OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# aparrat
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pəˈrat/, occidental /a.paˈrat/
   * Rimes: -at
   * Etimologia: Parasíntesi del prefix a-, parra i el sufix -at.

### Adjectiu

aparrat m. ‎(femení aparrada, plural masculí aparrats, plural femení aparrades)
* Que s’entortolliga com una parra.

#### Traduccions

* Castellà: aparrado $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·par·rat (3)
* Anagrames: apartar, arrapat, atrapar, traparà

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# aparrats
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pəˈrats/, occidental /a.paˈrats/
   * Rimes: -ats

### Adjectiu

aparrats m. pl.
* Forma plural de aparrat.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·par·rats (3)
* Anagrames: arrapats, traparàs
# aparrets
## Català antic
### Verb

aparrets
* segona persona plural (vós, vosaltres) del futur de aparer
# aparraquéssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pə.rəˈke.sim/, occidental /a.pa.raˈke.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

aparraquéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aparracar.
# aparrem
## Català antic
### Verb

aparrem
* primera persona plural (nós, nosaltres) del futur de aparer
# aromatitzam
## Català
### Verb

aromatitzam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de aromatitzar.
# aromassis
## Català
### Verb

aromassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aromar.
# aromatic
## Anglès

   * Pronúncia: /æ.ɹəˈmæt.ɪk/ àudio (EUA)

### Adjectiu

aromatic ‎(comparatiu more aromatic, superlatiu most aromatic)
* aromàtic

### Vegeu també

* Diccionari Anglès-Català de Codi Obert (DACCO)
# aromatitzar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɾu.mə.tiˈd͡za/ balear /ə.ɾo.mə.tiˈd͡za/, /ə.ɾu.mə.tiˈd͡za/ Occidental: nord-occidental /a.ɾo.ma.tiˈd͡za/ valencià /a.ɾo.ma.tiˈzaɾ/, /a.ɾo.ma.tiˈza/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: aromatitzà
   * Etimologia: De aromàtic i el sufix -itzar, segle XV.

### Verb

aromatitzar trans.
* Comunicar aroma a alguna cosa.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: aromatitzo, aromatitza, aromatitzem

#### Traduccions

* Castellà: aromatizar $^{(es)}$
* Francès: aromatiser $^{(fr)}$
* Italià: aromatizzare $^{(it)}$
* Occità: aromatizar $^{(oc)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ro·ma·tit·zar (5)
* Anagrames: amortitzara, amortitzarà

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Labernia y Esteller, Pere. Diccionari de la Llengua Catalana ab la correspondencia castellana y llatina., Tom I, Barcelona, 1864.
# aromat
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɾuˈmat/ balear /ə.ɾoˈmat/, /ə.ɾuˈmat/ Occidental: /a.ɾoˈmat/
   * Rimes: -at

### Verb

aromat
* Participi masculí singular del verb aromar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ro·mat (3)
* Anagrames: amarto, amorta, amortà, amotar, marató, mataró, Mataró, tomarà
# arramelléssim
## Català
### Verb

arramelléssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arramellar.
# arramir
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.rəˈmi/ Occidental: nord-occidental /a.raˈmi/ valencià /a.raˈmiɾ/, /a.raˈmi/
   * Rimes: -i(ɾ)
   * Etimologia: Del baix llatí *adhramire, del gòtic *hramjan ‎(«entrebancar»).

### Verb

arramir trans.
* (antic) Reptar a combatre.
* (arcaisme) arremetre
* (septentrional) arrambar, arraconar

#### Variants

* arremir

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ra·mir (3)
* Anagrames: amarrir, arrimar, mirrara, mirrarà

### Vegeu també

* Obres de referència: GDLC, DCVB
* Labernia y Esteller, Pere. Diccionari de la Llengua Catalana ab la correspondencia castellana y llatina., Tom I, Barcelona, 1864. p. 128.

## Català antic
### Verb

arramir
* desafiar en combat

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB, Faraudo
# arramellésseu
## Català
### Verb

arramellésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arramellar.
# arramellés
## Català
### Verb

arramellés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arramellar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb arramellar.
# arramelléssem
## Català
### Verb

arramelléssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arramellar.
# arramellàssiu
## Català
### Verb

arramellàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arramellar.
# arramelléssiu
## Català
### Verb

arramelléssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arramellar.
# arramellàveu
## Català
### Verb

arramellàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de arramellar.
# apprentissages par mémorisation
## Francès
### Nom

apprentissages par mémorisation m. pl.
* forma plural de apprentissage par mémorisation
# apprentissages par répetition
## Francès
### Nom

apprentissages par répetition m. pl.
* forma plural de apprentissage par répetition
# apprentissages partagés
## Francès
### Nom

apprentissages partagés m. pl.
* forma plural de apprentissage partagé
# apprentissages par essais et erreurs
## Francès
### Nom

apprentissages par essais et erreurs m. pl.
* forma plural de apprentissage par essais et erreurs
# apprentissages par observation
## Francès
### Nom

apprentissages par observation m. pl.
* forma plural de apprentissage par observation
# apprentissages par projets
## Francès
### Nom

apprentissages par projets m. pl.
* forma plural de apprentissage par projets
# apprentissages par imitation
## Francès
### Nom

apprentissages par imitation m. pl.
* forma plural de apprentissage par imitation
# apprentissages par induction
## Francès
### Nom

apprentissages par induction m. pl.
* forma plural de apprentissage par induction
# apprentissages par l'expérience
## Francès
### Nom

apprentissages par l'expérience m. pl.
* forma plural de apprentissage par l'expérience
# apprentissages par problèmes
## Francès
### Nom

apprentissages par problèmes m. pl.
* forma plural de apprentissage par problèmes
# apprendevate
## Italià
### Verb

apprendevate
* segona persona plural (voi) de l'imperfet d'indicatiu de apprendere
# apprendevo
## Italià
### Verb

apprendevo
* primera persona singular (io) de l'imperfet d'indicatiu de apprendere
# apprendi
## Italià
### Verb

apprendi
* segona persona singular (tu) del present d'indicatiu de apprendere
* segona persona singular (tu) de l'imperatiu de apprendere

## Llatí

   * Pronúncia: /apˈprɛn.diː/

### Verb

apprendī
* primera persona singular del pretèrit perfet d'indicatiu actiu de apprendō
# apprendevano
## Italià
### Verb

apprendevano
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperfet d'indicatiu de apprendere
# apprendevi
## Italià
### Verb

apprendevi
* segona persona singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de apprendere
# apprendiamo
## Italià
### Verb

apprendiamo
* primera persona plural (noi) del present d'indicatiu de apprendere
* primera persona plural (noi) del present de subjuntiu de apprendere
* primera persona plural (noi) de l'imperatiu de apprendere
# apprendeva
## Italià
### Verb

apprendeva
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperfet d'indicatiu de apprendere
# apprendevamo
## Italià
### Verb

apprendevamo
* primera persona plural (noi) de l'imperfet d'indicatiu de apprendere
# apprendete
## Italià
### Verb

apprendete
* segona persona plural (voi) del present d'indicatiu de apprendere
* segona persona plural (voi) de l'imperatiu de apprendere
# apprendetevi
## Italià
### Verb

apprendetevi
* segona persona plural (voi) de l'imperatiu de apprendersi
# artistas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /aɾˈtis.tas/, meridional /aɾˈtih.tah/
       Americà: alt /aɾˈtis.t(a)s/, baix /aɾˈtih.tah/, austral /aɾˈtih.tas/
   * Rimes: -istas

### Nom

artistas m. f. pl.
* forma plural de artista

## Gallec
### Nom

artistas m. f. pl.
* forma plural de artista
# artiste
## Català

   * Pronúncia: valencià /aɾˈtis.te/

### Nom

artiste m. ‎(plural artistes, femení artista)
* (valencià) Forma alternativa de artista.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·tis·te (3)
* Anagrames: estirat, iterats, titares

### Vegeu també

* Obres de referència: DNV

## Francès

   * Pronúncia: /aʁˈtist/

### Nom

artiste m. f. ‎(plural artistes)
* artista

## Italià

   * Pronúncia: /arˈti.ste/

### Nom

artiste f. pl.
* forma plural de artista

## Romanès
### Nom

artiste
* vocatiu singular de artist

### Nom

artiste
* forma plural de artistă
* genitiu i datiu indefinit singular de artistă
# artistek
## Basc
### Nom

artistek
* ergatiu definit plural de artista
# artistaz
## Basc
### Nom

artistaz
* instrumental indefinit de artista
* instrumental definit singular de artista
# artistekin
## Basc
### Nom

artistekin
* comitatiu definit plural de artista
# artistari
## Basc
### Nom

artistari
* datiu indefinit de artista
* datiu definit singular de artista
# artistarik
## Basc
### Nom

artistarik
* partitiu indefinit de artista
# artistatzat
## Basc
### Nom

artistatzat
* prolatiu indefinit de artista
# artistei
## Basc
### Nom

artistei
* datiu definit plural de artista

## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -i.

### Nom

artistei
* genitiu i datiu definit singular de artistă
# artistarentzat
## Basc
### Nom

artistarentzat
* benefactiu indefinit de artista
* benefactiu definit singular de artista
# arropiré
## Català
### Verb

arropiré
* Primera persona del singular (jo) del futur de arropir.
# arropis
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈrɔ.pis/, occidental /aˈrɔ.pis/
   * Rimes: -ɔpis

### Verb

arropis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb arropar.
# arropisc
## Català
### Verb

arropisc
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de arropir.
# arropisquen
## Català
### Verb

arropisquen
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb arropir.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb arropir.
# arropirà
## Català
### Verb

arropirà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de arropir.
# arropiríeu
## Català
### Verb

arropiríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de arropir.
# arropisca
## Català
### Verb

arropisca
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb arropir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb arropir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb arropir.
# arropisques
## Català
### Verb

arropisques
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb arropir.
# arropiràs
## Català
### Verb

arropiràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de arropir.
# arrane
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈra.nə/, occidental /aˈra.ne/
   * Rimes: -ane

### Verb

arrane
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de arranar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb arranar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb arranar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb arranar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ra·ne (3)
* Anagrames: arenar, arnaré, arnera
# arranessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəˈne.sin/, occidental /a.raˈne.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

arranessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arranar.
# arrancàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rəŋˈka.βəw/, balear /ə.rəŋˈka.vəw/ Occidental: nord-occidental /a.raŋˈka.βew/ valencià /a.raŋˈka.vew/, /a.raŋˈka.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

arrancàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de arrancar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ran·cà·veu (4)
* Anagrames: revacunara, revacunarà
# arranessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəˈne.sən/, occidental /a.raˈne.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

arranessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arranar.
# aprirono
## Italià
### Verb

aprirono
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del passat de aprire
# aprirsi
## Italià

   * Pronúncia: /aˈprir.si/

### Verb

aprirsi intr., pron.
* forma pronominal de aprire

#### Conjugació
### Miscel·lània

* Síl·labes: a·prìr·si (3)
# aprirò
## Italià
### Verb

aprirò
* primera persona singular (io) del futur de aprire
# aprisia
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pɾiˈzi.ə/, occidental /a.pɾiˈzi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

aprisia
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de aprisiar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb aprisiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pri·si·a (4)
* Anagrames: apariïs, pisaria
# aprirete
## Italià
### Verb

aprirete
* segona persona plural (voi) del futur de aprire
# aprisiam
## Català
### Verb

aprisiam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de aprisiar.
# aprirà
## Italià

   * Pronúncia: /a.priˈra/
   * Rimes: -a

### Verb

aprirà
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del futur de aprire
# apressades
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pɾəˈsa.ðəs/, occidental /a.pɾeˈsa.ðes/
   * Rimes: -ades

### Adjectiu

apressades f. pl.
* Forma plural de apressada.

### Verb

apressades
* Participi femení plural del verb apressar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pres·sa·des (4)
* Anagrames: apradesses, desparessa, desseparàs, paredasses, repassades
# apressar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.pɾəˈsa/ Occidental: nord-occidental /a.pɾeˈsa/ valencià /a.pɾeˈsaɾ/, /a.pɾeˈsa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: apressà
   * Etimologia: De pressa, segle XIX.

### Verb

apressar trans., pron., intr. ‎(pronominal apressar-se)
* Empènyer a que les coses es facin amb més pressa.
* accelerar

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: apresso, apressa, apressem Vocal rizotònica: /e/

#### Traduccions

* Anglès: hasten $^{(en)}$
* Castellà: apresurar $^{(es)}$
* Francès: hâter $^{(fr)}$, presser $^{(fr)}$
* Italià: affrettare $^{(it)}$
* Portuguès: apressar $^{(pt)}$

#### Falsos amics

* Castellà: apresar ‎(«capturar, aferrar»)

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pres·sar (3)
* Anagrames: asprares, repassar

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# apressadament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pɾəˌsa.ðəˈmen/ balear /ə.pɾəˌsa.ðəˈment/, /ə.pɾəˌsa.ðəˈmen/ Occidental: nord-occidental /a.pɾeˌsa.ðaˈmen/ valencià /a.pɾeˌsa.ðaˈment/, /a.pɾeˌsa.ðaˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De apressada i el sufix -ment.

### Adverbi

apressadament
* Amb pressa.

#### Traduccions

* Anglès: hastily $^{(en)}$
* Castellà: apremiantemente $^{(es)}$
* Francès: hâtivement $^{(fr)}$
* Italià: pressantemente $^{(it)}$, affrettatamente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pres·sa·da·ment (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# apressar-se
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pɾəˈsar.sə/, occidental /a.pɾeˈsaɾ.se/
   * Rimes: -aɾse

### Verb

apressar-se
* Forma pronominal de apressar.

### Miscel·lània

* Anagrames: apressares, arrapesses, repassares
# aspirava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.piˈɾa.βə/, balear /əs.piˈɾa.və/ Occidental: nord-occidental /as.piˈɾa.βa/ valencià /as.piˈɾa.va/, /as.piˈɾa.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

aspirava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de aspirar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de aspirar.
# aspiraves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.piˈɾa.βəs/, balear /əs.piˈɾa.vəs/ Occidental: nord-occidental /as.piˈɾa.βes/ valencià /as.piˈɾa.ves/, /as.piˈɾa.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

aspiraves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de aspirar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·pi·ra·ves (4)
* Anagrames: passivaré, repassavi
# aspirations
## Anglès
### Nom

aspirations
* forma plural de aspiration

## Francès

   * Pronúncia: /as.pi.ʁaˈsjɔ̃/

### Nom

aspirations f. pl.
* forma plural de aspiration
# aspirats
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.piˈɾats/, occidental /as.piˈɾats/
   * Rimes: -ats

### Verb

aspirats
* Participi masculí plural del verb aspirar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·pi·rats (3)
* Anagrames: paràsits, rapissat
# aspiração
## Portuguès
### Nom

aspiração
* aspiració
# aspiratum
## Llatí

   * Pronúncia: /as.piːˈraː.tʊm/

### Verb

aspīrātum
* supí acusatiu de aspīrō
# aspiravi
## Català
### Verb

aspiravi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de aspirar.

## Llatí

   * Pronúncia: /as.piːˈraː.wiː/

### Verb

aspīrāvī
* primera persona singular del pretèrit perfet d'indicatiu actiu de aspīrō
# archicistres
## Francès
### Nom

archicistres m. pl.
* forma plural de archicistre
# archicítaras
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /aɾ.t͡ʃiˈθi.ta.ɾas/, meridional /aɾ.t͡ʃiˈθi.ta.ɾah/
       Americà: alt /aɾ.t͡ʃ(i)ˈsi.ta.ɾas/, baix /aɾ.t͡ʃiˈsi.ta.ɾah/, austral /aɾ.t͡ʃiˈsi.ta.ɾas/
   * Rimes: -itaɾas

### Nom

archicítaras m. pl.
* forma plural de archicítara
# archiconocidos
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \aɾ.t͡ʃi.ko.noˈθi.ðos\, meridional \aɾ.t͡ʃi.ko.noˈθi.ðoh\
       Americà: alt /aɾ.t͡ʃ(i).ko.noˈsi.dos/, baix \aɾ.t͡ʃi.ko.noˈsi.ðoh\, austral \aɾ.t͡ʃi.ko.noˈsi.ðos\
   * Rimes: -idos

### Adjectiu

archiconocidos m. pl.
* forma plural de archiconocido

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·chi·co·no·ci·dos (6)
# archicítara
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /aɾ.t͡ʃiˈθi.ta.ɾa/
       Americà: alt /aɾ.t͡ʃ(i)ˈsi.ta.ɾa/, baix /aɾ.t͡ʃiˈsi.ta.ɾa/
   * Rimes: -itaɾa

### Nom

archicítara m. ‎(plural archicítaras)
* arxicistre

#### Sinònims

* archicistro

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·chi·cí·ta·ra (5)

### Vegeu també

* archicítara. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 29 maig 2015].
# archicistros
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /aɾ.t͡ʃiˈθis.tɾos/, meridional /aɾ.t͡ʃiˈθih.tɾoh/
       Americà: alt /aɾ.t͡ʃiˈsis.t͡s(o)s/, baix /aɾ.t͡ʃiˈsih.tɾoh/, austral /aɾ.t͡ʃiˈsih.tɾos/
   * Rimes: -istɾos

### Nom

archicistros m. pl.
* forma plural de archicistro
# archiconocida
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \aɾ.t͡ʃi.ko.noˈθi.ða\
       Americà: alt /aɾ.t͡ʃ(i).ko.noˈsi.da/, baix \aɾ.t͡ʃi.ko.noˈsi.ða\
   * Rimes: -ida

### Adjectiu

archiconocida f. ‎(plural archiconocidas)
* forma femenina de archiconocido

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·chi·co·no·ci·da (6)
# archiconocido
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \aɾ.t͡ʃi.ko.noˈθi.ðo\
       Americà: alt /aɾ.t͡ʃ(i).ko.noˈsi.do/, baix \aɾ.t͡ʃi.ko.noˈsi.ðo\
   * Rimes: -ido
   * Etimologia: Del prefix archi- i conocido, segle XX.

### Adjectiu

archiconocido m. ‎(femení archiconocida, plural masculí archiconocidos, plural femení archiconocidas)
* arxiconegut, arxifamós

#### Sinònims

* archifamoso, requeteconocido (col·loquial)

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·chi·co·no·ci·do (6)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre archiconocido
# archicistre
## Francès
### Nom

archicistre m. ‎(plural archicistres)
* arxicistre

### Vegeu també

* archicistre. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 29 maig 2015].
# archicistro
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /aɾ.t͡ʃiˈθis.tɾo/, meridional /aɾ.t͡ʃiˈθih.tɾo/
       Americà: alt /aɾ.t͡ʃ(i)ˈsis.t͡so/, baix /aɾ.t͡ʃiˈsih.tɾo/
   * Rimes: -istɾo

### Nom

archicistro m. ‎(plural archicistros)
* arxicistre

#### Sinònims

* archicítara

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·chi·cis·tro (4)

### Vegeu també

* archicistro. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 29 maig 2015].
# archiconocidas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \aɾ.t͡ʃi.ko.noˈθi.ðas\, meridional \aɾ.t͡ʃi.ko.noˈθi.ðah\
       Americà: alt /aɾ.t͡ʃ(i).ko.noˈsi.das/, baix \aɾ.t͡ʃi.ko.noˈsi.ðah\, austral \aɾ.t͡ʃi.ko.noˈsi.ðas\
   * Rimes: -idas

### Adjectiu

archiconocidas f. pl.
* forma plural de archiconocida

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·chi·co·no·ci·das (6)
# arroplegares
## Català
### Verb

arroplegares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de arroplegar.
# arroplegarien
## Català
### Verb

arroplegarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de arroplegar.
# arroplegareu
## Català
### Verb

arroplegareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de arroplegar.
# arroplegaràs
## Català
### Verb

arroplegaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de arroplegar.
# arroplegaré
## Català
### Verb

arroplegaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de arroplegar.
# arroplegaria
## Català
### Verb

arroplegaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de arroplegar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de arroplegar.
# arroplegaries
## Català
### Verb

arroplegaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de arroplegar.
# arroplegarà
## Català
### Verb

arroplegarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de arroplegar.
# arroplegaríeu
## Català
### Verb

arroplegaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de arroplegar.
# astrolicariven
## Català
### Verb

astrolicariven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de astrolicar.
# astrolicarives
## Català
### Verb

astrolicarives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de astrolicar.
# astrolicaré
## Català
### Verb

astrolicaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de astrolicar.
# astrolicarien
## Català
### Verb

astrolicarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de astrolicar.
# astrolicaria
## Català
### Verb

astrolicaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de astrolicar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de astrolicar.
# astrolicaries
## Català
### Verb

astrolicaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de astrolicar.
# astrolicaràs
## Català
### Verb

astrolicaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de astrolicar.
# astrolicariva
## Català
### Verb

astrolicariva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de astrolicar.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de astrolicar.
# arrel quadrada
## Català
### Nom

arrel quadrada f. ‎(plural arrels quadrades)
* Nombre que, elevat al quadrat, dóna un altre nombre.
    L'arrel quadrada de quatre és dos.

#### Traduccions

* Anglès: square root $^{(en)}$
* Castellà: raíz cuadrada $^{(es)}$ f.

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC
# arrelar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.rəˈɫa/ Occidental: nord-occidental /a.reˈɫa/ valencià /a.reˈɫaɾ/, /a.reˈɫa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: arrelà
   * Etimologia: De arrel, segle XVII.

### Verb

arrelar intr., pron. ‎(pronominal arrelar-se)
* Fer arrels els arbres i plantes.
* (figuradament) Fixar-se una idea, ús, costum.
* (pronominal) Establir-se en un lloc adquirint béns immobles.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: arrelo, arrela, arrelem Vocal rizotònica: /ɛ/

#### Sinònims

* aferrar
* agafar
* radicar

#### Traduccions

* Anglès: take root $^{(en)}$
* Castellà: arraigar $^{(es)}$
* Finès: juurtua $^{(fi)}$
* Francès: enraciner $^{(fr)}$
* Gallec: enraizar $^{(gl)}$
* Grec: ριζοβολώ $^{(el)}$ ‎(rizovoló)
* Japonès: 根付く $^{(ja)}$
* Llatí: radicare $^{(la)}$
* Portuguès: enraizar $^{(pt)}$
* Romanès: înrădăcina $^{(ro)}$
* Rus: принима́ться $^{(ru)}$ ‎(prinimàtsia)
* Xinès: 生根 $^{(zh)}$ ‎(shēnggēn)
* Anglès: take root $^{(en)}$
* Castellà: arraigar $^{(es)}$
* Francès: enraciner $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·lar (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot