OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# aparell digestiu
## Català
### Nom

aparell digestiu m. ‎(plural aparells digestius)
* (anatomia) Sistema d'òrgans amb el propòsit de digerir aliments.

#### Sinònims

* sistema alimentari
* sistema digestiu

#### Traduccions

* Alemany: Verdauungssystem $^{(de)}$ n.
* Anglès: digestive system $^{(en)}$, digestive apparatus $^{(en)}$
* Basc: digestio-aparatu $^{(eu)}$
* Castellà: sistema digestivo $^{(es)}$ m., aparato digestivo $^{(es)}$ m.
* Francès: système digestif $^{(fr)}$ m.
* Gallec: aparato dixestivo $^{(gl)}$ m., aparello dixestivo $^{(gl)}$ m.
* Italià: apparato digerente $^{(it)}$ m.
* Portuguès: aparelho digestivo $^{(pt)}$ m., sistema digestivo $^{(pt)}$ m., sistema digestório $^{(pt)}$ m.

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* aparell digestiu. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 29 gener 2017].
# aparell lacrimal
## Català
### Nom

aparell lacrimal m. ‎(plural aparells lacrimals)
* (anatomia) Sistema ocular que segrega i manté la circulació de les llàgrimes.

#### Traduccions

* Anglès: lacrimal apparatus $^{(en)}$
* Castellà: aparato lagrimal $^{(es)}$
* Llatí: apparatus lacrimalis $^{(la)}$
* Romanès: aparat lacrimal $^{(ro)}$
# aparellada
## Català
### Verb

aparellada
* Participi femení singular del verb aparellar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pa·re·lla·da (5)
* Anagrama: apallerada
# aparell de 24 segons
## Català
### Nom

aparell de 24 segons m. ‎(plural aparells de 24 segons)
* (basquetbol) Rellotge amb un sistema de compte enrere que s'utilitza per a cronometrar els períodes de 24 segons.

#### Notes

L'encarregat de fer servir l'aparell de 24 segons és l'auxiliar dels 24 segons.

#### Traduccions

* Anglès: 24-second clock $^{(en)}$, 24-second device $^{(en)}$, shot clock $^{(en)}$
* Castellà: dispositivo de 24 segundos $^{(es)}$, marcador de 24 segundos $^{(es)}$, reloj de 24 segundos $^{(es)}$
* Francès: appareil des 24 secondes $^{(fr)}$, chronomètre des 24 secondes $^{(fr)}$

### Vegeu també

* aparell de 24 segons. Diccionari general de l'esport. Informació cedida per TERMCAT.
# aparellador
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pə.ɾə.ʎəˈðo/ balear /ə.pə.ɾə.ʎəˈðo/, /ə.pə.ɾə.jəˈðo/ Occidental: nord-occidental /a.pa.ɾe.ʎaˈðo/, valencià /a.pa.ɾe.ʎaˈðoɾ/
   * Rimes: -o(ɾ)
   * Etimologia: [adjectiu 1, nom] De aparellar i el sufix -dor ‎(«persona, qualitat»), segle XVI.
   * Etimologia: [adjectiu 2] De aparellar i el sufix -dor ‎(«propensió, aptitud»).

### Adjectiu

aparellador m. ‎(femení aparelladora, plural masculí aparelladors, plural femení aparelladores)
* Que aparella, prepara, disposa.

#### Traduccions

* Anglès: preparatory $^{(en)}$
* Castellà: aparejador $^{(es)}$

### Nom

aparellador m. ‎(plural aparelladors, femení aparelladora)
* Qui aparella, prepara, disposa.
* Professional de la construcció que controla l'execució dels projectes elaborats per l’arquitecte.

#### Sinònims

* arquitecte tècnic

#### Traduccions

* Anglès: rigger $^{(en)}$
* Castellà: aparejador $^{(es)}$ m.
* Francès: aide-architecte $^{(fr)}$ m., appareilleur $^{(fr)}$ m.
* Italià: preparatore $^{(it)}$ m., apparecchiatore $^{(it)}$ m.
* Anglès: master builder $^{(en)}$
* Castellà: aparejador $^{(es)}$ m.
* Francès: aide-architecte $^{(fr)}$ m., appareilleur $^{(fr)}$ m.
* Italià: geometra $^{(it)}$ m.

### Adjectiu

aparellador m. ‎(femení aparelladora, plural masculí aparelladors, plural femení aparelladores)
* Que es pot aparellar, preparar, disposar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pa·re·lla·dor (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# aparelladora
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pə.ɾə.ʎəˈðo.ɾə/ balear /ə.pə.ɾə.ʎəˈðo.ɾə/, /ə.pə.ɾə.jəˈðo.ɾə/ Occidental: /a.pa.ɾe.ʎaˈðo.ɾa/
   * Rimes: -oɾa

### Adjectiu

aparelladora f. ‎(plural aparelladores)
* Forma femenina de aparellador.

### Nom

aparelladora f. ‎(plural aparelladores)
* Forma femenina de aparellador.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pa·re·lla·do·ra (6)
# arenosòls
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɾə.nuˈsɔɫs/ balear /ə.ɾə.noˈsɔɫs/, /ə.ɾə.nuˈsɔɫs/ Occidental: /a.ɾe.noˈsɔɫs/
   * Rimes: -ɔls

### Nom

arenosòls m. pl.
* Forma plural de arenosòl.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·re·no·sòls (4)
* Anagrama: olorassen
# arenàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɾəˈna.ɾəm/, occidental /a.ɾeˈna.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

arenàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de arenar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arenar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·re·nà·rem (4)
* Anagrames: ameraren, remenara, remenarà
# arenàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɾəˈna.ɾəw/, occidental /a.ɾeˈna.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

arenàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de arenar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arenar.
# arenques
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \aˈɾeŋ.kes\, meridional \aˈɾeŋ.keh\
       Americà: alt \aˈɾeŋ.k(e)s\, baix \aˈɾeŋ.keh\, austral \aˈɾeŋ.kes\
   * Rimes: -enkes

### Nom

arenques m. pl.
* forma plural de arenque
# arenàiem
## Català
### Verb

arenàiem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de arenar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·re·nà·iem (4)
* Anagrama: remenaia
# arenàieu
## Català
### Verb

arenàieu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de arenar.
# arenque
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \aˈɾeŋ.ke\
       Americà: alt \aˈɾeŋ.k(e)\, baix \aˈɾeŋ.ke\
   * Rimes: -enke

### Nom

arenque m. ‎(plural arenques)
* sardina

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ren·que (3)

### Vegeu també

* arenque. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia.
# areny
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əˈɾɛɲ/ balear /əˈɾəɲ/, /əˈɾɛɲ/ Occidental: /aˈɾeɲ/
   * Rimes: -ɛɲ
   * Etimologia: Del llatí vulgar *arenĕus ‎(«arenós»), de arena.

### Nom

areny m. ‎(plural arenys)
* Terreny format principalment per sorra.

#### Traduccions
### Miscel·lània

* Síl·labes: a·reny (2)
* Anagrama: reyna

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# arenys
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əˈɾɛɲs/ balear /əˈɾəɲs/, /əˈɾɛɲs/ Occidental: /aˈɾeɲs/
   * Rimes: -ɛɲs

### Nom

arenys m. pl.
* Forma plural de areny.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·renys (2)
* Heterograma de 6 lletres (aenrsy)
* Anagrama: senyar
# arenà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɾəˈna/, occidental /a.ɾeˈna/
   * Rimes: -a

### Verb

arenà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de arenar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·re·nà (3)
* Anagrama: anaré
# aparençàs
## Català
### Verb

aparençàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb aparençar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb aparençar.
# aparençàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pə.ɾənˈsa.ɾəw/, occidental /a.pa.ɾenˈsa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

aparençàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de aparençar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aparençar.
# aparençà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pə.ɾənˈsa/, occidental /a.pa.ɾenˈsa/
   * Rimes: -a

### Verb

aparençà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de aparençar.
# aparençàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pə.ɾənˈsa.ɾəm/, occidental /a.pa.ɾenˈsa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

aparençàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de aparençar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aparençar.
# aparençàsseu
## Català
### Verb

aparençàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aparençar.
# aparençàssiu
## Català
### Verb

aparençàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aparençar.
# aparençàssem
## Català
### Verb

aparençàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aparençar.
# aparençàssim
## Català
### Verb

aparençàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aparençar.
# aromatitzaran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɾu.mə.ti.d͡zəˈɾan/ balear /ə.ɾo.mə.ti.d͡zəˈɾan/, /ə.ɾu.mə.ti.d͡zəˈɾan/ Occidental: nord-occidental /a.ɾo.ma.ti.d͡zaˈɾan/, valencià /a.ɾo.ma.ti.zaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

aromatitzaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de aromatitzar.
# aromatitzares
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɾu.mə.tiˈd͡za.ɾəs/ balear /ə.ɾo.mə.tiˈd͡za.ɾəs/, /ə.ɾu.mə.tiˈd͡za.ɾəs/ Occidental: nord-occidental /a.ɾo.ma.tiˈd͡za.ɾes/, valencià /a.ɾo.ma.tiˈza.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

aromatitzares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de aromatitzar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aromatitzar.

### Miscel·lània

* Anagrama: atemoritzaràs
# aromatitzareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɾu.mə.ti.d͡zəˈɾɛw/ balear /ə.ɾo.mə.ti.d͡zəˈɾəw/, /ə.ɾu.mə.ti.d͡zəˈɾɛw/ Occidental: nord-occidental /a.ɾo.ma.ti.d͡zaˈɾew/, valencià /a.ɾo.ma.ti.zaˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

aromatitzareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de aromatitzar.
# aromatitzaria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɾu.mə.ti.d͡zəˈɾi.ə/ balear /ə.ɾo.mə.ti.d͡zəˈɾi.ə/, /ə.ɾu.mə.ti.d͡zəˈɾi.ə/ Occidental: nord-occidental /a.ɾo.ma.ti.d͡zaˈɾi.a/, valencià /a.ɾo.ma.ti.zaˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

aromatitzaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de aromatitzar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de aromatitzar.
# aromatitzara
## Català
### Verb

aromatitzara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb aromatitzar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb aromatitzar.
# aromatitzaren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɾu.mə.tiˈd͡za.ɾən/ balear /ə.ɾo.mə.tiˈd͡za.ɾən/, /ə.ɾu.mə.tiˈd͡za.ɾən/ Occidental: nord-occidental /a.ɾo.ma.tiˈd͡za.ɾen/, valencià /a.ɾo.ma.tiˈza.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

aromatitzaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de aromatitzar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aromatitzar.

### Miscel·lània

* Anagrama: atemoritzaran
# aromatitzarà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɾu.mə.ti.d͡zəˈɾa/ balear /ə.ɾo.mə.ti.d͡zəˈɾa/, /ə.ɾu.mə.ti.d͡zəˈɾa/ Occidental: nord-occidental /a.ɾo.ma.ti.d͡zaˈɾa/, valencià /a.ɾo.ma.ti.zaˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

aromatitzarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de aromatitzar.
# aromatitzarien
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɾu.mə.ti.d͡zəˈɾi.ən/ balear /ə.ɾo.mə.ti.d͡zəˈɾi.ən/, /ə.ɾu.mə.ti.d͡zəˈɾi.ən/ Occidental: nord-occidental /a.ɾo.ma.ti.d͡zaˈɾi.en/, valencià /a.ɾo.ma.ti.zaˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

aromatitzarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de aromatitzar.
# aromatitzaries
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɾu.mə.ti.d͡zəˈɾi.əs/ balear /ə.ɾo.mə.ti.d͡zəˈɾi.əs/, /ə.ɾu.mə.ti.d͡zəˈɾi.əs/ Occidental: nord-occidental /a.ɾo.ma.ti.d͡zaˈɾi.es/, valencià /a.ɾo.ma.ti.zaˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

aromatitzaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de aromatitzar.
# arniàssim
## Català
### Verb

arniàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arniar.
# arniàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.niˈa.ɾəw/, occidental /aɾ.niˈa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

arniàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de arniar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arniar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ni·à·reu (4)
* Anagrames: arnaríeu, narràieu
# arniàssiu
## Català
### Verb

arniàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arniar.
# apeixiria
## Català
### Verb

apeixiria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de apeixir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de apeixir.
# apeixiries
## Català
### Verb

apeixiries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de apeixir.
# apeixirien
## Català
### Verb

apeixirien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de apeixir.
# apeixiré
## Català
### Verb

apeixiré
* Primera persona del singular (jo) del futur de apeixir.
# arparíeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.pəˈɾi.əw/, occidental /aɾ.paˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

arparíeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de arpar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·pa·rí·eu (4)
* Anagrames: apriareu, apriàreu, pairareu, pairàreu, pararíeu, raparíeu
# arpas rusas
## Castellà
### Nom

arpas rusas f. pl.
* forma plural de arpa rusa
# arpassis
## Català
### Verb

arpassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arpar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·pas·sis (3)
* Anagrames: parassis, rapassis, rapissàs
# arpas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /ˈaɾ.pas/, meridional /ˈaɾ.pah/
       Americà: alt /ˈaɾ.p(a)s/, baix /ˈaɾ.pah/, austral /ˈaɾ.pas/
   * Rimes: -aɾpas

### Nom

arpas f. pl.
* forma plural de arpa
# arrambegueu
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.ram.beˈɣew/
   * Rimes: -ew

### Verb

arrambegueu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb arrambar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [que vosaltres/vós] arrambeu.
# arrambem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəmˈbɛm/, occidental /a.ramˈbem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

arrambem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de arrambar.
    [Nosaltres] arrambem o arrambam.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb arrambar.
    [Que nosaltres] arrambem.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb arrambar.
    Arrambem [nosaltres].

#### Sinònims

* arrambeguem, forma col·loquial pel subjuntiu.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ram·bem (3)
* Anagrames: bramarem, bramàrem, membrara, membrarà
# arrambeguéssom
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.ram.beˈɣe.som/

### Verb

arrambeguéssom
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrambar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [nosaltres] arrambéssim, arrambéssem, arrambàssem, arrambàssim o arrambàrem.
# arrambeguéssou
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.ram.beˈɣe.sow/

### Verb

arrambeguéssou
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrambar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [vosaltres/vós] arrambéssiu, arrambésseu, arrambàsseu, arrambàssiu o arrambàreu.
# arrambessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəmˈbe.sən/, occidental /a.ramˈbe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

arrambessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrambar.
    [Ells/elles/vostès] arrambessin, arrambessen, arrambassen, arrambassin o arrambaren.

#### Sinònims

* arrambeguessen, forma col·loquial.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ram·bes·sen (4)
* Anagrama: enarbràssem
# arramben
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈram.bən/, occidental /aˈram.ben/

### Verb

arramben
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de arrambar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb arrambar.
    [Que ells/elles/vostès] arrambin o arramben.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb arrambar.
    Arrambin o arramben [ells/elles/vostès].

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ram·ben (3)
* Anagrames: bramaren, enarbram
# arrambessa
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəmˈbe.sə/, occidental /a.ramˈbe.sa/
       Informal: /a.ramˈbe.sɛ/
   * Rimes: -esa

### Verb

arrambessa
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrambar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [jo] arrambés, arrambàs o arrambara.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ram·bes·sa (4)
* Anagrames: arrabassem, embarassar
# arrambesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəmˈbe.səs/, occidental /a.ramˈbe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

arrambesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrambar.
    [Tu] arrambessis, arrambesses, arrambasses, arrambassis o arrambares.

#### Sinònims

* arrambeguesses, forma col·loquial.
# arrambegués
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.ram.beˈɣes/
   * Rimes: -es

### Verb

arrambegués
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrambar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [ell/ella/vostè] arrambés, arrambàs o arrambara.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ram·be·gués (4)
* Anagrames: aburgesarem, aburgesàrem
# apomàssem
## Català
### Verb

apomàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb apomar.
# apomàssiu
## Català
### Verb

apomàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb apomar.
# apomàssim
## Català
### Verb

apomàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb apomar.
# apomàreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.puˈma.ɾəw/ balear /ə.poˈma.ɾəw/, /ə.puˈma.ɾəw/ Occidental: /a.poˈma.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

apomàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de apomar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb apomar.
# apomàsseu
## Català
### Verb

apomàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb apomar.
# apomo
## Català
### Verb

apomo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de apomar.
# arrengasses
## Català
### Verb

arrengasses
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrengar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ren·gas·ses (4)
* Anagrames: arrangesses, arregnasses, engrassares, esgarrassen
# arrengatik
## Basc
### Nom

arrengatik
* causal indefinit de ar
* causal definit plural de ar
* causal definit plural de arra
# arrengassen
## Català
### Verb

arrengassen
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrengar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ren·gas·sen (4)
* Anagrames: arrangessen, arregnassen, engrassaren
# arrasésseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəˈze.səw/, occidental /a.raˈze.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

arrasésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrasar.
# arraséssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəˈze.siw/, occidental /a.raˈze.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

arraséssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrasar.
# arrasàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rəˈza.βəw/, balear /ə.rəˈza.vəw/ Occidental: nord-occidental /a.raˈza.βew/ valencià /a.raˈza.vew/, /a.raˈza.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

arrasàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de arrasar.
# arrasé
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /a.raˈse/
       Americà: alt /a.r(a)ˈse/, baix /a.raˈse/
   * Rimes: -e

### Verb

arrasé
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb arrasar

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·rra·sé (3)
* Anagrames: arares, arreas, arreás, aserrá, eraras, erarás, raerás, rareas, rareás, rasare, rasaré, rasear, rasera, rearas, rearás
# arrasí
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəˈzi/, occidental /a.raˈzi/
   * Rimes: -i

### Verb

arrasí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de arrasar.
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de arrasir-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ra·sí (3)
* Anagrames: arrais, arriàs, sarraí, Sarrià, sàrria
# arraseguem
## Català
### Verb

arraseguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb arrasar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ra·se·guem (4)
* Anagrames: esgramareu, esgramàreu, marseguera
# arrasaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rəˈza.βən/, balear /ə.rəˈza.vən/ Occidental: nord-occidental /a.raˈza.βen/ valencià /a.raˈza.ven/, /a.raˈza.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

arrasaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de arrasar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ra·sa·ven (4)
* Anagrames: arranaves, esvararan, navarresa
# arraseguessen
## Català
### Verb

arraseguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrasar.
# arrasavo
## Català
### Verb

arrasavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de arrasar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ra·sa·vo (4)
* Anagrames: arrosava, avoraràs
# arraseguessa
## Català
### Verb

arraseguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrasar.
# arraseguesses
## Català
### Verb

arraseguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrasar.
# arrigolo
## Català
### Verb

arrigolo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de arrigolar-se.
# arrigoleu
## Català
### Verb

arrigoleu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de arrigolar-se.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb arrigolar-se.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb arrigolar-se.
# arrigolà
## Català
### Verb

arrigolà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de arrigolar-se.
# arrigolesses
## Català
### Verb

arrigolesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrigolar-se.
# arrigolessin
## Català
### Verb

arrigolessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrigolar-se.
# arrigolessis
## Català
### Verb

arrigolessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrigolar-se.
# arrigoli
## Català
### Verb

arrigoli
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb arrigolar-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb arrigolar-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb arrigolar-se.
# arrigolin
## Català
### Verb

arrigolin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb arrigolar-se.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb arrigolar-se.
# arrigolis
## Català
### Verb

arrigolis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb arrigolar-se.
# arropen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈrɔ.pən/, occidental /aˈrɔ.pen/
   * Rimes: -ɔpen

### Verb

arropen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de arropar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb arropar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb arropar.