OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# implied
## Anglès

   * Pronúncia: /ɪmˈplaɪd/ àudio (EUA)

### Verb

implied
* passat i participi de imply (implicar).
# incompiutamente
## Italià

   * Pronúncia: /iŋ.kom.pju.taˈmen.te/
   * Etimologia: De incompiuto i el sufix -mente.

### Adverbi

incompiutamente
* incompletament

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·com·piu·ta·mén·te (6)
# incompleixen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iŋ.kumˈpɫɛ.ʃən/ balear /iŋ.komˈpɫə.ʃən/, /iŋ.kumˈpɫɛ.ʃən/ Occidental: nord-occidental /iŋ.komˈpɫej.ʃen/ valencià /iŋ.komˈpɫej.ʃen/, /iŋ.komˈpɫe.ʃen/
   * Rimes: -ɛjʃen

### Verb

incompleixen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de incomplir.
# hissis
## Català

   * Pronúncia: /ˈi.sis/
   * Rimes: -isis

### Verb

hissis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb hissar.
# hisso
## Català
### Verb

hisso
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de hissar.
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb hissar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb hissar.
# hissi
## Català

   * Pronúncia: /ˈi.si/
   * Rimes: -isi

### Verb

hissi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de hissar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb hissar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb hissar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb hissar.
# hissà
## Català
### Verb

hissà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de hissar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: his·sà (2)
* Anagrama: hassi
# hissin
## Català

   * Pronúncia: /ˈi.sin/
   * Rimes: -isin

### Verb

hissin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb hissar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb hissar.
# hissos
## Català
### Verb

hissos
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb hissar.
# hissàrem
## Català
### Verb

hissàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de hissar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb hissar.
# hissàreu
## Català
### Verb

hissàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de hissar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb hissar.
# hissàieu
## Català
### Verb

hissàieu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de hissar.
# inculchino
## Italià
### Verb

inculchino
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del present de subjuntiu de inculcare
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperatiu de inculcare
# inculcos
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /iŋˈkuɫ.kos/

### Verb

inculcos
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb inculcar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [que tu] inculquis o inculques.
# inculcàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /iŋ.kuɫˈka.ɾəm/, occidental /iŋ.kuɫˈka.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

inculcàrem
* Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de inculcar.
    [Nosaltres] inculcàrem o vam/vàrem inculcar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb inculcar.
    Forma valenciana: [nosaltres] inculquéssim, inculquéssem, inculcàssem, inculcàssim o inculcàrem.
# inculcàssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /iŋ.kuɫˈka.səm/, occidental /iŋ.kuɫˈka.sem/
   * Rimes: -asem

### Verb

inculcàssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb inculcar.
    [Nosaltres] inculquéssim, inculquéssem, inculcàssem, inculcàssim o inculcàrem.
# inculco
## Català

   * Pronúncia: oriental /iŋˈkuɫ.ku/, occidental /iŋˈkuɫ.ko/

### Verb

inculco
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de inculcar.
    [Jo] inculco, inculque, inculc o inculqui.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb inculcar.
    [Que jo] inculco, forma d'alguns parlars nord-occidentals per [que jo] inculqui o inculque.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb inculcar.
    [Que ell/ella/vostè] inculco, forma d'alguns parlars nord-occidentals per [que ell/ella/vostè] inculqui o inculque.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \iŋˈkul.ko\
       Americà: alt \iŋˈkul.k(o)\, baix \iŋˈkul.ko\
   * Rimes: -ulko

### Verb

inculco
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb inculcar

## Italià
### Verb

inculco
* primera persona singular (io) del present d'indicatiu de inculcare

## Llatí

   * Pronúncia: /ɪŋˈkʊɫ.koː/
   * Etimologia: Compost del prefix in- ‎(«a, sobre») i culcō, derivat de calcō ‎(«prémer amb el peu»).

