OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# entebionàssim
## Català
### Verb

entebionàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb entebionar.

#### Variants

* entebionéssim, entebionéssem, entebionàssem, entebionàrem
# entebionis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.tə.βiˈo.nis/, occidental /en.te.biˈo.nis/
   * Rimes: -onis

### Verb

entebionis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb entebionar.

#### Variants

* entebiones
# entebiono
## Català
### Verb

entebiono
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de entebionar.

#### Variants

* entebione, entebioni, entebion
# entebionà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.tə.βi.uˈna/ balear /ən.tə.bi.oˈna/, /ən.tə.bi.uˈna/ Occidental: /en.te.bi.oˈna/
   * Rimes: -a

### Verb

entebionà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de entebionar.

### Miscel·lània

* Anagrama: beneitona
# entebionàssem
## Català
### Verb

entebionàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb entebionar.

#### Variants

* entebionéssim, entebionéssem, entebionàssim, entebionàrem
# entebionin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.tə.βiˈo.nin/, occidental /en.te.biˈo.nin/
   * Rimes: -onin

### Verb

entebionin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb entebionar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb entebionar.

#### Variants

* [1] entebionen
* [2] entebionen
# entebionàreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.tə.βi.uˈna.ɾəw/ balear /ən.tə.bi.oˈna.ɾəw/, /ən.tə.bi.uˈna.ɾəw/ Occidental: /en.te.bi.oˈna.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

entebionàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de entebionar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb entebionar.

#### Variants

* [2] entebionéssiu, entebionésseu, entebionàssiu, entebionàsseu
# entebionàs
## Català
### Verb

entebionàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb entebionar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb entebionar.

#### Variants

* [1] entebionés, entebionara
* [2] entebionés, entebionara
# entebionàsseu
## Català
### Verb

entebionàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb entebionar.

#### Variants

* entebionéssiu, entebionésseu, entebionàssiu, entebionàreu
# entebionàrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.tə.βi.uˈna.ɾəm/ balear /ən.tə.bi.oˈna.ɾəm/, /ən.tə.bi.uˈna.ɾəm/ Occidental: /en.te.bi.oˈna.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

entebionàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de entebionar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb entebionar.

#### Variants

* [2] entebionéssim, entebionéssem, entebionàssim, entebionàssem
# entossaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.tuˈsa.βən/ balear /ən.toˈsa.vən/, /ən.tuˈsa.vən/ Occidental: nord-occidental /en.toˈsa.βen/ valencià /en.toˈsa.ven/, /en.toˈsa.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

entossaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de entossar-se.
# entossaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.tuˈsa.βəs/ balear /ən.toˈsa.vəs/, /ən.tuˈsa.vəs/ Occidental: nord-occidental /en.toˈsa.βes/ valencià /en.toˈsa.ves/, /en.toˈsa.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

entossaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de entossar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·tos·sa·ves (4)
* Anagrama: estovassen
# entossem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.tuˈsɛm/ balear /ən.toˈsəm/, /ən.tuˈsɛm/ Occidental: /en.toˈsem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

entossem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de entossar-se.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb entossar-se.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb entossar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·tos·sem (3)
* Anagrames: esmentos, notéssem, tomessen
# entossava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.tuˈsa.βə/ balear /ən.toˈsa.və/, /ən.tuˈsa.və/ Occidental: nord-occidental /en.toˈsa.βa/ valencià /en.toˈsa.va/, /en.toˈsa.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

entossava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de entossar-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de entossar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·tos·sa·va (4)
* Anagrama: assotaven
# entossen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ənˈtɔ.sən/, occidental /enˈtɔ.sen/
   * Rimes: -ɔsen

### Verb

entossen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de entossar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·tos·sen (3)
* Anagrama: notessen
# entossessen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.tuˈse.sən/ balear /ən.toˈse.sən/, /ən.tuˈse.sən/ Occidental: /en.toˈse.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

entossessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb entossar-se.

#### Variants

* entossessin
# entossesses
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.tuˈse.səs/ balear /ən.toˈse.səs/, /ən.tuˈse.səs/ Occidental: /en.toˈse.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

entossesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb entossar-se.

#### Variants

* entossessis
# entossat
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.tuˈsat/ balear /ən.toˈsat/, /ən.tuˈsat/ Occidental: /en.toˈsat/
   * Rimes: -at

### Verb

entossat
* Participi masculí singular del verb entossar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·tos·sat (3)
* Anagrames: antostes, ensotats, ostentàs
# entosses
## Català

   * Pronúncia: oriental /ənˈtɔ.səs/, occidental /enˈtɔ.ses/
   * Rimes: -ɔses

### Verb

entosses
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de entossar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·tos·ses (3)
* Anagrama: notesses
# entorpireu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.tur.piˈɾɛw/ balear /ən.toɾ.piˈɾəw/, /ən.tur.piˈɾɛw/ Occidental: /en.toɾ.piˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

entorpireu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de entorpir.
# entorpim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.turˈpim/ balear /ən.toɾˈpim/, /ən.turˈpim/ Occidental: /en.toɾˈpim/
   * Rimes: -im

### Verb

entorpim
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de entorpir.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb entorpir.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb entorpir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·tor·pim (3)
* Heterograma de 8 lletres (eimnoprt)
* Anagrames: entrompi, entrompí, importen, orpiment, prometin
# entorpiran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.tur.piˈɾan/ balear /ən.toɾ.piˈɾan/, /ən.tur.piˈɾan/ Occidental: /en.toɾ.piˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

entorpiran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de entorpir.
# entorpiren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.turˈpi.ɾən/ balear /ən.toɾˈpi.ɾən/, /ən.turˈpi.ɾən/ Occidental: /en.toɾˈpi.ɾen/
   * Rimes: -iɾen

### Verb

entorpiren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de entorpir.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb entorpir.
# entorpir
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.turˈpi/ balear /ən.toɾˈpi/, /ən.turˈpi/ Occidental: nord-occidental /en.torˈpi/ valencià /en.toɾˈpiɾ/, /en.toɾˈpi/
   * Rimes: -i(ɾ)
   * Homòfon: entorpí
   * Etimologia: Calc del castellà entorpecer, de torpe, seguint el model de entristir, ensordir, etc., segle XVII.

### Verb

entorpir trans., pron. ‎(pronominal entorpir-se)
* torbar, destorbar

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: entorpeixo, entorpeix, entorpim

#### Traduccions
### Miscel·lània

* Síl·labes: en·tor·pir (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# entorpir-se
## Català
### Verb

entorpir-se
* Forma pronominal de entorpir.

### Miscel·lània

* Anagrama: entorpires
# erderarekin
## Basc
### Nom

erderarekin
* comitatiu definit singular de erdera
# erderarentzat
## Basc
### Nom

erderarentzat
* benefactiu definit singular de erdera
# erdaraz
## Basc
### Nom

erdaraz
* instrumental definit singular de erdara
# erdera
## Basc

   * Pronúncia: /er.de.ɾa/
   * Àudio: Sant Sebastià
   * Etimologia: (pendent)

### Nom

erdera inan. sing.
* sinònim de erdara

#### Declinació

Nom comú inanimat -a orgànica
Cas
Singular
Absolutiu
erdera
Ergatiu
erderak
Datiu
erderari
Genitiu
erderaren
Comitatiu
erderarekin
Benefactiu
erderarentzat
Instrumental
erderaz
Causal
erderarengatik :

### Vegeu també

* Entrada «erdera» a l’Elhuyar Hiztegia.
# erdarari
## Basc
### Nom

erdarari
* datiu definit singular de erdara
# erderak
## Basc
### Nom

erderak
* ergatiu definit singular de erdera
# erderari
## Basc
### Nom

erderari
* datiu definit singular de erdera
# erder
## Ibèric

   * Pronúncia: /eɾdeɾ/
   * Etimologia: Relacionat amb el basc erdi ‎(«mig, meitat») o el protoindoeuropeu *erdh d’on deriva el georgià ერთი ‎(erti, «un»).

### Numeral

erder • ‎
* mig, meitat

#### Variants

* erter ‎ (no dual)

#### Notes

* En monedes s’usa un símbol amb forma = o << indicant dos quarts.

### Vegeu també

* Viccionari:Numerals en ibèric
# erderaren
## Basc
### Nom

erderaren
* genitiu definit singular de erdera
# erderarengatik
## Basc
### Nom

erderarengatik
* causal definit singular de erdera
# esbelegar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əz.bə.ɫəˈɣa/ Occidental: nord-occidental /ez.βe.ɫeˈɣa/ valencià /ez.be.ɫeˈɣaɾ/, /ez.βe.ɫeˈɣa/ Informal: nord-occidental /az.βe.ɫeˈɣa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: esbelegà
   * Etimologia: Del prefix es-, belar i el sufix -egar.

### Verb

esbelegar intr., pron. ‎(pronominal esbelegar-se)
* (nord-occidental) belar
* (pronominal) esgargamellar-se

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: esbelego, esbelega, esbeleguem Vocal rizotònica: /ɛ/, /ə/, /e/

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·be·le·gar (4)
* Anagrama: belegares

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# esbelegar-se
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.bə.ɫəˈɣar.sə/ balear /əz.bə.ɫəˈɣaɾ.sə/, /əz.bə.ɫə.ɣərˈsə/ Occidental: /ez.be.ɫeˈɣaɾ.se/
   * Rimes: -aɾse

### Verb

esbelegar-se
* Forma pronominal de esbelegar.

### Miscel·lània

* Anagrama: esbelegares
# esbelegaran
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.bə.ɫə.ɣəˈɾan/, occidental /ez.be.ɫe.ɣaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

esbelegaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de esbelegar.
# esbelegaren
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.bə.ɫəˈɣa.ɾən/, occidental /ez.be.ɫeˈɣa.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

esbelegaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de esbelegar.
# esbelegares
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.bə.ɫəˈɣa.ɾəs/, occidental /ez.be.ɫeˈɣa.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

esbelegares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de esbelegar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·be·le·ga·res (5)
* Anagrama: esbelegar-se
# esbelegareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.bə.ɫə.ɣəˈɾɛw/ balear /əz.bə.ɫə.ɣəˈɾəw/, /əz.bə.ɫə.ɣəˈɾɛw/ Occidental: /ez.be.ɫe.ɣaˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

esbelegareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de esbelegar.
# enxiquesc
## Català
### Verb

enxiquesc
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de enxiquir.
# enxautí
## Català
### Verb

enxautí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de enxautar-se.
# ereditammo
## Italià
### Verb

ereditammo
* primera persona plural (noi) del passat de ereditare
# erectionum
## Llatí

   * Pronúncia: /eː.rɛk.tɪˈoː.nʊm/

### Nom

ērectiōnum
* genitiu plural de ērectiō
# erectus
## Llatí

   * Pronúncia: /eːˈrɛk.tʊs/
   * Etimologia: De ērigō.

### Adjectiu

ērectus m., ērecta f., ērectum n.
* ert, dret
* erecte, construït
* alçat, revoltat
* altiu

#### Declinació

Primera i segona declinació, -us, -a, -um.
| Cas | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural | Plural |
| Cas | Masculí | Femení | Neutre | Masculí | Femení | Neutre |
| Nominatiu | ērectus | ērecta | ērectum | ērectī | ērectae | ērecta |
| Vocatiu | ērecte | ērecta | ērectum | ērectī | ērectae | ērecta |
| Acusatiu | ērectum | ērectam | ērectum | ērectōs | ērectās | ērecta |
| Genitiu | ērectī | ērectae | ērectī | ērectōrum | ērectārum | ērectōrum |
| Datiu | ērectō | ērectae | ērectō | ērectīs | ērectīs | ērectīs |
| Ablatiu | ērectō | ērectā | ērectō | ērectīs | ērectīs | ērectīs |
# eredita
## Italià
### Verb

eredita
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del present d'indicatiu de ereditare
* segona persona singular (tu) de l'imperatiu de ereditare
# erectis
## Llatí

   * Pronúncia: /eːˈrɛk.tiːs/

### Adjectiu

ērectīs
* datiu masculí/femení/neutre plural de ērectus
* ablatiu masculí/femení/neutre plural de ērectus
# erecto
## Llatí

   * Pronúncia: /eːˈrɛk.toː/

### Adjectiu

ērectō
* datiu masculí singular de ērectus
* datiu neutre singular de ērectus
* ablatiu masculí singular de ērectus
* ablatiu neutre singular de ērectus
# ereditai
## Italià
### Verb

ereditai
* primera persona singular (io) del passat de ereditare
# erectum
## Llatí

   * Pronúncia: /eːˈrɛk.tʊm/

### Adjectiu

ērectum
* nominatiu neutre singular de ērectus
* vocatiu neutre singular de ērectus
* acusatiu masculí singular de ērectus
* acusatiu neutre singular de ērectus

### Verb

ērectum
* supí acusatiu de ērigō
# erectorum
## Llatí

   * Pronúncia: /eː.rɛkˈtoː.rʊm/

### Adjectiu

ērectōrum
* genitiu masculí plural de ērectus
* genitiu neutre plural de ērectus
# erectos
## Llatí

   * Pronúncia: /eːˈrɛk.toːs/

### Adjectiu

ērectōs
* acusatiu masculí plural de ērectus
# envilíssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.biˈɫi.siw/, balear /əɱ.viˈɫi.siw/ Occidental: nord-occidental /em.biˈɫi.siw/ valencià /eɱ.viˈɫi.siw/, /em.biˈɫi.siw/
   * Rimes: -isiw

### Verb

envilíssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb envilir.
# envilíveu
## Català
### Verb

envilíveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de envilir.
# envilíssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.biˈɫi.sim/, balear /əɱ.viˈɫi.sim/ Occidental: nord-occidental /em.biˈɫi.sim/ valencià /eɱ.viˈɫi.sim/, /em.biˈɫi.sim/
   * Rimes: -isim

### Verb

envilíssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb envilir.
# envina
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əmˈbi.nə/, balear /əɱˈvi.nə/ Occidental: nord-occidental /emˈbi.na/ valencià /eɱˈvi.na/, /emˈbi.na/
   * Rimes: -ina

### Verb

envina
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de envinar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb envinar.

### Miscel·lània

* Anagrames: avinen, niaven
# envinam
## Català
### Verb

envinam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de envinar.

#### Variants

* envinem

### Miscel·lània

* Anagrames: minaven, ninàvem
# eskalerengana
## Basc
### Nom

eskalerengana
* al·latiu indefinit de eskale
# eskalerenganantz
## Basc
### Nom

eskalerenganantz
* al·latiu direccional indefinit de eskale
# eskalerengan
## Basc
### Nom

eskalerengan
* inessiu indefinit de eskale
# eskalerengatik
## Basc
### Nom

eskalerengatik
* causal indefinit de eskale
# eskalerentzat
## Basc
### Nom

eskalerentzat
* benefactiu indefinit de eskale
# eskalerenganaino
## Basc
### Nom

eskalerenganaino
* terminatiu indefinit de eskale
# eskalerenganako
## Basc
### Nom

eskalerenganako
* genitiu locatiu indefinit de eskale
# eskaleren
## Basc
### Nom

eskaleren
* genitiu indefinit de eskale
# eskalerengandik
## Basc
### Nom

eskalerengandik
* ablatiu indefinit de eskale
# eskaleri
## Basc
### Nom

eskaleri
* datiu indefinit de eskale
# esborranyasses
## Català
### Verb

esborranyasses
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb esborranyar.

#### Variants

* esborranyessis, esborranyesses, esborranyassis

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·bor·ra·nyas·ses (5)
# esborranyassin
## Català
### Verb

esborranyassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb esborranyar.

#### Variants

* esborranyessin, esborranyessen, esborranyassen

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·bor·ra·nyas·sin (5)
# esborranyassis
## Català
### Verb

esborranyassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb esborranyar.

#### Variants

* esborranyessis, esborranyesses, esborranyasses

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·bor·ra·nyas·sis (5)
# esborranyava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.bu.rəˈɲa.βə/ balear /əz.bo.rəˈɲa.və/, /əz.bu.rəˈɲa.və/ Occidental: nord-occidental /ez.βo.raˈɲa.βa/ valencià /ez.bo.raˈɲa.va/, /ez.βo.raˈɲa.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

esborranyava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de esborranyar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de esborranyar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·bor·ra·nya·va (5)
# esborranyassen
## Català
### Verb

esborranyassen
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb esborranyar.

#### Variants

* esborranyessin, esborranyessen, esborranyassin

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·bor·ra·nyas·sen (5)
# esborranyat
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.bu.rəˈɲat/ balear /əz.bo.rəˈɲat/, /əz.bu.rəˈɲat/ Occidental: /ez.bo.raˈɲat/
   * Rimes: -at

### Verb

esborranyat
* Participi masculí singular del verb esborranyar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·bor·ra·nyat (4)
# esborranyats
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.bu.rəˈɲats/ balear /əz.bo.rəˈɲats/, /əz.bu.rəˈɲats/ Occidental: /ez.bo.raˈɲats/
   * Rimes: -ats

### Verb

esborranyats
* Participi masculí plural del verb esborranyar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·bor·ra·nyats (4)
# esborranyaríem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.bu.rə.ɲəˈɾi.əm/ balear /əz.bo.rə.ɲəˈɾi.əm/, /əz.bu.rə.ɲəˈɾi.əm/ Occidental: /ez.bo.ra.ɲaˈɾi.em/
   * Rimes: -iem

### Verb

esborranyaríem
* Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de esborranyar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·bor·ra·nya·rí·em (6)
# esborranyaríeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.bu.rə.ɲəˈɾi.əw/ balear /əz.bo.rə.ɲəˈɾi.əw/, /əz.bu.rə.ɲəˈɾi.əw/ Occidental: /ez.bo.ra.ɲaˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

esborranyaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de esborranyar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·bor·ra·nya·rí·eu (6)
# esborranyau
## Català
### Verb

esborranyau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de esborranyar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb esborranyar.

#### Variants

* [1] esborranyeu
* [2] esborranyeu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·bor·ra·nyau (4)
# equivocadament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ki.βuˌka.ðəˈmen/ balear /ə.ki.voˌka.ðəˈment/, /ə.ki.vuˌka.ðəˈmen/ Occidental: nord-occidental /e.ki.βoˌka.ðaˈmen/ valencià /e.ki.voˌka.ðaˈment/, /e.ki.βoˌka.ðaˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De equivocada ‎(«participi de equivocar») i el sufix -ment.

### Adverbi

equivocadament
* D'una manera equivocada.

#### Traduccions

* Anglès: mistakenly $^{(en)}$, equivocatingly $^{(en)}$
* Castellà: equivocadamente $^{(es)}$
* Italià: erratamente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·qui·vo·ca·da·ment (6)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# equivocació
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ki.βu.kə.siˈo/ balear /ə.ki.vo.kə.siˈo/, /ə.ki.vu.kə.siˈo/ Occidental: nord-occidental /e.ki.βo.ka.siˈo/ valencià /e.ki.vo.ka.siˈo/, /e.ki.βo.ka.siˈo/
   * Rimes: -o
   * Etimologia: De equivocar i el sufix -ció, segle XV.

### Nom

equivocació f. ‎(plural equivocacions)
* Acte o efecte d'equivocar o d'equivocar-se.

#### Sinònims

* error, erra, erro, errada, equivoc, lapsus, lapse, desencert, bescompte, badada, esguerro, espatlament, espatllament, incorrecció, pífia, cagada (col·loquial)

#### Hipònims

* malentès, incomprensió

#### Traduccions

* Alemany: Verwechslung $^{(de)}$ f.
* Anglès: mistake $^{(en)}$
* Castellà: equivocación $^{(es)}$ f.

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·qui·vo·ca·ci·ó (6)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, DCVB, Optimot
* Vegeu el Diccionari de sinònims de Softcatalà-OpenThesaurus: equivocació
# equivocación
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \e.ki.βo.kaˈθjon\, meridional \e.ki.βo.kaˈθjoŋ\
       Americà: alt /e.ki.bo.k(a)ˈsjon/, baix \e.ki.βo.kaˈsjoŋ\, austral \e.ki.βo.kaˈsjon\
   * Rimes: -on
   * Etimologia: De equivocar i el sufix -ción, segle XVI.

### Nom

equivocación f. ‎(plural equivocaciones)
* equivocació

#### Sinònims

* error

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·qui·vo·ca·ción (5)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre equivocación
# equivalents
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ki.βəˈɫens/, balear /ə.ki.vəˈɫens/ Occidental: nord-occidental /e.ki.βaˈɫens/ valencià /e.ki.vaˈɫens/, /e.ki.βaˈɫens/
   * Rimes: -ens

### Adjectiu

equivalents inv. pl.
* Forma plural de equivalent.

### Nom

equivalents m. pl.
* Forma plural de equivalent.

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·qui·va·lents (4)

## Anglès
### Nom

equivalents
* forma plural de equivalent
# equivocally
## Anglès

   * Etimologia: De equivocal i el sufix -ly.

### Adverbi

equivocally ‎(comparatiu more equivocally, superlatiu most equivocally)
* equívocament
# equivocaciones
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \e.ki.βo.kaˈθjo.nes\, meridional \e.ki.βo.kaˈθjo.neh\
       Americà: alt /e.ki.bo.k(a)ˈsjo.nes/, baix \e.ki.βo.kaˈsjo.neh\, austral \e.ki.βo.kaˈsjo.nes\
   * Rimes: -ones

### Nom

equivocaciones f. pl.
* forma plural de equivocación

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·qui·vo·ca·cio·nes (6)
# equivocadamente
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \e.ki.βoˌka.ðaˈmen.te\
       Americà: alt /e.ki.boˌka.daˈmen.t(e)/, baix \e.ki.βoˌka.ðaˈmen.te\
   * Rimes: -ente
   * Etimologia: De equivocado i el sufix -mente.

### Adverbi

equivocadamente
* equivocadament

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·qui·vo·ca·da·men·te (7)
# equivaler-se
## Català
### Verb

equivaler-se
* Forma pronominal de equivaler.
# equivocacions
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ki.βu.kə.siˈons/ balear /ə.ki.vo.kə.siˈons/, /ə.ki.vu.kə.siˈons/ Occidental: nord-occidental /e.ki.βo.ka.siˈons/ valencià /e.ki.vo.ka.siˈons/, /e.ki.βo.ka.siˈons/
   * Rimes: -ons

### Nom

equivocacions f. pl.
* Forma plural de equivocació.

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·qui·vo·ca·ci·ons (6)
# escarniries
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kər.niˈɾi.əs/, occidental /es.kaɾ.niˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

escarniries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de escarnir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·car·ni·ri·es (5)

## Català antic
### Verb

escarniries
* segona persona singular (tu) del condicional de escarnir
# escarniré
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kər.niˈɾe/, occidental /es.kaɾ.niˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

escarniré
* Primera persona del singular (jo) del futur de escarnir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·car·ni·ré (4)
* Anagrames: encarir-se, encarires, encirar-se

## Català antic
### Verb

escarniré
* primera persona singular (io, yo, jo) del futur de escarnir
# escarniríets
## Català antic
### Verb

escarniríets
* segona persona plural (vós, vosaltres) del condicional de escarnir

#### Variants

* escarniríeu