OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# esfinges
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \esˈfiŋ.xes\, meridional \ehˈfiŋ.heh\
       Americà: alt \esˈfiŋ.x(e)s\, baix \ehˈfiŋ.heh\, austral \ehˈfiŋ.xes\
   * Rimes: -inxes

### Nom

esfinges f. pl.
* forma plural de esfinge
# escurés
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kuˈɾes/, occidental /es.kuˈɾes/
   * Rimes: -es

### Verb

escurés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb escurar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb escurar.
# escuréssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kuˈɾe.səm/, occidental /es.kuˈɾe.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

escuréssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb escurar.
# escuré
## Català antic
### Verb

escuré
* primera persona singular (io, yo, jo) del passat de escurar
# escuréssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kuˈɾe.siw/, occidental /es.kuˈɾe.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

escuréssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb escurar.
# escurí
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kuˈɾi/, occidental /es.kuˈɾi/
   * Rimes: -i

### Verb

escurí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de escurar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cu·rí (3)
* Heterograma de 6 lletres (ceirsu)
* Anagrames: creuis, cruies, cruiés, cúries, escriu

## Català antic
### Verb

escurí
* primera persona singular (io, yo, jo) del passat de escurar
# escurçó violeta
## Català
### Nom

escurçó violeta m. ‎(plural escurçons violeta)
* escurçana violeta

### Vegeu també

* escurçó violeta. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia.
# escurçó
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kurˈso/, occidental /es.kuɾˈso/
       Informal: occidental /as.kuɾˈso/
   * Rimes: -o

### Nom

escurçó m. ‎(plural escurçons)
* Serp de la família dels vipèrids.
* (peixos) escurçana
* (peixos) escurçana violeta
* (peixos) escurçana clavellada

#### Traduccions

* Alemany: Viper $^{(de)}$
* Anglès: viper $^{(en)}$
* Castellà: víbora $^{(es)}$
* Francès: vipère $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cur·çó (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# escurésseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kuˈɾe.səw/, occidental /es.kuˈɾe.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

escurésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb escurar.
# escuréssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kuˈɾe.sim/, occidental /es.kuˈɾe.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

escuréssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb escurar.
# espellissis
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.pəˈʎi.sis/, occidental /es.peˈʎi.sis/
   * Rimes: -isis

### Verb

espellissis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb espellir.

### Verb

espellissis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb espellissar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pe·llis·sis (4)
# espellissàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.pə.ʎiˈsa.ɾəw/, occidental /es.pe.ʎiˈsa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

espellissàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de espellissar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pe·llis·sà·reu (5)
# espellissàssem
## Català
### Verb

espellissàssem
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb espellissar.

#### Variants

* espellisséssim, espellisséssem, espellissàssim

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pe·llis·sàs·sem (5)
# espellissin
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.pəˈʎi.sin/, occidental /es.peˈʎi.sin/
   * Rimes: -isin

### Verb

espellissin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb espellir.

### Verb

espellissin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb espellissar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb espellissar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pe·llis·sin (4)
# espellissàs
## Català
### Verb

espellissàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb espellissar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb espellissar.

#### Variants

* [1] espellissés
* [2] espellissés

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pe·llis·sàs (4)
# espellissàsseu
## Català
### Verb

espellissàsseu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb espellissar.

#### Variants

* espellisséssiu, espellissésseu, espellissàssiu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pe·llis·sàs·seu (5)
# espellisso
## Català
### Verb

espellisso
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de espellissar.

#### Variants

* espellissi, espellís

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pe·llis·so (4)
# espellissà
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.pə.ʎiˈsa/, occidental /es.pe.ʎiˈsa/
   * Rimes: -a

### Verb

espellissà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de espellissar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pe·llis·sà (4)
* Anagrames: apellessis, apel·lessis, pal·liesses
# espellissàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.pə.ʎiˈsa.ɾəm/, occidental /es.pe.ʎiˈsa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

espellissàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de espellissar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pe·llis·sà·rem (5)
# espellissàssim
## Català
### Verb

espellissàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb espellissar.

#### Variants

* espellisséssim, espellisséssem, espellissàssem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pe·llis·sàs·sim (5)
# espitjàssiu
## Català
### Verb

espitjàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb espitjar.

#### Variants

* espitgéssiu, espitgésseu, espitjàsseu, espitjàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pit·jàs·siu (4)
# espitller
## Català
### Verb

espitller
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de espitllerar.

#### Variants

* espitllero, espitllere, espitlleri
# espitllera
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.piʎˈʎe.ɾə/, balear /əs.piˈʎe.ɾə/ Occidental: nord-occidental /es.piʎˈʎe.ɾa/, valencià /es.piˈʎe.ɾa/
   * Rimes: -eɾa
   * Etimologia: De espillera, del llatí specularia ‎(«vidrieres»), de specularis ‎(«transparent»), de specŭlum ‎(«espill»), segle XIII.

### Nom

espitllera f. ‎(plural espitlleres)
* Obertura estreta, especialment en un mur, per a guaitar o disparar a cobert.

#### Hipònims

* tronera (espitllera per a canons)
* ballestera (espitllera per a ballestes)

#### Traduccions

* Anglès: loophole $^{(en)}$
* Castellà: aspillera $^{(es)}$ f.
* Francès: meurtrière $^{(fr)}$ f.
* Italià: feritoia $^{(it)}$ f.

### Verb

espitllera
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de espitllerar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb espitllerar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pit·lle·ra (4)
* Anagrama: espitellar

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# espitjàvem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.piˈd͡ʒa.βəm/, balear /əs.piˈd͡ʒa.vəm/ Occidental: nord-occidental /es.piˈd͡ʒa.βem/ valencià /es.piˈd͡ʒa.vem/, /es.piˈd͡ʒa.βem/
   * Rimes: -avem

### Verb

espitjàvem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de espitjar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pit·jà·vem (4)
# espitjàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.piˈd͡ʒa.βəw/, balear /əs.piˈd͡ʒa.vəw/ Occidental: nord-occidental /es.piˈd͡ʒa.βew/ valencià /es.piˈd͡ʒa.vew/, /es.piˈd͡ʒa.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

espitjàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de espitjar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pit·jà·veu (4)
# espitlleram
## Català
### Verb

espitlleram
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de espitllerar.

#### Variants

* espitllerem
# esgardissa
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.ɡərˈdi.sə/, occidental /ez.ɣaɾˈði.sa/
   * Rimes: -isa

### Verb

esgardissa
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de esgardissar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb esgardissar.

### Miscel·lània

* Anagrama: agradessis
# esgardissaran
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.ɡər.di.səˈɾan/, occidental /ez.ɣaɾ.ði.saˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

esgardissaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de esgardissar.
# esgardissar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əz.ɡər.diˈsa/ Occidental: nord-occidental /ez.ɣar.ðiˈsa/ valencià /ez.ɣaɾ.ðiˈsaɾ/, /ez.ɣaɾ.ðiˈsa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: esgardissà
   * Etimologia: De esgardís, segle XIX.

### Verb

esgardissar trans., pron. ‎(pronominal esgardissar-se)
* esgarrinxar
* Desembullar; parlant dels cabells, seda, fils i altres coses semblants, arreglar els caps que s'han fet en un manyoc.
* (pronominal) escabellar-se

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: esgardisso, esgardissa, esgardissem

#### Traduccions

* Castellà: escarmenar $^{(es)}$, desenredar $^{(es)}$
* Francès: demeler $^{(fr)}$
* Italià: ravviare $^{(it)}$
* Llatí: explicare $^{(la)}$
* Castellà: andar a la greña $^{(es)}$, escarapelarse $^{(es)}$
* Francès: se prendre $^{(fr)}$ aux cheveux dans une dispute
* Italià: tirarsi $^{(it)}$ i capelli
* Llatí: rixari $^{(la)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·gar·dis·sar (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom I.
# esgardissar-se
## Català
### Verb

esgardissar-se
* Forma pronominal de esgardissar.

### Miscel·lània

* Anagrama: esgardissares
# escórpores de blanda
## Català
### Nom

escórpores de blanda f. pl.
* Forma plural de escórpora de blanda.
# escórpores de roquer
## Català
### Nom

escórpores de roquer f. pl.
* Forma plural de escórpora de roquer.
# escórpores de terra
## Català
### Nom

escórpores de terra f. pl.
* Forma plural de escórpora de terra.
# escórpores fosques
## Català
### Nom

escórpores fosques f. pl.
* Forma plural de escórpora fosca.
# escórpores de roca
## Català
### Nom

escórpores de roca f. pl.
* Forma plural de escórpora de roca.
# escórpores de cap roig
## Català
### Nom

escórpores de cap roig f. pl.
* Forma plural de escórpora de cap roig.
# escórpores de cap tinyós
## Català
### Nom

escórpores de cap tinyós f. pl.
* Forma plural de escórpora de cap tinyós.
# escórpores de fonera
## Català
### Nom

escórpores de fonera f. pl.
* Forma plural de escórpora de fonera.
# escórpores de fang
## Català
### Nom

escórpores de fang f. pl.
* Forma plural de escórpora de fang.
# escórpores dels bruts
## Català
### Nom

escórpores dels bruts f. pl.
* Forma plural de escórpora dels bruts.
# esiti
## Italià
### Verb

esiti
* segona persona singular (tu) del present d'indicatiu de esitare
* primera persona singular (io) del present de subjuntiu de esitare
* segona persona singular (tu) del present de subjuntiu de esitare
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del present de subjuntiu de esitare
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperatiu de esitare
# esitiamo
## Italià
### Verb

esitiamo
* primera persona plural (noi) del present d'indicatiu de esitare
* primera persona plural (noi) del present de subjuntiu de esitare
* primera persona plural (noi) de l'imperatiu de esitare
# esiteresti
## Italià
### Verb

esiteresti
* segona persona singular (tu) del condicional de esitare
# esiterà
## Italià
### Verb

esiterà
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del futur de esitare
# esiterò
## Italià
### Verb

esiterò
* primera persona singular (io) del futur de esitare
# esitino
## Italià
### Verb

esitino
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del present de subjuntiu de esitare
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperatiu de esitare
# esitiate
## Italià
### Verb

esitiate
* segona persona plural (voi) del present de subjuntiu de esitare
# esiterete
## Italià
### Verb

esiterete
* segona persona plural (voi) del futur de esitare
# esito
## Italià

   * Pronúncia: /ˈɛː.zi.to/

### Verb

esito
* primera persona singular (io) del present d'indicatiu de esitare
# esitò
## Italià
### Verb

esitò
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del passat de esitare
# eskaleei
## Basc
### Nom

eskaleei
* datiu definit plural de eskale
# eskaleen
## Basc
### Nom

eskaleen
* genitiu definit plural de eskale
# eskalearengatik
## Basc
### Nom

eskalearengatik
* causal definit singular de eskale
# eskalearentzat
## Basc
### Nom

eskalearentzat
* benefactiu definit singular de eskale
# eskaleaz
## Basc
### Nom

eskaleaz
* instrumental definit singular de eskale
# eskaleekin
## Basc
### Nom

eskaleekin
* comitatiu definit plural de eskale
# eskaleengan
## Basc
### Nom

eskaleengan
* inessiu definit plural de eskale
# eskalearengandik
## Basc
### Nom

eskalearengandik
* ablatiu definit singular de eskale
# eskaleari
## Basc
### Nom

eskaleari
* datiu definit singular de eskale
# eskaleek
## Basc
### Nom

eskaleek
* ergatiu definit plural de eskale
# esperitismes
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.pə.ɾiˈtiz.məs/, occidental /es.pe.ɾiