OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# incanus
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪŋˈkaː.nʊs/
   * Etimologia: (pendent)

### Adjectiu

incānus m., incāna f., incānum n.
* canós
* ancià

#### Declinació

Primera i segona declinació, -us, -a, -um.
| Cas | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural | Plural |
| Cas | Masculí | Femení | Neutre | Masculí | Femení | Neutre |
| Nominatiu | incānus | incāna | incānum | incānī | incānae | incāna |
| Vocatiu | incāne | incāna | incānum | incānī | incānae | incāna |
| Acusatiu | incānum | incānam | incānum | incānōs | incānās | incāna |
| Genitiu | incānī | incānae | incānī | incānōrum | incānārum | incānōrum |
| Datiu | incānō | incānae | incānō | incānīs | incānīs | incānīs |
| Ablatiu | incānō | incānā | incānō | incānīs | incānīs | incānīs |

#### Sinònims

* canus

#### Relacionats

* albus
* candeo
* incanesco

#### Descendents

* Francès: incane

### Vegeu també

* Lewis, Charlton T.; Short, Charles. «incanus». A: A Latin Dictionary. Oxford: Clarendon Press, 1879.
# incantatori
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪŋ.kan.taˈtoː.riː/

### Nom

incantatōrī
* datiu singular de incantātor
# incantatoribus
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪŋ.kan.taˈtoː.rɪ.bʊs/

### Nom

incantatōribus
* datiu plural de incantātor
* ablatiu plural de incantātor
# incantavi
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪŋ.kanˈtaː.wiː/

### Verb

incantāvī
* primera persona singular del pretèrit perfet d'indicatiu actiu de incanto
# indeclinablement
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.də.kɫiˌnab.bɫəˈmen/, /in.də.kɫiˌna.βɫəˈmen/ balear /in.də.kɫiˌnab.bɫəˈment/, /in.də.kɫiˌnab.bɫəˈmen/ Occidental: nord-occidental /in.de.kɫiˌnab.bɫeˈmen/, /in.de.kɫiˌna.βɫeˈmen/ valencià /in.de.kɫiˌna.bɫeˈment/, /in.de.kɫiˌna.βɫeˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De indeclinable i el sufix -ment.

### Adverbi

indeclinablement
* D’una manera indeclinable.

#### Traduccions

* Anglès: unavoidably $^{(en)}$, indeclinably $^{(en)}$
* Castellà: indeclinablemente $^{(es)}$
* Francès: irréfutablement $^{(fr)}$
* Italià: indeclinabilmente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·de·cli·na·ble·ment (6)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# indecorosament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.də.kuˌɾo.zəˈmen/ balear /in.də.koˌɾo.zəˈment/, /in.də.kuˌɾo.zəˈmen/ Occidental: nord-occidental /in.de.koˌɾo.zaˈmen/ valencià /in.de.koˌɾo.zaˈment/, /in.de.koˌɾo.zaˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De indecorós i el sufix -ment.

### Adverbi

indecorosament
* D’una manera indecorosa.

#### Antònims

* decorosament

#### Traduccions

* Anglès: indecorously $^{(en)}$
* Castellà: indecorosamente $^{(es)}$
* Francès: indécemment $^{(fr)}$
* Italià: indecorosamente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·de·co·ro·sa·ment (6)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# indeed
## Anglès
### Adverbi

indeed ‎(no comparable)
* (formal) de fet

### Vegeu també

* Diccionari Anglès-Català de Codi Obert (DACCO)
# indecència
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.dəˈsɛn.si.ə/, occidental /in.deˈsɛn.si.a/
   * Rimes: -ɛnsia
   * Etimologia: Del llatí indecentia, segle XVII.

### Nom

indecència f. ‎(plural indecències)
* Manca de decència.
* Manifestació, paraula no decent.

#### Antònims

* decència

#### Traduccions

* Anglès: indecency $^{(en)}$
* Castellà: indecencia $^{(es)}$ f.
* Francès: indécence $^{(fr)}$
* Llengua de signes catalana: EMBRUTAR $^{(csc)}$, VERD $^{(csc)}$
* Occità: indecéncia $^{(oc)}$ f.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·de·cèn·ci·a (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# indecís
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.dəˈsis/, occidental /in.deˈsis/
   * Rimes: -is
   * Etimologia: Del llatí medieval *indecisus, de dēcīsus.

### Adjectiu

indecís m. ‎(femení indecisa, plural masculí indecisos, plural femení indecises)
* Que li costa prendre una decisió.
* Que encara està per resoldre.

