OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# imparcialment
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.pər.siˌaɫˈmen/ balear /im.pəɾ.siˌaɫˈment/, /im.pər.siˌaɫˈmen/ Occidental: nord-occidental /im.par.siˌaɫˈmen/ valencià /im.paɾ.siˌaɫˈment/, /im.paɾ.siˌaɫˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De imparcial i el sufix -ment.

### Adverbi

imparcialment
* D’una manera imparcial.

#### Antònims

* parcialment

#### Traduccions

* Anglès: impartially $^{(en)}$
* Castellà: imparcialmente $^{(es)}$
* Francès: impartialement $^{(fr)}$
* Italià: imparzialmente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·par·ci·al·ment (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# imparerai
## Italià
### Verb

imparerai
* segona persona singular (tu) del futur de imparare
# insubordinaries
## Català
### Verb

insubordinaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de insubordinar.
# insubordinariven
## Català
### Verb

insubordinariven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de insubordinar.
# insubordinarse
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \in.su.βoɾ.ðiˈnaɾ.se\, meridional \iŋ.su.βoɾ.ðiˈnaɾ.se\
       Americà: alt \in.su.boɾ.ðiˈnaɾ.s(e)\, baix \iŋ.su.βoɾ.ðiˈnaɾ.se\, austral \in.su.βoɾ.ðiˈnaɾ.se\
   * Rimes: -aɾse

### Verb

insubordinarse trans., pron. ‎(present me insubordino, passat me insubordiné, futur me insubordinaré)
* forma pronominal de insubordinar
# insubordinaria
## Català
### Verb

insubordinaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de insubordinar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de insubordinar.
# insubordinarien
## Català
### Verb

insubordinarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de insubordinar.
# insubordinaràs
## Català
### Verb

insubordinaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de insubordinar.
# insubordinareu
## Català
### Verb

insubordinareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de insubordinar.
# insubordinarà
## Català
### Verb

insubordinarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de insubordinar.
# insubordinariva
## Català
### Verb

insubordinariva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de insubordinar.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de insubordinar.
# insubordinarives
## Català
### Verb

insubordinarives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de insubordinar.
# insignissimae
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.sɪˈŋnɪs.sɪ.maj/

### Adjectiu

īnsignissimae
* nominatiu femení plural de īnsignissimus
* vocatiu femení plural de īnsignissimus
* genitiu femení singular de īnsignissimus
* datiu femení singular de īnsignissimus
# insignissime
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.sɪˈŋnɪs.sɪ.mɛ/

### Adjectiu

īnsignissime
* vocatiu masculí singular de īnsignissimus
# insignissimarum
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.sɪ.ŋnɪs.sɪˈmaː.rʊm/

### Adjectiu

īnsignissimārum
* genitiu femení plural de īnsignissimus
# insignissimis
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.sɪˈŋnɪs.sɪ.miːs/

### Adjectiu

īnsignissimīs
* datiu masculí/femení/neutre plural de īnsignissimus
* ablatiu masculí/femení/neutre plural de īnsignissimus
# insignissimo
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.sɪˈŋnɪs.sɪ.moː/

### Adjectiu

īnsignissimō
* datiu masculí singular de īnsignissimus
* datiu neutre singular de īnsignissimus
* ablatiu masculí singular de īnsignissimus
* ablatiu neutre singular de īnsignissimus
# insignissimorum
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.sɪ.ŋnɪs.sɪˈmoː.rʊm/

### Adjectiu

īnsignissimōrum
* genitiu masculí plural de īnsignissimus
* genitiu neutre plural de īnsignissimus
# insignissimos
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.sɪˈŋnɪs.sɪ.moːs/

### Adjectiu

īnsignissimōs
* acusatiu masculí plural de īnsignissimus
# insignissimam
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.sɪˈŋnɪs.sɪ.mam/

### Adjectiu

īnsignissimam
* acusatiu femení singular de īnsignissimus
# insignissimas
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.sɪˈŋnɪs.sɪ.maːs/

### Adjectiu

īnsignissimās
* acusatiu femení plural de īnsignissimus
# insignissimi
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.sɪˈŋnɪs.sɪ.miː/

### Adjectiu

īnsignissimī
* nominatiu masculí plural de īnsignissimus
* vocatiu masculí plural de īnsignissimus
* genitiu masculí singular de īnsignissimus
* genitiu neutre singular de īnsignissimus
# involucràveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.bu.ɫuˈkɾa.βəw/ balear /iɱ.vo.ɫuˈkɾa.vəw/, /iɱ.vu.ɫuˈkɾa.vəw/ Occidental: nord-occidental /im.bo.ɫuˈkɾa.βew/ valencià /iɱ.vo.ɫuˈkɾa.vew/, /im.bo.ɫuˈkɾa.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

involucràveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de involucrar.
# involucrésseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.bu.ɫuˈkɾe.səw/ balear /iɱ.vo.ɫuˈkɾe.səw/, /iɱ.vu.ɫuˈkɾe.səw/ Occidental: nord-occidental /im.bo.ɫuˈkɾe.sew/ valencià /iɱ.vo.ɫuˈkɾe.sew/, /im.bo.ɫuˈkɾe.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

involucrésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb involucrar.
# involucréssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.bu.ɫuˈkɾe.səm/ balear /iɱ.vo.ɫuˈkɾe.səm/, /iɱ.vu.ɫuˈkɾe.səm/ Occidental: nord-occidental /im.bo.ɫuˈkɾe.sem/ valencià /iɱ.vo.ɫuˈkɾe.sem/, /im.bo.ɫuˈkɾe.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

involucréssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb involucrar.
# involucréssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.bu.ɫuˈkɾe.siw/ balear /iɱ.vo.ɫuˈkɾe.siw/, /iɱ.vu.ɫuˈkɾe.siw/ Occidental: nord-occidental /im.bo.ɫuˈkɾe.siw/ valencià /iɱ.vo.ɫuˈkɾe.siw/, /im.bo.ɫuˈkɾe.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

involucréssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb involucrar.
# involucràssiu
## Català
### Verb

involucràssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb involucrar.
# involucré
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /im.bo.luˈkɾe/
       Americà: alt /im.bo.luˈkɾe/, baix \iŋ.bo.luˈkɾe\, austral /im.bo.luˈkɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

involucré
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb involucrar
# involucrés
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.bu.ɫuˈkɾes/ balear /iɱ.vo.ɫuˈkɾes/, /iɱ.vu.ɫuˈkɾes/ Occidental: nord-occidental /im.bo.ɫuˈkɾes/ valencià /iɱ.vo.ɫuˈkɾes/, /im.bo.ɫuˈkɾes/
   * Rimes: -es

### Verb

involucrés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb involucrar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb involucrar.
# involucrí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.bu.ɫuˈkɾi/ balear /iɱ.vo.ɫuˈkɾi/, /iɱ.vu.ɫuˈkɾi/ Occidental: nord-occidental /im.bo.ɫuˈkɾi/ valencià /iɱ.vo.ɫuˈkɾi/, /im.bo.ɫuˈkɾi/
   * Rimes: -i

### Verb

involucrí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de involucrar.
# involucréssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.bu.ɫuˈkɾe.sim/ balear /iɱ.vo.ɫuˈkɾe.sim/, /iɱ.vu.ɫuˈkɾe.sim/ Occidental: nord-occidental /im.bo.ɫuˈkɾe.sim/ valencià /iɱ.vo.ɫuˈkɾe.sim/, /im.bo.ɫuˈkɾe.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

involucréssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb involucrar.
# incrementeguem
## Català
### Verb

incrementeguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb incrementar.
# incrementavo
## Català
### Verb

incrementavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de incrementar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cre·men·ta·vo (5)
* Anagrames: comentariven, contraveníem
# incremente
## Català
### Verb

incremente
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de incrementar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb incrementar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb incrementar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb incrementar.
# incremented
## Anglès
### Verb

incremented
* passat i participi de increment
# incrementaven
## Català
### Verb

incrementaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de incrementar.
# incrementaves
## Català
### Verb

incrementaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de incrementar.
# incrementavi
## Català
### Verb

incrementavi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de incrementar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cre·men·ta·vi (5)
* Anagrames: incentivarem, incentivàrem, intercanviem
# incrementeguessa
## Català
### Verb

incrementeguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb incrementar.
# incrementeguessen
## Català
### Verb

incrementeguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb incrementar.
# incrementeguesses
## Català
### Verb

incrementeguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb incrementar.
# ironitzares
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /i.ɾu.niˈd͡za.ɾəs/ balear /i.ɾo.niˈd͡za.ɾəs/, /i.ɾu.niˈd͡za.ɾəs/ Occidental: nord-occidental /i.ɾo.niˈd͡za.ɾes/, valencià /i.ɾo.niˈza.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

ironitzares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de ironitzar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb ironitzar.
# ironitzaria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /i.ɾu.ni.d͡zəˈɾi.ə/ balear /i.ɾo.ni.d͡zəˈɾi.ə/, /i.ɾu.ni.d͡zəˈɾi.ə/ Occidental: nord-occidental /i.ɾo.ni.d͡zaˈɾi.a/, valencià /i.ɾo.ni.zaˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

ironitzaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de ironitzar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de ironitzar.
# ironitzarà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /i.ɾu.ni.d͡zəˈɾa/ balear /i.ɾo.ni.d͡zəˈɾa/, /i.ɾu.ni.d͡zəˈɾa/ Occidental: nord-occidental /i.ɾo.ni.d͡zaˈɾa/, valencià /i.ɾo.ni.zaˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

ironitzarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de ironitzar.
# ironitzarien
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /i.ɾu.ni.d͡zəˈɾi.ən/ balear /i.ɾo.ni.d͡zəˈɾi.ən/, /i.ɾu.ni.d͡zəˈɾi.ən/ Occidental: nord-occidental /i.ɾo.ni.d͡zaˈɾi.en/, valencià /i.ɾo.ni.zaˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

ironitzarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de ironitzar.
# ironitzaries
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /i.ɾu.ni.d͡zəˈɾi.əs/ balear /i.ɾo.ni.d͡zəˈɾi.əs/, /i.ɾu.ni.d͡zəˈɾi.əs/ Occidental: nord-occidental /i.ɾo.ni.d͡zaˈɾi.es/, valencià /i.ɾo.ni.zaˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

ironitzaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de ironitzar.
# ironitzareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /i.ɾu.ni.d͡zəˈɾɛw/ balear /i.ɾo.ni.d͡zəˈɾəw/, /i.ɾu.ni.d͡zəˈɾɛw/ Occidental: nord-occidental /i.ɾo.ni.d͡zaˈɾew/, valencià /i.ɾo.ni.zaˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

ironitzareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de ironitzar.
# ironitzaren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /i.ɾu.niˈd͡za.ɾən/ balear /i.ɾo.niˈd͡za.ɾən/, /i.ɾu.niˈd͡za.ɾən/ Occidental: nord-occidental /i.ɾo.niˈd͡za.ɾen/, valencià /i.ɾo.niˈza.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

ironitzaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de ironitzar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb ironitzar.
# ironitzaràs
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /i.ɾu.ni.d͡zəˈɾas/ balear /i.ɾo.ni.d͡zəˈɾas/, /i.ɾu.ni.d͡zəˈɾas/ Occidental: nord-occidental /i.ɾo.ni.d͡zaˈɾas/, valencià /i.ɾo.ni.zaˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

ironitzaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de ironitzar.
# ironitzaré
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /i.ɾu.ni.d͡zəˈɾe/ balear /i.ɾo.ni.d͡zəˈɾe/, /i.ɾu.ni.d͡zəˈɾe/ Occidental: nord-occidental /i.ɾo.ni.d͡zaˈɾe/, valencià /i.ɾo.ni.zaˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

ironitzaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de ironitzar.
# intuiguésseu
## Català
### Verb

intuiguésseu
* (col·loquial) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb intuir.
# intuiguéveu
## Català
### Verb

intuiguéveu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de intuir.
# intuir
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /in.tuˈi/ Occidental: nord-occidental /in.tuˈi/ valencià /in.tuˈiɾ/, /in.tuˈi/
   * Rimes: -i(ɾ)
   * Homòfon: intuí
   * Etimologia: Del llatí intuēri, segle XIX.

### Verb

intuir trans.
* Percebre la veritat d’una cosa encara no manifestada.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: intueixo, intueix, intuïm

#### Sinònims

* pressentir, copsar

#### Traduccions

* Anglès: know intuitively $^{(en)}$
* Castellà: intuir $^{(es)}$
* Francès: devenir $^{(fr)}$
* Italià: intuire $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·tu·ir (3)
* Anagrama: intruí

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /inˈtwiɾ/, meridional \iŋˈtwiɾ\
       Americà: alt /inˈtwiɾ/, baix \iŋˈtwiɾ\, austral /inˈtwiɾ/
   * Rimes: -iɾ
   * Etimologia: Del llatí intuēri.

### Verb

intuir trans. ‎(present intuyo, passat intuí, futur intuiré)
* intuir

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·tuir (2)
# intuigués
## Català
### Verb

intuigués
* (col·loquial) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb intuir.
* (col·loquial) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb intuir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·tui·gués (3)
* Anagrama: instigueu
# intuiguéssem
## Català
### Verb

intuiguéssem
* (col·loquial) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb intuir.
# intuiguéreu
## Català
### Verb

intuiguéreu
* (col·loquial balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de intuir.
* (col·loquial valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb intuir.
# intuiran
## Català

   * Pronúncia: /in.tu.iˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

intuiran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de intuir.
# incoaven
## Català
### Verb

incoaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de incoar.

### Miscel·lània

* Anagrama: convenia
# incoem
## Català
### Verb

incoem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de incoar.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb incoar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb incoar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·co·em (3)
* Heterograma de 6 lletres (ceimno)
* Anagrama: encomi
# incobrables
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iŋ.kuˈβɾab.bɫəs/, /iŋ.kuˈβɾa.βɫəs/ balear /iŋ.koˈbɾab.bɫəs/, /iŋ.kuˈbɾab.bɫəs/ Occidental: nord-occidental /iŋ.koˈβɾab.bɫes/, /iŋ.koˈβɾa.βɫes/ valencià /iŋ.koˈbɾa.bɫes/
   * Rimes: -ables

### Adjectiu

incobrables inv. pl.
* Forma plural de incobrable.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·co·bra·bles (4)

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \iŋ.koˈβɾa.βles\, meridional \iŋ.koˈβɾa.βleh\
       Americà: alt \iŋ.koˈbɾa.bl(e)s\, baix \iŋ.koˈβɾa.βleh\, austral \iŋ.koˈβɾa.βles\
   * Rimes: -ables

### Adjectiu

incobrables inv. pl.
* forma plural de incobrable

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·co·bra·bles (4)

## Gallec

   * Pronúncia: /iŋ.koˈβɾa.βlɪs/

### Adjectiu

incobrables inv. pl.
* forma plural de incobrable

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·co·bra·blis (4)
# incoats
## Català
### Verb

incoats
* Participi masculí plural del verb incoar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·co·ats (3)
* Heterograma de 7 lletres (acinost)
* Anagrames: acostin, anticòs, atonisc, cations, tasconi, tasconí
# incoaves
## Català
### Verb

incoaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de incoar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·co·a·ves (4)
* Heterograma de 8 lletres (aceinosv)
* Anagrama: escanvio
# incoava
## Català
### Verb

incoava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de incoar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de incoar.
# incoat
## Català
### Verb

incoat
* Participi masculí singular del verb incoar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·co·at (3)
* Heterograma de 6 lletres (acinot)
* Anagrames: acotin, contia, tònica
# incoau
## Català
### Verb

incoau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de incoar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb incoar.
# incobrable
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iŋ.kuˈβɾab.bɫə/, /iŋ.kuˈβɾa.βɫə/ balear /iŋ.koˈbɾab.bɫə/, /iŋ.kuˈbɾab.bɫə/ Occidental: nord-occidental /iŋ.koˈβɾab.bɫe/, /iŋ.koˈβɾa.βɫe/ valencià /iŋ.koˈbɾa.bɫe/
   * Rimes: -able
   * Etimologia: Del prefix in- i cobrable, segle XX.

### Adjectiu

incobrable inv. ‎(plural incobrables)
* (economia) Que no pot ser cobrat.

#### Antònims

* cobrable

#### Traduccions

* Anglès: irrecoverable $^{(en)}$, non-collectable $^{(en)}$, non-collectible $^{(en)}$
* Castellà: incobrable $^{(es)}$
* Francès: irrécouvrable $^{(fr)}$
* Gallec: incobrable $^{(gl)}$, incobrábel $^{(gl)}$
* Portuguès: incobrável $^{(pt)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·co·bra·ble (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, DCVB, Optimot

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \iŋ.koˈβɾa.βle\
       Americà: alt \iŋ.k(o)ˈbɾa.ble\, baix \iŋ.koˈβɾa.βle\
   * Rimes: -able
   * Etimologia: Del prefix in- i cobrable, segle XX.

### Adjectiu

incobrable inv. ‎(plural incobrables)
* (economia) incobrable

#### Antònims

* cobrable

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·co·bra·ble (4)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre incobrable

## Gallec

   * Pronúncia: /iŋ.koˈβɾa.βlɪ/
   * Etimologia: Del prefix in- i cobrable.

### Adjectiu

incobrable ‎(plural incobrables)
* (economia) incobrable

#### Variants

* incobrábel

#### Antònims

* cobrable, cobrábel

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·co·bra·ble (4)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario da Real Academia Galega sobre incobrable
# incoe
## Català
### Verb

incoe
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de incoar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb incoar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb incoar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb incoar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·co·e (3)
* Anagrama: coïen
# infecteguessen
## Català
### Verb

infecteguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb infectar.
# infectegueu
## Català
### Verb

infectegueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb infectar.
# infectegués
## Català
### Verb

infectegués
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb infectar.
# infectessa
## Català
### Verb

infectessa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb infectar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fec·tes·sa (4)
* Anagrama: afectessin
# infecteguéssom
## Català
### Verb

infecteguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb infectar.
# infecteguéssou
## Català
### Verb

infecteguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb infectar.
# infecteguesses
## Català
### Verb

infecteguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb infectar.
# infecten
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iɱˈfek.tən/, balear /iɱˈfɛk.tən/ Occidental: /iɱˈfɛk.ten/
   * Rimes: -ɛkten

### Verb

infecten
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de infectar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb infectar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb infectar.
# itinerant
## Anglès

   * Pronúncia: /aɪˈtɪnəɹənt/

### Adjectiu

itinerant ‎(comparatiu more itinerant, superlatiu most itinerant)
* itinerant
# itinerari
## Català

   * Pronúncia: oriental /i.ti.nəˈɾa.ɾi/, occidental /i.ti.neˈɾa.ɾi/
   * Rimes: -aɾi
   * Etimologia: Del llatí itinĕrarium, del grec antic δρομολόγιο ‎(dromológio).

### Nom

itinerari m. ‎(plural itineraris)
* Seguit de llocs encadenats que poden ser visitats pel turista mitjançant un recorregut organitzat i gestionat per unes empreses o institucions determinades, o bé de forma individual condicionat per unes imatges o informacions rebudes sobre el lloc de destinació.
* Indicació del camí a seguir.
    Exemples: Hem de preparar l'itinerari de la nostra excursió; descriu amb breus paraules s'origen de sa font y s'itinerari de ses aygos (Ignor. 10).

#### Traduccions

* Castellà: itinerario $^{(es)}$ m.
* Castellà: itinerario $^{(es)}$ m.

### Adjectiu

itinerari m. ‎(femení itinerària, plural masculí itineraris, plural femení itineràries)
* Pertanyent o relatiu als camins.

#### Compostos i expressions

* Compostos:
* Mesures itineràries: les que serveixen per a midar distàncies llargues, com la llegua, la milla, el quilòmetre.

#### Traduccions

* Castellà: itinerario $^{(es)}$ m.

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·ti·ne·ra·ri (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, Optimot
# iteréssiu
## Català
### Verb

iteréssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb iterar.
# itinerari educatiu
## Català
### Nom

itinerari educatiu m. ‎(plural itineraris educatius)
* Conjunt d'assignatures cursades durant l'escolarització d'un alumne que consten en el seu expedient acadèmic.

#### Traduccions

* Anglès: educational pathway $^{(en)}$
* Castellà: itinerario educativo $^{(es)}$
* Francès: parcours éducatif $^{(fr)}$

### Vegeu també

* itinerari educatiu. Diccionari d'educació. Informació cedida per TERMCAT.
# iterí
## Català
### Verb

iterí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de iterar.
# iterícia
## Català

   * Pronúncia: oriental /i.təˈɾi.si.ə/, occidental /i.teˈɾi.si.a/
   * Rimes: -isia
   * Etimologia: Variació de icterícia.

### Nom

iterícia f. ‎(plural iterícies)
* (antic) icterícia

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·te·rí·ci·a (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB
# itinera
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪˈtɪ.nɛ.ra/

### Nom

itinera
* nominatiu plural de iter
* vocatiu plural de iter
* acusatiu plural de iter
# itinerari de natura
## Català
### Nom

itinerari de natura m. ‎(plural itineraris de natura)
* Itinerari detallat del camí i les parades d'una excursió en un espai natural que pretén fomentar el respecte a la natura i afavorir el coneixement de l'entorn.

#### Traduccions

* Anglès: nature itinerary $^{(en)}$
* Castellà: itinerario de naturaleza $^{(es)}$
* Francès: itinéraire de nature $^{(fr)}$

### Vegeu també

* itinerari de natura. Diccionari d'educació. Informació cedida per TERMCAT.
# itineraria
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /i.ti.neˈɾa.ɾja/
       Americà: alt /i.t(i).neˈɾa.ɾja/, baix /i.ti.neˈɾa.ɾja/
   * Rimes: -aɾja

### Adjectiu

itineraria f. ‎(plural itinerarias)
* forma femenina de itinerario