OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# desconhortaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.ku.nurˈta.βən/ balear /dəs.ko.noɾˈta.vən/, /dəs.ku.nurˈta.vən/ Occidental: nord-occidental /des.ko.norˈta.βen/ valencià /des.ko.noɾˈta.ven/, /des.ko.noɾˈta.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

desconhortaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de desconhortar.
# desconhortesses
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.ku.nurˈte.səs/ balear /dəs.ko.noɾˈte.səs/, /dəs.ku.nurˈte.səs/ Occidental: /des.ko.noɾˈte.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

desconhortesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb desconhortar.

#### Variants

* desconhortessis, desconhortassis, desconhortasses, desconhortares
# desconhortaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.ku.nurˈta.βəs/ balear /dəs.ko.noɾˈta.vəs/, /dəs.ku.nurˈta.vəs/ Occidental: nord-occidental /des.ko.norˈta.βes/ valencià /des.ko.noɾˈta.ves/, /des.ko.noɾˈta.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

desconhortaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de desconhortar.
# decupliquegueu
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /de.ku.pɫi.keˈɣew/
   * Rimes: -ew

### Verb

decupliquegueu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb decuplicar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [que vosaltres/vós] decupliqueu.
# decupliqueguéssou
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /de.ku.pɫi.keˈɣe.sow/

### Verb

decupliqueguéssou
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb decuplicar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [vosaltres/vós] decupliquéssiu, decupliquésseu, decuplicàsseu, decuplicàssiu o decuplicàreu.
# decupliquessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.ku.pɫiˈke.sən/, occidental /de.ku.pɫiˈke.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

decupliquessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb decuplicar.
    [Ells/elles/vostès] decupliquessin, decupliquessen, decuplicassen, decuplicassin o decuplicaren.
# decupliquegués
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /de.ku.pɫi.keˈɣes/
   * Rimes: -es

### Verb

decupliquegués
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb decuplicar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [ell/ella/vostè] decupliqués, decuplicàs o decuplicara.
# decupliquessa
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.ku.pɫiˈke.sə/, occidental /de.ku.pɫiˈke.sa/
       Informal: /de.ku.pɫiˈke.sɛ/
   * Rimes: -esa

### Verb

decupliquessa
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb decuplicar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [jo] decupliqués, decuplicàs o decuplicara.
# decupliquesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.ku.pɫiˈke.səs/, occidental /de.ku.pɫiˈke.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

decupliquesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb decuplicar.
    [Tu] decupliquessis, decupliquesses, decuplicasses, decuplicassis o decuplicares.
# decupliqueguéssom
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /de.ku.pɫi.keˈɣe.som/

### Verb

decupliqueguéssom
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb decuplicar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [nosaltres] decupliquéssim, decupliquéssem, decuplicàssem, decuplicàssim o decuplicàrem.
# decupliquen
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.kuˈpɫi.kən/, occidental /de.kuˈpɫi.ken/
   * Rimes: -iken

### Verb

decupliquen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de decuplicar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb decuplicar.
    [Que ells/elles/vostès] decupliquin o decupliquen.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb decuplicar.
    Decupliquin o decupliquen [ells/elles/vostès].
# decupliques
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.kuˈpɫi.kəs/, occidental /de.kuˈpɫi.kes/
   * Rimes: -ikes

### Verb

decupliques
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de decuplicar.
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb decuplicar.
    [Que tu] decupliquis o decupliques; [tu] no decupliquis o decupliques.
# desavesasses
## Català
### Verb

desavesasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb desavesar.
# desavesassin
## Català
### Verb

desavesassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb desavesar.
# desavesau
## Català
### Verb

desavesau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de desavesar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb desavesar.
# desavesava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.zə.βəˈza.βə/, balear /də.zə.vəˈza.və/ Occidental: nord-occidental /de.za.βeˈza.βa/ valencià /de.za.veˈza.va/, /de.za.βeˈza.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

desavesava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de desavesar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de desavesar.
# desavesaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.zə.βəˈza.βən/, balear /də.zə.vəˈza.vən/ Occidental: nord-occidental /de.za.βeˈza.βen/ valencià /de.za.veˈza.ven/, /de.za.βeˈza.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

desavesaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de desavesar.
# desavesassen
## Català
### Verb

desavesassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb desavesar.
# desavesassis
## Català
### Verb

desavesassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb desavesar.
# desavesaríeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.zə.βə.zəˈɾi.əw/, balear /də.zə.və.zəˈɾi.əw/ Occidental: nord-occidental /de.za.βe.zaˈɾi.ew/ valencià /de.za.ve.zaˈɾi.ew/, /de.za.βe.zaˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

desavesaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de desavesar.
# desensonilleu
## Català
### Verb

desensonilleu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de desensonillar.
* (occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb desensonillar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb desensonillar.
# desensonillàrem
## Català
### Verb

desensonillàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de desensonillar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb desensonillar.
# desensonillàreu
## Català
### Verb

desensonillàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de desensonillar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb desensonillar.
# desensonilles
## Català
### Verb

desensonilles
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de desensonillar.
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb desensonillar.
# desensonillàsseu
## Català
### Verb

desensonillàsseu
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb desensonillar.
# desensonillàssem
## Català
### Verb

desensonillàssem
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb desensonillar.
# desensonillà
## Català
### Verb

desensonillà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de desensonillar.
# desensonillen
## Català
### Verb

desensonillen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de desensonillar.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb desensonillar.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb desensonillar.
# desensonille
## Català
### Verb

desensonille
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de desensonillar.
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb desensonillar.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb desensonillar.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb desensonillar.
# dejuni
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəˈʒu.ni/, balear /dəˈʒu.ni/ alguerès /daˈd͡ʒu.ni/ Occidental: nord-occidental /deˈʒu.ni/, valencià /deˈd͡ʒu.ni/
   * Rimes: -uni
   * Etimologia: Del llatí iēiūnium amb dissimilació de la primera consonant, segle XII.

### Nom

dejuni m. ‎(plural dejunis)
* Privació voluntària d'aliment, per motius religiosos.

#### Variants

* dijuni

#### Sinònims

* abstinència

#### Traduccions

* Alemany: Fasten $^{(de)}$ n.
* Anglès: fast $^{(en)}$, fasting $^{(en)}$
* Castellà: ayuno $^{(es)}$
* Eslovac: pôst $^{(sk)}$ m.
* Francès: jeûne $^{(fr)}$
* Gallec: xaxún $^{(gl)}$ m.
* Italià: digiuno $^{(it)}$
* Llatí: ieiunium $^{(la)}$ n.
* Polonès: post $^{(pl)}$ m.
* Portuguès: jejum $^{(pt)}$ m.
* Rus: пост $^{(ru)}$ m. ‎(post)

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·ju·ni (3)
* Heterograma de 6 lletres (deijnu)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, DCVB
# dejorn
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /dəˈʒorn/ Occidental: nord-occidental /deˈʒorn/, valencià /deˈd͡ʒoɾn/
   * Rimes: -oɾn
   * Etimologia: Compost de de i jorn ‎(«de dia»), segle XV.

### Adverbi

dejorn
* A primera hora del matí.
    «En aixecar-se del llit, ell sortia a la finestra. Ella ja solia esser a la seva. Es despertava més dejorn. Se citaven amb senyes, al portal.» (Jaume Vidal Alcover, Les quatre llunes, 1969)
* A una hora abans de la regular.
    «Ens n'anàrem a dormir dejorn.» (Prudenci Bertrana, El meu amic Pellini, 1923)
    «Havia partit prest i no era habitual que marxàs tan dejorn.» (Gabriel Janer Manila, Paradís d'orquídies, 1992)

#### Sinònims

* aviat, d'hora, de jorn, de matí, enjorn, prest, prompte

#### Traduccions

* Anglès: early $^{(en)}$
* Castellà: temprano $^{(es)}$
* Francès: tôt $^{(fr)}$, de bonne heure $^{(fr)}$
* Italià: presto $^{(it)}$, di buon'ora $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·jorn (2)
* Heterograma de 6 lletres (dejnor)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# dejos
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /ˈde.xos/, meridional /ˈde.hoh/
       Americà: alt /ˈde.x(o)s/, baix /ˈde.hoh/, austral /ˈde.xos/
   * Rimes: -exos

### Nom

dejos m. pl.
* forma plural de dejo

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·jos (2)
# dejo
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /ˈde.xo/, meridional /ˈde.ho/
       Americà: alt /ˈde.x(o)/, baix /ˈde.ho/, austral /ˈde.xo/
   * Rimes: -exo
   * Etimologia: De dejar.

### Nom

dejo m. ‎(plural dejos)
* to, accent, deix
* cantarella
* regust

#### Variants

* deje

### Verb

dejo
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb dejar
# dejá
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /deˈxa/, meridional /deˈha/
       Americà: alt /deˈxa/, baix /deˈha/, austral /deˈxa/
   * Rimes: -a

### Verb

dejá
* (voseo) segona persona del singular (vos) de l'imperatiu del verb dejar

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·já (2)
* Anagrames: jade, jeda
# desenfadem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.zəɱ.fəˈðɛm/ balear /də.zəɱ.fəˈðəm/, /də.zəɱ.fəˈðɛm/ Occidental: /de.zeɱ.faˈðem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

desenfadem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de desenfadar.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb desenfadar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb desenfadar.

#### Variants

* [1] desenfadam

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·en·fa·dem (4)
# desenfadesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.zəɱ.fəˈðe.səs/, occidental /de.zeɱ.faˈðe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

desenfadesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb desenfadar.

#### Variants

* desenfadessis, desenfadassis, desenfadasses, desenfadares

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·en·fa·des·ses (5)
# desenfadessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.zəɱ.fəˈðe.sin/, occidental /de.zeɱ.faˈðe.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

desenfadessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb desenfadar.

#### Variants

* desenfadessen, desenfadassin, desenfadassen, desenfadaren

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·en·fa·des·sin (5)
# desenfade
## Català
### Verb

desenfade
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de desenfadar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb desenfadar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb desenfadar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb desenfadar.

#### Variants

* [1] desenfado, desenfadi, desenfad
* [2] desenfadi
* [3] desenfadi
* [4] desenfadi

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·en·fa·de (4)
# desenfadeir-se
## Català
### Verb

desenfadeir-se
* Forma pronominal de desenfadeir.
# desenfaden
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.zəɱˈfa.ðən/, occidental /de.zeɱˈfa.ðen/
   * Rimes: -aden

### Verb

desenfaden
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de desenfadar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb desenfadar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb desenfadar.

#### Variants

* [2] desenfadin
* [3] desenfadin

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·en·fa·den (4)
# desenfadessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.zəɱ.fəˈðe.sən/, occidental /de.zeɱ.faˈðe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

desenfadessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb desenfadar.

#### Variants

* desenfadessin, desenfadassin, desenfadassen, desenfadaren

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·en·fa·des·sen (5)
# desenfadessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.zəɱ.fəˈðe.sis/, occidental /de.zeɱ.faˈðe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

desenfadessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb desenfadar.

#### Variants

* desenfadesses, desenfadassis, desenfadasses, desenfadares

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·en·fa·des·sis (5)
# desenfades
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.zəɱˈfa.ðəs/, occidental /de.zeɱˈfa.ðes/
   * Rimes: -ades

### Verb

desenfades
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de desenfadar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb desenfadar.

#### Variants

* [2] desenfadis

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·en·fa·des (4)
* Anagrama: defensades
# descarbonitzés
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kər.bu.niˈd͡zes/ balear /dəs.kəɾ.bo.niˈd͡zes/, /dəs.kər.bu.niˈd͡zes/ Occidental: nord-occidental /des.kar.βo.niˈd͡zes/, valencià /des.kaɾ.bo.niˈzes/
   * Rimes: -es

### Verb

descarbonitzés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb descarbonitzar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb descarbonitzar.

#### Variants

* [1] descarbonitzàs, descarbonitzara
* [2] descarbonitzàs, descarbonitzara
# descarbonitzéssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kər.bu.niˈd͡ze.səm/ balear /dəs.kəɾ.bo.niˈd͡ze.səm/, /dəs.kər.bu.niˈd͡ze.səm/ Occidental: nord-occidental /des.kar.βo.niˈd͡ze.sem/, valencià /des.kaɾ.bo.niˈze.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

descarbonitzéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb descarbonitzar.

#### Variants

* descarbonitzéssim, descarbonitzàssim, descarbonitzàssem, descarbonitzàrem
# descarbonitzàsseu
## Català
### Verb

descarbonitzàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb descarbonitzar.

#### Variants

* descarbonitzéssiu, descarbonitzésseu, descarbonitzàssiu, descarbonitzàreu
# descarbonitzàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kər.bu.niˈd͡za.βəw/ balear /dəs.kəɾ.bo.niˈd͡za.vəw/, /dəs.kər.bu.niˈd͡za.vəw/ Occidental: nord-occidental /des.kar.βo.niˈd͡za.βew/ valencià /des.kaɾ.bo.niˈza.vew/, /des.kaɾ.βo.niˈza.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

descarbonitzàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de descarbonitzar.
# descarbonitzéssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kər.bu.niˈd͡ze.siw/ balear /dəs.kəɾ.bo.niˈd͡ze.siw/, /dəs.kər.bu.niˈd͡ze.siw/ Occidental: nord-occidental /des.kar.βo.niˈd͡ze.siw/, valencià /des.kaɾ.bo.niˈze.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

descarbonitzéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb descarbonitzar.

#### Variants

* descarbonitzésseu, descarbonitzàssiu, descarbonitzàsseu, descarbonitzàreu
# descarbonitzàssim
## Català
### Verb

descarbonitzàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb descarbonitzar.

#### Variants

* descarbonitzéssim, descarbonitzéssem, descarbonitzàssem, descarbonitzàrem
# descarbonitzàssiu
## Català
### Verb

descarbonitzàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb descarbonitzar.

#### Variants

* descarbonitzéssiu, descarbonitzésseu, descarbonitzàsseu, descarbonitzàreu
# descarbonitzésseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kər.bu.niˈd͡ze.səw/ balear /dəs.kəɾ.bo.niˈd͡ze.səw/, /dəs.kər.bu.niˈd͡ze.səw/ Occidental: nord-occidental /des.kar.βo.niˈd͡ze.sew/, valencià /des.kaɾ.bo.niˈze.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

descarbonitzésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb descarbonitzar.

#### Variants

* descarbonitzéssiu, descarbonitzàssiu, descarbonitzàsseu, descarbonitzàreu
# descarbonitzéssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kər.bu.niˈd͡ze.sim/ balear /dəs.kəɾ.bo.niˈd͡ze.sim/, /dəs.kər.bu.niˈd͡ze.sim/ Occidental: nord-occidental /des.kar.βo.niˈd͡ze.sim/, valencià /des.kaɾ.bo.niˈze.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

descarbonitzéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb descarbonitzar.

#### Variants

* descarbonitzéssem, descarbonitzàssim, descarbonitzàssem, descarbonitzàrem
# dejé
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /deˈxe/, meridional /deˈhe/
       Americà: alt /deˈxe/, baix /deˈhe/, austral /deˈxe/
   * Rimes: -e

### Verb

dejé
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb dejar
# dejú
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /dəˈʒu/ Occidental: nord-occidental /deˈʒu/, valencià /deˈd͡ʒu/ Informal: /diˈʒu/
   * Rimes: -u
   * Etimologia: Del llatí ieiūnus per dissimilació en llatí vulgar, segle XIV.

### Adjectiu

dejú m. ‎(femení dejuna, plural masculí dejuns, plural femení dejunes)
* No haver menjat res des que s'ha fet de dia.
    Amb tanta feina, són les dotze i encara estic dejú.

#### Compostos i expressions

* en dejú (adverbi)

#### Traduccions

* Anglès: fasting $^{(en)}$
* Castellà: en ayunas $^{(es)}$
* Francès: à jeun $^{(fr)}$
* Italià: digiuno $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·jú (2)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, DCVB
# dekagram
## Suec

   * Etimologia: Del prefix deka- ‎(«deca-») i gram ‎(«gram»).

### Nom

dekagram n.
* decagram (dag)

#### Declinació

| Cas | Singular | Singular | Plural | Plural |
| Cas | Indefinit | Definit | Indefinit | Definit |
| Nominatiu | dekagram | dekagramet | dekagram | dekagramen |
| Genitiu | dekagrams | dekagramets | dekagrams | dekagramens |

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia en suec
# dekumanta
## Esperanto

   * Pronúncia: /de.kuˈman.ta/

### Verb

dekumanta ‎(plural dekumantaj, acusatiu dekumantan, plural acusatiu dekumantajn)
* participi actiu present de dekumi
# dekoracio
## Esperanto

   * Pronúncia: /de.ko.raˈt͡si.o/

### Nom

dekoracio ‎(acusatiu dekoracion, plural dekoracioj, plural acusatiu dekoraciojn)
* decoració
# dekoraciojn
## Esperanto

   * Pronúncia: /de.ko.raˈt͡si.ojn/

### Nom

dekoraciojn
* acusatiu plural de dekoracio
# dejús
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəˈʒus/, occidental /deˈd͡ʒus/
   * Rimes: -us
   * Etimologia: Compost de de i l'antic jus ‎(«sota»).

### Adverbi

dejús
* (arcaisme) dessota

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·jús (2)
* Anagrama: judes

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# dekabr
## Àzeri
### Nom

dekabr
* desembre

#### Relacionats

| Mesos de l’any | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 |
| Mesos de l’any | yanvar | fevral | mart | aprel | may | iyun | iyul | avqust | sentyabr | oktyabr | noyabr | dekabr |
# dekoracioj
## Esperanto

   * Pronúncia: /de.ko.raˈt͡si.oj/

### Nom

dekoracioj
* forma plural de dekoracio
# dekoracion
## Esperanto

   * Pronúncia: /de.ko.raˈt͡si.on/

### Nom

dekoracion
* acusatiu de dekoracio
# desembalavo
## Català
### Verb

desembalavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de desembalar.

#### Variants

* desembalàieu, desembalàveu
# desembalca
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.zəmˈbaɫ.kə/, occidental /de.zemˈbaɫ.ka/
   * Rimes: -alka

### Verb

desembalca
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de desembalcar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb desembalcar.

### Miscel·lània

* Anagrama: embadalesc
# desembalc
## Català
### Verb

desembalc
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de desembalcar.
# desembalaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.zəm.bəˈɫa.βən/, balear /də.zəm.bəˈɫa.vən/ Occidental: nord-occidental /de.zem.baˈɫa.βen/ valencià /de.zem.baˈɫa.ven/, /de.zem.baˈɫa.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

desembalaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de desembalar.

#### Variants

* desembalaien
# desembalaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.zəm.bəˈɫa.βəs/, balear /də.zəm.bəˈɫa.vəs/ Occidental: nord-occidental /de.zem.baˈɫa.βes/ valencià /de.zem.baˈɫa.ves/, /de.zem.baˈɫa.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

desembalaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de desembalar.

#### Variants

* desembalaies
# desembalavi
## Català
### Verb

desembalavi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de desembalar.

#### Variants

* desembalaia, desembalava
# desmilitaritzéssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /dəz.mi.ɫi.tə.ɾiˈd͡ze.siw/ Occidental: nord-occidental /dez.mi.ɫi.ta.ɾiˈd͡ze.siw/, valencià /dez.mi.ɫi.ta.ɾiˈze.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

desmilitaritzéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb desmilitaritzar.

#### Variants

* desmilitaritzésseu, desmilitaritzàsseu, desmilitaritzàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·mi·li·ta·rit·zés·siu (7)
# desmilitaritzés
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /dəz.mi.ɫi.tə.ɾiˈd͡zes/ Occidental: nord-occidental /dez.mi.ɫi.ta.ɾiˈd͡zes/, valencià /dez.mi.ɫi.ta.ɾiˈzes/
   * Rimes: -es

### Verb

desmilitaritzés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb desmilitaritzar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb desmilitaritzar.

#### Variants

* [1] desmilitaritzara
* [2] desmilitaritzara

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·mi·li·ta·rit·zés (6)