OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# increpesses
## Català
### Verb

increpesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb increpar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cre·pes·ses (4)
* Anagrama: encrespessi
# increpessin
## Català
### Verb

increpessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb increpar.
# increpessis
## Català
### Verb

increpessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb increpar.
# increpeu
## Català
### Verb

increpeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de increpar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb increpar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb increpar.
# increpis
## Català

   * Pronúncia: /iŋˈkɾe.pis/

### Verb

increpis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb increpar.
# increpessa
## Català
### Verb

increpessa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb increpar.
# increpessi
## Català
### Verb

increpessi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb increpar.
* (col·loquial septentrional) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb increpar.
# increpin
## Català

   * Pronúncia: /iŋˈkɾe.pin/

### Verb

increpin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb increpar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb increpar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cre·pin (3)
* Anagrama: pirinenc
# increpi
## Català

   * Pronúncia: /iŋˈkɾe.pi/

### Verb

increpi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de increpar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb increpar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb increpar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb increpar.
# imputéssiu
## Català
### Verb

imputéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb imputar.
# imputéssim
## Català
### Verb

imputéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb imputar.
# imputí
## Català
### Verb

imputí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de imputar.
# imputésseu
## Català
### Verb

imputésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb imputar.
# impàvidament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /imˌpa.βi.ðəˈmen/ balear /imˌpa.vi.ðəˈment/, /imˌpa.vi.ðəˈmen/ Occidental: nord-occidental /imˌpa.βi.ðaˈmen/ valencià /imˌpa.vi.ðaˈment/, /imˌpa.βi.ðaˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De impàvida i el sufix -ment.

### Adverbi

impàvidament
* D’una manera impàvida, sense por.

#### Traduccions

* Anglès: impassively $^{(en)}$
* Castellà: impávidamente $^{(es)}$
* Francès: impavidement $^{(fr)}$
* Italià: impavidamente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pà·vi·da·ment (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# imputéssem
## Català
### Verb

imputéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb imputar.
# imputò
## Italià
### Verb

imputò
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del passat de imputare
# impàvid
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /imˈpa.βit/, balear /imˈpa.vit/ Occidental: nord-occidental /imˈpa.βit/ valencià /imˈpa.vit/, /imˈpa.βit/
   * Etimologia: Del llatí impavidum.

### Adjectiu

impàvid m. ‎(femení impàvida, plural masculí impàvids, plural femení impàvides)
* Que no demostra tenir por en una situació de perill.
* Que no s'altera ni demostra emocions.

#### Sinònims

* tranquil, assenyat, calmós, impertèrrit
* embadalit, atònit, inalterable, impertorbable

#### Antònims

* nerviós, poruc, intimidable
* emotiu, neguitós, inquiet

#### Traduccions

* Anglès: undaunted $^{(en)}$
* Castellà: impávido $^{(es)}$
* Francès: impassible $^{(fr)}$
* Italià: imperterrito $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pà·vid (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, DCVB
# imperialium
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪm.pɛ.rɪˈaː.lɪ.ʊm/

### Adjectiu

imperiālium
* genitiu masculí/femení/neutre plural de imperiālis
# imperialmente
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /im.peˌɾjalˈmen.te/
       Americà: alt /im.peˌɾjalˈmen.t(e)/, baix /im.peˌɾjalˈmen.te/
   * Rimes: -ente
   * Etimologia: De imperial i el sufix -mente.

### Adverbi

imperialmente
* imperatorialment

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pe·rial·men·te (5)

## Italià

   * Pronúncia: /im.peˌrjalˈmen.te/
   * Etimologia: De imperiale i el sufix -mente.

### Adverbi

imperialmente
* imperatorialment

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pe·rial·mén·te (5)
# imperii
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪmˈpɛ.rɪ.iː/

### Nom

imperiī
* genitiu singular de imperium
# imperiis
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪmˈpɛ.rɪ.iːs/

### Nom

imperiīs
* datiu plural de imperium
* ablatiu plural de imperium
# imperin
## Català
### Verb

imperin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb imperar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb imperar.
# imperiorum
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪm.pɛ.rɪˈoː.rʊm/

### Nom

imperiōrum
* genitiu plural de imperium
# imperiosament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.pə.ɾiˌo.zəˈmen/ balear /im.pə.ɾiˌo.zəˈment/, /im.pə.ɾiˌo.zəˈmen/ Occidental: nord-occidental /im.pe.ɾiˌo.zaˈmen/ valencià /im.pe.ɾiˌo.zaˈment/, /im.pe.ɾiˌo.zaˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De imperiós i el sufix -ment.

### Adverbi

imperiosament
* D’una manera imperiosa, amb imperi.

#### Traduccions

* Anglès: imperiously $^{(en)}$
* Castellà: imperiosamente $^{(es)}$
* Francès: impérieusement $^{(fr)}$
* Italià: imperiosamente $^{(it)}$
* Llatí: imperiose $^{(la)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pe·ri·o·sa·ment (6)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# imperio
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪmˈpɛ.rɪ.oː/

### Nom

imperiō
* datiu singular de imperium
* ablatiu singular de imperium
# incommutabilmente
## Italià

   * Pronúncia: /iŋ.kom.mu.ta.bilˈmen.te/
   * Etimologia: De incommutabile i el sufix -mente.

### Adverbi

incommutabilmente
* incommutablement

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·com·mu·ta·bil·mén·te (7)
# incommutablement
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iŋ.kum.muˌtab.bɫəˈmen/, /iŋ.kum.muˌta.βɫəˈmen/ balear /iŋ.kom.muˌtab.bɫəˈment/, /iŋ.kum.muˌtab.bɫəˈmen/ Occidental: nord-occidental /iŋ.kom.muˌtab.bɫeˈmen/, /iŋ.kom.muˌta.βɫeˈmen/ valencià /iŋ.kom.muˌta.bɫeˈment/, /iŋ.kom.muˌta.βɫeˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De incommutable i el sufix -ment.

### Adverbi

incommutablement
* D’una manera incommutable.

#### Traduccions

* Anglès: incommutably $^{(en)}$
* Francès: incommutablement $^{(fr)}$
* Italià: incommutabilmente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·com·mu·ta·ble·ment (6)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# incomod
## Català
### Verb

incomod
* (balear, alguerès) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de incomodar.
# incomoda
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iŋ.kuˈmɔ.ðə/ balear /iŋ.koˈmɔ.ðə/, /iŋ.kuˈmɔ.ðə/ Occidental: nord-occidental /iŋ.koˈmɔ.ða/ valencià /iŋ.koˈmɔ.ða/, /iŋ.koˈmɔ.ðɔ/
   * Rimes: -ɔda

### Verb

incomoda
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de incomodar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb incomodar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·co·mo·da (4)
* Anagrama: acomodin
# incommunication
## Francès

   * Pronúncia: /ɛ̃.kɔ.my.ni.kaˈsjɔ̃/

### Nom

incommunication f. ‎(plural incommunications)
* incomunicació
# incommunications
## Francès

   * Pronúncia: /ɛ̃.kɔ.my.ni.kaˈsjɔ̃/

### Nom

incommunications f. pl.
* forma plural de incommunication
# incomodaia
## Català
### Verb

incomodaia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de incomodar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de incomodar.
# incommutably
## Anglès

   * Etimologia: De incommutable i el sufix -ly.

