OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# escolt
## Català
### Verb

escolt
* (balear, alguerès) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de escoltar.

#### Variants

* escolto, escolte, escolti

### Miscel·lània

* Anagrames: clotes, tolesc
# escolopendra
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.ku.ɫuˈpɛn.dɾə/ balear /əs.ko.ɫoˈpɛn.dɾə/, /əs.ku.ɫuˈpɛn.dɾə/ Occidental: /es.ko.ɫoˈpen.dɾa/
   * Rimes: -ɛndɾa
   * Etimologia: Del llatí scolopendra, del grec antic σκολóπενδρα ‎(skolópendra, «centpeus»), segle XIX.

### Nom

escolopendra f. ‎(plural escolopendres)
* Insecte quilòpode del gènere Scolopendra.

#### Traduccions

* Castellà: escolopendra $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·co·lo·pen·dra (5)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom I.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /es.ko.loˈpen.dɾa/, meridional \eh.ko.loˈpeŋ.dɾa\
       Americà: alt /es.k(o).loˈpen.d͡za/, baix \eh.ko.loˈpeŋ.dɾa\, austral /eh.ko.loˈpen.dɾa/
   * Rimes: -endɾa
   * Etimologia: Del llatí scolopendra.

### Nom

escolopendra f. ‎(plural escolopendras)
* escolopendra

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·co·lo·pen·dra (5)
# enlairéssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.ɫəjˈɾe.səm/, occidental /en.ɫajˈɾe.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

enlairéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb enlairar.

#### Variants

* enlairéssim, enlairàssim, enlairàssem, enlairàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·lai·rés·sem (4)
# enlairàssim
## Català
### Verb

enlairàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb enlairar.

#### Variants

* enlairéssim, enlairéssem, enlairàssem, enlairàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·lai·ràs·sim (4)
* Anagrama: assimilaren
# enlairàssiu
## Català
### Verb

enlairàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb enlairar.

#### Variants

* enlairéssiu, enlairésseu, enlairàsseu, enlairàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·lai·ràs·siu (4)
# enlairéssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.ɫəjˈɾe.siw/, occidental /en.ɫajˈɾe.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

enlairéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb enlairar.

#### Variants

* enlairésseu, enlairàssiu, enlairàsseu, enlairàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·lai·rés·siu (4)
# enlairàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.ɫəjˈɾa.βəw/, balear /ən.ɫəjˈɾa.vəw/ Occidental: nord-occidental /en.ɫajˈɾa.βew/ valencià /en.ɫajˈɾa.vew/, /en.ɫajˈɾa.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

enlairàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de enlairar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·lai·rà·veu (4)
* Anagrama: alenaríveu
# enlairés
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.ɫəjˈɾes/, occidental /en.ɫajˈɾes/
   * Rimes: -es

### Verb

enlairés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb enlairar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb enlairar.

#### Variants

* [1] enlairessi, enlairàs, enlairara
* [2] enlairessi, enlairàs, enlairara

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·lai·rés (3)
* Anagrama: lineares
# enlairésseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.ɫəjˈɾe.səw/, occidental /en.ɫajˈɾe.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

enlairésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb enlairar.

#### Variants

* enlairéssiu, enlairàssiu, enlairàsseu, enlairàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·lai·rés·seu (4)
# enlairí
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.ɫəjˈɾi/, occidental /en.ɫajˈɾi/
   * Rimes: -i

### Verb

enlairí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de enlairar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·lai·rí (3)
# enlairàvem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.ɫəjˈɾa.βəm/, balear /ən.ɫəjˈɾa.vəm/ Occidental: nord-occidental /en.ɫajˈɾa.βem/ valencià /en.ɫajˈɾa.vem/, /en.ɫajˈɾa.βem/
   * Rimes: -avem

### Verb

enlairàvem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de enlairar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·lai·rà·vem (4)
* Anagrama: alenarívem
# enlairéssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.ɫəjˈɾe.sim/, occidental /en.ɫajˈɾe.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

enlairéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb enlairar.

#### Variants

* enlairéssem, enlairàssim, enlairàssem, enlairàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·lai·rés·sim (4)
# escudides
## Català
### Verb

escudides
* Participi femení plural del verb escudir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cu·di·des (4)
# escudi
## Català
### Verb

escudi
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb escudir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb escudir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb escudir.

#### Variants

* [1] escuda
* [2] escuda
* [3] escuda

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cu·di (3)
* Heterograma de 6 lletres (cdeisu)
* Anagrames: cuides, cuidés, eduïsc
# escuderes
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kuˈðe.ɾəs/, occidental /es.kuˈðe.ɾes/
   * Rimes: -eɾes

### Nom

escuderes f. pl.
* Forma plural de escudera.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cu·de·res (4)
* Anagrama: drecésseu
# escudes
## Català
### Verb

escudes
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb escudir.

#### Variants

* escudis

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cu·des (3)
# escudien
## Català
### Verb

escudien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de escudir.

#### Variants

* escudiven

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cu·di·en (4)
# escuder
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əs.kuˈðe/ Occidental: nord-occidental /es.kuˈðe/, valencià /es.kuˈðeɾ/
   * Rimes: -e(ɾ)
   * Etimologia: De escut i el sufix -er, segle XIII.

### Nom

escuder m. ‎(plural escuders, femení escudera)
* Persona que fabrica escuts.
* A l'edat mitjana, jove noble que servia un cavaller i li duia l'escut.

#### Traduccions
### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cu·der (3)
* Anagrama: reduesc

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# escudida
## Català
### Verb

escudida
* Participi femení singular del verb escudir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cu·di·da (4)
* Anagrames: acudides, cuidades
# ennobliria
## Català
### Verb

ennobliria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de ennoblir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de ennoblir.

## Català antic
### Verb

ennobliria
* primera persona singular (io, yo, jo) del condicional de ennoblir
* tercera persona singular (él, eyl, ell) del condicional de ennoblir
# ennoblirien
## Català
### Verb

ennoblirien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de ennoblir.

## Català antic
### Verb

ennoblirien
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) del condicional de ennoblir
# ennobliries
## Català
### Verb

ennobliries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de ennoblir.

## Català antic
### Verb

ennobliries
* segona persona singular (tu) del condicional de ennoblir
# ennobliran
## Català
### Verb

ennobliran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de ennoblir.

## Català antic
### Verb

ennobliran
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) del futur de ennoblir
# ennoblira
## Català
### Verb

ennoblira
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb ennoblir.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb ennoblir.

#### Variants

* [1] ennoblís
* [2] ennoblís

## Català antic
### Verb

ennoblira
* primera persona singular (io, yo, jo) de l'imperfet de subjuntiu de ennoblir
* tercera persona singular (él, eyl, ell) de l'imperfet de subjuntiu de ennoblir

#### Variants

* [1] ennoblís
* [2] ennoblís
# esgrimixes
## Català
### Verb

esgrimixes
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de esgrimir.

#### Variants

* esgrimeixes

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·gri·mi·xes (4)
* Anagrama: greixéssim
# esgrimixo
## Català
### Verb

esgrimixo
* (nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de esgrimir.

#### Variants

* esgrimeixo, esgrimesc, esgrimeixi, esgrimisc

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·gri·mi·xo (4)
# esgrimíem
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.ɡɾiˈmi.əm/, occidental /ez.ɣɾiˈmi.em/
   * Rimes: -iem

### Verb

esgrimíem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de esgrimir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·gri·mí·em (4)
* Anagrama: immergies
# esgrimírem
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.ɡɾiˈmi.ɾəm/, occidental /ez.ɣɾiˈmi.ɾem/
   * Rimes: -iɾem

### Verb

esgrimírem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de esgrimir.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb esgrimir.

#### Variants

* [2] esgrimíssim, esgrimíssem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·gri·mí·rem (4)
* Anagrames: immergir-se, immergires
# esgrimíssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.ɡɾiˈmi.səm/, occidental /ez.ɣɾiˈmi.sem/
   * Rimes: -isem

### Verb

esgrimíssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb esgrimir.

#### Variants

* esgrimíssim, esgrimírem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·gri·mís·sem (4)
* Anagrames: immergisses, immigresses
# esgrimísseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.ɡɾiˈmi.səw/, occidental /ez.ɣɾiˈmi.sew/
   * Rimes: -isew

### Verb

esgrimísseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb esgrimir.

#### Variants

* esgrimíssiu, esgrimíreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·gri·mís·seu (4)
# esgrimí
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.ɡɾiˈmi/, occidental /ez.ɣɾiˈmi/
   * Rimes: -i

### Verb

esgrimí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de esgrimir.
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de esgrimir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·gri·mí (3)
* Anagrama: emigris
# esgrimíreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.ɡɾiˈmi.ɾəw/, occidental /ez.ɣɾiˈmi.ɾew/
   * Rimes: -iɾew

### Verb

esgrimíreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de esgrimir.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb esgrimir.

#### Variants

* [2] esgrimíssiu, esgrimísseu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·gri·mí·reu (4)
# esgrimís
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.ɡɾiˈmis/, occidental /ez.ɣɾiˈmis/
   * Rimes: -is

### Verb

esgrimís
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb esgrimir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb esgrimir.

#### Variants

* [1] esgrimira
* [2] esgrimira

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·gri·mís (3)
* Anagrames: giréssim, migressi
# esgrimíeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.ɡɾiˈmi.əw/, occidental /ez.ɣɾiˈmi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

esgrimíeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de esgrimir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·gri·mí·eu (4)
* Anagrames: seguiríem, sigueríem
# ensenderàs
## Català
### Verb

ensenderàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb ensenderar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb ensenderar.

#### Variants

* [1] ensenderessi, ensenderessa, ensendereguessa, ensenderés
* [2] ensenderegués, ensenderés
# ensenderàssiu
## Català
### Verb

ensenderàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb ensenderar.

#### Variants

* ensendereguéssou, ensenderéssiu, ensenderésseu, ensenderàsseu
# ensenderéssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.sən.dəˈɾe.səm/, occidental /en.sen.deˈɾe.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

ensenderéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb ensenderar.

#### Variants

* ensendereguéssom, ensenderéssim, ensenderàssim, ensenderàssem
# ensenderàssem
## Català
### Verb

ensenderàssem
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb ensenderar.

#### Variants

* ensendereguéssom, ensenderéssim, ensenderéssem, ensenderàssim
# ensenderàssim
## Català
### Verb

ensenderàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb ensenderar.

#### Variants

* ensendereguéssom, ensenderéssim, ensenderéssem, ensenderàssem
# ensenderés
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.sən.dəˈɾes/, occidental /en.sen.deˈɾes/
   * Rimes: -es

### Verb

ensenderés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb ensenderar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb ensenderar.

#### Variants

* [1] ensenderessi, ensenderessa, ensendereguessa, ensenderàs
* [2] ensenderegués, ensenderàs
# ensenderàsseu
## Català
### Verb

ensenderàsseu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb ensenderar.

#### Variants

* ensendereguéssou, ensenderéssiu, ensenderésseu, ensenderàssiu
# ensenderàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.sən.dəˈɾa.βəw/, balear /ən.sən.dəˈɾa.vəw/ Occidental: nord-occidental /en.sen.deˈɾa.βew/ valencià /en.sen.deˈɾa.vew/, /en.sen.deˈɾa.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

ensenderàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de ensenderar.

#### Variants

* ensenderavo, ensenderàieu
# estandarditzà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əs.tən.dər.diˈd͡za/ Occidental: nord-occidental /es.tan.dar.ðiˈd͡za/, valencià /es.tan.daɾ.ðiˈza/
   * Rimes: -a

### Verb

estandarditzà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de estandarditzar.
# estandarditzàs
## Català
### Verb

estandarditzàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb estandarditzar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb estandarditzar.
# estandarditzàssem
## Català
### Verb

estandarditzàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb estandarditzar.
# estandarditzàrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əs.tən.dər.diˈd͡za.ɾəm/ Occidental: nord-occidental /es.tan.dar.ðiˈd͡za.ɾem/, valencià /es.tan.daɾ.ðiˈza.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

estandarditzàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de estandarditzar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb estandarditzar.
# estandarditzàsseu
## Català
### Verb

estandarditzàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb estandarditzar.
# estandarditzàreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əs.tən.dər.diˈd͡za.ɾəw/ Occidental: nord-occidental /es.tan.dar.ðiˈd͡za.ɾew/, valencià /es.tan.daɾ.ðiˈza.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

estandarditzàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de estandarditzar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb estandarditzar.
# estandarditzàssim
## Català
### Verb

estandarditzàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb estandarditzar.
# estandarditzàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.tən.dər.diˈd͡za.βəw/, balear /əs.tən.dəɾ.ðiˈd͡za.vəw/ Occidental: nord-occidental /es.tan.dar.ðiˈd͡za.βew/ valencià /es.tan.daɾ.ðiˈza.vew/, /es.tan.daɾ.ðiˈza.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

estandarditzàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de estandarditzar.
# estandarditzàssiu
## Català
### Verb

estandarditzàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb estandarditzar.
# esfullar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.fuˈʎa/ balear /əs.fuˈʎa/, /əs.fuˈja/ Occidental: nord-occidental /es.fuˈʎa/ valencià /es.fuˈʎaɾ/, /es.fuˈʎa/ Informal: nord-occidental /as.fuˈʎa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: esfullà
   * Etimologia: Del prefix es- i fulla, segle XVII.

### Verb

esfullar trans., pron. ‎(pronominal esfullar-se)
* Treure les fulles o els pètals.
    «Els anys que em resten / els viuré en somort. Cada matí / esfullaré una rosa, la mateixa.» (Miquel Martí i Pol, La pell del violí)
* Perdre les fulles o els pètals.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: esfullo, esfulla, esfullem

#### Traduccions
### Miscel·lània

* Síl·labes: es·fu·llar (3)
* Anagrames: llufar-se, llufares

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# esfullaments
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.fu.ʎəˈmens/ balear /əs.fu.ʎəˈmens/, /əs.fu.jəˈmens/ Occidental: /es.fu.ʎaˈmens/
   * Rimes: -ens

### Nom

esfullaments m. pl.
* Forma plural de esfullament.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·fu·lla·ments (4)
# esfumados
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \es.fuˈma.ðos\, meridional \eh.fuˈma.(ð)oh\
       Americà: alt /es.fuˈma.d(o)s/, baix \eh.fuˈma.ðoh\, austral \eh.fuˈma.ðos\
   * Rimes: -ados

### Nom

esfumados m. pl.
* forma plural de esfumado
# esfulladís
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.fu.ʎəˈðis/ balear /əs.fu.ʎəˈðis/, /əs.fu.jəˈðis/ Occidental: /es.fu.ʎaˈðis/
   * Rimes: -is
   * Etimologia: De esfullar i el sufix -ís, segle XIX.

### Adjectiu

esfulladís m. ‎(femení esfulladissa, plural masculí esfulladissos, plural femení esfulladisses)
* Que s’esfulla, que perd les fulles o pètals fàcilment.

#### Variants

* desfulladís

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·fu·lla·dís (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# esfullament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.fu.ʎəˈmen/ balear /əs.fu.ʎəˈment/, /əs.fu.jəˈmen/ Occidental: nord-occidental /es.fu.ʎaˈmen/ valencià /es.fu.ʎaˈment/, /es.fu.ʎaˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De esfullar i el sufix -ment.

### Nom

esfullament m. ‎(plural esfullaments)
* Resultat d’esfullar.

#### Sinònims

* desfullament
* esfullada

#### Traduccions

* Castellà: deshojadura $^{(es)}$ f.
* Francès: effeuillage $^{(fr)}$ m., effeuillement $^{(fr)}$ m.
* Italià: sfogliatura $^{(it)}$ f.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·fu·lla·ment (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# esfulladisses
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.fu.ʎəˈði.səs/ balear /əs.fu.ʎəˈði.səs/, /əs.fu.jəˈði.səs/ Occidental: /es.fu.ʎaˈði.ses/
   * Rimes: -ises

### Adjectiu

esfulladisses f. pl.
* Forma plural de esfulladissa.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·fu·lla·dis·ses (5)
# esfulladissos
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.fu.ʎəˈði.sus/ balear /əs.fu.ʎəˈði.sos/, /əs.fu.jəˈði.sus/ Occidental: /es.fu.ʎaˈði.sos/
   * Rimes: -isos

### Adjectiu

esfulladissos m. pl.
* Forma plural de esfulladís.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·fu·lla·dis·sos (5)
# esfullar-se
## Català
### Verb

esfullar-se
* Forma pronominal de esfullar.
# esfumado
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \es.fuˈma.ðo\, meridional \eh.fuˈma.(ð)o\
       Americà: alt /es.f(u)ˈma.do/, baix \eh.fuˈma.ðo\
   * Rimes: -ado

### Nom

esfumado m. ‎(plural esfumados)
* (Pintura) esfumat

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·fu·ma·do (4)
* Heterograma de 8 lletres (adefmosu)

### Vegeu també

* esfumado. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 juliol 2014].
# eskolten
## Basc
### Nom

eskolten
* genitiu definit plural de eskolta
# eskoltenganaino
## Basc
### Nom

eskoltenganaino
* terminatiu definit plural de eskolta
# eskoltez
## Basc
### Nom

eskoltez
* instrumental definit plural de eskolta
# eskoltengandik
## Basc
### Nom

eskoltengandik
* ablatiu definit plural de eskolta
# eskoltengatik
## Basc
### Nom

eskoltengatik
* causal definit plural de eskolta
# eskoltentzat
## Basc
### Nom

eskoltentzat
* benefactiu definit plural de eskolta
# eskoltengan
## Basc
### Nom

eskoltengan
* inessiu definit plural de eskolta
# eskoltengana
## Basc
### Nom

eskoltengana
* al·latiu definit plural de eskolta
# eskoltenganako
## Basc
### Nom

eskoltenganako
* genitiu locatiu definit plural de eskolta
# eskoltenganantz
## Basc
### Nom

eskoltenganantz
* al·latiu direccional definit plural de eskolta
# entafarràvem
## Català
### Verb

entafarràvem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de entafarrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ta·far·rà·vem (5)
# entafarréssiu
## Català
### Verb

entafarréssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb entafarrar.

#### Variants

* entafarràssiu, entafarràsseu

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ta·far·rés·siu (5)
* Anagrama: entaferràssiu
# entafarràsseu
## Català
### Verb

entafarràsseu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb entafarrar.

#### Variants

* entafarréssiu, entafarràssiu

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ta·far·ràs·seu (5)
# entafarrí
## Català
### Verb

entafarrí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de entafarrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ta·far·rí (4)
* Anagrames: fartarien, tarifaren
# entafarràveu
## Català
### Verb

entafarràveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de entafarrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ta·far·rà·veu (5)
# entafarràssiu
## Català
### Verb

entafarràssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb entafarrar.

#### Variants

* entafarréssiu, entafarràsseu

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ta·far·ràs·siu (5)
# entafarràssim
## Català
### Verb

entafarràssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb entafarrar.

#### Variants

* entafarréssim, entafarràssem

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ta·far·ràs·sim (5)
# entafarrés
## Català
### Verb

entafarrés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb entafarrar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb entafarrar.

#### Variants

* entafarràs

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ta·far·rés (4)
* Anagrames: entaferràs, fartaneres
# entafarréssim
## Català
### Verb

entafarréssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb entafarrar.

#### Variants

* entafarràssim, entafarràssem

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ta·far·rés·sim (5)
* Anagrama: entaferràssim
# entafarràssem
## Català
### Verb

entafarràssem
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb entafarrar.

#### Variants

* entafarréssim, entafarràssim

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ta·far·ràs·sem (5)
# enrondí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.runˈdi/ balear /ən.ronˈdi/, /ən.runˈdi/ Occidental: /en.ronˈdi/
   * Rimes: -i

### Verb

enrondí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de enrondar.

### Miscel·lània

* Anagrames: nodrien, ordenin, ordinen, rondine
# enroquem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.ruˈkɛm/ balear /ən.roˈkəm/, /ən.ruˈkɛm/ Occidental: /en.roˈkem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

enroquem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de enrocar.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb enrocar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb enrocar.

#### Variants

* [1] enrocam

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ro·quem (3)