OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# agrimensor
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ɣɾi.mənˈso/ Occidental: nord-occidental /a.ɣɾi.menˈso/, valencià /a.ɣɾi.menˈsoɾ/
   * Rimes: -o(ɾ)
   * Etimologia: Del llatí agrimensor, segle XIX.

### Nom

agrimensor m. ‎(plural agrimensors, femení agrimensora)
* Encarregat de mesurar terrenys.

#### Traduccions

* Anglès: surveyor $^{(en)}$
* Castellà: agrimensor $^{(es)}$
* Esperanto: termezuristo $^{(eo)}$
* Francès: arpenteur $^{(fr)}$
* Gallec: agrimensor $^{(gl)}$
* Portuguès: agrimensor $^{(pt)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·gri·men·sor (4)
* Anagrama: gronsaríem

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \a.ɣɾi.menˈsoɾ\, meridional \a.ɣɾi.meŋˈsoɾ\
       Americà: alt /a.ɡɾi.menˈsoɾ/, baix \a.ɣɾi.meŋˈsoɾ\, austral \a.ɣɾi.menˈsoɾ\
   * Rimes: -oɾ

### Nom

agrimensor m. ‎(plural agrimensores, femení agrimensora)
* agrimensor

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·gri·men·sor (4)
# agrimessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɣɾiˈme.sən/, occidental /a.ɣɾiˈme.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

agrimessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb agrimar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·gri·mes·sen (4)
* Anagrames: armegessin, emigrassen, enagríssem, maregessin, ranegéssim
# agrimensores
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɣɾi.mənˈso.ɾəs/, occidental /a.ɣɾi.menˈso.ɾes/
   * Rimes: -oɾes

### Nom

agrimensores f. pl.
* Forma plural de agrimensora.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·gri·men·so·res (5)
* Anagrama: morigerassen

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \a.ɣɾi.menˈso.ɾes\, meridional \a.ɣɾi.meŋˈso.ɾeh\
       Americà: alt /a.ɡɾi.menˈso.(ɾe)s/, baix \a.ɣɾi.meŋˈso.ɾeh\, austral \a.ɣɾi.menˈso.ɾes\
   * Rimes: -oɾes

### Nom

agrimensores m. pl.
* forma plural de agrimensor
# agrimes
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈɣɾi.məs/, occidental /aˈɣɾi.mes/
   * Rimes: -imes

### Verb

agrimes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de agrimar-se.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb agrimar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·gri·mes (3)
* Heterograma de 7 lletres (aegimrs)
* Anagrames: agrisem, armegis, emigràs, esgramí, esgrima, maregis, mareigs, sargíem
# agrimensors
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ɣɾi.mənˈsos/ Occidental: nord-occidental /a.ɣɾi.menˈsos/, valencià /a.ɣɾi.menˈsoɾs/
   * Rimes: -o(ɾ)s

### Nom

agrimensors m. pl.
* Forma plural de agrimensor.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·gri·men·sors (4)
* Anagrama: gorrinàssem
# afonion
## Esperanto

   * Pronúncia: /a.foˈni.on/

### Nom

afonion
* acusatiu de afonio
# afonis
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈfo.nis/, occidental /aˈfo.nis/
   * Rimes: -onis

### Verb

afonis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb afonar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fo·nis (3)
* Heterograma de 6 lletres (afinos)
* Anagrames: afinos $^{(alfagrama)}$, infosa
# afonàsseu
## Català
### Verb

afonàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb afonar.
# afonà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.fuˈna/ balear /ə.foˈna/, /ə.fuˈna/ Occidental: /a.foˈna/
   * Rimes: -a

### Verb

afonà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de afonar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fo·nà (3)
* Anagrama: afano
# afonàreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.fuˈna.ɾəw/ balear /ə.foˈna.ɾəw/, /ə.fuˈna.ɾəw/ Occidental: /a.foˈna.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

afonàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de afonar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb afonar.
# afonàssem
## Català
### Verb

afonàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb afonar.
# afono
## Català
### Verb

afono
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de afonar.
# afonàrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.fuˈna.ɾəm/ balear /ə.foˈna.ɾəm/, /ə.fuˈna.ɾəm/ Occidental: /a.foˈna.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

afonàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de afonar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb afonar.
# afonàs
## Català
### Verb

afonàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb afonar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb afonar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fo·nàs (3)
* Anagrama: afanos
# afonàssim
## Català
### Verb

afonàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb afonar.
# aixaragallam
## Català
### Verb

aixaragallam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de aixaragallar.
# aixaragallara
## Català
### Verb

aixaragallara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb aixaragallar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb aixaragallar.
# aixamorar
## Català
### Verb

aixamorar trans.
* (arcaisme) Forma alternativa de eixamorar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ai·xa·mo·rar (4)
# aixaragall
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ʃə.ɾəˈɣaʎ/ Occidental: nord-occidental /aj.ʃa.ɾaˈɣaʎ/ valencià /aj.ʃa.ɾaˈɣaʎ/, /a.ʃa.ɾaˈɣaʎ/
   * Rimes: -aʎ
   * Etimologia: Del verb aixaragallar.

### Nom

aixaragall m. ‎(plural aixaragalls)
* Forma alternativa de xaragall.

### Verb

aixaragall
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de aixaragallar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ai·xa·ra·gall (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB
# aixaragallaran
## Català
### Verb

aixaragallaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de aixaragallar.
# aixaragalla
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ʃə.ɾəˈɣa.ʎə/ Occidental: nord-occidental /aj.ʃa.ɾaˈɣa.ʎa/ valencià /aj.ʃa.ɾaˈɣa.ʎa/, /a.ʃa.ɾaˈɣa.ʎa/
   * Rimes: -aʎa

### Verb

aixaragalla
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de aixaragallar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb aixaragallar.
# aixaragallar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ʃə.ɾə.ɣəˈʎa/ Occidental: nord-occidental /aj.ʃa.ɾa.ɣaˈʎa/ valencià /aj.ʃa.ɾa.ɣaˈʎaɾ/, /a.ʃa.ɾa.ɣaˈʎa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: aixaragallà
   * Etimologia: A partir del prefix ex- i aragall.

### Verb

aixaragallar trans.
* La pluja, fer xaragalls.

#### Conjugació

Com a verb que designa un fenomen natural és impersonal usat només en tercera persona del singular. També és possible la tercera persona del plural en sentit metafòric. Altres formes personals es podrien usar per personificació poètica.
Paradigmes de flexió: aixaragallo, aixaragalla, aixaragallem

#### Sinònims

* escorrancar
* escorregar
* regallar
* xaragallar
* xorrencar

#### Derivats

* xaragall

#### Traduccions

* Esperanto: ravinigi $^{(eo)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: ai·xa·ra·ga·llar (5)
* Anagrama: xaragallaria

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# adormigueu
## Català
### Verb

adormigueu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb adormir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dor·mi·gueu (4)
* Anagrama: amordigueu
# adormiguessen
## Català
### Verb

adormiguessen
* (col·loquial) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb adormir.
# adormiguera
## Català
### Verb

adormiguera
* (col·loquial valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb adormir.
* (col·loquial valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb adormir.
# adormien
## Català
### Verb

adormien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de adormir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dor·mi·en (4)
* Heterograma de 8 lletres (adeimnor)
* Anagrames: amordien, dominaré, donaríem, ondaríem
# adormiguesses
## Català
### Verb

adormiguesses
* (col·loquial) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb adormir.
# adormies
## Català
### Verb

adormies
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de adormir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dor·mi·es (4)
* Heterograma de 8 lletres (adeimors)
* Anagrama: amordies
# adormigueren
## Català
### Verb

adormigueren
* (col·loquial valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb adormir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dor·mi·gue·ren (5)
* Anagrama: arredoniguem
# adormigueres
## Català
### Verb

adormigueres
* (col·loquial valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb adormir.
# adormiguérem
## Català
### Verb

adormiguérem
* (col·loquial valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb adormir.
# adormiguem
## Català
### Verb

adormiguem
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb adormir.
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb adormir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dor·mi·guem (4)
* Anagrama: amordiguem
# afix flexiu
## Català
### Nom

afix flexiu m. ‎(plural afixos flexius)
* Afix que s’adjunta a una base lèxica per a marcar propietats gramaticals.

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC
# afitoréssiu
## Català
### Verb

afitoréssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb afitorar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·to·rés·siu (5)
* Anagrama: atrofiéssiu
# afitorí
## Català
### Verb

afitorí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de afitorar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·to·rí (4)
* Anagrames: atrofii, atrofií, atrofiï
# afix derivatiu
## Català
### Nom

afix derivatiu m. ‎(plural afixos derivatius)
* Afix que s’adjunta a una base lèxica per a formar un mot.

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, Optimot
# afitoréssim
## Català
### Verb

afitoréssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb afitorar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·to·rés·sim (5)
* Anagrama: atrofiéssim
# afitorésseu
## Català
### Verb

afitorésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb afitorar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·to·rés·seu (5)
* Anagrama: atrofiésseu
# afix
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈfiks/, occidental /aˈfiks/
   * Rimes: -iks
   * Etimologia: Del llatí affixus, segle XIV.

### Adjectiu

afix m. ‎(femení afixa, plural masculí afixos, plural femení afixes)
* Que s'ha fusionat o agafat fortament a una altra cosa.

#### Traduccions

* Italià: affisso $^{(it)}$

### Nom

afix m. ‎(plural afixos)
* (gramàtica) Morfema que es fusiona amb una paraula o la seva arrel per formar-ne una altra. Un afix pot ser un prefix, un sufix, un interfix o un infix.
* (matemàtiques) Punt del pla assenyalat per les components, en la notació cartesiana, d'un nombre complex, que fan la funció de coordenades.
* (matemàtiques) Nombre complex al que fa referència l'accepció anterior.

#### Hipònims

* prefix, sufix, interfix, infix

#### Compostos i expressions

* afix aspectiu o apreciatiu: en gramàtica, afix derivatiu que afegeixen a la paraula informació sobre la percepció de l'element al que fan referència. Poden ser augmentatius o diminutius, afectius o pejoratius.
    Super- i -et són dos afixos apreciatius, l'un és prefix i l'altre sufix.
* afix derivatiu
* afix flexiu
* afix significatiu: en gramàtica, afix derivatiu que canvia el significant de la paraula i en molts casos també la categoria gramatical. Per exemple, els negatius creen la paraula oposada i els d'adjectivació transformen un nom (o mots d'altres categories) en adjectius.

#### Traduccions

* Alemany: Affix $^{(de)}$ n.
* Anglès: affix $^{(en)}$
* Basc: hizki $^{(eu)}$
* Castellà: afijo $^{(es)}$ m.
* Danès: affiks $^{(da)}$ c.
* Esperanto: afikso $^{(eo)}$
* Francès: affixe $^{(fr)}$ f.
* Italià: affisso $^{(it)}$ m.
* Romanès: afix $^{(ro)}$ n.
* Castellà: afijo $^{(es)}$ m.

### Verb

afix
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de afixar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fix (2)
* Anagrames: fixa, fixà, xafi, xafí

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Categoria:Afixos
* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB

## Romanès
### Nom

afix n. ‎(plural afixe)
* (gramàtica) afix

#### Declinació

| | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural | Plural |
| | Indefinit | Indefinit | Definit | Indefinit | Indefinit | Definit |
| Nominatiu-acusatiu | (un) | afix | afixul | (niște) | afixe | afixele |
| Genitiu-datiu | (unui) | afix | afixului | (unor) | afixe | afixelor |
| Vocatiu | | afixule, afixe | afixule, afixe | | afixelor | afixelor |
# afixa
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈfik.sə/, occidental /aˈfik.sa/

### Adjectiu

afixa f. ‎(plural afixes)
* Forma femenina de afix.

### Verb

afixa
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de afixar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb afixar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·xa (3)
* Anagrames: aixaf, faixa
# agries
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈɣɾi.əs/, occidental /aˈɣɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

agries
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de agrir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·gri·es (3)
* Heterograma de 6 lletres (aegirs)
* Anagrames: agrise, gaires
# agrikulturojn
## Esperanto

   * Pronúncia: /a.ɡri.kulˈtu.rojn/

### Nom

agrikulturojn
* acusatiu plural de agrikulturo
# agrimada
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɣɾiˈma.ðə/, occidental /a.ɣɾiˈma.ða/
   * Rimes: -ada

### Verb

agrimada
* Participi femení singular del verb agrimar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·gri·ma·da (4)
* Anagrames: amagrida, diagrama
# agrikulturo
## Esperanto

   * Pronúncia: /a.ɡri.kulˈtu.ro/
   * Àudio: França

### Nom

agrikulturo ‎(acusatiu agrikulturon, plural agrikulturoj, plural acusatiu agrikulturojn)
* agricultura
# agrikulturoj
## Esperanto

   * Pronúncia: /a.ɡri.kulˈtu.roj/

### Nom

agrikulturoj
* forma plural de agrikulturo
# agrikulturon
## Esperanto

   * Pronúncia: /a.ɡri.kulˈtu.ron/

### Nom

agrikulturon
* acusatiu de agrikulturo
# agrima
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈɣɾi.mə/, occidental /aˈɣɾi.ma/
   * Rimes: -ima

### Verb

agrima
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de agrimar-se.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb agrimar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·gri·ma (3)
* Anagrames: agraïm, agramí, amagrí, amigar
# agrigueu
## Català
### Verb

agrigueu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb agrir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·gri·gueu (3)
* Anagrama: argüigué
# agrim
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈɣɾim/, occidental /aˈɣɾim/
   * Rimes: -im

### Verb

agrim
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de agrir.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb agrir.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb agrir.
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de agrimar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·grim (2)
* Anagrames: giram, migra, migrà, ragim, rigam
# aides pédagogiques
## Francès
### Nom

aides pédagogiques f. pl.
* forma plural de aide pédagogique
# aidessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əjˈðe.sən/, occidental /ajˈðe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

aidessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aidar.
    [Ells/elles/vostès] aidessin, aidessen, aidassen, aidassin o aidaren.

#### Sinònims

* ajudessen

### Miscel·lània

* Síl·labes: ai·des·sen (3)
* Anagrames: adiessen, ideassen
# aidets
## Català antic
### Verb

aidets
* segona persona plural (vós, vosaltres) del present de subjuntiu de aidar

#### Variants

* aideu
# aides à l'enfance
## Francès
### Nom

aides à l'enfance f. pl.
* forma plural de aide à l'enfance
# aidessa
## Català

   * Pronúncia: oriental /əjˈðe.sə/, occidental /ajˈðe.sa/
       Informal: /ajˈðe.sɛ/
   * Rimes: -esa

### Verb

aidessa
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb aidar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [jo] aidés, aidàs o aidara.

#### Sinònims

* ajudessa
# aidessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /əjˈðe.sis/, occidental /ajˈðe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

aidessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aidar.
    [Tu] aidessis, aidesses, aidasses, aidassis o aidares.

#### Sinònims

* ajudessis

### Miscel·lània

* Síl·labes: ai·des·sis (3)
* Anagrames: adiessis, ideassis
# aidesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /əjˈðe.səs/, occidental /ajˈðe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

aidesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aidar.
    [Tu] aidessis, aidesses, aidasses, aidassis o aidares.

#### Sinònims

* ajudesses

### Miscel·lània

* Síl·labes: ai·des·ses (3)
* Anagrames: adiesses, ideasses
# aidessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /əjˈðe.sin/, occidental /ajˈðe.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

aidessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aidar.
    [Ells/elles/vostès] aidessin, aidessen, aidassen, aidassin o aidaren.

#### Sinònims

* ajudessin

### Miscel·lània

* Síl·labes: ai·des·sin (3)
* Anagrames: adiessin, asíndesi, ideassin
# aides pour la cantine scolaire
## Francès
### Nom

aides pour la cantine scolaire f. pl.
* forma plural de aide pour la cantine scolaire
# aides scolaires
## Francès
### Nom

aides scolaires f. pl.
* forma plural de aide scolaire
# aixoplugaríeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ʃu.pɫu.ɣəˈɾi.əw/ balear /ə.ʃo.pɫu.ɣəˈɾi.əw/, /ə.ʃu.pɫu.ɣəˈɾi.əw/ Occidental: nord-occidental /aj.ʃo.pɫu.ɣaˈɾi.ew/ valencià /aj.ʃo.pɫu.ɣaˈɾi.ew/, /a.ʃo.pɫu.ɣaˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

aixoplugaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de aixoplugar.
# aixoplugassin
## Català
### Verb

aixoplugassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aixoplugar.
# aixoplugaràs
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ʃu.pɫu.ɣəˈɾas/ balear /ə.ʃo.pɫu.ɣəˈɾas/, /ə.ʃu.pɫu.ɣəˈɾas/ Occidental: nord-occidental /aj.ʃo.pɫu.ɣaˈɾas/ valencià /aj.ʃo.pɫu.ɣaˈɾas/, /a.ʃo.pɫu.ɣaˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

aixoplugaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de aixoplugar.
# aixoplugaré
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ʃu.pɫu.ɣəˈɾe/ balear /ə.ʃo.pɫu.ɣəˈɾe/, /ə.ʃu.pɫu.ɣəˈɾe/ Occidental: nord-occidental /aj.ʃo.pɫu.ɣaˈɾe/ valencià /aj.ʃo.pɫu.ɣaˈɾe/, /a.ʃo.pɫu.ɣaˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

aixoplugaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de aixoplugar.
# aixoplugassis
## Català
### Verb

aixoplugassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aixoplugar.
# aixoplugassen
## Català
### Verb

aixoplugassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aixoplugar.
# aixoplugasses
## Català
### Verb

aixoplugasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aixoplugar.
# agonizziate
## Italià
### Verb

agonizziate
* segona persona plural (voi) del present de subjuntiu de agonizzare
# agonizzino
## Italià
### Verb

agonizzino
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del present de subjuntiu de agonizzare
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperatiu de agonizzare
# agonizzerà
## Italià
### Verb

agonizzerà
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del futur de agonizzare
# agonizzo
## Italià
### Verb

agonizzo
* primera persona singular (io) del present d'indicatiu de agonizzare
# agonizzi
## Italià
### Verb

agonizzi
* segona persona singular (tu) del present d'indicatiu de agonizzare
* primera persona singular (io) del present de subjuntiu de agonizzare
* segona persona singular (tu) del present de subjuntiu de agonizzare
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del present de subjuntiu de agonizzare
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperatiu de agonizzare
# agonizzerete
## Italià
### Verb

agonizzerete
* segona persona plural (voi) del futur de agonizzare
# agonizziamo
## Italià
### Verb

agonizziamo
* primera persona plural (noi) del present d'indicatiu de agonizzare
* primera persona plural (noi) del present de subjuntiu de agonizzare
* primera persona plural (noi) de l'imperatiu de agonizzare
# agonizzereste
## Italià
### Verb

agonizzereste
* segona persona plural (voi) del condicional de agonizzare
# agonizzerò
## Italià
### Verb

agonizzerò
* primera persona singular (io) del futur de agonizzare
# agonizzeresti
## Italià
### Verb

agonizzeresti
* segona persona singular (tu) del condicional de agonizzare
# afaneguem
## Català
### Verb

afaneguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb afanar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fa·ne·guem (4)
* Anagrama: afameguen
# afaneguessa
## Català
### Verb

afaneguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb afanar.
# afane
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈfa.nə/, occidental /aˈfa.ne/
   * Rimes: -ane

### Verb

afane
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de afanar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb afanar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb afanar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb afanar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fa·ne (3)
* Anagrames: afaén, faena
# afanegueu
## Català
### Verb

afanegueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb afanar.
# afaneguesses
## Català
### Verb

afaneguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb afanar.
# afanegués
## Català
### Verb

afanegués
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb afanar.
# afanavi
## Català
### Verb

afanavi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de afanar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fa·na·vi (4)
* Anagrama: afinava
# afanavo
## Català
### Verb

afanavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de afanar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fa·na·vo (4)
* Anagrama: afonava
# afaneguessen
## Català
### Verb

afaneguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb afanar.
# afaneguéssom
## Català
### Verb

afaneguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb afanar.
# alassi
## Italià
### Verb

alassi
* primera persona singular (io) de l'imperfet de subjuntiu de alare
* segona persona singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu de alare
# alata
## Italià
### Verb

alata
* participi passat femení singular de alare
# alassimo
## Italià
### Verb

alassimo
* primera persona plural (noi) de l'imperfet de subjuntiu de alare
# alassin
## Català
### Verb

alassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb alar.
# alasti
## Italià
### Verb

alasti
* segona persona singular (tu) del passat de alare
# alaste
## Italià
### Verb

alaste
* segona persona plural (voi) del passat de alare
* segona persona plural (voi) de l'imperfet de subjuntiu de alare