OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# esgotimarien
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.ɡu.ti.məˈɾi.ən/ balear /əz.ɣo.ti.məˈɾi.ən/, /əz.ɣu.ti.məˈɾi.ən/ Occidental: /ez.ɣo.ti.maˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

esgotimarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de esgotimar.
# esgotimaries
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.ɡu.ti.məˈɾi.əs/ balear /əz.ɣo.ti.məˈɾi.əs/, /əz.ɣu.ti.məˈɾi.əs/ Occidental: /ez.ɣo.ti.maˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

esgotimaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de esgotimar.
# esgotimarà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.ɡu.ti.məˈɾa/ balear /əz.ɣo.ti.məˈɾa/, /əz.ɣu.ti.məˈɾa/ Occidental: /ez.ɣo.ti.maˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

esgotimarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de esgotimar.

### Miscel·lània

* Anagrama: agostaríem
# esgotimaríeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.ɡu.ti.məˈɾi.əw/ balear /əz.ɣo.ti.məˈɾi.əw/, /əz.ɣu.ti.məˈɾi.əw/ Occidental: /ez.ɣo.ti.maˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

esgotimaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de esgotimar.
# esclateu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kɫəˈtɛw/ balear /əs.kɫəˈtəw/, /əs.kɫəˈtɛw/ Occidental: /es.kɫaˈtew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

esclateu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de esclatar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb esclatar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb esclatar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cla·teu (3)
* Anagrama: cauteles
# esclatessa
## Català
### Verb

esclatessa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb esclatar.
# esclatessi
## Català
### Verb

esclatessi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb esclatar.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb esclatar.
# esclati
## Català

   * Pronúncia: oriental /əsˈkɫa.ti/, occidental /esˈkɫa.ti/
   * Rimes: -ati

### Verb

esclati
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de esclatar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb esclatar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb esclatar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb esclatar.

### Miscel·lània

* Anagrames: acetils, làcties
# esclatin
## Català

   * Pronúncia: oriental /əsˈkɫa.tin/, occidental /esˈkɫa.tin/
   * Rimes: -atin

### Verb

esclatin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb esclatar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb esclatar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cla·tin (3)
* Heterograma de 8 lletres (aceilnst)
* Anagrames: alentisc, enaltisc
# esclatessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kɫəˈte.sən/, occidental /es.kɫaˈte.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

esclatessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb esclatar.
# esclatessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kɫəˈte.sin/, occidental /es.kɫaˈte.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

esclatessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb esclatar.
# esclatessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kɫəˈte.sis/, occidental /es.kɫaˈte.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

esclatessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb esclatar.
# esclatis
## Català

   * Pronúncia: oriental /əsˈkɫa.tis/, occidental /esˈkɫa.tis/
   * Rimes: -atis

### Verb

esclatis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb esclatar.
# esclatesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kɫəˈte.səs/, occidental /es.kɫaˈte.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

esclatesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb esclatar.
# exigirien
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əɡ.zi.ʒiˈɾi.ən/ Occidental: nord-occidental /eɡ.zi.ʒiˈɾi.en/, valencià /eɡ.zi.d͡ʒiˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

exigirien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de exigir.

### Miscel·lània

* Anagrames: erigeixin, ingereixi

## Català antic
### Verb

exigirien
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) del condicional de exigir
# exigir
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əɡ.ziˈʒi/ Occidental: nord-occidental /eɡ.ziˈʒi/ valencià /eɡ.ziˈd͡ʒiɾ/, /eɡ.ziˈd͡ʒi/
   * Rimes: -i(ɾ)
   * Homòfon: exigí
   * Etimologia: Del llatí exigĕre, segle XIV.

