OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# colpejos
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kuɫˈpɛ.ʒus/ balear /koɫˈpə.ʒos/, /kuɫˈpɛ.ʒus/ Occidental: nord-occidental /koɫˈpe.ʒos/, valencià /koɫˈpe.d͡ʒos/
   * Rimes: -ɛʒos

### Nom

colpejos m. pl. ‎(alternatiu colpeigs)
* Forma plural de colpeig.

### Verb

colpejos
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb colpejar.

#### Variants

* colpegis, colpeges

### Miscel·lània

* Síl·labes: col·pe·jos (3)
# colpejàiem
## Català
### Verb

colpejàiem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de colpejar.

#### Variants

* colpejàvom, colpejàvem

### Miscel·lània

* Síl·labes: col·pe·jà·iem (4)
# colpejaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kuɫ.pəˈʒa.βəs/ balear /koɫ.pəˈd͡ʒa.vəs/, /kuɫ.pəˈʒa.vəs/ Occidental: nord-occidental /koɫ.peˈʒa.βes/ valencià /koɫ.peˈd͡ʒa.ves/, /koɫ.peˈd͡ʒa.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

colpejaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de colpejar.

#### Variants

* colpejaies

### Miscel·lània

* Síl·labes: col·pe·ja·ves (4)
# colpejà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kuɫ.pəˈʒa/ balear /koɫ.pəˈd͡ʒa/, /kuɫ.pəˈʒa/ Occidental: nord-occidental /koɫ.peˈʒa/, valencià /koɫ.peˈd͡ʒa/
   * Rimes: -a

### Verb

colpejà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de colpejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: col·pe·jà (3)
* Heterograma de 7 lletres (acejlop)
# colpejau
## Català
### Verb

colpejau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de colpejar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb colpejar.

#### Variants

* [1] colpegeu
* [2] colpegeu

### Miscel·lània

* Síl·labes: col·pe·jau (3)
* Heterograma de 8 lletres (acejlopu)
# colpejavo
## Català
### Verb

colpejavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de colpejar.

#### Variants

* colpejàieu, colpejàveu

### Miscel·lània

* Síl·labes: col·pe·ja·vo (4)
# compagineguessen
## Català
### Verb

compagineguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb compaginar.

#### Variants

* compaginessin, compaginessen, compaginassin, compaginassen, compaginaren

### Miscel·lània

* Síl·labes: com·pa·gi·ne·gues·sen (6)
# compaginavo
## Català
### Verb

compaginavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de compaginar.

#### Variants

* compaginàieu, compaginàveu

### Miscel·lània

* Síl·labes: com·pa·gi·na·vo (5)
# compaginegueu
## Català
### Verb

compaginegueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb compaginar.

#### Variants

* compagineu

### Miscel·lània

* Síl·labes: com·pa·gi·ne·gueu (5)
# compagineguesses
## Català
### Verb

compagineguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb compaginar.

#### Variants

* compaginessis, compaginesses, compaginassis, compaginasses, compaginares

### Miscel·lània

* Síl·labes: com·pa·gi·ne·gues·ses (6)
# compaginegués
## Català
### Verb

compaginegués
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb compaginar.

#### Variants

* compaginés, compaginàs, compaginara

### Miscel·lània

* Síl·labes: com·pa·gi·ne·gués (5)
# compagineguéssou
## Català
### Verb

compagineguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb compaginar.

#### Variants

* compaginéssiu, compaginésseu, compaginàssiu, compaginàsseu, compaginàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: com·pa·gi·ne·gués·sou (6)
# compagine
## Català
### Verb

compagine
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de compaginar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb compaginar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb compaginar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb compaginar.

#### Variants

* [1] compagino, compagini, compagín
* [2] compagini, compagino
* [3] compagini, compagino
* [4] compagini

### Miscel·lània

* Síl·labes: com·pa·gi·ne (4)
* Heterograma de 9 lletres (acegimnop)
# compagineguessa
## Català
### Verb

compagineguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb compaginar.

#### Variants

* compaginessi, compaginessa, compaginés, compaginàs, compaginara

### Miscel·lània

* Síl·labes: com·pa·gi·ne·gues·sa (6)
# compagineguéssom
## Català
### Verb

compagineguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb compaginar.

#### Variants

* compaginéssim, compaginéssem, compaginàssim, compaginàssem, compaginàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: com·pa·gi·ne·gués·som (6)
# compagineguem
## Català
### Verb

compagineguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb compaginar.

#### Variants

* compaginem

### Miscel·lània

* Síl·labes: com·pa·gi·ne·guem (5)
# compétences éducatives
## Francès
### Nom

compétences éducatives f. pl.
* forma plural de compétence éducative
# compétences génériques
## Francès
### Nom

compétences génériques f. pl.
* forma plural de compétence générique
# compétences informationnelles
## Francès
### Nom

compétences informationnelles f. pl.
* forma plural de compétence informationnelle
# compétences interpersonnelles
## Francès
### Nom

compétences interpersonnelles f. pl.
* forma plural de compétence interpersonnelle
# compétences sociales
## Francès
### Nom

compétences sociales f. pl.
* forma plural de compétence sociale
# compétences systemiques
## Francès
### Nom

compétences systemiques f. pl.
* forma plural de compétence systemique
# compétences linguistiques
## Francès
### Nom

compétences linguistiques f. pl.
* forma plural de compétence linguistique
# compétences spécifiques
## Francès
### Nom

compétences spécifiques f. pl.
* forma plural de compétence spécifique
# compétences transversales
## Francès
### Nom

compétences transversales f. pl.
* forma plural de compétence transversale
# compétences émotionnelles
## Francès
### Nom

compétences émotionnelles f. pl.
* forma plural de compétence émotionnelle
# concedissin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kun.səˈði.sin/ balear /kon.səˈði.sin/, /kun.səˈði.sin/ Occidental: /kon.seˈði.sin/
   * Rimes: -isin

### Verb

concedissin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb concedir.
# concediva
## Català
### Verb

concediva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de concedir.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de concedir.
# concediven
## Català
### Verb

concediven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de concedir.
# concedives
## Català
### Verb

concedives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de concedir.
# concedix
## Català
### Verb

concedix
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de concedir.
* (occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb concedir.
# concedissis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kun.səˈði.sis/ balear /kon.səˈði.sis/, /kun.səˈði.sis/ Occidental: /kon.seˈði.sis/
   * Rimes: -isis

### Verb

concedissis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb concedir.
# concediu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kun.səˈðiw/ balear /kon.səˈðiw/, /kun.səˈðiw/ Occidental: /kon.seˈðiw/
   * Rimes: -iw

### Verb

concediu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de concedir.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb concedir.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb concedir.
# concedixen
## Català
### Verb

concedixen
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de concedir.
# cinglesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /siŋˈɡɫe.səs/, occidental /siŋˈɡɫe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

cinglesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb cinglar.

#### Variants

* cinglessis, cinglassis, cinglasses, cinglares

### Miscel·lània

* Síl·labes: cin·gles·ses (3)
* Anagrama: gisclessen
# cinglessis
## Català

   * Pronúncia: /siŋˈɡɫe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

cinglessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb cinglar.

#### Variants

* cinglesses, cinglassis, cinglasses, cinglares

### Miscel·lània

* Síl·labes: cin·gles·sis (3)
* Anagrama: gisclessin
# cingle
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈsiŋ.ɡɫə/, occidental /ˈsiŋ.ɡɫe/
   * Homòfon: cingla
   * Etimologia: Del llatí cingulu(m) ‎(«cinyell»), segle XI.

### Nom

cingle m. ‎(plural cingles)
* Espadat que forma precipici en el pendent d’una muntanya.

#### Sinònims

* baser, basera
* penya-segat
* riscle

#### Traduccions

* Anglès: cliff $^{(en)}$
* Castellà: risco $^{(es)}$ m.
* Francès: falaise $^{(fr)}$

### Verb

cingle
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de cinglar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb cinglar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb cinglar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb cinglar.

#### Variants

* [1] cinglo, cingli, cingl
* [2,3,4] cingli

### Miscel·lània

* Síl·labes: cin·gle (2)
* Heterograma de 6 lletres (cegiln)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, DCVB
# cinglem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /siŋˈɡɫɛm/ balear /siŋˈɡɫəm/, /siŋˈɡɫɛm/ Occidental: /siŋˈɡɫem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

cinglem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de cinglar.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb cinglar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb cinglar.

#### Variants

* [1] cinglam

### Miscel·lània

* Síl·labes: cin·glem (2)
* Heterograma de 7 lletres (cegilmn)
# cinglen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈsiŋ.ɡɫən/, occidental /ˈsiŋ.ɡɫen/

### Verb

cinglen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de cinglar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb cinglar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb cinglar.

#### Variants

* [2] cinglin
* [3] cinglin

### Miscel·lània

* Síl·labes: cin·glen (2)
* Anagrama: encingl
# cingles
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈsiŋ.ɡɫəs/, occidental /ˈsiŋ.ɡɫes/

### Nom

cingles m. pl.
* Forma plural de cingle.

### Nom

cingles f. pl.
* Forma plural de cingla.

### Verb

cingles
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de cinglar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb cinglar.

#### Variants

* [2] cinglis

### Miscel·lània

* Síl·labes: cin·gles (2)
* Heterograma de 7 lletres (cegilns)
* Anagrama: gisclen
# cinglaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /siŋˈɡɫa.βən/, balear /siŋˈɡɫa.vən/ Occidental: nord-occidental /siŋˈɡɫa.βen/ valencià /siŋˈɡɫa.ven/, /siŋˈɡɫa.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

cinglaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de cinglar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: cin·gla·ven (3)
# cinglaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /siŋˈɡɫa.βəs/, balear /siŋˈɡɫa.vəs/ Occidental: nord-occidental /siŋˈɡɫa.βes/ valencià /siŋˈɡɫa.ves/, /siŋˈɡɫa.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

cinglaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de cinglar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: cin·gla·ves (3)
* Heterograma de 9 lletres (acegilnsv)
* Anagrama: gisclaven
# cinglessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /siŋˈɡɫe.sən/, occidental /siŋˈɡɫe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

cinglessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb cinglar.

#### Variants

* cinglessin, cinglassin, cinglassen, cinglaren

### Miscel·lània

* Síl·labes: cin·gles·sen (3)
# cinglessin
## Català

   * Pronúncia: /siŋˈɡɫe.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

cinglessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb cinglar.

#### Variants

* cinglessen, cinglassin, cinglassen, cinglaren

### Miscel·lània

* Síl·labes: cin·gles·sin (3)
# comunicar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ku.mu.niˈka/ balear /ko.mu.niˈka/, /ku.mu.niˈka/ Occidental: nord-occidental /ko.mu.niˈka/ valencià /ko.mu.niˈkaɾ/, /ko.mu.niˈka/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: comunicà
   * Etimologia: Del llatí commūnicāre, segle XIV, doblet de combregar.

### Verb

comunicar trans., intr., pron. ‎(pronominal comunicar-se)
* (transitiu) Transmetre, donar a conèixer.
* (intransitiu) Estar en relació d’intercanvi d’informació, d’idees, d’interessos.
* (intransitiu) Estar en relació, estar unit, establir un pas.
* (intransitiu) Un telèfon, un interlocutor, tenir la línia ocupada.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: comunico, comunica, comuniquem

#### Sinònims

* dir, donar a conèixer, fer saber, informar, transmetre
* aconsellar, advertir, anunciar, avisar, fer avinent, informar, notificar, prevenir
* assenyalar, denunciar, descriure, informar, reportar
* passar

#### Traduccions

* Anglès: communicate $^{(en)}$
* Asturià: comunicar $^{(ast)}$
* Castellà: comunicar $^{(es)}$
* Francès: communiquer $^{(fr)}$
* Anglès: be engaged $^{(en)}$
* Castellà: comunicar $^{(es)}$
* Francès: être occupé $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: co·mu·ni·car (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Vegeu el Diccionari de sinònims de Softcatalà-OpenThesaurus: comunicar
# comunicara
## Català
### Verb

comunicara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb comunicar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb comunicar.
# comunicante
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /ko.mu.niˈkan.te/, meridional \ko.mu.niˈkaŋ.te\
       Americà: alt /ko.mu.niˈkan.t(e)/, baix \ko.mu.niˈkaŋ.te\, austral /ko.mu.niˈkan.te/
   * Rimes: -ante
   * Etimologia: De comunicar i el sufix -nte.

### Adjectiu

comunicante inv. ‎(plural comunicantes)
* comunicant

### Miscel·lània

* Síl·labes: co·mu·ni·can·te (5)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre comunicante
# comunicantes
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /ko.mu.niˈkan.tes/, meridional \ko.mu.niˈkaŋ.teh\
       Americà: alt /ko.mu.niˈkan.t(e)s/, baix \ko.mu.niˈkaŋ.teh\, austral /ko.mu.niˈkan.tes/
   * Rimes: -antes

### Adjectiu

comunicantes inv. pl.
* forma plural de comunicante

### Miscel·lània

* Síl·labes: co·mu·ni·can·tes (5)
# comunicaran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ku.mu.ni.kəˈɾan/ balear /ko.mu.ni.kəˈɾan/, /ku.mu.ni.kəˈɾan/ Occidental: /ko.mu.ni.kaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

comunicaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de comunicar.
# comunicant
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ku.mu.niˈkan/ balear /ko.mu.niˈkant/, /ku.mu.niˈkan/ Occidental: nord-occidental /ko.mu.niˈkan/ valencià /ko.mu.niˈkant/, /ko.mu.niˈkan/
   * Rimes: -ant

### Adjectiu

comunicant inv. ‎(plural comunicants)
* Que comunica.

#### Traduccions

* Castellà: comunicante $^{(es)}$

### Nom

comunicant m. f. ‎(plural comunicants)
* Persona que fa una comunicació.

### Verb

comunicant
* Gerundi del verb comunicar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: co·mu·ni·cant (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# comunicar-se
## Català
### Verb

comunicar-se
* Forma pronominal de comunicar.

### Miscel·lània

* Anagrama: comunicares
# comunicam
## Català
### Verb

comunicam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de comunicar.
# comunicants
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ku.mu.niˈkans/ balear /ko.mu.niˈkans/, /ku.mu.niˈkans/ Occidental: /ko.mu.niˈkans/
   * Rimes: -ans

### Adjectiu

comunicants inv. pl.
* Forma plural de comunicant.

### Nom

comunicants m. f. pl.
* Forma plural de comunicant.

### Miscel·lània

* Síl·labes: co·mu·ni·cants (4)
# circondavi
## Italià
### Verb

circondavi
* segona persona singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de circondare
# circondavo
## Italià
### Verb

circondavo
* primera persona singular (io) de l'imperfet d'indicatiu de circondare
# circonderemmo
## Italià
### Verb

circonderemmo
* primera persona plural (noi) del condicional de circondare
# circondavate
## Italià
### Verb

circondavate
* segona persona plural (voi) de l'imperfet d'indicatiu de circondare
# circonderebbe
## Italià
### Verb

circonderebbe
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del condicional de circondare
# circonderanno
## Italià
### Verb

circonderanno
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del futur de circondare
# circonderebbero
## Italià
### Verb

circonderebbero
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del condicional de circondare
# circonderai
## Italià
### Verb

circonderai
* segona persona singular (tu) del futur de circondare
# circonderei
## Italià
### Verb

circonderei
* primera persona singular (io) del condicional de circondare
# circondavano
## Italià
### Verb

circondavano
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperfet d'indicatiu de circondare
# consigo
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \konˈsi.ɣo\, meridional \koŋˈsi.ɣo\
       Americà: alt /k(o)nˈsi.ɡo/, baix \koŋˈsi.ɣo\, austral \konˈsi.ɣo\
   * Rimes: -iɡo

### Verb

consigo
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb conseguir
# considérations
## Francès
### Nom

considérations f. pl.
* forma plural de considération
# consignas
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈkɔn.sɪ.ŋnaːs/

### Verb

cōnsignās
* segona persona singular del present d'indicatiu actiu de cōnsignō
# consignavi
## Llatí

   * Pronúncia: /kɔn.sɪˈŋnaː.wiː/

### Verb

cōnsignāvī
* primera persona singular del pretèrit perfet d'indicatiu actiu de cōnsignō
# considération
## Francès

   * Pronúncia: /kɔ̃.si.de.ʁaˈsjɔ̃/

### Nom

considération f. ‎(plural considérations)
* consideració

#### Derivats

* déconsidération
* reconsidération
# considerí
## Català
### Verb

considerí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de considerar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·si·de·rí (4)
* Anagrama: condiries
# consignare
## Llatí

   * Pronúncia: /kɔn.sɪˈŋnaː.rɛ/

### Verb

cōnsignāre
* infinitiu del present actiu de cōnsignō
# consignatum
## Llatí

   * Pronúncia: /kɔn.sɪˈŋnaː.tʊm/

### Verb

cōnsignātum
* supí acusatiu de cōnsignō
# consigno
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈkɔn.sɪ.ŋnoː/
   * Etimologia: Del prefix con- i signō.

### Verb

cōnsignō ‎(1a present$^?$), cōnsignās ‎(2a present), cōnsignāre ‎(infinitiu), cōnsignāvī ‎(perfet), cōnsignātum ‎(supí)
* segellar, jo segello
* consignar, jo consigno
# consellàsseu
## Català
### Verb

consellàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb consellar.
# consellàssiu
## Català
### Verb

consellàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb consellar.
# consellés
## Català
### Verb

consellés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb consellar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb consellar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·se·llés (3)
* Anagrames: collessen, col·lessen
# consellàssim
## Català
### Verb

consellàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb consellar.
# conselléssem
## Català
### Verb

conselléssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb consellar.
# conselléssim
## Català
### Verb

conselléssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb consellar.
# consellàveu
## Català
### Verb

consellàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de consellar.
# consellésseu
## Català
### Verb

consellésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb consellar.
# conquistàieu
## Català
### Verb

conquistàieu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de conquistar.
# conquistàs
## Català
### Verb

conquistàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb conquistar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb conquistar.
# conquistàssim
## Català
### Verb

conquistàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb conquistar.
# conquistàssiu
## Català
### Verb

conquistàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb conquistar.
# conquistàveu
## Català
### Verb

conquistàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de conquistar.
# conquistàrem
## Català
### Verb

conquistàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de conquistar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb conquistar.
# conquistàreu
## Català
### Verb

conquistàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de conquistar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb conquistar.
# conquistàssem
## Català
### Verb

conquistàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb conquistar.
# conquistàsseu
## Català
### Verb

conquistàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb conquistar.
# comunitat autònoma
## Català

   * Pronúncia: central /ku.mu.niˌtat.əwˈtɔ.nu.mə/, occidental /ko.mu.niˌtat.awˈtɔ.no.ma/

### Nom

comunitat autònoma f. ‎(plural comunitats autònomes)
* Entitat territorial que, dins de l'ordenament constitucional de l'Estat espanyol, està dotada d'autonomia legislativa i competències executives, així com de la facultat d'administrar-se mitjançant els seus propis representants. En total n'hi ha disset.

#### Traduccions

* Anglès: autonomous community $^{(en)}$
* Castellà: comunidad autónoma $^{(es)}$
* Gallec: comunidade autónoma $^{(gl)}$

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
# comunisme
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ku.muˈniz.mə/ balear /ko.muˈniz.mə/, /ku.muˈniz.mə/ Occidental: /ko.muˈniz.me/
   * Rimes: -izme
   * Etimologia: De comú i el sufix -isme, segle XIX.

### Nom

comunisme m. ‎(plural comunismes)
* Ideologia política que propugna uns ideals d'igualitarisme i eliminació o gran restricció de la propietat privada.
* Forma de govern polític, teòricament basada en la ideologia anteriorment esmentada, i que manté un control absolut per part del govern de l'estat sobre totes les propietats del país, amb l'objectiu de buscar el bé comú.

#### Traduccions

* Anglès: communism $^{(en)}$
* Castellà: comunismo $^{(es)}$
* Coreà: 공산주의 $^{(ko)}$ ‎(gongsanjuui)
* Francès: communisme $^{(fr)}$
* Gallec: comunismo $^{(gl)}$ m.
* Italià: comunismo $^{(it)}$
* Kurd: komûnîzm $^{(ku)}$ f., komunîzm $^{(ku)}$ f.
* Ucraïnès: комуні́зм $^{(uk)}$ m. ‎(komunizm)

### Miscel·lània

* Síl·labes: co·mu·nis·me (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot