OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# desmilitaritzéssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /dəz.mi.ɫi.tə.ɾiˈd͡ze.səm/ Occidental: nord-occidental /dez.mi.ɫi.ta.ɾiˈd͡ze.sem/, valencià /dez.mi.ɫi.ta.ɾiˈze.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

desmilitaritzéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb desmilitaritzar.

#### Variants

* desmilitaritzéssim, desmilitaritzàssem, desmilitaritzàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·mi·li·ta·rit·zés·sem (7)
# desmilitaritzéssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /dəz.mi.ɫi.tə.ɾiˈd͡ze.sim/ Occidental: nord-occidental /dez.mi.ɫi.ta.ɾiˈd͡ze.sim/, valencià /dez.mi.ɫi.ta.ɾiˈze.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

desmilitaritzéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb desmilitaritzar.

#### Variants

* desmilitaritzéssem, desmilitaritzàssem, desmilitaritzàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·mi·li·ta·rit·zés·sim (7)
# desmilitarización
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /dez.mi.li.ta.ɾi.θaˈθjon/, meridional \deh.mi.li.ta.ɾi.θaˈθjoŋ\
       Americà: alt /dez.mi.li.ta.ɾi.s(a)ˈsjon/, baix \deh.mi.li.ta.ɾi.saˈsjoŋ\, austral /deh.mi.li.ta.ɾi.saˈsjon/
   * Rimes: -on
   * Etimologia: De desmilitarizar i el sufix -ción, segle XX.

### Nom

desmilitarización f. ‎(plural desmilitarizaciones)
* desmilitarització
    «“Por eso nuestra idea fue siempre exigir la desmilitarización del territorio y recuperarlo para los civiles”, afirma Irma Ortíz, una de las integrantes del movimiento.» (Javier Sulé Ortega, «Se hace paz al andar», El País, Popayán (Colòmbia), nov. 2015)“Per això la nostra idea va ser sempre exigir la desmilitarització del territori i recuperar-lo per als civils”, afirma Irma Ortíz, una de les integrants del moviment.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·mi·li·ta·ri·za·ción (7)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia en castellà
* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre desmilitarización
* Vegeu exemples d'ús al Corpus Diacrónico del Español de desmilitarización
# desmilitaritzàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəz.mi.ɫi.tə.ɾiˈd͡za.βəw/, balear /dəz.mi.ɫi.tə.ɾiˈd͡za.vəw/ Occidental: nord-occidental /dez.mi.ɫi.ta.ɾiˈd͡za.βew/ valencià /dez.mi.ɫi.ta.ɾiˈza.vew/, /dez.mi.ɫi.ta.ɾiˈza.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

desmilitaritzàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de desmilitaritzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·mi·li·ta·rit·zà·veu (7)
# desmilitaritzésseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /dəz.mi.ɫi.tə.ɾiˈd͡ze.səw/ Occidental: nord-occidental /dez.mi.ɫi.ta.ɾiˈd͡ze.sew/, valencià /dez.mi.ɫi.ta.ɾiˈze.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

desmilitaritzésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb desmilitaritzar.

#### Variants

* desmilitaritzéssiu, desmilitaritzàsseu, desmilitaritzàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·mi·li·ta·rit·zés·seu (7)
# desmilitaritzí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /dəz.mi.ɫi.tə.ɾiˈd͡zi/ Occidental: nord-occidental /dez.mi.ɫi.ta.ɾiˈd͡zi/, valencià /dez.mi.ɫi.ta.ɾiˈzi/
   * Rimes: -i

### Verb

desmilitaritzí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de desmilitaritzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·mi·li·ta·rit·zí (6)
# desmilitarizaciones
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /dez.mi.li.ta.ɾi.θaˈθjo.nes/, meridional /deh.mi.li.ta.ɾi.θaˈθjo.neh/
       Americà: alt /dez.mi.li.ta.ɾi.s(a)ˈsjo.nes/, baix /deh.mi.li.ta.ɾi.saˈsjo.neh/, austral /deh.mi.li.ta.ɾi.saˈsjo.nes/
   * Rimes: -ones

### Nom

desmilitarizaciones f. pl.
* forma plural de desmilitarización

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·mi·li·ta·ri·za·cio·nes (8)
# demostram
## Català
### Verb

demostram
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de demostrar.
# demostrara
## Català
### Verb

demostrara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb demostrar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb demostrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·mos·tra·ra (4)
* Anagrama: rematadors
# demostraies
## Català
### Verb

demostraies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de demostrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·mos·tra·ies (4)
* Anagrama: estamordies
# demostrareu
## Català
### Verb

demostrareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de demostrar.
# demostrar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.musˈtɾa/ balear /də.mosˈtɾa/, /də.musˈtɾa/ Occidental: nord-occidental /de.mosˈtɾa/ valencià /de.mosˈtɾaɾ/, /de.mosˈtɾa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: demostrà
   * Etimologia: Del llatí demonstrāre, segle XII.

### Verb

demostrar trans.
* Mostrar la certesa amb l’evidència d’un raonament.
* Donar proves, posar de manifest.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: demostro, demostra, demostrem Vocal rizotònica: /ɔ/

#### Sinònims

* apuntar, assenyalar, ensenyar, manifestar, mostrar, provar

#### Traduccions

* Alemany: beweisen $^{(de)}$
* Anglès: demonstrate $^{(en)}$, prove $^{(en)}$
* Castellà: demostrar $^{(es)}$
* Francès: démontrer $^{(fr)}$
* Italià: dimostrare $^{(it)}$
* Llatí: demonstrare $^{(la)}$
* Portuguès: demonstrar $^{(pt)}$
* Romanès: demonstra $^{(ro)}$
* Alemany: zeigen $^{(de)}$
* Anglès: show $^{(en)}$, demonstrate $^{(en)}$
* Castellà: demostrar $^{(es)}$
* Francès: démontrer $^{(fr)}$, indiquer $^{(fr)}$
* Italià: dimostrare $^{(it)}$
* Llatí: monstrare $^{(la)}$, demonstrare $^{(la)}$
* Portuguès: demonstrar $^{(pt)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·mos·trar (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Vegeu el Diccionari de sinònims de Softcatalà-OpenThesaurus: demostrar

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /de.mosˈtɾaɾ/, meridional /de.mohˈtɾaɾ/
       Americà: alt /de.m(o)sˈt͡saɾ/, baix /de.mohˈtɾaɾ/
   * Rimes: -aɾ
   * Etimologia: Del llatí demonstrāre.

### Verb

demostrar trans. ‎(present demuestro, passat demostré, futur demostraré)
* demostrar

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·mos·trar (3)
# demostraren
## Català
### Verb

demostraren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de demostrar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb demostrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·mos·tra·ren (4)
* Anagrames: destronarem, destronàrem, mordentares
# demostrant
## Català
### Verb

demostrant
* Gerundi del verb demostrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·mos·trant (3)
* Anagrama: mordentats
# demostraran
## Català
### Verb

demostraran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de demostrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·mos·tra·ran (4)
* Anagrama: mordentaràs
# demostrares
## Català
### Verb

demostrares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de demostrar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb demostrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·mos·tra·res (4)
* Anagrama: derrotàssem
# desimboltament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.zimˌbɔɫ.təˈmen/ balear /də.zimˌbɔɫ.təˈment/, /də.zimˌbɔɫ.təˈmen/ Occidental: nord-occidental /de.zimˌbɔɫ.taˈmen/ valencià /de.zimˌbɔɫ.taˈment/, /de.zimˌbɔɫ.taˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De desimbolt i el sufix -ment.

### Adverbi

desimboltament
* D'una manera desimbolta.

#### Traduccions

* Anglès: confidently $^{(en)}$, easily $^{(en)}$
* Castellà: desenvueltamente $^{(es)}$
* Italià: disinvoltamente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·im·bol·ta·ment (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# detestant
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.təsˈtan/ balear /də.təsˈtant/, /də.təsˈtan/ Occidental: nord-occidental /de.tesˈtan/ valencià /de.tesˈtant/, /de.tesˈtan/
   * Rimes: -ant

### Verb

detestant
* Gerundi del verb detestar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·tes·tant (3)
# detestam
## Català
### Verb

detestam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de detestar.

#### Variants

* detestem

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·tes·tam (3)
# detestar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /də.təsˈta/ Occidental: nord-occidental /de.tesˈta/ valencià /de.tesˈtaɾ/, /de.tesˈta/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: detestà
   * Etimologia: Del llatí detestārī, de testārī ‎(«atestar, testificar»), segle XVII.

### Verb

detestar trans.
* Sentir una aversió manifesta per algú o alguna cosa.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: detesto, detesta, detestem Vocal rizotònica: /e/

#### Sinònims

* abominar, avorrir, execrar, odiar

#### Traduccions

* Anglès: detest $^{(en)}$, loathe $^{(en)}$
* Castellà: detestar $^{(es)}$
* Francès: détester $^{(fr)}$
* Italià: detestare $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·tes·tar (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# detestaies
## Català
### Verb

detestaies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de detestar.

#### Variants

* detestaves

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·tes·ta·ies (4)
# despreciïn
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.pɾəˈsi.in/, occidental /des.pɾeˈsi.in/
   * Rimes: -iin

### Verb

despreciïn
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb despreciar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb despreciar.
# desprendida
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \des.pɾenˈdi.ða\, meridional \deh.pɾeŋˈdi.ða\
       Americà: alt /d(e)s.pɾenˈdi.da/, baix \deh.pɾeŋˈdi.ða\, austral \deh.pɾenˈdi.ða\
   * Rimes: -ida

### Adjectiu

desprendida f. ‎(plural desprendidas)
* forma femenina de desprendido
# despreciïs
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.pɾəˈsi.is/, occidental /des.pɾeˈsi.is/
   * Rimes: -iis

### Verb

despreciïs
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb despreciar.
# desprendidos
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \des.pɾenˈdi.ðos\, meridional \deh.pɾeŋˈdi.ðoh\
       Americà: alt /des.pɾenˈdi.d(o)s/, baix \deh.pɾeŋˈdi.ðoh\, austral \deh.pɾenˈdi.ðos\
   * Rimes: -idos

### Adjectiu

desprendidos m. pl.
* forma plural de desprendido
# desprendre's
## Català
### Verb

desprendre's
* Forma pronominal de desprendre.
# desprendido
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \des.pɾenˈdi.ðo\, meridional \deh.pɾeŋˈdi.ðo\
       Americà: alt /d(e)s.pɾenˈdi.do/, baix \deh.pɾeŋˈdi.ðo\, austral \deh.pɾenˈdi.ðo\
   * Rimes: -ido

### Adjectiu

desprendido m. ‎(femení desprendida, plural masculí desprendidos, plural femení desprendidas)
* desprès

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pren·di·do (4)
# desprendidas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \des.pɾenˈdi.ðas\, meridional \deh.pɾeŋˈdi.ðah\
       Americà: alt /des.pɾenˈdi.d(a)s/, baix \deh.pɾeŋˈdi.ðah\, austral \deh.pɾenˈdi.ðas\
   * Rimes: -idas

### Adjectiu

desprendidas f. pl.
* forma plural de desprendida
# detragos
## Català
### Verb

detragos
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb detraure.

#### Variants

* detragues

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·tra·gos (3)
* Heterograma de 8 lletres (adegorst)
# detraguda
## Català
### Verb

detraguda
* (col·loquial occidental) Participi femení singular del verb detraure.

#### Variants

* detreta

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·tra·gu·da (4)
# detragam
## Català
### Verb

detragam
* (col·loquial occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb detraure.

#### Variants

* detraguem

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·tra·gam (3)
# detragau
## Català
### Verb

detragau
* (col·loquial occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb detraure.

#### Variants

* detragueu

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·tra·gau (3)
# detraguen
## Català
### Verb

detraguen
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb detraure.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb detraure.

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·tra·guen (3)
# detraga
## Català
### Verb

detraga
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb detraure.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb detraure.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb detraure.

#### Variants

* [2] detrago

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·tra·ga (3)
# detrago
## Català
### Verb

detrago
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb detraure.

#### Variants

* detraga

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·tra·go (3)
* Heterograma de 7 lletres (adegort)
* Anagrama: degotar
# detragudes
## Català
### Verb

detragudes
* (col·loquial occidental) Participi femení plural del verb detraure.

#### Variants

* detretes

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·tra·gu·des (4)
# detraguem
## Català
### Verb

detraguem
* (occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb detraure.
* (occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb detraure.

#### Variants

* [1] detragam

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·tra·guem (3)
* Anagrama: tardeguem
# detraguent
## Català
### Verb

detraguent
* (col·loquial) Gerundi del verb detraure.

#### Variants

* detraient, detraent

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·tra·guent (3)
# desplaceu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.pɫəˈsɛw/ balear /dəs.pɫəˈsəw/, /dəs.pɫəˈsɛw/ Occidental: /des.pɫaˈsew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

desplaceu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de desplaçar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb desplaçar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb desplaçar.

#### Variants

* [1] desplaçau
* [2] desplacegueu
* [3] desplaçau
# desplacessi
## Català
### Verb

desplacessi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb desplaçar.

#### Variants

* desplacessa, desplaceguessa, desplacés, desplaçàs, desplaçara
# desplacessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.pɫəˈse.sin/, occidental /des.pɫaˈse.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

desplacessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb desplaçar.

#### Variants

* desplaceguessen, desplacessen, desplaçassin, desplaçassen, desplaçaren
# desplacessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.pɫəˈse.sən/, occidental /des.pɫaˈse.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

desplacessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb desplaçar.

#### Variants

* desplaceguessen, desplacessin, desplaçassin, desplaçassen, desplaçaren
# desplaces
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəsˈpɫa.səs/, occidental /desˈpɫa.ses/
   * Rimes: -ases

### Verb

desplaces
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de desplaçar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb desplaçar.

#### Variants

* [2] desplacis, desplaços
# desplacesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.pɫəˈse.səs/, occidental /des.pɫaˈse.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

desplacesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb desplaçar.

#### Variants

* desplaceguesses, desplacessis, desplaçassis, desplaçasses, desplaçares
# desplacessa
## Català
### Verb

desplacessa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb desplaçar.

#### Variants

* desplacessi, desplaceguessa, desplacés, desplaçàs, desplaçara
# desplacessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.pɫəˈse.sis/, occidental /des.pɫaˈse.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

desplacessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb desplaçar.

#### Variants

* desplaceguesses, desplacesses, desplaçassis, desplaçasses, desplaçares
# desplacen
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəsˈpɫa.sən/, occidental /desˈpɫa.sen/
   * Rimes: -asen

### Verb

desplacen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de desplaçar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb desplaçar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb desplaçar.

#### Variants

* [2] desplacin
* [3] desplacin
# dessagnaren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /də.səŋˈna.ɾən/ Occidental: nord-occidental /de.saŋˈna.ɾen/, valencià /de.saɡˈna.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

dessagnaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de dessagnar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb dessagnar.
# dessagnares
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /də.səŋˈna.ɾəs/ Occidental: nord-occidental /de.saŋˈna.ɾes/, valencià /de.saɡˈna.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

dessagnares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de dessagnar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb dessagnar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·sag·na·res (4)
* Anagrames: dessagnar-se, engrassades
# dessagnaria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /də.səŋ.nəˈɾi.ə/ Occidental: nord-occidental /de.saŋ.naˈɾi.a/, valencià /de.saɡ.naˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

dessagnaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de dessagnar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de dessagnar.
# dessagnarà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /də.səŋ.nəˈɾa/ Occidental: nord-occidental /de.saŋ.naˈɾa/, valencià /de.saɡ.naˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

dessagnarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de dessagnar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·sag·na·rà (4)
* Anagrames: adargassen, agradassen, engrassada
# dessagnaràs
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /də.səŋ.nəˈɾas/ Occidental: nord-occidental /de.saŋ.naˈɾas/, valencià /de.saɡ.naˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

dessagnaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de dessagnar.
# diftèria
## Català

   * Pronúncia: oriental /difˈtɛ.ɾi.ə/, occidental /difˈtɛ.ɾi.a/
   * Rimes: -ɛɾia
   * Etimologia: Del francès diphtérie, de diphtérite creat pel metge francès Pierre Bretonneau, del grec antic διφθέρα ‎(diphthéra, «pell assaonada»), segle XIX.

### Nom

diftèria f. ‎(plural diftèries)
* Malaltia infecciosa epidèmica caracteritzada per l'aparició de falses membranes en les vies respiratòries i digestives.

#### Sinònims

* crup (septentrional, valencià), garrotillo (central, nord-occidental, mallorquí), fogari (alguerès)

#### Traduccions

* Anglès: diphtheria $^{(en)}$
* Castellà: difteria $^{(es)}$
* Francès: diphtérie $^{(fr)}$
* Italià: difterite $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: dif·tè·ri·a (4)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, DNV
* Petit Atles Lingüístic del Domini Català
# difunt
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /diˈfun/ balear /diˈfunt/, /diˈfun/ Occidental: nord-occidental /diˈfun/ valencià /diˈfunt/, /diˈfun/
   * Rimes: -unt
   * Etimologia: Del català antic defunt, de defunct, del llatí dēfūnctus, participi del verb dēfungor ‎(«executar, acomplir»), per la metàfora vīta dēfungī ‎(literalment «concloure la vida»), segle XIII.

### Adjectiu

difunt m. ‎(femení difunta, plural masculí difunts, plural femení difuntes)
* Que ha mort.

#### Sinònims

* mort, finat

#### Traduccions

* Anglès: deceased $^{(en)}$, defunct $^{(en)}$
* Castellà: difunto $^{(es)}$
* Francès: défunt $^{(fr)}$, décédé $^{(fr)}$
* Italià: defunto $^{(it)}$ m.

### Nom

difunt m. ‎(plural difunts, femení difunta)
* Persona que ha mort.

#### Sinònims

* mort

#### Traduccions

* Anglès: deceased $^{(en)}$, defunct $^{(en)}$
* Castellà: difunto $^{(es)}$ m.
* Francès: défunt $^{(fr)}$ m.
* Italià: defunto $^{(it)}$ m.
* Romaní: mulo $^{(rom)}$ m.

### Miscel·lània

* Síl·labes: di·funt (2)
* Heterograma de 6 lletres (dfintu)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# diftongàsseu
## Català
### Verb

diftongàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb diftongar.
# diftongàssim
## Català
### Verb

diftongàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb diftongar.
# diftongàssiu
## Català
### Verb

diftongàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb diftongar.
# diftongàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dif.tuŋˈɡa.βəw/ balear /dif.toŋˈɡa.vəw/, /dif.tuŋˈɡa.vəw/ Occidental: nord-occidental /dif.toŋˈɡa.βew/ valencià /dif.toŋˈɡa.vew/, /dif.toŋˈɡa.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

diftongàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de diftongar.
# difuminar-se
## Català
### Verb

difuminar-se
* Forma pronominal de difuminar.
# desértico
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /deˈseɾ.ti.ko/
       Americà: alt /deˈseɾ.t(i).ko/, baix /deˈseɾ.ti.ko/
   * Rimes: -eɾtiko
   * Etimologia: Del llatí desertus ‎(«desert») i el sufix -ico.

### Adjectiu

desértico m. ‎(femení desértica, plural masculí desérticos, plural femení desérticas)
* desert (deshabitat)
* desèrtic (relacionat o pertanyent al desert)

#### Sinònims

* [1]: desierto

#### Derivats

* semidesértico

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·sér·ti·co (4)
* Anagrames: descorite, descorité, discreteo, discreteó, icterodes

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre desértico
# desérticos
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /deˈseɾ.ti.kos/, meridional /deˈseɾ.ti.koh/
       Americà: alt /deˈseɾ.ti.k(o)s/, baix /deˈseɾ.ti.koh/, austral /deˈseɾ.ti.kos/
   * Rimes: -eɾtikos

### Adjectiu

desérticos m. pl.
* forma plural de desértico

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·sér·ti·cos (4)
* Anagrames: descorites, descorités, destorcéis, destrocéis, discreteos, disectores
# desésser
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /dəˈze.sə/ Occidental: nord-occidental /deˈze.se/ valencià /deˈze.seɾ/, /deˈze.se/
   * Etimologia: Del prefix des- i ésser.

### Verb

desésser intr.
* (només en infinitiu) Deixar d’ésser.

#### Traduccions

* Basc: zendu $^{(eu)}$
* Castellà: dejar de ser $^{(es)}$
* Francès: [[#Francès|]] $^{(fr)}$
* Italià: [[#Italià|]] $^{(it)}$

### Nom

desésser m. ‎(plural deséssers)
* inexistència, no-res

#### Traduccions

* Castellà: no ser $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·és·ser (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# detruantoj
## Esperanto

   * Pronúncia: /de.truˈan.toj/

### Verb

detruantoj
* forma plural de detruanto
# detruanton
## Esperanto

   * Pronúncia: /de.truˈan.ton/

### Verb

detruanton
* acusatiu de detruanto
# detruas
## Esperanto

   * Pronúncia: /deˈtru.as/

### Verb

detruas
* present de detrui
# detruata
## Esperanto

   * Pronúncia: /de.truˈa.ta/

### Verb

detruata ‎(plural detruataj, acusatiu detruatan, plural acusatiu detruatajn)
* participi passiu present de detrui
# detruate
## Esperanto

   * Pronúncia: /de.truˈa.te/

### Verb

detruate
* participi passiu adverbial present de detrui
# detruantojn
## Esperanto

   * Pronúncia: /de.truˈan.tojn/

### Verb

detruantojn
* acusatiu plural de detruanto
# detruataj
## Esperanto

   * Pronúncia: /de.truˈa.taj/

### Verb

detruataj
* forma plural de detruata
# detruatan
## Esperanto

   * Pronúncia: /de.truˈa.tan/

### Verb

detruatan
* acusatiu de detruata
# detruato
## Esperanto

   * Pronúncia: /de.truˈa.to/

### Verb

detruato ‎(plural detruatoj, acusatiu detruaton, plural acusatiu detruatojn)
* participi passiu nominal present de detrui