OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# acostumessin
## Català
### Verb

acostumessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acostumar.
# acostumo
## Català
### Verb

acostumo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acostumar.
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb acostumar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb acostumar.
# aclofàssiu
## Català
### Verb

aclofàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclofar.
# aclofàs
## Català
### Verb

aclofàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclofar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclofar.
# aclofàssim
## Català
### Verb

aclofàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclofar.
# aclofollats
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kɫu.fuˈʎats/ balear /ə.kɫo.foˈʎats/, /ə.kɫu.fuˈʎats/ Occidental: /a.kɫo.foˈʎats/
   * Rimes: -ats

### Adjectiu

aclofollats m. pl.
* Forma plural de aclofollat.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·clo·fo·llats (4)
* Anagrama: alcofollats
# aclofà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kluˈfa/, occidental /a.kloˈfa/
   * Rimes: -a
   * Homòfon: aclofar

### Verb

aclofà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de aclofar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·clo·fà (3)
* Anagrama: aflaco
# aclofàsseu
## Català
### Verb

aclofàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclofar.
# aclofàrem
## Català
### Verb

aclofàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de aclofar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclofar.
# aclofàssem
## Català
### Verb

aclofàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclofar.
# aclofàreu
## Català
### Verb

aclofàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de aclofar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclofar.
# acromioanele
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -le.

### Nom

acromioanele
* nominatiu i acusatiu definit plural de acromion
# acromions
## Anglès
### Nom

acromions
* forma plural de acromion

## Francès

   * Pronúncia: /akʁɔmjɔ̃/

### Nom

acromions m. pl.
* forma plural de acromion
# acromis
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈkɾɔ.mis/, occidental /aˈkɾɔ.mis/
   * Rimes: -ɔmis

### Nom

acromis m. pl.
* Forma plural de acromi.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cro·mis (3)
* Heterograma de 7 lletres (acimors)
* Anagrames: morisca, romaics, somicar
# acromioanelor
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -lor.

### Nom

acromioanelor
* genitiu i datiu definit plural de acromion
* vocatiu plural de acromion
# acromion
## Anglès
### Nom

acromion ‎(plural acromions o acromia)
* (anatomia) acromi, acròmion

### Vegeu també

* acromion. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /aˈkɾo.mjon/, meridional \aˈkɾo.mjoŋ\
       Americà: alt /aˈkɾo.mjon/, baix \aˈkɾo.mjoŋ\, austral /aˈkɾo.mjon/
   * Rimes: -omjon

### Nom

acromion m. ‎(plural acrómiones)
* (anatomia) acromi, acròmion

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cro·mion (3)

## Francès

   * Pronúncia: /akʁɔmjɔ̃/

### Nom

acromion m. ‎(plural acromions)
* acromi

## Llatí

   * Pronúncia: /aˈkrɔ.mɪ.ɔn/
   * Etimologia: Derivat del grec ἄκρος ‎(ákros, «la part més externa, més sobresortint»).

### Nom

acromion n. ‎(genitiu acromiī)
* (Terminologia Anatomica) acromi, acròmion

#### Declinació

2a declinació -um, -ī :
| Cas | Singular | Plural |
| Nominatiu | acromion | acromia |
| Vocatiu | acromion | acromia |
| Acusatiu | acromion | acromia |
| Genitiu | acromiī | acromiōrum |
| Datiu | acromiō | acromiīs |
| Ablatiu | acromiō | acromiīs |

### Vegeu també

* acromion. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].

## Romanès
### Nom

acromion n. ‎(plural acromioane)
* acromi

#### Declinació

| | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural | Plural |
| | Indefinit | Indefinit | Definit | Indefinit | Indefinit | Definit |
| Nominatiu-acusatiu | (un) | acromion | acromionul | (niște) | acromioane | acromioanele |
| Genitiu-datiu | (unui) | acromion | acromionului | (unor) | acromioane | acromioanelor |
| Vocatiu | | acromionule, acromione | acromionule, acromione | | acromioanelor | acromioanelor |
# acromionule
## Romanès
### Nom

acromionule
* vocatiu singular de acromion
# acromionului
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -ului.

### Nom

acromionului
* genitiu i datiu definit singular de acromion
# acromiorum
## Llatí

   * Pronúncia: /a.krɔ.mɪˈoː.rʊm/

### Nom

acromiōrum
* genitiu plural de acromion
# acromione
## Romanès
### Nom

acromione
* vocatiu singular de acromion
# acromionul
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -ul.

### Nom

acromionul
* nominatiu i acusatiu definit singular de acromion
# acastellasses
## Català
### Verb

acastellasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acastellar.
# acastellassis
## Català
### Verb

acastellassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acastellar.
# acastellaven
## Català
### Verb

acastellaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de acastellar.

### Miscel·lània

* Anagrama: escantellava
# acastellau
## Català
### Verb

acastellau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de acastellar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb acastellar.
# acastellaves
## Català
### Verb

acastellaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de acastellar.
# acastelle
## Català
### Verb

acastelle
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acastellar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb acastellar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb acastellar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb acastellar.
# acastellassin
## Català
### Verb

acastellassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acastellar.
# acastellava
## Català
### Verb

acastellava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de acastellar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de acastellar.
# acatàs
## Català
### Verb

acatàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acatar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acatar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·tàs (3)
* Anagrames: acasat, atacàs
# acatàvem
## Català
### Verb

acatàvem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de acatar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·tà·vem (4)
* Anagrama: atacàvem
# acatàssiu
## Català
### Verb

acatàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acatar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·tàs·siu (4)
* Anagrama: atacàssiu
# acatàveu
## Català
### Verb

acatàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de acatar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·tà·veu (4)
* Anagrama: atacàveu
# acatàieu
## Català
### Verb

acatàieu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de acatar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·tà·ieu (4)
* Anagrama: atacàieu
# acatàrem
## Català
### Verb

acatàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de acatar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acatar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·tà·rem (4)
* Anagrames: atacarem, atacàrem
# acatàreu
## Català
### Verb

acatàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de acatar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acatar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·tà·reu (4)
* Anagrames: atacareu, atacàreu
# acatàssem
## Català
### Verb

acatàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acatar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·tàs·sem (4)
* Anagrames: atacàssem, casamates
# acatàsseu
## Català
### Verb

acatàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acatar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·tàs·seu (4)
* Anagrama: atacàsseu
# acatàssim
## Català
### Verb

acatàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acatar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·tàs·sim (4)
* Anagrama: atacàssim
# acomodàveu
## Català
### Verb

acomodàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de acomodar.
# acomodé
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \a.ko.moˈðe\
       Americà: alt /a.k(o).moˈde/, baix \a.ko.moˈðe\
   * Rimes: -e

### Verb

acomodé
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb acomodar
# acomodàsseu
## Català
### Verb

acomodàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acomodar.
# acomodàssiu
## Català
### Verb

acomodàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acomodar.
# acomodàssim
## Català
### Verb

acomodàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acomodar.
# acomodàssem
## Català
### Verb

acomodàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acomodar.
# acomodés
## Català
### Verb

acomodés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acomodar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acomodar.
# acomodéssem
## Català
### Verb

acomodéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acomodar.
# accelereu
## Català
### Verb

accelereu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de accelerar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb accelerar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb accelerar.
# acceleris
## Català
### Verb

acceleris
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb accelerar.
# accelero
## Català
### Verb

accelero
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de accelerar.
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb accelerar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb accelerar.
# acceleresses
## Català
### Verb

acceleresses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb accelerar.
# acceleressin
## Català
### Verb

acceleressin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb accelerar.
# acceleressis
## Català
### Verb

acceleressis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb accelerar.
# accelero-
## Català

   * Etimologia: Del llatí accelerare.

### Prefix

accelero-
* acceleració

#### Traduccions

* Anglès: accelero- $^{(en)}$

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# acceleressi
## Català
### Verb

acceleressi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb accelerar.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb accelerar.
# accelerin
## Català
### Verb

accelerin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb accelerar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb accelerar.
# adbentismotako
## Basc
### Nom

adbentismotako
* genitiu locatiu indefinit de adbentismo
# adbentismotarantz
## Basc
### Nom

adbentismotarantz
* al·latiu direccional indefinit de adbentismo
# adbentismotzat
## Basc
### Nom

adbentismotzat
* prolatiu indefinit de adbentismo
# adbentismoz
## Basc
### Nom

adbentismoz
* instrumental indefinit de adbentismo
# adbentismotan
## Basc
### Nom

adbentismotan
* inessiu indefinit de adbentismo
# adbentismotara
## Basc
### Nom

adbentismotara
* al·latiu indefinit de adbentismo
# adbentismotaraino
## Basc
### Nom

adbentismotaraino
* terminatiu indefinit de adbentismo
# adbentismotatik
## Basc
### Nom

adbentismotatik
* ablatiu indefinit de adbentismo
# adbentismotik
## Basc
### Nom

adbentismotik
* ablatiu definit singular de adbentismo
# adbentista
## Basc
### Nom

adbentista anim.
* adventista

#### Declinació

Nom comú animat -a orgànica
Cas
Indefinit
Singular
Plural
Absolutiu
adbentista
adbentista
adbentistak
Ergatiu
adbentistak
adbentistak
adbentistek
Datiu
adbentistari
adbentistari
adbentistei
Genitiu
adbentistaren
adbentistaren
adbentisten
Comitatiu
adbentistarekin
adbentistarekin
adbentistekin
Benefactiu
adbentistarentzat
adbentistarentzat
adbentistentzat
Instrumental
adbentistaz
adbentistaz
adbentistez
Partitiu
adbentistarik
Prolatiu
adbentistatzat
Causal
adbentistarengatik
adbentistarengatik
adbentistengatik
Locatius
Inessiu
adbentistarengan
adbentistarengan
adbentistengan
Ablatiu
adbentistarengandik
adbentistarengandik
adbentistengandik
Al·latiu
adbentistarengana
adbentistarengana
adbentistengana
Terminatiu
adbentistarenganaino
adbentistarenganaino
adbentistenganaino
Al·l. direcional
adbentistarenganantz
adbentistarenganantz
adbentistenganantz
Gen. locatiu
adbentistarenganako
adbentistarenganako
adbentistenganako :
# adavantaríeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ðə.βən.təˈɾi.əw/, balear /ə.ðə.vən.təˈɾi.əw/ Occidental: nord-occidental /a.ða.βan.taˈɾi.ew/ valencià /a.ða.van.taˈɾi.ew/, /a.ða.βan.taˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

adavantaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de adavantar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·da·van·ta·rí·eu (6)
# adavantaràs
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ðə.βən.təˈɾas/, balear /ə.ðə.vən.təˈɾas/ Occidental: nord-occidental /a.ða.βan.taˈɾas/ valencià /a.ða.van.taˈɾas/, /a.ða.βan.taˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

adavantaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de adavantar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·da·van·ta·ràs (5)
# adavantassin
## Català
### Verb

adavantassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb adavantar.

#### Variants

* adavantessin, adavantessen, adavantassen, adavantaren

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·da·van·tas·sin (5)
# adavantat
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ðə.βənˈtat/, balear /ə.ðə.vənˈtat/ Occidental: nord-occidental /a.ða.βanˈtat/ valencià /a.ða.vanˈtat/, /a.ða.βanˈtat/
   * Rimes: -at

### Verb

adavantat
* Participi masculí singular del verb adavantar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·da·van·tat (4)
# adavantasses
## Català
### Verb

adavantasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb adavantar.

#### Variants

* adavantessis, adavantesses, adavantassis, adavantares

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·da·van·tas·ses (5)
# adavantassis
## Català
### Verb

adavantassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb adavantar.

#### Variants

* adavantessis, adavantesses, adavantasses, adavantares

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·da·van·tas·sis (5)
# adavantats
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ðə.βənˈtats/, balear /ə.ðə.vənˈtats/ Occidental: nord-occidental /a.ða.βanˈtats/ valencià /a.ða.vanˈtats/, /a.ða.βanˈtats/
   * Rimes: -ats

### Verb

adavantats
* Participi masculí plural del verb adavantar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·da·van·tats (4)
# adavantaré
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ðə.βən.təˈɾe/, balear /ə.ðə.vən.təˈɾe/ Occidental: nord-occidental /a.ða.βan.taˈɾe/ valencià /a.ða.van.taˈɾe/, /a.ða.βan.taˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

adavantaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de adavantar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·da·van·ta·ré (5)
# adavantaríem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ðə.βən.təˈɾi.əm/, balear /ə.ðə.vən.təˈɾi.əm/ Occidental: nord-occidental /a.ða.βan.taˈɾi.em/ valencià /a.ða.van.taˈɾi.em/, /a.ða.βan.taˈɾi.em/
   * Rimes: -iem

### Verb

adavantaríem
* Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de adavantar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·da·van·ta·rí·em (6)
# adavantassen
## Català
### Verb

adavantassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb adavantar.

#### Variants

* adavantessin, adavantessen, adavantassin, adavantaren

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·da·van·tas·sen (5)
# acollonàrem
## Català
### Verb

acollonàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de acollonar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acollonar.
# acollonàreu
## Català
### Verb

acollonàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de acollonar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acollonar.
# acollonàs
## Català
### Verb

acollonàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acollonar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acollonar.
# acollonàsseu
## Català
### Verb

acollonàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acollonar.
# acollonàveu
## Català
### Verb

acollonàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de acollonar.
# acollonàieu
## Català
### Verb

acollonàieu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de acollonar.
# acollonàssim
## Català
### Verb

acollonàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acollonar.
# acollonàssem
## Català
### Verb

acollonàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acollonar.
# acollonàssiu
## Català
### Verb

acollonàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acollonar.
# acceptàveu
## Català
### Verb

acceptàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de acceptar.
# acceptés
## Català
### Verb

acceptés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acceptar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acceptar.
# acceptéssem
## Català
### Verb

acceptéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acceptar.
# acceptéssim
## Català
### Verb

acceptéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acceptar.
# acceptàsseu
## Català
### Verb

acceptàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acceptar.
# acceptàssiu
## Català
### Verb

acceptàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acceptar.
# acceptésseu
## Català
### Verb

acceptésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acceptar.
# acceptàssim
## Català
### Verb

acceptàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acceptar.
# addottriniate
## Italià
### Verb

addottriniate
* segona persona plural (voi) del present de subjuntiu de addottrinare
# addottrino
## Italià
### Verb

addottrino
* primera persona singular (io) del present d'indicatiu de addottrinare
# address
## Anglès

   * Pronúncia:
          Nom: RU: /əˈdres/, EUA: /ˈædres/
          Verb: /əˈdres/

### Nom

address ‎(plural addresses)
* adreça
* discurs, conferència
* (golf) col·locació

### Verb

address ‎(3a persona singular present addresses, gerundi addressing, passat i participi addressed)
* adreçar-se, dirigir-se a
* enviar una carta
# addottriniamo
## Italià
### Verb

addottriniamo
* primera persona plural (noi) del present d'indicatiu de addottrinare
* primera persona plural (noi) del present de subjuntiu de addottrinare
* primera persona plural (noi) de l'imperatiu de addottrinare
# addottrinino
## Italià
### Verb

addottrinino
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del present de subjuntiu de addottrinare
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperatiu de addottrinare
# addressabilities
## Anglès
### Nom

addressabilities
* forma plural de addressability
# addottriniamoci
## Italià
### Verb

addottriniamoci
* primera persona plural (noi) de l'imperatiu de addottrinarsi
# addottrinò
## Italià
### Verb

addottrinò
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del passat de addottrinare
# addottrini
## Italià
### Verb

addottrini
* segona persona singular (tu) del present d'indicatiu de addottrinare
* primera persona singular (io) del present de subjuntiu de addottrinare
* segona persona singular (tu) del present de subjuntiu de addottrinare
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del present de subjuntiu de addottrinare
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperatiu de addottrinare
# address position
## Anglès
### Nom

address position
* (golf) col·locació

#### Sinònims

* address
* setup

### Vegeu també

* address position. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 octubre 2014].
# adaptació curricular
## Català
### Nom

adaptació curricular f. ‎(plural adaptacions curriculars)
* Concreció que es fa del disseny curricular a cada centre educatiu o aula per a atendre les característiques i demandes de l'alumnat, que consisteix a realitzar modificacions en els objectius, continguts, metodologia, activitats o procediments d'avaluació del currículum.

#### Notes

L'adaptació curricular pretén facilitar l'aplicació dels principis d'integració i individualització propis de l'atenció als alumnes amb necessitats educatives especials.

#### Traduccions

* Anglès: curricular adjustment $^{(en)}$, curriculum adaptation $^{(en)}$
* Castellà: adaptación curricular $^{(es)}$
* Francès: adaptation curriculaire $^{(fr)}$

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* adaptació curricular. Diccionari d'educació. Informació cedida per TERMCAT.
# adaptación
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \a.ðap.taˈθjon\, meridional \a.ðap.taˈθjoŋ\
       Americà: alt /a.dap.t(a)ˈsjon/, baix \a.ðap.taˈsjoŋ\, austral \a.ðap.taˈsjon\
   * Rimes: -on

### Nom

adaptación f. ‎(plural adaptaciones)
* adaptació

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dap·ta·ción (4)

## Gallec
### Nom

adaptación f. ‎(plural adaptacións)
* adaptació
# adaptación curricular
## Castellà
### Nom

adaptación curricular f. ‎(plural adaptaciones curriculares)
* adaptació curricular

### Vegeu també

* adaptación curricular. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# adaptación curricular individualizada
## Castellà
### Nom

adaptación curricular individualizada f. ‎(plural adaptaciones curriculares individualizadas)
* adaptació curricular individualitzada

#### Sinònims

* ACI

### Vegeu també

* adaptación curricular individualizada. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].