

aconseguit m. ‎(femení aconseguida, plural masculí aconseguits, plural femení aconseguides)
* (penedesenc) endeutat

### Verb

aconseguit
* Participi masculí singular del verb aconseguir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·con·se·guit (4)
* Heterograma de 10 lletres (aceginostu)

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB
# aconseguiven
## Català
### Verb

aconseguiven
* (col·loquial nord-occidental, alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de aconseguir.
# aconseguissis
## Català
### Verb

aconseguissis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aconseguir.
# aconseguives
## Català
### Verb

aconseguives
* (col·loquial nord-occidental, alguerès) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de aconseguir.
# aconseguissi
## Català
### Verb

aconseguissi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb aconseguir.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb aconseguir.
# aconseguiu
## Català
### Verb

aconseguiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de aconseguir.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb aconseguir.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb aconseguir.
# aconseguiva
## Català
### Verb

aconseguiva
* (col·loquial nord-occidental, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de aconseguir.
* (col·loquial nord-occidental, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de aconseguir.
# acaronegueu
## Català
### Verb

acaronegueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb acaronar.
# acaroneguéssou
## Català
### Verb

acaroneguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acaronar.
# acaronegués
## Català
### Verb

acaronegués
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acaronar.
# acaroneguéssom
## Català
### Verb

acaroneguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acaronar.
# acaronen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kəˈɾo.nən/, occidental /a.kaˈɾo.nen/
   * Rimes: -onen

### Verb

acaronen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de acaronar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb acaronar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb acaronar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·ro·nen (4)
* Anagrames: canonaré, canonera
# acaronessa
## Català
### Verb

acaronessa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acaronar.
# acaroneguessen
## Català
### Verb

acaroneguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acaronar.
# acaroneguesses
## Català
### Verb

acaroneguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acaronar.
# acarones
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kəˈɾo.nəs/, occidental /a.kaˈɾo.nes/
   * Rimes: -ones

### Verb

acarones
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de acaronar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb acaronar.
# acuncéssiu
## Català
### Verb

acuncéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acunçar.
# acunça
## Català
### Verb

acunça
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de acunçar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb acunçar.
# acunçadora
## Català antic
### Nom

acunçadora
* forma femenina de acunçador
# acunçadors
## Català antic
### Nom

acunçadors
* forma plural de acunçador
# acuncéssim
## Català
### Verb

acuncéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acunçar.
# acuncí
## Català
### Verb

acuncí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de acunçar.
# acunç
## Català
### Verb

acunç
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acunçar.
# acunçador
## Català antic

   * Etimologia: De acunçar.

### Nom

acunçador m. ‎(plural acunçadors, femení acunçadora)
* Qui acunça, arregla o poleix.

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB
# acrobatele
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -le.

### Nom

acrobatele
* nominatiu i acusatiu definit plural de acrobată
# acrobates
## Francès

   * Pronúncia: /a.kʁɔˈbat/

### Nom

acrobates m. f. pl.
* forma plural de acrobate
# acrobati
## Italià

   * Pronúncia: /aˈkrɔː.ba.ti/

### Nom

acrobati m. pl.
* forma plural de acrobata

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·crò·ba·ti (4)
# acrobata
## Italià

   * Pronúncia: /aˈkrɔː.ba.ta/

### Nom

acrobata m. f. ‎(plural masculí acrobati, plural femení acrobate)
* acròbata

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·crò·ba·ta (4)

### Vegeu també

* acrobata. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 23 setembre 2014].

## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -a.

### Nom

acrobata
* nominatiu i acusatiu definit singular de acrobată
# acrobate
## Francès

   * Pronúncia: /a.kʁɔˈbat/

### Nom

acrobate m. f. ‎(plural acrobates)
* acròbata

## Italià

   * Pronúncia: /aˈkrɔː.ba.te/

### Nom

acrobate f. pl.
* forma plural de acrobata

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·crò·ba·te (4)

## Romanès
### Nom

acrobate
* vocatiu singular de acrobat

### Nom

acrobate
* forma plural de acrobată
* genitiu i datiu indefinit singular de acrobată
# acrobatica
## Italià

   * Pronúncia: /a.kroˈbaː.ti.ka/

### Nom

acrobatica f. ‎(plural acrobatiche)
* acrobàcia

#### Sinònims

* acrobazia

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cro·bà·ti·ca (5)

### Vegeu també

* acrobatica. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 23 setembre 2014].
# acrobatei
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -i.

### Nom

acrobatei
* genitiu i datiu definit singular de acrobată
# acrobatelor
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -lor.

### Nom

acrobatelor
* genitiu i datiu definit plural de acrobată
* vocatiu plural de acrobată
# acrobatiche
## Italià

   * Pronúncia: /a.kroˈbaː.ti.ke/

### Nom

acrobatiche f. pl.
* forma plural de acrobatica
# acrobaticamente
## Italià

   * Pronúncia: /a.kroˌba.ti.kaˈmen.te/
   * Etimologia: De acrobatico i el sufix -mente.

### Adverbi

acrobaticamente
* d'una manera acrobàtica

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cro·ba·ti·ca·mén·te (7)
# acto verbal
## Castellà
### Nom

acto verbal m. ‎(plural actos verbales)
* acte de parla

#### Sinònims

* acto de habla

### Vegeu també

* acto verbal. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# actoras
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /akˈto.ɾas/, meridional /akˈto.ɾah/
       Americà: alt /akˈto.(ɾa)s/, baix /akˈto.ɾah/, austral /akˈto.ɾas/
   * Rimes: -oɾas

### Nom

actoras f. pl.
* forma plural de actora
# actorem
## Llatí

   * Pronúncia: /aːkˈtoː.rɛm/

### Nom

āctōrem
* acusatiu singular de āctor
# actori
## Llatí

   * Pronúncia: /aːkˈtoː.riː/

### Nom

āctōrī
* datiu singular de āctor

## Romanès
### Nom

actori
* forma plural de actor
# actoribus
## Llatí

   * Pronúncia: /aːkˈtoː.rɪ.bʊs/

### Nom

āctōribus
* datiu plural de āctor
* ablatiu plural de āctor
# actora
## Català

   * Pronúncia: oriental /əkˈto.ɾə/, occidental /akˈto.ɾa/
   * Rimes: -oɾa

### Nom

actora f. ‎(plural actores)
* Forma femenina de actor.

#### Relacionats

* actriu

### Miscel·lània

* Síl·labes: ac·to·ra (3)
* Anagrames: acorat, acotar, atraco, carota, croata, tocara, tocarà

## Castellà

   * Pronúncia: /akˈto.ɾa/
   * Rimes: -oɾa

### Nom

actora f. ‎(plural actoras)
* forma femenina de actor

#### Relacionats

* actriz
# actore
## Llatí

   * Pronúncia: /aːkˈtoː.rɛ/

### Nom

āctōre
* ablatiu singular de āctor

## Romanès
### Nom

actore
* vocatiu singular de actor
# actorii
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -i.

### Nom

actorii
* nominatiu i acusatiu definit plural de actor
# acontentar-se
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kun.tənˈtar.sə/ balear /ə.kon.tənˈtaɾ.sə/, /ə.kun.tən.tərˈsə/ Occidental: /a.kon.tenˈtaɾ.se/
   * Rimes: -aɾse

### Verb

acontentar-se
* Forma pronominal de acontentar.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: m'acontento, s'acontenta, ens acontentem Vocal rizotònica: /e/

### Miscel·lània

* Anagrama: acontentares
# acontentaria
## Català
### Verb

acontentaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de acontentar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de acontentar.
# acontentar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kun.tənˈta/ balear /ə.kon.tənˈta/, /ə.kun.tənˈta/ Occidental: nord-occidental /a.kon.tenˈta/ valencià /a.kon.tenˈtaɾ/, /a.kon.tenˈta/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: acontentà
   * Etimologia: Del prefix a- i content, segle XVI, desplaçant el més habitual contentar.

### Verb

acontentar trans., pron. ‎(pronominal acontentar-se)
* Agradar a algú, fer-lo content.
* (pronominal) quedar-se content.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: acontento, acontenta, acontentem Vocal rizotònica: /e/

#### Traduccions

* Anglès: content $^{(en)}$, satisfy $^{(en)}$
* Castellà: contentar $^{(es)}$
* Esperanto: kontentigi $^{(eo)}$
* Francès: contenter $^{(fr)}$
* Italià: accontentare $^{(it)}$
* Llatí: delectare $^{(la)}$
* Occità: contentar $^{(oc)}$, acontentar $^{(oc)}$
* Castellà: contentarse $^{(es)}$
* Francès: se contenter $^{(fr)}$
* Occità: se contentar $^{(oc)}$, s'acontentar $^{(oc)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·con·ten·tar (4)
* Anagrames: contentara, contentarà, encartonat

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom I.

## Occità

   * Pronúncia: /a.kun.tenˈta/

### Verb

acontentar
* acontentar

#### Sinònims

* contentar
# acontentara
## Català
### Verb

acontentara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acontentar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acontentar.
# acontentares
## Català
### Verb

acontentares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de acontentar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acontentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·con·ten·ta·res (5)
* Anagrama: acontentar-se
# acontentareu
## Català
### Verb

acontentareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de acontentar.
# acontentaran
## Català
### Verb

acontentaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de acontentar.
# acontentaren
## Català
### Verb

acontentaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de acontentar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acontentar.
# aclotarà
## Català
### Verb

aclotarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de aclotar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·clo·ta·rà (4)
* Anagrama: acalorat
# aclotaré
## Català
### Verb

aclotaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de aclotar.
# aclotassin
## Català
### Verb

aclotassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclotar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·clo·tas·sin (4)
* Anagrama: saltacions