### Verb

exigir trans.
* Demanar una cosa sense acceptar una negativa o una negociació per resposta.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: exigeixo, exigeix, exigim

#### Sinònims

* demanar, extorquir, reclamar, voler

#### Traduccions

* Anglès: demand $^{(en)}$, call for $^{(en)}$
* Castellà: exigir $^{(es)}$
* Francès: exiger $^{(fr)}$
* Italià: esigere $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·xi·gir (3)
* Anagrames: erigix, greixi, greixí

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB, Optimot

## Català antic
### Verb

exigir
* exigir

#### Conjugació
### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB, Faraudo, CIVAL
# exigireu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɡ.zi.ʒiˈɾɛw/ balear /əɡ.zi.ʒiˈɾəw/, /əɡ.zi.ʒiˈɾɛw/ Occidental: nord-occidental /eɡ.zi.ʒiˈɾew/, valencià /eɡ.zi.d͡ʒiˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

exigireu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de exigir.

## Català antic
### Verb

exigireu
* segona persona plural (vós, vosaltres) del futur de exigir
# exigiran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əɡ.zi.ʒiˈɾan/ Occidental: nord-occidental /eɡ.zi.ʒiˈɾan/, valencià /eɡ.zi.d͡ʒiˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

exigiran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de exigir.

### Miscel·lània

* Anagrames: agreixin, greixina

## Català antic
### Verb

exigiran
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) del futur de exigir
# exigires
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əɡ.ziˈʒi.ɾəs/ Occidental: nord-occidental /eɡ.ziˈʒi.ɾes/, valencià /eɡ.ziˈd͡ʒi.ɾes/
   * Rimes: -iɾes

### Verb

exigires
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de exigir.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb exigir.

#### Variants

* [2] exigissis, exigisses

### Miscel·lània

* Anagrama: erigixes

## Català antic
### Verb

exigires
* segona persona singular (tu) del passat de exigir
* segona persona singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu de exigir

#### Variants

* [1] exigist
* [2] exigisses
# exigiria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əɡ.zi.ʒiˈɾi.ə/ Occidental: nord-occidental /eɡ.zi.ʒiˈɾi.a/, valencià /eɡ.zi.d͡ʒiˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

exigiria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de exigir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de exigir.

## Català antic
### Verb

exigiria
* primera persona singular (io, yo, jo) del condicional de exigir
* tercera persona singular (él, eyl, ell) del condicional de exigir
# exigiries
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əɡ.zi.ʒiˈɾi.əs/ Occidental: nord-occidental /eɡ.zi.ʒiˈɾi.es/, valencià /eɡ.zi.d͡ʒiˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

exigiries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de exigir.

### Miscel·lània

* Anagrama: erigeixis

## Català antic
### Verb

exigiries
* segona persona singular (tu) del condicional de exigir
# exigira
## Català
### Verb

exigira
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb exigir.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb exigir.

#### Variants

* [1] exigís
* [2] exigís

### Miscel·lània

* Anagrama: agreixi

## Català antic
### Verb

exigira
* primera persona singular (io, yo, jo) de l'imperfet de subjuntiu de exigir
* tercera persona singular (él, eyl, ell) de l'imperfet de subjuntiu de exigir

#### Variants

* [1] exigís
* [2] exigís
# exigiren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əɡ.ziˈʒi.ɾən/ Occidental: nord-occidental /eɡ.ziˈʒi.ɾen/, valencià /eɡ.ziˈd͡ʒi.ɾen/
   * Rimes: -iɾen

### Verb

exigiren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de exigir.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb exigir.

#### Variants

* [2] exigissin, exigissen

### Miscel·lània

* Anagrames: erigixen, ingereix

## Català antic
### Verb

exigiren
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) del passat de exigir
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) de l'imperfet de subjuntiu de exigir

#### Variants

* [2] exigissen
# esgrimesqui
## Català
### Verb

esgrimesqui
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb esgrimir.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb esgrimir.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb esgrimir.

#### Variants

* [1] esgrimeixi, esgrimisca
* [2] esgrimeixi, esgrimisca
* [3] esgrimeixi, esgrimisca

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·gri·mes·qui (4)
# esgrimesquin
## Català
### Verb

esgrimesquin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb esgrimir.
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb esgrimir.

