OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# inventor
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.bənˈto/, balear /iɱ.vənˈto/ Occidental: nord-occidental /im.benˈto/ valencià /iɱ.venˈtoɾ/, /im.benˈtoɾ/
   * Rimes: -o(ɾ)
   * Etimologia: Del llatí inventōre(m), acusatiu de inventor, segle XIV.

### Adjectiu

inventor m. ‎(femení inventora, plural masculí inventors, plural femení inventores)
* Que inventa, que fa invencions.

#### Traduccions

* Anglès: inventive $^{(en)}$
* Castellà: inventor $^{(es)}$
* Francès: inventeur $^{(fr)}$

### Nom

inventor m. ‎(plural inventors, femení inventora)
* Persona que fa invencions.

#### Traduccions

* Alemany: Erfinder $^{(de)}$ m.
* Anglès: inventor $^{(en)}$
* Àrab: مخترع $^{(ar)}$ m.
* Armeni: գյուտարար $^{(hy)}$ ‎(guiutarar)
* Belarús: вынахо́днік $^{(be)}$ m. ‎(vinakhódnik)
* Búlgar: изобрета́тел $^{(bg)}$ m. ‎(izobretàtel)
* Castellà: inventor $^{(es)}$ m.
* Esperanto: inventisto $^{(eo)}$
* Finès: keksijä $^{(fi)}$
* Francès: inventeur $^{(fr)}$ m.
* Friülà: inventôr $^{(fur)}$ m.
* Gallec: inventor $^{(gl)}$ m.
* Grec antic: καινουργός $^{(grc)}$ m. ‎(kainourgós)
* Hongarès: feltaláló $^{(hu)}$
* Irlandès: aireagóir $^{(ga)}$
* Italià: inventore $^{(it)}$ m.
* Japonès: 発明者 $^{(ja)}$
* Kazakh: өнертапқыш $^{(kk)}$ ‎(önertapqış/onertapkhix)
* Llatí: inventor $^{(la)}$ m.
* Mongol: зохион бүтээгч $^{(mn)}$
* Neerlandès: uitvinder $^{(nl)}$ m.
* Noruec: oppfinner $^{(no)}$ m.
* Persa: مخترع‎ $^{(fa)}$
* Polonès: wynalazca $^{(pl)}$ m.
* Portuguès: inventor $^{(pt)}$ m.
* Romanès: inventator $^{(ro)}$ m.
* Rus: изобрета́тель $^{(ru)}$ m. ‎(izobretàtel)
* Turc: mucit $^{(tr)}$
* Txec: vynálezce $^{(cs)}$ m.
* Ucraïnès: винахі́дник $^{(uk)}$ m. ‎(vinakhídnik)
* Volapük: datuvan $^{(vo)}$
* Xinès: 發明家 $^{(zh)}$ ‎(发明家, fāmíngjiā)

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ven·tor (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB

## Llatí

   * Pronúncia: /ɪnˈwɛn.tɔr/

### Nom

inventor m. ‎(genitiu inventōris)
* trobador, descobridor, inventor, autor

#### Declinació

3a declinació -, -is (tema cons.) :
| Cas | Singular | Plural |
| Nominatiu | inventor | inventōrēs |
| Vocatiu | inventor | inventōrēs |
| Acusatiu | inventōrem | inventōrēs |
| Genitiu | inventōris | inventōrum |
| Datiu | inventōrī | inventōribus |
| Ablatiu | inventōre | inventōribus |

#### Relacionats

* inventrīx f.

#### Descendents

* Anglès: inventor
* Castellà: inventor
* Català: inventor
* Francès: inventeur
* Gallec: inventor
* Italià: inventore
* Portuguès: inventor
* Romanès: inventor
# invento
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /imˈben.tu/ Occidental: nord-occidental /imˈben.to/ valencià /iɱˈven.to/, /imˈben.to/
   * Rimes: -ento

### Verb

invento
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de inventar.
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb inventar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb inventar.
# inventiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.bənˈtiw/, balear /iɱ.vənˈtiw/ Occidental: nord-occidental /im.benˈtiw/ valencià /iɱ.venˈtiw/, /im.benˈtiw/
   * Rimes: -iw
   * Etimologia: Del llatí inventivus, segle XVI.