### Adverbi

incommutably ‎(no comparable)
* incommutablement
# immigraràs
## Català
### Verb

immigraràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de immigrar.
# immigrassen
## Català
### Verb

immigrassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb immigrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·mi·gras·sen (4)
* Anagrama: marginéssim
# immigrasses
## Català
### Verb

immigrasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb immigrar.
# immigrassis
## Català
### Verb

immigrassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb immigrar.
# immigrate
## Anglès
### Verb

immigrate ‎(3a persona singular present immigrates, gerundi immigrating, passat i participi immigrated)
* immigrar
# immigrassin
## Català
### Verb

immigrassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb immigrar.
# immigraré
## Català
### Verb

immigraré
* Primera persona del singular (jo) del futur de immigrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·mi·gra·ré (4)
* Anagrames: immergira, immergirà, migraríem
# immigraríeu
## Català
### Verb

immigraríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de immigrar.
# indioaz
## Basc
### Nom

indioaz
* instrumental definit singular de indio
# indii
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈɪn.dɪ.iː/

### Nom

indiī
* genitiu singular de indium
# indioak
## Basc
### Nom

indioak
* ergatiu definit singular de indio
# indioarekin
## Basc
### Nom

indioarekin
* comitatiu definit singular de indio
# indioarentzat
## Basc
### Nom

indioarentzat
* benefactiu definit singular de indio
# indioaren
## Basc
### Nom

indioaren
* genitiu definit singular de indio
# indioa
## Basc
### Nom

indioa
* absolutiu definit singular de indio
# indioarengatik
## Basc
### Nom

indioarengatik
* causal definit singular de indio
# indioari
## Basc
### Nom

indioari
* datiu definit singular de indio
# incitareu
## Català
### Verb

incitareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de incitar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ci·ta·reu (4)
* Anagrama: trincàieu
# incitaries
## Català
### Verb

incitaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de incitar.
# incitariva
## Català
### Verb

incitariva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de incitar.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de incitar.
# incitarà
## Català
### Verb

incitarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de incitar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ci·ta·rà (4)
* Anagrames: tirànica, trincaia
# incitares
## Català
### Verb

incitares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de incitar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb incitar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ci·ta·res (4)
* Anagrama: trincaies
# incitaria
## Català
### Verb

incitaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de incitar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de incitar.
# incitarien
## Català
### Verb

incitarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de incitar.
# incitariven
## Català
### Verb

incitariven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de incitar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ci·ta·ri·ven (5)
* Anagrames: intercanvii, intercanvií, intercanviï
# incitarives
## Català
### Verb

incitarives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de incitar.
# incitaràs
## Català
### Verb

incitaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de incitar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ci·ta·ràs (4)
* Anagrama: cristiana
# indivisible
## Anglès
### Adjectiu

indivisible ‎(no comparable)
* indivisible
# indià
## Català

   * Pronúncia: /in.diˈa/
   * Rimes: -a
   * Etimologia: De Índia i el sufix -à, originalment indi, segle XIV.

### Adjectiu

indià m. ‎(femení indiana, plural masculí indians, plural femení indianes)
* Natural, però no aborigen, del que avui és Amèrica Llatina.
* Que ha residit durant molt de temps a Amèrica i ha tornat al seu poble d'origen.

### Nom

indià m. ‎(plural indians)
* calicó
* (valencià) titot

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·di·à (3)
* Anagrames: adiïn, aidin

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, DCVB
# indoctrinate
## Anglès
### Verb

indoctrinate ‎(3a persona singular present indoctrinates, gerundi indoctrinating, passat i participi indoctrinated)
* adoctrinar
# indoctrinated
## Anglès
### Verb

indoctrinated
* passat i participi de indoctrinate
# individúo
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \in.di.βiˈðu.o\, meridional \iŋ.di.βiˈðu.o\
       Americà: alt /in.di.biˈdu.o/, baix \iŋ.di.βiˈðu.o\, austral \in.di.βiˈðu.o\
   * Rimes: -uo

### Verb

individúo
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb individuar
# indochinês
## Portuguès

   * Pronúncia: (pendent)
   * Etimologia: De Indochina i el sufix -ês o del prefix indo- i chinês.

### Adjectiu

indochinês m. ‎(plural indochineses, femení indochinesa)
* indoxinès

### Nom

indochinês m. ‎(plural indochineses, femení indochinesa)
* indoxinès

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·do·chi·nês (4)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Dicionário Priberam da Língua Portuguesa sobre indochinês
* Per a més informació vegeu l'entrada al Dicionário Estraviz sobre indochinês
# indocilitat
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.du.si.ɫiˈtat/ balear /in.do.si.ɫiˈtat/, /in.du.si.ɫiˈtat/ Occidental: /in.do.si.ɫiˈtat/
   * Rimes: -at
   * Etimologia: Del llatí indocilĭtas.

### Nom

indocilitat f. ‎(plural indocilitats)
* Qualitat de indòcil.

#### Antònims

* docilitat

#### Traduccions

* Anglès: [[#Anglès|]] $^{(en)}$
* Castellà: [[#Castellà|]] $^{(es)}$
* Francès: [[#Francès|]] $^{(fr)}$
* Italià: [[#Italià|]] $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·do·ci·li·tat (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# improvisarien
## Català
### Verb

improvisarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de improvisar.
# improvisares
## Català
### Verb

improvisares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de improvisar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb improvisar.
# improvisaran
## Català
### Verb

improvisaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de improvisar.
# improvisareu
## Català
### Verb

improvisareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de improvisar.
# improvisaren
## Català
### Verb

improvisaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de improvisar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb improvisar.
# improvisaries
## Català
### Verb

improvisaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de improvisar.
# improvisara
## Català
### Verb

improvisara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb improvisar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb improvisar.
# improvisaria
## Català
### Verb

improvisaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de improvisar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de improvisar.
# indiciassen
## Català
### Verb

indiciassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb indiciar.
# indiciaríeu
## Català
### Verb

indiciaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de indiciar.
# indiciats
## Català
### Verb

indiciats
* Participi masculí plural del verb indiciar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·di·ci·ats (4)
* Anagrames: distancii, distancií, distanciï
# indiciaríveu
## Català
### Verb

indiciaríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de indiciar.
# indiciasses
## Català
### Verb

indiciasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb indiciar.
# indiciassin
## Català
### Verb

indiciassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb indiciar.
# indiciassis
## Català
### Verb

indiciassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb indiciar.
# indultasses
## Català
### Verb

indultasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb indultar.
# indultaríeu
## Català
### Verb

indultaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de indultar.
# indultassin
## Català
### Verb

indultassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb indultar.
# indultaríveu
## Català
### Verb

indultaríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de indultar.
# indultaràs
## Català
### Verb

indultaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de indultar.
# indultaré
## Català
### Verb

indultaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de indultar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·dul·ta·ré (4)
* Heterograma de 9 lletres (adeilnrtu)
* Anagrama: adulterin

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /in.dul.taˈɾe/, meridional \iŋ.dul.taˈɾe\
       Americà: alt /in.dul.t(a)ˈɾe/, baix \iŋ.dul.taˈɾe\, austral /in.dul.taˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

indultaré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb indultar
# indultassis
## Català
### Verb

indultassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb indultar.
# indultassen
## Català
### Verb

indultassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb indultar.
# infeudates
## Anglès
### Verb

infeudates
* tercera persona del singular (he, she, it) del present de infeudate
# infeudassen
## Català
### Verb

infeudassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb infeudar.
# infeudassin
## Català
### Verb

infeudassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb infeudar.
# infeudate
## Anglès
### Verb

infeudate ‎(3a persona singular present infeudates, gerundi infeudating, passat i participi infeudated)
* infeudar
# infeudasses
## Català
### Verb

infeudasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb infeudar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·feu·das·ses (4)
* Anagrama: defensàssiu
# infeudated
## Anglès
### Verb

infeudated
* passat i participi de infeudate
# infeudaríveu
## Català
### Verb

infeudaríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de infeudar.
# infeudassis
## Català
### Verb

infeudassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb infeudar.
# improvàssiu
## Català
### Verb

improvàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb improvar.
# improvo
## Català
### Verb

improvo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de improvar.
# improvà
## Català
### Verb

improvà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de improvar.
# improvàssim
## Català
### Verb

improvàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb improvar.
# improvvisamente
## Italià

   * Pronúncia: /im.provˌvi.saˈmen.te/
   * Etimologia: De improvviso i el sufix -mente.

### Adverbi

improvvisamente
* improvisament

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·prov·vi·sa·mén·te (6)
# improvàrem
## Català
### Verb

improvàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de improvar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb improvar.
# improvàssem
## Català
### Verb

improvàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb improvar.
# improvàreu
## Català
### Verb

improvàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de improvar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb improvar.
# improvàs
## Català
### Verb

improvàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb improvar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb improvar.
# improvàsseu
## Català
### Verb

improvàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb improvar.
# incivilment
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.siˌβiɫˈmen/ balear /in.siˌviɫˈment/, /in.siˌviɫˈmen/ Occidental: nord-occidental /in.siˌβiɫˈmen/ valencià /in.siˌviɫˈment/, /in.siˌβiɫˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De incivil i el sufix -ment.

### Adverbi

incivilment
* D’una manera incivil.

#### Antònims

* civilment

#### Traduccions

* Anglès: uncivilly $^{(en)}$
* Castellà: incivilmente $^{(es)}$
* Francès: incivilement $^{(fr)}$
* Italià: incivilmente $^{(it)}$
* Occità: incivilament $^{(oc)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ci·vil·ment (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# inclemently
## Anglès

   * Etimologia: De inclement i el sufix -ly.

### Adverbi

inclemently ‎(comparatiu more inclemently, superlatiu most inclemently)
* inclementment
# incitéssiu
## Català
### Verb

incitéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb incitar.
# inclementment
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iŋ.kɫəˌmemˈmen/ balear /iŋ.kɫəˌmemˈment/, /iŋ.kɫəˌmemˈmen/ Occidental: nord-occidental /iŋ.kɫeˌmemˈmen/ valencià /iŋ.kɫeˌmemˈment/, /iŋ.kɫeˌmemˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De inclement i el sufix -ment, segle XIV.

### Adverbi

inclementment
* D’una manera inclement.

#### Traduccions

* Anglès: inclemently $^{(en)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cle·ment·ment (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# incivilmente
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \in.θiˌβilˈmen.te\, meridional \iŋ.θiˌβilˈmen.te\
       Americà: alt /in.siˌbilˈmen.t(e)/, baix \iŋ.siˌβilˈmen.te\, austral \in.siˌβilˈmen.te\
   * Rimes: -ente
   * Etimologia: De incivil i el sufix -mente.

### Adverbi

incivilmente
* incivilment

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ci·vil·men·te (5)

## Italià

   * Pronúncia: /in.t͡ʃi.vilˈmen.te/
   * Etimologia: De incivile i el sufix -mente.

### Adverbi

incivilmente
* incivilment

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ci·vil·mén·te (5)
# inclina
## Català

   * Pronúncia: oriental /iŋˈkɫi.nə/, occidental /iŋˈkɫi.na/
   * Rimes: -ina

### Verb

inclina
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de inclinar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb inclinar.
# incití
## Català
### Verb

incití
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de incitar.
# inclemència
## Català

   * Pronúncia: oriental /iŋ.kɫəˈmɛn.si.ə/, occidental /iŋ.kɫeˈmɛn.si.a/
   * Rimes: -ɛnsia
   * Etimologia: Del llatí inclementia.

### Nom

inclemència f. ‎(plural inclemències)
* Temps advers: temperatures extremes, vent fort, pluja abundant.
* Manca de clemència.

#### Antònims

* clemència, compassió, pietat

#### Sinònims

* rigor

#### Traduccions

* Anglès: inclemency $^{(en)}$
* Castellà: inclemencia $^{(es)}$
* Francès: inclémence $^{(fr)}$
* Italià: inclemenza $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cle·mèn·ci·a (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, DCVB
# inclinables
## Francès
### Adjectiu

inclinables inv. pl.
* forma plural de inclinable