#### Variants

* [1] esgrimeixin, esgrimisquen
* [2] esgrimeixin, esgrimisquen

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·gri·mes·quin (4)
* Anagrama: esgrimisquen
# esgrimesquis
## Català
### Verb

esgrimesquis
* (balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb esgrimir.

#### Variants

* esgrimeixis, esgrimisques

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·gri·mes·quis (4)
* Anagrama: esgrimisques
# esgrimides
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.ɡɾiˈmi.ðəs/, occidental /ez.ɣɾiˈmi.ðes/
   * Rimes: -ides

### Verb

esgrimides
* Participi femení plural del verb esgrimir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·gri·mi·des (4)
# esgrimien
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.ɡɾiˈmi.ən/, occidental /ez.ɣɾiˈmi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

esgrimien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de esgrimir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·gri·mi·en (4)
# esgrimia
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.ɡɾiˈmi.ə/, occidental /ez.ɣɾiˈmi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

esgrimia
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de esgrimir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de esgrimir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·gri·mi·a (4)
* Anagrames: agremiïs, migraies
# esgrimigueu
## Català
### Verb

esgrimigueu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb esgrimir.

#### Variants

* esgrimiu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·gri·mi·gueu (4)
# esgrimida
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.ɡɾiˈmi.ðə/, occidental /ez.ɣɾiˈmi.ða/
   * Rimes: -ida

### Verb

esgrimida
* Participi femení singular del verb esgrimir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·gri·mi·da (4)
# esgrimies
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.ɡɾiˈmi.əs/, occidental /ez.ɣɾiˈmi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

esgrimies
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de esgrimir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·gri·mi·es (4)
* Anagrames: emigressi, erigíssem, misseregi, misseregí, missereig
# esgrimiguem
## Català
### Verb

esgrimiguem
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb esgrimir.
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb esgrimir.

#### Variants

* [1] esgrimim
* [2] esgrimim

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·gri·mi·guem (4)
# exp.
## Català
### Abreviatura

exp.
* Forma abreujada de expressió.
# exotropias
## Anglès
### Nom

exotropias
* forma plural de exotropia
# expandeixen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əks.pənˈdɛ.ʃən/ balear /əks.pənˈdə.ʃən/, /əks.pənˈdɛ.ʃən/ Occidental: nord-occidental /eks.panˈdej.ʃen/ valencià /eks.panˈdej.ʃen/, /eks.panˈde.ʃen/
   * Rimes: -ɛjʃen

### Verb

expandeixen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de expandir.

#### Variants

* expandixen

### Miscel·lània

* Síl·labes: ex·pan·dei·xen (4)

## Català antic
### Verb

expandeixen
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) del present d'indicatiu de expandir
# exotropia
## Anglès
### Nom

exotropia ‎(comptable i incomptable, plural exotropias)
* exotropia

### Vegeu també

* exotropia. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 setembre 2014].
# esculàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kuˈɫa.ɾəm/, occidental /es.kuˈɫa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

esculàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de escular.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cu·là·rem (4)
* Anagrames: mesclareu, mesclàreu, remesclau
# esculàssem
## Català
### Verb

esculàssem
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb escular.

#### Variants

* esculéssim, esculéssem, esculàssim

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cu·làs·sem (4)
* Anagrames: maculesses, mesclàsseu
# esculàvem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kuˈɫa.βəm/, balear /əs.kuˈɫa.vəm/ Occidental: nord-occidental /es.kuˈɫa.βem/ valencià /es.kuˈɫa.vem/, /es.kuˈɫa.βem/
   * Rimes: -avem

### Verb

esculàvem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de escular.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cu·là·vem (4)
* Anagrama: mesclàveu
# esculàs
## Català
### Verb

esculàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb escular.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb escular.

#### Variants

* [1] esculés
* [2] esculés

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cu·làs (3)
* Anagrama: esclaus
# esculàsseu
## Català
### Verb

esculàsseu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb escular.

#### Variants

* esculéssiu, esculésseu, esculàssiu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cu·làs·seu (4)
# esculàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kuˈɫa.βəw/, balear /əs.kuˈɫa.vəw/ Occidental: nord-occidental /es.kuˈɫa.βew/ valencià /es.kuˈɫa.vew/, /es.kuˈɫa.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

esculàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de escular.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cu·là·veu (4)
# esculés
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kuˈɫes/, occidental /es.kuˈɫes/
   * Rimes: -es

### Verb

esculés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb escular.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb escular.

#### Variants

* [1] esculàs
* [2] esculàs

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cu·lés (3)
# esculàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kuˈɫa.ɾəw/, occidental /es.kuˈɫa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

esculàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de escular.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cu·là·reu (4)
# esculàssim
## Català
### Verb

esculàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb escular.

#### Variants

* esculéssim, esculéssem, esculàssem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cu·làs·sim (4)
* Anagrames: maculessis, mesclàssiu
# esculàssiu
## Català
### Verb

esculàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb escular.

#### Variants

* esculéssiu, esculésseu, esculàsseu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cu·làs·siu (4)
# esmortíets
## Català antic
### Verb

esmortíets
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de esmortir

#### Variants

* esmortíeu
# esmortírets
## Català antic
### Verb

esmortírets
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de esmortir

#### Variants

* esmortíssets, esmortísseu, esmortíreu
# esmortíreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.murˈti.ɾəw/ balear /əz.moɾˈti.ɾəw/, /əz.murˈti.ɾəw/ Occidental: /ez.moɾˈti.ɾew/
   * Rimes: -iɾew

### Verb

esmortíreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de esmortir.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb esmortir.

#### Variants

* [2] esmortíssiu, esmortísseu

## Català antic
### Verb

esmortíreu
* segona persona plural (vós, vosaltres) del passat de esmortir
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de esmortir

#### Variants

* [1] esmortist
* [2] esmortíssets, esmortísseu, esmortírets
# esmortí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.murˈti/ balear /əz.moɾˈti/, /əz.murˈti/ Occidental: /ez.moɾˈti/
   * Rimes: -i

### Verb

esmortí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de esmortir.
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de esmortir.

### Miscel·lània

* Anagrames: rostíem, sortíem

## Català antic
### Verb

esmortí
* primera persona singular (io, yo, jo) del passat de esmortir
* tercera persona singular (él, eyl, ell) del passat de esmortir
# esmortíssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.murˈti.səm/ balear /əz.moɾˈti.səm/, /əz.murˈti.səm/ Occidental: /ez.moɾˈti.sem/
   * Rimes: -isem

### Verb

esmortíssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb esmortir.

#### Variants

* esmortíssim, esmortírem

## Català antic
### Verb

esmortíssem
* primera persona plural (nós, nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de esmortir

#### Variants

* esmortírem
# esmortíssets
## Català antic
### Verb

esmortíssets
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de esmortir

#### Variants

* esmortísseu, esmortírets, esmortíreu
# esmortíeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.murˈti.əw/ balear /əz.moɾˈti.əw/, /əz.murˈti.əw/ Occidental: /ez.moɾˈti.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

esmortíeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de esmortir.

### Miscel·lània

* Anagrama: esmorteïu

## Català antic
### Verb

esmortíeu
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de esmortir

#### Variants

* esmortíets
# esmortírem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.murˈti.ɾəm/ balear /əz.moɾˈti.ɾəm/, /əz.murˈti.ɾəm/ Occidental: /ez.moɾˈti.ɾem/
   * Rimes: -iɾem

### Verb

esmortírem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de esmortir.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb esmortir.

#### Variants

* [2] esmortíssim, esmortíssem

## Català antic
### Verb

esmortírem
* primera persona plural (nós, nosaltres) del passat de esmortir
* primera persona plural (nós, nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de esmortir

#### Variants

* [1] esmortim
* [2] esmortíssem
# experimentàs
## Català
### Verb

experimentàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb experimentar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb experimentar.

#### Variants

* [1] experimentessi, experimentessa, experimenteguessa, experimentés, experimentara
* [2] experimentessi, experimentegués, experimentés, experimentara

### Miscel·lània

* Síl·labes: ex·pe·ri·men·tàs (5)
# experimentàsseu
## Català
### Verb

experimentàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb experimentar.

#### Variants

* experimenteguéssou, experimentéssiu, experimentésseu, experimentàssiu, experimentàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: ex·pe·ri·men·tàs·seu (6)
# experimentàssim
## Català
### Verb

experimentàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb experimentar.

#### Variants

* experimenteguéssom, experimentéssim, experimentéssem, experimentàssem, experimentàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: ex·pe·ri·men·tàs·sim (6)
# experimentà
## Català

   * Pronúncia: oriental /əks.pə.ɾi.mənˈta/, occidental /eks.pe.ɾi.menˈta/
   * Rimes: -a

### Verb

experimentà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de experimentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ex·pe·ri·men·tà (5)
# experimentàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /əks.pə.ɾi.mənˈta.ɾəm/, occidental /eks.pe.ɾi.menˈta.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

experimentàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de experimentar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb experimentar.

#### Variants

* [2] experimenteguéssom, experimentéssim, experimentéssem, experimentàssim, experimentàssem

### Miscel·lània

* Síl·labes: ex·pe·ri·men·tà·rem (6)
# experimentàiem
## Català
### Verb

experimentàiem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de experimentar.

#### Variants

* experimentàvom, experimentàvem

### Miscel·lània

* Síl·labes: ex·pe·ri·men·tà·iem (6)
# experimentàieu
## Català
### Verb

experimentàieu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de experimentar.

#### Variants

* experimentavo, experimentàveu

### Miscel·lània

* Síl·labes: ex·pe·ri·men·tà·ieu (6)
# experimentàssem
## Català
### Verb

experimentàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb experimentar.

#### Variants

* experimenteguéssom, experimentéssim, experimentéssem, experimentàssim, experimentàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: ex·pe·ri·men·tàs·sem (6)
# experimentàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əks.pə.ɾi.mənˈta.ɾəw/, occidental /eks.pe.ɾi.menˈta.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

experimentàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de experimentar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb experimentar.

#### Variants

* [2] experimenteguéssou, experimentéssiu, experimentésseu, experimentàssiu, experimentàsseu

### Miscel·lània

* Síl·labes: ex·pe·ri·men·tà·reu (6)
# escàndil
## Català antic
### Nom

escàndil m. ‎(plural escàndils)
* forma alternativa de scàndel ‎(«escàndol»)

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB, Faraudo, CIVAL
# escàners
## Català

   * Pronúncia: oriental /əsˈka.nərs/, occidental /esˈka.neɾs/

### Nom

escàners m. pl.
* Forma plural de escàner.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cà·ners (3)
* Anagrames: cessaren, creassen, Recasens, recassen, sanceres
# escàndol
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əsˈkan.duɫ/ balear /əsˈkan.doɫ/, /əsˈkan.duɫ/ Occidental: /esˈkan.doɫ/
   * Etimologia: Del català antic escàndel, del llatí scandalum, del grec antic σκάνδαλον ‎(skándalon, «entrebanc»), segle XIII.

### Nom

escàndol m. ‎(plural escàndols)
* Fet o conducta que causa indignació en la majoria de la gent.
* Gran soroll que prové de comentaris i crits de gent.

#### Sinònims

* quedir
* cridòria, rebombori

#### Derivats

* escandalós

#### Traduccions

* Anglès: scandal $^{(en)}$
* Castellà: escándalo $^{(es)}$
* Francès: scandale $^{(fr)}$
* Italià: scandalo $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·càn·dol (3)
* Heterograma de 8 lletres (acdelnos)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, DCVB

## Català antic
### Nom

escàndol m. ‎(plural escàndols)
* forma alternativa de scàndel ‎(«escàndol»)
    «Los prínceps són los pus luxuriosos hòmens del món, ne guarden que lur luxúria sia gran escàndol o offensa del poble, e fort mal eximpli de aquells qui 'l vehen.» (Francesc Eiximenis, Dotzè llibre del Crestià, 1385)

### Vegeu també

* Obres de referència: DTCA, CIVAL