#### Sinònims

* aturat, dubtós
* inconclús

#### Antònims

* resolt, decidit, espavilat
* tancat

#### Traduccions

* Anglès: indecisive $^{(en)}$
* Castellà: indeciso $^{(es)}$
* Anglès: undecided $^{(en)}$
* Castellà: indeciso $^{(es)}$
* Francès: indécis $^{(fr)}$
* Italià: indeciso $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·de·cís (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# indef.
## Català
### Abreviatura

indef.
* Forma abreujada de indefinit.

## Castellà
### Abreviatura

indef.
* forma abreujada de indefinido
# indeclinably
## Anglès

   * Etimologia: De indeclinable i el sufix -ly.

### Adverbi

indeclinably ‎(no comparable)
* (gramàtica) indeclinablement
# indecorosamente
## Italià

   * Pronúncia: /in.de.koˌro.saˈmen.te/
   * Etimologia: De indecoroso i el sufix -mente.

### Adverbi

indecorosamente
* indecorosament

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·de·co·ro·sa·mén·te (7)
# indecorously
## Anglès

   * Etimologia: De indecorous i el sufix -ly.

### Adverbi

indecorously ‎(comparatiu more indecorously, superlatiu most indecorously)
* indecorosament
# inebriesses
## Català
### Verb

inebriesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb inebriar.
# inebrieu
## Català
### Verb

inebrieu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de inebriar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb inebriar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb inebriar.
# inebrii
## Català
### Verb

inebrii
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de inebriar.
# inebriety
## Anglès
### Nom

inebriety ‎(plural inebrieties)
* embriaguesa

### Vegeu també

* inebriety. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 setembre 2014].
# inebrià
## Català
### Verb

inebrià
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de inebriar.

### Miscel·lània

* Anagrames: enrabii, enrabií, enrabiï
# inebriàrem
## Català
### Verb

inebriàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de inebriar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb inebriar.
# inebriessis
## Català
### Verb

inebriessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb inebriar.
# inebrieties
## Anglès
### Nom

inebrieties
* forma plural de inebriety
# inebriessin
## Català
### Verb

inebriessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb inebriar.
# inebrio
## Català

   * Pronúncia: central /i.nəˈβɾi.u/, occidental /i.neˈbɾi.o/
   * Rimes: -io

### Verb

inebrio
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de inebriar.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \iˈne.βɾjo\
       Americà: alt /iˈne.bɾjo/, baix \iˈne.βɾjo\
   * Rimes: -ebɾjo

### Verb

inebrio
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb inebriar
# immiscuïres
## Català
### Verb

immiscuïres
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de immiscuir-se.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb immiscuir-se.

#### Variants

* [2] immiscuïssis, immiscuïsses

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·mis·cu·ï·res (5)
* Anagrama: immiscuir-se
# immiscuïssis
## Català
### Verb

immiscuïssis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb immiscuir-se.

#### Variants

* immiscuïsses, immiscuïres
# immiscuïsca
## Català
### Verb

immiscuïsca
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb immiscuir-se.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb immiscuir-se.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb immiscuir-se.

#### Variants

* [1] immiscueixi, immiscuesqui
* [2] immiscueixi, immiscuesqui
* [3] immiscueixi, immiscuesqui
# immiscuïssin
## Català
### Verb

immiscuïssin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb immiscuir-se.

#### Variants

* immiscuïssen, immiscuïren
# immiscuïsc
## Català
### Verb

immiscuïsc
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de immiscuir-se.

#### Variants

* immiscueixo, immiscuesc
# immiscuïsques
## Català
### Verb

immiscuïsques
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb immiscuir-se.

#### Variants

* immiscueixis, immiscuesquis

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·mis·cu·ïs·ques (5)
* Anagrama: immiscuesquis
# immiscuïsquen
## Català
### Verb

immiscuïsquen
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb immiscuir-se.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb immiscuir-se.

#### Variants

* [1] immiscueixin, immiscuesquin
* [2] immiscueixin, immiscuesquin

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·mis·cu·ïs·quen (5)
* Anagrama: immiscuesquin
# immiscuïssen
## Català
### Verb

immiscuïssen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb immiscuir-se.

#### Variants

* immiscuïssin, immiscuïren
# immiscuïsses
## Català
### Verb

immiscuïsses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb immiscuir-se.

#### Variants

* immiscuïssis, immiscuïres
# inebriam
## Català
### Verb

inebriam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de inebriar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·e·bri·am (4)
* Anagrama: binaríem
# inebria
## Català
### Verb

inebria
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de inebriar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb inebriar.

### Miscel·lània

* Anagrames: enrabii, enrabií, enrabiï
# inebriar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /i.nə.βɾiˈa/ Occidental: nord-occidental /i.ne.βɾiˈa/ valencià /i.ne.bɾiˈaɾ/, /i.ne.βɾiˈa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: inebrià
   * Etimologia: Del llatí inēbriāre ‎(«tornar ebri»).

### Verb

inebriar trans., pron. ‎(pronominal inebriar-se)
* (rar) embriagar

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: inebrio, inebria, inebriem

#### Traduccions

* Anglès: inebriate $^{(en)}$
* Castellà: inebriar $^{(es)}$
* Francès: enivrer $^{(fr)}$
* Italià: inebriare $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·e·bri·ar (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \i.neˈβɾjaɾ\
       Americà: alt /i.neˈbɾjaɾ/, baix \i.neˈβɾjaɾ\
   * Rimes: -aɾ
   * Etimologia: Del llatí inēbriāre.

### Verb

inebriar ‎(present inebrio, passat inebrié, futur inebriaré)
* inebriar

#### Sinònims

* embriagar, emborrachar

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·ne·briar (3)
# inebriar-se
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /i.nə.βɾiˈar.sə/ balear /i.nə.bɾiˈaɾ.sə/, /i.nə.bɾi.ərˈsə/ Occidental: /i.ne.bɾiˈaɾ.se/
   * Rimes: -aɾse

### Verb

inebriar-se
* Forma pronominal de inebriar.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: m'inebrio, s'inebria, ens inebriem

### Miscel·lània

* Anagrama: inebriares
# inebriara
## Català
### Verb

inebriara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb inebriar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb inebriar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·e·bri·a·ra (5)
* Anagrama: arribaien
# inebriaran
## Català
### Verb

inebriaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de inebriar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·e·bri·a·ran (5)
* Anagrames: abrinarien, barrinaien
# indiciegueu
## Català
### Verb

indiciegueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb indiciar.
# indicieguessa
## Català
### Verb

indicieguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb indiciar.
# indicieguessen
## Català
### Verb

indicieguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb indiciar.
# indiciegués
## Català
### Verb

indiciegués
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb indiciar.
# indicieguéssom
## Català
### Verb

indicieguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb indiciar.
# indicies
## Català
### Verb

indicies
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de indiciar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb indiciar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·di·ci·es (4)
* Anagrama: incidies
# indiciem
## Català
### Verb

indiciem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de indiciar.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb indiciar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb indiciar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·di·ci·em (4)
* Anagrama: incidíem
# indicien
## Català
### Verb

indicien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de indiciar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb indiciar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb indiciar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·di·ci·en (4)
* Anagrames: incendii, incendií, incendiï, incidien
# indicieguesses
## Català
### Verb

indicieguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb indiciar.
# indicieguéssou
## Català
### Verb

indicieguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb indiciar.
# impels
## Anglès
### Verb

impels
* tercera persona del singular (he, she, it) del present de impel
# impelo
## Castellà

   * Pronúncia: /imˈpe.lo/
   * Rimes: -elo

### Verb

impelo
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb impeler
# impel·lesc
## Català
### Verb

impel·lesc
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de impel·lir.
# individuarà
## Català
### Verb

individuarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de individuar.
# individuaríeu
## Català
### Verb

individuaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de individuar.
# individuariven
## Català
### Verb

individuariven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de individuar.
# individuaràs
## Català
### Verb

individuaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de individuar.
# individuarives
## Català
### Verb

individuarives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de individuar.
# individuaries
## Català
### Verb

individuaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de individuar.
# individuariva
## Català
### Verb

individuariva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de individuar.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de individuar.
# individuaré
## Català
### Verb

individuaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de individuar.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \in.di.βi.ðwaˈɾe\, meridional \iŋ.di.βi.ðwaˈɾe\
       Americà: alt /in.di.bi.dwaˈɾe/, baix \iŋ.di.βi.ðwaˈɾe\, austral \in.di.βi.ðwaˈɾe\
   * Rimes: -e

### Verb

individuaré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb individuar
# individuarien
## Català
### Verb

individuarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de individuar.
# impersonalitzi
## Català
### Verb

impersonalitzi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de impersonalitzar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb impersonalitzar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb impersonalitzar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb impersonalitzar.
# impersonalitzis
## Català
### Verb

impersonalitzis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb impersonalitzar.
# impersonalitzo
## Català
### Verb

impersonalitzo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de impersonalitzar.
# impersonalitzà
## Català
### Verb

impersonalitzà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de impersonalitzar.
# impersonalitzessin
## Català
### Verb

impersonalitzessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb impersonalitzar.
# impersonalitzessis
## Català
### Verb

impersonalitzessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb impersonalitzar.
# impersonalitzeu
## Català
### Verb

impersonalitzeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de impersonalitzar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb impersonalitzar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb impersonalitzar.
# impersonalitzin
## Català
### Verb

impersonalitzin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb impersonalitzar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb impersonalitzar.
# impersonalitzàrem
## Català
### Verb

impersonalitzàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de impersonalitzar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb impersonalitzar.
# impersonalitzesses
## Català
### Verb

impersonalitzesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb impersonalitzar.
# infundíeu
## Català
### Verb

infundíeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de infundir.
# infundíreu
## Català
### Verb

infundíreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de infundir.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb infundir.
# infundixen
## Català
### Verb

infundixen
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de infundir.
# infundo
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \iɱˈfun.do\, meridional \iɱˈfuŋ.do\
       Americà: alt \iɱˈfun.do\, baix \iŋˈfuŋ.do\, austral \iɱˈfun.do\
   * Rimes: -undo

### Verb

infundo
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb infundir
# infundí
## Català
### Verb

infundí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de infundir.
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de infundir.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \iɱ.funˈdi\, meridional \iɱ.fuŋˈdi\
       Americà: alt \iɱ.f(u)nˈdi\, baix \iŋ.fuŋˈdi\, austral \iɱ.funˈdi\
   * Rimes: -i

### Verb

infundí
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb infundir
# infundixes
## Català
### Verb

infundixes
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de infundir.
# infundís
## Català
### Verb

infundís
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb infundir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb infundir.
# infundíssem
## Català
### Verb

infundíssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb infundir.
# infundírem
## Català
### Verb

infundírem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de infundir.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb infundir.
# inquiria
## Català
### Verb

inquiria
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de inquirir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de inquirir.

## Català antic
### Verb

inquiria
* primera persona singular (io, yo, jo) de l'imperfet d'indicatiu de inquirir
* tercera persona singular (él, eyl, ell) de l'imperfet d'indicatiu de inquirir
# inquiries
## Català
### Verb

inquiries
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de inquirir.

## Català antic
### Verb

inquiries
* segona persona singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de inquirir
# inquiresquin
## Català
### Verb

inquiresquin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb inquirir.
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb inquirir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·qui·res·quin (4)
* Anagrama: inquirisquen
# inquiresquis
## Català
### Verb

inquiresquis
* (balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb inquirir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·qui·res·quis (4)
* Anagrama: inquirisques
# inquirien
## Català
### Verb

inquirien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de inquirir.

## Català antic
### Verb

inquirien
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) de l'imperfet d'indicatiu de inquirir
# inquirigueu
## Català
### Verb

inquirigueu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb inquirir.
# inosinic acid
## Anglès
### Nom

inosinic acid ‎(incomptable)
* àcid inosínic

#### Sinònims

* E630, usat com a additiu alimentari.

### Vegeu també

* inosinic acid. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 11 juny 2014].
# inqhiykachay
## Quítxua

   * Pronúncia: (pendent)
   * Etimologia: (pendent)

### Verb

inqhiykachay
* Plorar contínuament.
# inosinato de calcio
## Castellà
### Nom

inosinato de calcio m.
* inosinat de calci

#### Sinònims

* E633, usat com a additiu alimentari.

### Vegeu també

* inosinato de calcio. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 6 juny 2014].
# inqueres
## Català

   * Pronúncia: oriental /iŋˈke.ɾəs/, occidental /iŋˈke.ɾes/
   * Rimes: -eɾes

### Adjectiu

inqueres f. pl.
* Forma plural de inquera.

### Nom

inqueres f. pl.
* Forma plural de inquera.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·que·res (3)
* Anagrames: iresquen, isqueren, reïsquen, renesqui
# inquiero
## Castellà

   * Pronúncia: \iŋˈkje.ɾo\
   * Rimes: -eɾo

### Verb

inquiero
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb inquirir

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·quie·ro (3)
# inosinato de dipotasio
## Castellà
### Nom

inosinato de dipotasio m.
* inosinat de dipotassi

#### Sinònims

* E632, usat com a additiu alimentari.

### Vegeu també

* inosinato de dipotasio. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 6 juny 2014].
# inosinato de disodio
## Castellà
### Nom

inosinato de disodio m.
* inosinat de disodi

#### Sinònims

* E631, usat com a additiu alimentari.

### Vegeu també

* inosinato de disodio. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 6 juny 2014].
# inclogueu
## Català
### Verb

inclogueu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb incloure.
# incloguérem
## Català
### Verb

incloguérem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de incloure.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incloure.
# inclogués
## Català
### Verb

inclogués
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb incloure.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb incloure.
# incloguis
## Català

   * Pronúncia: /iŋˈkɫɔ.ɣis/
   * Rimes: -ɔɡis

### Verb

incloguis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb incloure.
# incloguin
## Català

   * Pronúncia: /iŋˈkɫɔ.ɣin/
   * Rimes: -ɔɡin

### Verb

incloguin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb incloure.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb incloure.
# inclogué
## Català
### Verb

inclogué
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de incloure.