OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# establigueu
## Català
### Verb

establigueu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb establir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ta·bli·gueu (4)
* Anagrama: esbaltigueu
# establigueven
## Català
### Verb

establigueven
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de establir.
# establiguérem
## Català
### Verb

establiguérem
* (col·loquial balear) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de establir.
* (col·loquial valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb establir.
# establiguéreu
## Català
### Verb

establiguéreu
* (col·loquial balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de establir.
* (col·loquial valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb establir.
# establiguesses
## Català
### Verb

establiguesses
* (col·loquial) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb establir.
# establigueva
## Català
### Verb

establigueva
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de establir.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de establir.
# establigueves
## Català
### Verb

establigueves
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de establir.
# esmortira
## Català
### Verb

esmortira
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb esmortir.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb esmortir.

#### Variants

* [1] esmortís
* [2] esmortís

### Miscel·lània

* Anagrames: amorteris, amortires

## Català antic
### Verb

esmortira
* primera persona singular (io, yo, jo) de l'imperfet de subjuntiu de esmortir
* tercera persona singular (él, eyl, ell) de l'imperfet de subjuntiu de esmortir

#### Variants

* [1] esmortís
* [2] esmortís
# esmortiran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.mur.tiˈɾan/ balear /əz.moɾ.tiˈɾan/, /əz.mur.tiˈɾan/ Occidental: /ez.moɾ.tiˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

esmortiran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de esmortir.

### Miscel·lània

* Anagrama: mostrarien
# esmortigueu
## Català
### Verb

esmortigueu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb esmortir.

#### Variants

* esmortiu
# esmorties
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.murˈti.əs/ balear /əz.moɾˈti.əs/, /əz.murˈti.əs/ Occidental: /ez.moɾˈti.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

esmorties
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de esmortir.

### Miscel·lània

* Anagrames: erotismes, esmorteís, estormeïs

## Català antic
### Verb

esmorties
* segona persona singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de esmortir
# esmortien
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.murˈti.ən/ balear /əz.moɾˈti.ən/, /əz.murˈti.ən/ Occidental: /ez.moɾˈti.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

esmortien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de esmortir.

### Miscel·lània

* Anagrames: enriostem, estormeïn, mentories, timoneres

## Català antic
### Verb

esmortien
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) de l'imperfet d'indicatiu de esmortir
# esmortir
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.murˈti/ balear /əz.moɾˈti/, /əz.murˈti/ Occidental: nord-occidental /ez.morˈti/ valencià /ez.moɾˈtiɾ/, /ez.moɾˈti/ Informal: nord-occidental /az.morˈti/, valencià /az.moɾˈtiɾ/
   * Rimes: -i(ɾ)
   * Homòfon: esmortí
   * Etimologia: Del prefix es- i mort, segle XIV.

### Verb

esmortir trans., pron. ‎(pronominal esmortir-se)
* Deixar privat de sentits, com mort.
* (pronominal) Perdre els sentits, quedar com mort, desmaiar-se.
* esmorteir

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: esmorteixo, esmorteix, esmortim

#### Traduccions

* Anglès: benumb $^{(en)}$
* Castellà: amortecer $^{(es)}$
* Francès: amortir $^{(fr)}$
* Italià: smortire $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·mor·tir (3)
* Anagrames: rostirem, rostírem, sortirem, sortírem

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot

## Català antic
### Verb

esmortir
* esmortir

#### Conjugació
### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB, Faraudo, CIVAL
# esmortir-se
## Català
### Verb

esmortir-se
* Forma pronominal de esmortir.

### Miscel·lània

* Anagrama: esmortires
# esperonaríeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əs.pə.ɾu.nəˈɾi.əw/ Occidental: nord-occidental /es.pe.ɾo.naˈɾi.ɛw/, valencià /es.pe.ɾo.naˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

esperonaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de esperonar.
# esperonassen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.pə.ɾuˈna.sən/ balear /əs.pə.ɾoˈna.sən/, /əs.pə.ɾuˈna.sən/ Occidental: /es.pe.ɾoˈna.sen/
   * Rimes: -asen

### Verb

esperonassen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb esperonar.
    [Ells/elles/vostès] esperonessin, esperonessen, esperonassen, esperonassin o esperonaren.
# esperonassin
## Català

   * Pronúncia: /əs.pə.ɾuˈna.sin/
   * Rimes: -asin

### Verb

esperonassin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb esperonar.
    [Ells/elles/vostès] esperonessin, esperonessen, esperonassen, esperonassin o esperonaren.
# esperonat
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.pə.ɾuˈnat/, occidental /es.pe.ɾoˈnat/
   * Rimes: -at

### Verb

esperonat
* Participi masculí singular del verb esperonar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pe·ro·nat (4)
* Anagrames: esperanto, estoparen
# esperonaré
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.pə.ɾu.nəˈɾe/, occidental /es.pe.ɾo.naˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

esperonaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de esperonar.
# esperonassis
## Català

   * Pronúncia: balear /əs.pə.ɾoˈna.sis/, /əs.pə.ɾuˈna.sis/
   * Rimes: -asis

### Verb

esperonassis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb esperonar.
    [Tu] esperonessis, esperonesses, esperonasses, esperonassis o esperonares.
# esperonaràs
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈ/əs.pə.ɾu.nəˈɾəs/, occidental /es.pe.ɾo.naˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

esperonaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de esperonar.
# esperonasses
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.pə.ɾuˈna.səs/ balear /əs.pə.ɾoˈna.səs/, /əs.pə.ɾuˈna.səs/ Occidental: /es.pe.ɾoˈna.ses/
   * Rimes: -ases

### Verb

esperonasses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb esperonar.
    [Tu] esperonessis, esperonesses, esperonasses, esperonassis o esperonares.
# esperonats
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.pə.ɾuˈnats/, occidental /es.pe.ɾoˈnats/
   * Rimes: -ats

### Verb

esperonats
* Participi masculí plural del verb esperonar.
    Esperonats [ells/aquells]...; [els he...] esperonat o esperonats.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pe·ro·nats (4)
* Anagrames: aportessen, atropessen, entropessa, entropessà
# esmortria
## Català antic
### Verb

esmortria
* primera persona singular (io, yo, jo) del condicional de esmortir
* tercera persona singular (él, eyl, ell) del condicional de esmortir
# esmortràs
## Català antic
### Verb

esmortràs
* segona persona singular (tu) del futur de esmortir
# esmortríeu
## Català antic
### Verb

esmortríeu
* segona persona plural (vós, vosaltres) del condicional de esmortir

#### Variants

* esmortríets
# esmortrien
## Català antic
### Verb

esmortrien
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) del condicional de esmortir
# esmortrà
## Català antic
### Verb

esmortrà
* tercera persona singular (él, eyl, ell) del futur de esmortir
# esmortríets
## Català antic
### Verb

esmortríets
* segona persona plural (vós, vosaltres) del condicional de esmortir

#### Variants

* esmortríeu
# esmortríem
## Català antic
### Verb

esmortríem
* primera persona plural (nós, nosaltres) del condicional de esmortir
# esmortreu
## Català antic
### Verb

esmortreu
* segona persona plural (vós, vosaltres) del futur de esmortir
# esmortries
## Català antic
### Verb

esmortries
* segona persona singular (tu) del condicional de esmortir
# esmortré
## Català antic
### Verb

esmortré
* primera persona singular (io, yo, jo) del futur de esmortir
# essente
## Italià
### Verb

essente
* participi present de essere
# essentially
## Anglès

   * Etimologia: De essential i el sufix -ly.

### Adverbi

essentially ‎(comparatiu more essentially, superlatiu most essentially)
* essencialment
# essencialment
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.sən.siˌaɫˈmen/ balear /ə.sən.siˌaɫˈment/, /ə.sən.siˌaɫˈmen/ Occidental: nord-occidental /e.sen.siˌaɫˈmen/ valencià /e.sen.siˌaɫˈment/, /e.sen.siˌaɫˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De essencial i el sufix -ment.

### Adverbi

essencialment
* D'una manera essencial.

#### Traduccions

* Anglès: essentially $^{(en)}$
* Castellà: esencialmente $^{(es)}$
* Francès: essentiellement $^{(fr)}$
* Italià: essenzialmente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·sen·ci·al·ment (5)
* Anagrama: encalentíssem

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# essendo
## Italià
### Verb

essendo
* gerundi de essere
# essent
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əˈsen/ balear /əˈsent/, /əˈsen/ Occidental: nord-occidental /eˈsen/ valencià /eˈsent/, /eˈsen/
   * Rimes: -ent

### Verb

essent
* Gerundi del verb ésser/ser.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·sent (2)
* Anagrames: estens, sentes, setens, tenses, tensés

## Català antic
### Verb

essent
* gerundi de esser
# essential skill
## Anglès
### Nom

essential skill
* competència bàsica

#### Sinònims

* basic skill

### Vegeu també

* essential skill. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# essenzialmente
## Italià

   * Pronúncia: /es.senˌt͡sjalˈmen.te/
   * Etimologia: De essenziale i el sufix -mente.

### Adverbi

essenzialmente
* essencialment

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·sen·zial·mén·te (5)
# essendoci
## Italià
### Verb

essendoci
* gerundi de esserci
# essential
## Anglès

   * Pronúncia: /ɪˈsɛn.tʃəl/ àudio (EUA)

### Adjectiu

essential ‎(comparatiu more essential, superlatiu most essential)
* imprescindible, indispensable

### Vegeu també

* Diccionari Anglès-Català de Codi Obert (DACCO)
# esdentésseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.dənˈte.səw/, occidental /ez.ðenˈte.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

esdentésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb esdentar.

#### Variants

* esdentéssiu, esdentàssiu, esdentàsseu
# esdevendreu
## Català
### Verb

esdevendreu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de esdevenir.
# esdernegar-se
## Català
### Verb

esdernegar-se
* Forma pronominal de esdernegar.
# esdevendran
## Català
### Verb

esdevendran
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de esdevenir.
# esdentéssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.dənˈte.siw/, occidental /ez.ðenˈte.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

esdentéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb esdentar.

#### Variants

* esdentésseu, esdentàssiu, esdentàsseu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·den·tés·siu (4)
* Anagrames: destinésseu, distenésseu, estudiessen
# esdentí
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.dənˈti/, occidental /ez.ðenˈti/
   * Rimes: -i

### Verb

esdentí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de esdentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·den·tí (3)
* Anagrames: destine, tendies
# esdevenc
## Català
### Verb

esdevenc
* (balear, alguerès) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de esdevenir.

## Català antic
### Verb

esdevenc
* tercera persona singular (él, eyl, ell) del passat de esdevenir

#### Variants

* esdevengué, esdevingué
# esdentéssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.dənˈte.sim/, occidental /ez.ðenˈte.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

esdentéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb esdentar.

#### Variants

* esdentéssem, esdentàssim, esdentàssem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·den·tés·sim (4)
* Anagrames: destinéssem, distenéssem
# estudis universitaris
## Català
### Nom

estudis universitaris m. pl.
* educació universitària

### Vegeu també

* estudis universitaris. Diccionari d'educació. Informació cedida per TERMCAT.
# estudis universitaris de segon cicle
## Català
### Nom

estudis universitaris de segon cicle m. pl.
* ensenyaments universitaris de segon cicle

### Vegeu també

* estudis universitaris de segon cicle. Diccionari d'educació. Informació cedida per TERMCAT.
# estudià
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.tu.ðiˈa/, occidental /es.tu.ðiˈa/
   * Rimes: -a
   * Homòfon: estudiar

### Verb

estudià
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de estudiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·tu·di·à (4)
* Heterograma de 7 lletres (adeistu)
* Anagrames: atuïdes, audites, audités
# estudis reglats
## Català
### Nom

estudis reglats m. pl.
* educació formal

### Vegeu també

* estudis reglats. Diccionari d'educació. Informació cedida per TERMCAT.
# estudis universitaris de primer cicle
## Català
### Nom

estudis universitaris de primer cicle m. pl.
* ensenyaments universitaris de primer cicle

### Vegeu també

* estudis universitaris de primer cicle. Diccionari d'educació. Informació cedida per TERMCAT.
# estudis universitaris de tercer cicle
## Català
### Nom

estudis universitaris de tercer cicle m. pl.
* ensenyaments universitaris de tercer cicle

### Vegeu també

* estudis universitaris de tercer cicle. Diccionari d'educació. Informació cedida per TERMCAT.
# estudiàieu
## Català
### Verb

estudiàieu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de estudiar.
# estudis universitaris de primer i segon cicle
## Català
### Nom

estudis universitaris de primer i segon cicle m. pl.
* ensenyaments universitaris de primer i segon cicle

### Vegeu també

* estudis universitaris de primer i segon cicle. Diccionari d'educació. Informació cedida per TERMCAT.
# estudiàrem
## Català
### Verb

estudiàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de estudiar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb estudiar.
# estatalitzassen
## Català
### Verb

estatalitzassen
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb estatalitzar.
# estatalitzasses
## Català
### Verb

estatalitzasses
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb estatalitzar.
# estatalitzaria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əs.tə.tə.ɫi.d͡zəˈɾi.ə/ Occidental: nord-occidental /es.ta.ta.ɫi.d͡zaˈɾi.a/, valencià /es.ta.ta.ɫi.zaˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

estatalitzaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de estatalitzar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de estatalitzar.
# estatalitzaries
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əs.tə.tə.ɫi.d͡zəˈɾi.əs/ Occidental: nord-occidental /es.ta.ta.ɫi.d͡zaˈɾi.es/, valencià /es.ta.ta.ɫi.zaˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

estatalitzaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de estatalitzar.
# estatalitzaràs
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əs.tə.tə.ɫi.d͡zəˈɾas/ Occidental: nord-occidental /es.ta.ta.ɫi.d͡zaˈɾas/, valencià /es.ta.ta.ɫi.zaˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

estatalitzaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de estatalitzar.
# estatalitzaré
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əs.tə.tə.ɫi.d͡zəˈɾe/ Occidental: nord-occidental /es.ta.ta.ɫi.d͡zaˈɾe/, valencià /es.ta.ta.ɫi.zaˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

estatalitzaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de estatalitzar.
# estatalitzaríeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əs.tə.tə.ɫi.d͡zəˈɾi.əw/ Occidental: nord-occidental /es.ta.ta.ɫi.d͡zaˈɾi.ew/, valencià /es.ta.ta.ɫi.zaˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

estatalitzaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de estatalitzar.
# estatalitzarien
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əs.tə.tə.ɫi.d͡zəˈɾi.ən/ Occidental: nord-occidental /es.ta.ta.ɫi.d͡zaˈɾi.en/, valencià /es.ta.ta.ɫi.zaˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

estatalitzarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de estatalitzar.
# estatalitzarà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əs.tə.tə.ɫi.d͡zəˈɾa/ Occidental: nord-occidental /es.ta.ta.ɫi.d͡zaˈɾa/, valencià /es.ta.ta.ɫi.zaˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

estatalitzarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de estatalitzar.
# esotiche
## Italià

   * Pronúncia: /eˈsɔː.ti.ke/

### Adjectiu

esotiche f. pl.
* forma plural de esotica
# esotici
## Italià

   * Pronúncia: /eˈsɔː.ti.t͡ʃi/

### Adjectiu

esotici m. pl.
* forma plural de esotico
# esoterica
## Italià

   * Pronúncia: /e.soˈtɛː.ri.ka/

### Adjectiu

esoterica f. ‎(plural esoteriche)
* forma femenina de esoterico
# esoteriche
## Italià

   * Pronúncia: /e.soˈtɛː.ri.ke/

### Adjectiu

esoteriche f. pl.
* forma plural de esoterica
# esoterici
## Italià

   * Pronúncia: /e.soˈtɛː.ri.t͡ʃi/

### Adjectiu

esoterici m. pl.
* forma plural de esoterico
# esoterico
## Italià

   * Pronúncia: /e.soˈtɛː.ri.ko/

### Adjectiu

esoterico m. ‎(femení esoterica, plural masculí esoterici, plural femení esoteriche)
* esotèric

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·so·tè·ri·co (5)
# esotica
## Italià

   * Pronúncia: /eˈsɔː.ti.ka/

### Adjectiu

esotica f. ‎(plural esotiche)
* forma femenina de esotico
# esotico
## Italià

   * Pronúncia: /eˈsɔː.ti.ko/

### Adjectiu

esotico m. ‎(femení esotica, plural masculí esotici, plural femení esotiche)
* exòtic

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·sò·ti·co (4)
# esotropia
## Anglès
### Nom

esotropia ‎(comptable i incomptable, plural esotropias)
* esotropia

### Vegeu també

* esotropia. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 setembre 2014].
# esotropias
## Anglès
### Nom

esotropias
* forma plural de esotropia
# estalquejara
## Català
### Verb

estalquejara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb estalquejar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb estalquejar.

#### Variants

* [1] estalquegés, estalquejàs
* [2] estalquegés, estalquejàs

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·tal·que·ja·ra (5)
# estalquejarien
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əs.təɫ.kə.ʒəˈɾi.ən/ Occidental: nord-occidental /es.taɫ.ke.ʒaˈɾi.en/, valencià /es.taɫ.ke.d͡ʒaˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

estalquejarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de estalquejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·tal·que·ja·ri·en (6)
# estalquejaren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.təɫ.kəˈʒa.ɾən/ balear /əs.təɫ.kəˈd͡ʒa.ɾən/, /əs.təɫ.kəˈʒa.ɾən/ Occidental: nord-occidental /es.taɫ.keˈʒa.ɾen/, valencià /es.taɫ.keˈd͡ʒa.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

estalquejaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de estalquejar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb estalquejar.

#### Variants

* [2] estalquegessin, estalquegessen, estalquejassin, estalquejassen

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·tal·que·ja·ren (5)
# estalquejareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.təɫ.kə.ʒəˈɾɛw/ balear /əs.təɫ.kə.ʒəˈɾəw/, /əs.təɫ.kə.ʒəˈɾɛw/ Occidental: nord-occidental /es.taɫ.ke.ʒaˈɾew/, valencià /es.taɫ.ke.d͡ʒaˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

estalquejareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de estalquejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·tal·que·ja·reu (5)
# estalquejaran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əs.təɫ.kə.ʒəˈɾan/ Occidental: nord-occidental /es.taɫ.ke.ʒaˈɾan/, valencià /es.taɫ.ke.d͡ʒaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

estalquejaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de estalquejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·tal·que·ja·ran (5)
# estalquejarà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əs.təɫ.kə.ʒəˈɾa/ Occidental: nord-occidental /es.taɫ.ke.ʒaˈɾa/, valencià /es.taɫ.ke.d͡ʒaˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

estalquejarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de estalquejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·tal·que·ja·rà (5)
# estalquejarem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.təɫ.kə.ʒəˈɾɛm/ balear /əs.təɫ.kə.ʒəˈɾəm/, /əs.təɫ.kə.ʒəˈɾɛm/ Occidental: nord-occidental /es.taɫ.ke.ʒaˈɾem/, valencià /es.taɫ.ke.d͡ʒaˈɾem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

estalquejarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de estalquejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·tal·que·ja·rem (5)
# estalquejares
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.təɫ.kəˈʒa.ɾəs/ balear /əs.təɫ.kəˈd͡ʒa.ɾəs/, /əs.təɫ.kəˈʒa.ɾəs/ Occidental: nord-occidental /es.taɫ.keˈʒa.ɾes/, valencià /es.taɫ.keˈd͡ʒa.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

estalquejares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de estalquejar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb estalquejar.

#### Variants

* [2] estalquegessis, estalquegesses, estalquejassis, estalquejasses

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·tal·que·ja·res (5)
# estalquejaria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əs.təɫ.kə.ʒəˈɾi.ə/ Occidental: nord-occidental /es.taɫ.ke.ʒaˈɾi.a/, valencià /es.taɫ.ke.d͡ʒaˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

estalquejaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de estalquejar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de estalquejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·tal·que·ja·ri·a (6)
# estalquejaries
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əs.təɫ.kə.ʒəˈɾi.əs/ Occidental: nord-occidental /es.taɫ.ke.ʒaˈɾi.es/, valencià /es.taɫ.ke.d͡ʒaˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

estalquejaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de estalquejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·tal·que·ja·ri·es (6)
# esteranyinin
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.tə.ɾəˈɲi.nin/, occidental /es.te.ɾaˈɲi.nin/
   * Rimes: -inin

### Verb

esteranyinin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb esteranyinar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb esteranyinar.

#### Variants

* [1] esteranyinen
* [2] esteranyinen
# esteranyinis
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.tə.ɾəˈɲi.nis/, occidental /es.te.ɾaˈɲi.nis/
   * Rimes: -inis

### Verb

esteranyinis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb esteranyinar.

#### Variants

* esteranyines
# esteranyinàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.tə.ɾə.ɲiˈna.ɾəm/, occidental /es.te.ɾa.ɲiˈna.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

esteranyinàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de esteranyinar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb esteranyinar.

#### Variants

* [2] esteranyinéssim, esteranyinéssem, esteranyinàssim, esteranyinàssem
# esteranyino
## Català
### Verb

esteranyino
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de esteranyinar.

#### Variants

* esteranyine, esteranyini, esteranyín
# esteranyinà
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.tə.ɾə.ɲiˈna/, occidental /es.te.ɾa.ɲiˈna/
   * Rimes: -a

### Verb

esteranyinà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de esteranyinar.

### Miscel·lània

* Anagrama: estranyaien
# esteranyinàs
## Català
### Verb

esteranyinàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb esteranyinar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb esteranyinar.

#### Variants

* [1] esteranyinés, esteranyinara
* [2] esteranyinés, esteranyinara

### Miscel·lània

* Anagrama: atiranyessen