### Adjectiu

inventiu m. ‎(femení inventiva, plural masculí inventius, plural femení inventives)
* Que té capacitat o aptitud per a inventar.

#### Traduccions
### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ven·tiu (3)
* Anagrames: intuïven, vint-i-unè, vint-i-uné

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# inutilitzeguessen
## Català
### Verb

inutilitzeguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb inutilitzar.
# inutilitzeguéssom
## Català
### Verb

inutilitzeguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb inutilitzar.
# inutilitzegués
## Català
### Verb

inutilitzegués
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb inutilitzar.
# inutilitzeguem
## Català
### Verb

inutilitzeguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb inutilitzar.
# inutilitzeguessa
## Català
### Verb

inutilitzeguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb inutilitzar.
# inutilitzeguesses
## Català
### Verb

inutilitzeguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb inutilitzar.
# inutilitzeguéssou
## Català
### Verb

inutilitzeguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb inutilitzar.
# inutilitzen
## Català
### Verb

inutilitzen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de inutilitzar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb inutilitzar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb inutilitzar.
# inutilitzegueu
## Català
### Verb

inutilitzegueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb inutilitzar.
# infecteguessa
## Català
### Verb

infecteguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb infectar.
# infectava
## Català
### Verb

infectava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de infectar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de infectar.
# infectaven
## Català
### Verb

infectaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de infectar.
# infectaves
## Català
### Verb

infectaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de infectar.
# infecteguem
## Català
### Verb

infecteguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb infectar.
# infected
## Anglès

   * Pronúncia: àudio (EUA)

### Verb

infected
* passat i participi de infect
# infectau
## Català
### Verb

infectau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de infectar.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb infectar.
# infectavi
## Català
### Verb

infectavi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de infectar.

## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.fɛkˈtaː.wiː/

### Verb

infectāvī
* primera persona singular del pretèrit perfet d'indicatiu actiu de infectio
# infectavo
## Català
### Verb

infectavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de infectar.
# infecte
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iɱˈfek.tə/, balear /iɱˈfɛk.tə/ Occidental: /iɱˈfɛk.te/
   * Rimes: -ɛkte
   * Homòfon: infecta
   * Etimologia: Del llatí īnfectus, participi de inficere, segle XIV.

### Adjectiu

infecte m. ‎(femení infecta, plural invariable infectes)
* repugnant
* De molt mala qualitat.
* Que s’ha corromput i resulta fètid.
* infectat

#### Traduccions

* Anglès: corrupt $^{(en)}$, tainted $^{(en)}$
* Castellà: infecto $^{(es)}$
* Francès: infect $^{(fr)}$
* Italià: infetto $^{(it)}$

### Verb

infecte
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de infectar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb infectar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb infectar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb infectar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fec·te (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# italianizzino
## Italià
### Verb

italianizzino
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del present de subjuntiu de italianizzare
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperatiu de italianizzare
# italicho
## Esperanto

   * Pronúncia: /i.taˈli.t͡ʃo/

### Nom

italicho ‎(acusatiu italichon, plural italichoj, plural acusatiu italichojn)
* (sistema h) Forma alternativa de italiĉo.
# italianizziate
## Italià
### Verb

italianizziate
* segona persona plural (voi) del present de subjuntiu de italianizzare
# italiano
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /i.taˈlja.no/
       Americà: alt /i.t(a)ˈlja.no/, baix /i.taˈlja.no/
   * Rimes: -ano
   * Etimologia: De Italia i el sufix -ano.

### Adjectiu

italiano m. ‎(femení italiana, plural masculí italianos, plural femení italianas)
* italià

### Nom

italiano m. ‎(plural italianos, femení italiana)
* italià (habitant d'Itàlia)
* (masculí singular) italià (llengua)

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·ta·lia·no (4)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre italiano

## Gallec

   * Pronúncia: /i.taˈlja.no/
   * Etimologia: De Italia i el sufix -ano.

### Adjectiu

italiano m. ‎(femení italiana, masculí plural italianos, femení plural italianas)
* italià

### Nom

italiano m. ‎(plural italianos, femení italiana)
* italià (habitant d'Itàlia)
* (masculí singular) italià (llengua)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario da Real Academia Galega sobre italiano

## Italià

   * Pronúncia: /i.taˈljaː.no/
   * Etimologia: De Italia i el sufix -ano, segle XIII.

### Adjectiu

italiano m. ‎(femení italiana, plural masculí italiani, plural femení italiane)
* italià

### Nom

italiano m. ‎(plural italiani, femení italiana)
* italià
* (masculí singular) italià (llengua)

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·ta·lià·no (4)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Treccani sobre italiano
# italianos
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /i.taˈlja.nos/, meridional /i.taˈlja.noh/
       Americà: alt /i.taˈlja.n(o)s/, baix /i.taˈlja.noh/, austral /i.taˈlja.nos/
   * Rimes: -anos

### Adjectiu

italianos m. pl.
* forma plural de italiano

### Nom

italianos m. pl.
* forma plural de italiano

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·ta·lia·nos (4)

## Gallec

   * Pronúncia: /i.taˈlja.nos/

### Adjectiu

italianos m. pl.
* forma plural de italiano

### Nom

italianos m. pl.
* forma plural de italiano
# italianizzò
## Italià
### Verb

italianizzò
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del passat de italianizzare
# italichoj
## Esperanto

   * Pronúncia: /i.taˈli.t͡ʃoj/

### Nom

italichoj
* forma plural de italicho
# italichojn
## Esperanto

   * Pronúncia: /i.taˈli.t͡ʃojn/

### Nom

italichojn
* acusatiu plural de italicho
# italianizzo
## Italià
### Verb

italianizzo
* primera persona singular (io) del present d'indicatiu de italianizzare
# jartessis
## Català
### Verb

jartessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb jartar-se.

#### Variants

* jartesses

### Miscel·lània

* Síl·labes: jar·tes·sis (3)
# jarteu
## Català
### Verb

jarteu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de jartar-se.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb jartar-se.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb jartar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: jar·teu (2)
* Heterograma de 6 lletres (aejrtu)
* Anagrama: tuejar
# jarten
## Català
### Verb

jarten
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de jartar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: jar·ten (2)
* Heterograma de 6 lletres (aejnrt)
# jarti
## Català
### Verb

jarti
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb jartar-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb jartar-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb jartar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: jar·ti (2)
# jartem
## Català
### Verb

jartem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de jartar-se.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb jartar-se.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb jartar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: jar·tem (2)
* Heterograma de 6 lletres (aejmrt)
* Anagrama: metjar
# jartes
## Català
### Verb

jartes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de jartar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: jar·tes (2)
* Heterograma de 6 lletres (aejrst)
# jartessen
## Català
### Verb

jartessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb jartar-se.

#### Variants

* jartessin

### Miscel·lània

* Síl·labes: jar·tes·sen (3)
# jartaves
## Català
### Verb

jartaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de jartar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: jar·ta·ves (3)
# jartesses
## Català
### Verb

jartesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb jartar-se.

#### Variants

* jartessis

### Miscel·lània

* Síl·labes: jar·tes·ses (3)
# jartessin
## Català
### Verb

jartessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb jartar-se.

#### Variants

* jartessen

### Miscel·lània

* Síl·labes: jar·tes·sin (3)
# iodurésseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ju.ðuˈɾe.səw/ balear /jo.ðuˈɾe.səw/, /ju.ðuˈɾe.səw/ Occidental: /jo.ðuˈɾe.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

iodurésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb iodurar.
# iodàsseu
## Català
### Verb

iodàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb iodar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: io·dàs·seu (3)
* Anagrama: odiàsseu
# ioduréssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ju.ðuˈɾe.siw/ balear /jo.ðuˈɾe.siw/, /ju.ðuˈɾe.siw/ Occidental: /jo.ðuˈɾe.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

ioduréssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb iodurar.
# iodàssem
## Català
### Verb

iodàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb iodar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: io·dàs·sem (3)
* Anagrames: odiàssem, somiades
# iodurí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ju.ðuˈɾi/ balear /jo.ðuˈɾi/, /ju.ðuˈɾi/ Occidental: /jo.ðuˈɾi/
   * Rimes: -i

### Verb

iodurí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de iodurar.
# iodàreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /juˈða.ɾəw/ balear /joˈða.ɾəw/, /juˈða.ɾəw/ Occidental: /joˈða.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

iodàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de iodar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb iodar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: io·dà·reu (3)
* Heterograma de 7 lletres (adeioru)
* Anagrames: odiareu, odiàreu, rodàieu
# iodàs
## Català
### Verb

iodàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb iodar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb iodar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: io·dàs (2)
* Anagrames: adiós, aidos, odiàs
# ioduréssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ju.ðuˈɾe.sim/ balear /jo.ðuˈɾe.sim/, /ju.ðuˈɾe.sim/ Occidental: /jo.ðuˈɾe.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

ioduréssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb iodurar.
# iodà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /juˈða/ balear /joˈða/, /juˈða/ Occidental: /joˈða/
   * Rimes: -a

### Verb

iodà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de iodar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: io·dà (2)
* Anagrames: adio $^{(alfagrama)}$, aido, odia, odià, oidà, oïda
# iodàrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /juˈða.ɾəm/ balear /joˈða.ɾəm/, /juˈða.ɾəm/ Occidental: /joˈða.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

iodàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de iodar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb iodar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: io·dà·rem (3)
* Heterograma de 7 lletres (adeimor)
* Anagrames: odiarem, odiàrem, rodàiem
# invocavi
## Català
### Verb

invocavi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de invocar.
# invocazione
## Italià

   * Pronúncia: /iɱ.vo.katˈt͡sjoː.ne/

### Nom

invocazione f. ‎(plural invocazioni)
* invocació

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·vo·ca·zió·ne (5)
# invocaven
## Català
### Verb

invocaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de invocar.
# invocazioni
## Italià

   * Pronúncia: /iɱ.vo.katˈt͡sjoː.ni/

### Nom

invocazioni f. pl.
* forma plural de invocazione
# invocà
## Català
### Verb

invocà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de invocar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·vo·cà (3)
* Heterograma de 6 lletres (acinov)
* Anagrames: canvio, nociva
# invocaves
## Català
### Verb

invocaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de invocar.
# invocavo
## Català
### Verb

invocavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de invocar.
# invoco
## Català
### Verb

invoco
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de invocar.
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb invocar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb invocar.
# invocos
## Català
### Verb

invocos
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb invocar.
# influenciaien
## Català
### Verb

influenciaien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de influenciar.
# influenciara
## Català
### Verb

influenciara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb influenciar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb influenciar.
# influenciaren
## Català
### Verb

influenciaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de influenciar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb influenciar.
# influenciaran
## Català
### Verb

influenciaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de influenciar.
# influenciam
## Català
### Verb

influenciam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de influenciar.
# influenciares
## Català
### Verb

influenciares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de influenciar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb influenciar.
# influenciaies
## Català
### Verb

influenciaies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de influenciar.
# jugàssiu
## Català
### Verb

jugàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb jugar.
# jugàveu
## Català
### Verb

jugàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de jugar.
# juices
## Anglès
### Nom

juices
* forma plural de juice
# juicier
## Anglès
### Adjectiu

juicier
* forma comparativa de juicy
# juiciest
## Anglès
### Adjectiu

juiciest
* forma superlativa de juicy
# juice
## Anglès

   * Pronúncia: /d͡ʒuːs/ àudio (EUA)

### Nom

juice ‎(normalment incomptable, plural juices)
* suc

#### Descendents

* Japonès: ジュース ‎(jūsu)

### Vegeu també

* juice. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 21 agost 2014].
# jugàsseu
## Català
### Verb

jugàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb jugar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ju·gàs·seu (3)
* Anagrama: juguessa
# jugàssim
## Català
### Verb

jugàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb jugar.
# joue
## Francès

   * Pronúncia: /ʒu/

### Nom

joue f. ‎(plural joues)
* galta
# jou
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈʒow/, /ˈʒɔw/, occidental /ˈd͡ʒɔw/, /ˈd͡ʒow/
   * Rimes: -ow
   * Etimologia: Del llatí iugum, segle XIV.

### Nom

jou m. ‎(plural jous)
* (agricultura) Aparell de fusta o de ferro que s'utilitza per unir en paral·lel dos animals de tir a un carro o a un aladre, amb certa curvatura on encaixa el llom de l'animal.
* (històric) A l'època de l'imperi romà, llança col·locada horitzontalment sobre dues altres llances verticals sota les quals es feia desfilar els adversaris vençuts.
* (geografia) Coll o pas entre dues muntanyes.
* (litúrgia) Peça de roba o vel que es col·loca sobre els cònjuges durant la missa de noces.
* (nàutica) Peça de fusta que reforça la popa per la part interior del buc.
* (figurat) Allò que genera sotmetiment o submissió, o que priva de llibertat, sigui persona o circumstància.

#### Derivats

* ajovar, enjovar

#### Traduccions

* Alemany: Joch $^{(de)}$ m.
* Anglès: yoke $^{(en)}$
* Castellà: yugo $^{(es)}$ m.
* Eslovac: jarmo $^{(sk)}$ n.
* Esperanto: jugo $^{(eo)}$
* Estonià: ike $^{(et)}$
* Feroès: ok $^{(fo)}$ n.
* Francès: joug $^{(fr)}$ m.
* Friülà: jôf $^{(fur)}$
* Gallec: xugo $^{(gl)}$ m.
* Grec: ζυγόν $^{(el)}$ n. ‎(zigon)
* Islandès: ok $^{(is)}$ n.
* Italià: giogo $^{(it)}$ m.
* Kurd: nîr $^{(ku)}$
* Llatí: iugum $^{(la)}$
* Neerlandès: juk $^{(nl)}$ n.
* Occità: jos $^{(oc)}$ m.
* Polonès: jarzmo $^{(pl)}$ n.
* Portuguès: jugo $^{(pt)}$ m.
* Romanès: jug $^{(ro)}$
* Rus: ярмо́ $^{(ru)}$ n. ‎(iarmó)
* Sànscrit: युग $^{(sa)}$ n.
* Sard: giuale $^{(sc)}$, giuabi $^{(sc)}$
* Sicilià: giugu $^{(scn)}$ m., jugu $^{(scn)}$ m.
* Suec: ok $^{(sv)}$ n.
* Txec: jařmo $^{(cs)}$ n.
* Ucraïnès: ярмо́ $^{(uk)}$ n. ‎(iarmò)
* Xinès: 軛 $^{(zh)}$ ‎(轭, è)

### Miscel·lània

* Síl·labes: 1
* Anagrama: ujo

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC
* Atles Lingüístic del Domini Català
# jouabilité
## Francès

   * Pronúncia: /ʒwa.bi.liˈte/

### Nom

jouabilité f. ‎(plural jouabilités)
* (videojocs) jugabilitat

### Vegeu també

* jouabilité. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# jouabilités
## Francès

   * Pronúncia: /ʒwa.bi.liˈte/

### Nom

jouabilités f. pl.
* forma plural de jouabilité