### Verb

inculcō ‎(1a present$^?$), inculcās ‎(2a present), inculcāre ‎(infinitiu), inculcāvī ‎(perfet), inculcātum ‎(supí)
* intercalar
* imprimir, inculcar
# inculcà
## Català

   * Pronúncia: /iŋ.kuɫˈka/
   * Rimes: -a
   * Homòfon: inculcar

### Verb

inculcà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de inculcar.
    [Ell/ella/vostè] inculcà o va inculcar.
# inculcàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /iŋ.kuɫˈka.ɾəw/, occidental /iŋ.kuɫˈka.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

inculcàreu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de inculcar.
    [Vosaltres/vós] inculcàreu o vau/vàreu inculcar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb inculcar.
    Forma valenciana: [vosaltres/vós] inculquéssiu, inculquésseu, inculcàsseu, inculcàssiu o inculcàreu.
# inculcàieu
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /iŋ.kuɫˈka.jew/

### Verb

inculcàieu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de inculcar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [vosaltres/vós] inculcàveu.
# inculcàs
## Català

   * Pronúncia: /iŋ.kuɫˈkas/
   * Rimes: -as

### Verb

inculcàs
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb inculcar.
    [Jo] inculqués, inculcàs o inculcara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb inculcar.
    [Ell/ella/vostè] inculqués, inculcàs o inculcara.
# incude
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪŋˈkuː.dɛ/

### Nom

incūde
* ablatiu singular de incūs
# incubé
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \iŋ.kuˈβe\
       Americà: alt \iŋ.k(u)ˈbe\, baix \iŋ.kuˈβe\
   * Rimes: -e

### Verb

incubé
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb incubar
# incubés
## Català
### Verb

incubés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb incubar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb incubar.
# incubéssem
## Català
### Verb

incubéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incubar.
# incubí
## Català
### Verb

incubí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de incubar.
# incudes
## Anglès
### Nom

incudes
* forma plural de incus

## Llatí

   * Pronúncia: /ɪŋˈkuː.deːs/

### Nom

incūdēs
* nominatiu plural de incūs
* vocatiu plural de incūs
* acusatiu plural de incūs
# incubéssim
## Català
### Verb

incubéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incubar.
# incudem
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪŋˈkuː.dɛm/

### Nom

incūdem
* acusatiu singular de incūs
# incubésseu
## Català
### Verb

incubésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb incubar.
# incubéssiu
## Català
### Verb

incubéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb incubar.
# impliquis
## Català

   * Pronúncia: /imˈpɫi.kis/
   * Rimes: -ikis
   * Homòfon: impliqui's

### Verb

impliquis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb implicar.
    [Que tu] impliquis o impliques; [tu] no impliquis o impliques.
# impliquésseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.pɫiˈke.səw/, occidental /im.pɫiˈke.sew/
       Informal: /im.pɫiˈke.sɛw/
   * Rimes: -esew

### Verb

impliquésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb implicar.
    [Vosaltres/vós] impliquéssiu, impliquésseu, implicàsseu, implicàssiu o implicàreu.
# implor
## Català
### Verb

implor
* (balear, alguerès) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de implorar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·plor (2)
* Heterograma de 6 lletres (ilmopr)
* Anagrama: omplir
# impliquin
## Català

   * Pronúncia: /imˈpɫi.kin/
   * Rimes: -ikin

### Verb

impliquin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb implicar.
    [Que ells/elles/vostès] impliquin o impliquen.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb implicar.
    Impliquin o impliquen [ells/elles/vostès].
# impliqués
## Català

   * Pronúncia: /im.pɫiˈkes/
   * Rimes: -es

### Verb

impliqués
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb implicar.
    [Jo] impliqués, implicàs o implicara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb implicar.
    [Ell/ella/vostè] impliqués, implicàs o implicara.
# impliquéssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.pɫiˈke.səm/, occidental /im.pɫiˈke.sem/
       Informal: /im.pɫiˈke.sɛm/
   * Rimes: -esem

### Verb

impliquéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb implicar.
    [Nosaltres] impliquéssim, impliquéssem, implicàssem, implicàssim o implicàrem.
# impliquéssiu
## Català

   * Pronúncia: /im.pɫiˈke.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

impliquéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb implicar.
    [Vosaltres/vós] impliquéssiu, impliquésseu, implicàsseu, implicàssiu o implicàreu.
# impliqué
## Castellà

   * Pronúncia: /im.pliˈke/
   * Rimes: -e

### Verb

impliqué
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb implicar
# impliquéssim
## Català

   * Pronúncia: /im.pɫiˈke.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

impliquéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb implicar.
    [Nosaltres] impliquéssim, impliquéssem, implicàssem, implicàssim o implicàrem.
# impliquí
## Català

   * Pronúncia: /im.pɫiˈki/
   * Rimes: -i

### Verb

impliquí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de implicar.
    [Jo] impliquí o vaig implicar.
# infectam
## Català
### Verb

infectam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de infectar.
# infecciós
## Català

   * Pronúncia: oriental /iɱ.fək.siˈos/, occidental /iɱ.fek.siˈos/
   * Rimes: -os
   * Etimologia: De infecció i el sufix -ós.

### Adjectiu

infecciós m. ‎(femení infecciosa, plural masculí infecciosos, plural femení infeccioses)
* Causant d'infecció.

#### Traduccions

* Anglès: infectious $^{(en)}$
* Castellà: infeccioso $^{(es)}$
* Francès: infectieux $^{(fr)}$
* Italià: infettivo $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fec·ci·ós (4)
* Anagrames: ficciones, ficcionés

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB, Optimot
# infectaien
## Català
### Verb

infectaien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de infectar.
# infectaies
## Català
### Verb

infectaies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de infectar.
# infecta
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iɱˈfek.tə/, balear /iɱˈfɛk.tə/ Occidental: nord-occidental /iɱˈfɛk.ta/ valencià /iɱˈfɛk.ta/, /iɱˈfɛk.tɛ/
   * Rimes: -ɛkta
   * Homòfon: infecte

### Adjectiu

infecta f. ‎(plural infectes)
* Forma femenina de infecte.

### Verb

infecta
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de infectar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb infectar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fec·ta (3)
* Heterograma de 7 lletres (acefint)
* Anagrama: afectin
# infectaia
## Català
### Verb

infectaia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de infectar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de infectar.
# infect
## Català
### Verb

infect
* (balear, alguerès) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de infectar.

## Anglès
### Verb

infect ‎(3a persona singular present infects, gerundi infecting, passat i participi infected)
* infectar
# hos
## Llatí

   * Pronúncia: /hoːs/

### Adjectiu

hōs
* acusatiu masculí plural de hic
# hortus
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈhɔr.tʊs/
   * Etimologia: Del protoindoeuropeu *ǵʰortós, amb un terme cognat en grec, χόρτος ‎(khórtos).

### Nom

hortus m. ‎(genitiu hortī)
* espai tancat, pati
* jardí en una vil·la romana

#### Declinació

2a declinació -us, -ī :
| Cas | Singular | Plural |
| Nominatiu | hortus | hortī |
| Vocatiu | horte | hortī |
| Acusatiu | hortum | hortōs |
| Genitiu | hortī | hortōrum |
| Datiu | hortō | hortīs |
| Ablatiu | hortō | hortīs |
# horusgierzwaluw
## Neerlandès

   * Pronúncia:
   * Etimologia: Del teònim egipci Horus i gierzwaluw ‎(«falciot»), denominació basada en el nom científic Cypselus horus ascrit a aquest ocell per Theodor von Heuglin.

### Nom

horusgierzwaluw m. ‎(plural horusgierzwaluwen)
* (ornitologia) falciot horus (Apus horus)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia en neerlandès.
* Article corresponent a Viquiespècies.
# hosanna
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /uˈzan.nə/ balear /oˈzan.nə/, /uˈzan.nə/ Occidental: /oˈzan.na/
   * Rimes: -anna
   * Etimologia: Del llatí hosanna, segle XV, del grec antic ὡσαννά ‎(hōsanná), de l'aramaic אושענא ‎('ōsha‘nā), de l'hebreu bíblic הוֹשַׁענָא ‎(hōsha‘nā, «sisplau salveu»).

### Interjecció

hosanna
* Exclamació cristiana de lloança a Déu.

#### Traduccions
### Miscel·lània

* Síl·labes: ho·san·na (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# hosas
## Català antic
### Nom

hosas
* forma plural de hosa
# horts escolars
## Català
### Nom

horts escolars m. pl.
* Forma plural de hort escolar.
# hortum
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈhɔr.tʊm/

### Nom

hortum
* acusatiu singular de hortus
# horum
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈhoː.rʊm/

### Adjectiu

hōrum
* genitiu masculí plural de hic
* genitiu neutre plural de hic
# hosa
## Català antic

   * Etimologia: Del llatí tardà hosae, del fràncic *hosā.

### Nom

hosa f. ‎(plural hosas o hoses)
* Bota de genet.
    «En Domingo de la Figuera caualca axi be com a senyor be arreat, axi com hauia acostumat de caualcar ab sos hoses, e ab capell de sol e els guants, e be ordonat.» (Ramon Muntaner, Crònica, cap. LXXXIX, 1325-1328)

#### Variants

* hossa

### Vegeu també

* Obres de referència: Faraudo
# hosel
## Anglès
### Nom

hosel ‎(plural hosels)
* (golf) coll

#### Sinònims

* neck

### Vegeu també

* hosel. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 octubre 2014].
# informatitzés
## Català
### Verb

informatitzés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb informatitzar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb informatitzar.
# informatitzéssem
## Català
### Verb

informatitzéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb informatitzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·for·ma·tit·zés·sem (6)
* Anagrama: metamorfitzessin
# informatitzàveu
## Català
### Verb

informatitzàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de informatitzar.
# informatitzàsseu
## Català
### Verb

informatitzàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb informatitzar.
# informatitzàssiu
## Català
### Verb

informatitzàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb informatitzar.
# informatitzàssim
## Català
### Verb

informatitzàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb informatitzar.
# informatitzésseu
## Català
### Verb

informatitzésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb informatitzar.
# informatitzàs
## Català
### Verb

informatitzàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb informatitzar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb informatitzar.
# informatitzàssem
## Català
### Verb

informatitzàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb informatitzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·for·ma·tit·zàs·sem (6)
* Anagrama: metamorfitzassin
# inicii
## Català
### Verb

inicii
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de iniciar.
# inicieu
## Català
### Verb

inicieu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de iniciar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb iniciar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb iniciar.
# inicis del cop
## Català
### Nom

inicis del cop m. pl.
* Forma plural de inici del cop.
# inicià
## Català
### Verb

inicià
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de iniciar.
# iniciàieu
## Català
### Verb

iniciàieu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de iniciar.
# inicios
## Català
### Verb

inicios
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb iniciar.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /iˈni.θjos/, meridional /iˈni.θjoh/
       Americà: alt /iˈni.s(jo)s/, baix /iˈni.sjoh/, austral /iˈni.sjos/
   * Rimes: -iθjos

### Nom

inicios m. pl.
* forma plural de inicio
# iniciessis
## Català
### Verb

iniciessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb iniciar.
# inicio
## Català

   * Pronúncia: central /i.niˈsi.u/, occidental /i.niˈsi.o/
   * Rimes: -io

### Verb

inicio
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de iniciar.
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb iniciar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb iniciar.

## Castellà

   * Pronúncia: peninsular /iˈni.θjo/, americà /iˈni.sjo/
   * Rimes: -iθjo

### Nom

inicio m. ‎(plural inicios)
* inici

### Verb

inicio
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb iniciar

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·ni·cio (3)
# ieiunorum
## Llatí

   * Pronúncia: /jeː.juːˈnoː.rʊm/

### Adjectiu

iēiūnōrum
* genitiu masculí plural de iēiūnus
* genitiu neutre plural de iēiūnus
# ieiunum
## Llatí

   * Pronúncia: /jeːˈjuː.nʊm/

### Adjectiu

iēiūnum
* nominatiu neutre singular de iēiūnus
* vocatiu neutre singular de iēiūnus
* acusatiu masculí singular de iēiūnus
* acusatiu neutre singular de iēiūnus
# ien
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈjɛn/, occidental /ˈjen/
   * Rimes: -ɛn
   * Etimologia: Transliteració històrica del japonès 円 ‎(en), del xinès 圓 ‎(iuan, «rodó»).

### Nom

ien m. ‎(plural iens)
* Unitat monetària del Japó.

#### Relacionats

* JPY (codi)

#### Traduccions

* Anglès: yen $^{(en)}$
* Castellà: yen $^{(es)}$ m.
* Francès: yen $^{(fr)}$ m.

### Miscel·lània

* Síl·labes: 1
* Anagrama: nie

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, ésAdir
# iens
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈjɛns/, occidental /ˈjens/
   * Rimes: -ɛns

### Nom

iens m. pl.
* Forma plural de ien.

### Miscel·lània

* Síl·labes: 1
* Anagrames: nies, niés, sien
# ientare
## Llatí

   * Pronúncia: /jɛnˈtaː.rɛ/

### Verb

ientāre
* infinitiu del present actiu de ientō
# ieiunus
## Llatí

   * Pronúncia: /jeːˈjuː.nʊs/
   * Etimologia: Del protoidoeuropeu *hyeh₂ǵ-yu-, forma adjectival de l'arrel *hyeh₂ǵ- ‎(«sacrificar»).

### Adjectiu

iēiūnus m., iēiūna f., iēiūnum n.
* dejú
* abstinent
* erm, improductiu
* magre, prim

#### Declinació

Primera i segona declinació, -us, -a, -um.
| Cas | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural | Plural |
| Cas | Masculí | Femení | Neutre | Masculí | Femení | Neutre |
| Nominatiu | iēiūnus | iēiūna | iēiūnum | iēiūnī | iēiūnae | iēiūna |
| Vocatiu | iēiūne | iēiūna | iēiūnum | iēiūnī | iēiūnae | iēiūna |
| Acusatiu | iēiūnum | iēiūnam | iēiūnum | iēiūnōs | iēiūnās | iēiūna |
| Genitiu | iēiūnī | iēiūnae | iēiūnī | iēiūnōrum | iēiūnārum | iēiūnōrum |
| Datiu | iēiūnō | iēiūnae | iēiūnō | iēiūnīs | iēiūnīs | iēiūnīs |
| Ablatiu | iēiūnō | iēiūnā | iēiūnō | iēiūnīs | iēiūnīs | iēiūnīs |

#### Variants

* jējūnus
# ientas
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈjɛn.taːs/

### Verb

ientās
* segona persona singular del present d'indicatiu actiu de ientō
# ieiunos
## Llatí

   * Pronúncia: /jeːˈjuː.noːs/

### Adjectiu

iēiūnōs
* acusatiu masculí plural de iēiūnus
# ientavi
## Llatí

   * Pronúncia: /jɛnˈtaː.wiː/

### Verb

ientāvī
* primera persona singular del pretèrit perfet d'indicatiu actiu de ientō
# ientatum
## Llatí

   * Pronúncia: /jɛnˈtaː.tʊm/

### Verb

ientātum
* supí acusatiu de ientō
# independitzassis
## Català
### Verb

independitzassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb independitzar.
# independitzava
## Català
### Verb

independitzava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de independitzar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de independitzar.
# independitzaven
## Català
### Verb

independitzaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de independitzar.
# independitzaves
## Català
### Verb

independitzaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de independitzar.
# independitzassin
## Català
### Verb

independitzassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb independitzar.
# independitzau
## Català
### Verb

independitzau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de independitzar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb independitzar.
# independitze
## Català
### Verb

independitze
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de independitzar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb independitzar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb independitzar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb independitzar.
# impulsivo
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \im.pulˈsi.βo\
       Americà: alt /im.p(u)lˈsi.bo/, baix \im.pulˈsi.βo\
   * Rimes: -ibo

### Adjectiu

impulsivo m. ‎(femení impulsiva, plural masculí impulsivos, plural femení impulsivas)
* impulsiu

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pul·si·vo (4)
# impulsivos
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \im.pulˈsi.βos\, meridional \im.pulˈsi.βoh\
       Americà: alt /im.pulˈsi.b(o)s/, baix \im.pulˈsi.βoh\, austral \im.pulˈsi.βos\
   * Rimes: -ibos

### Adjectiu

impulsivos m. pl.
* forma plural de impulsivo
# impulsió
## Català

   * Pronúncia: /im.puɫ.siˈo/
   * Rimes: -o
   * Etimologia: (pendent)

### Nom

impulsió f. ‎(plural impulsions)
* impuls

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pul·si·ó (4)

### Vegeu també

* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom II.
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot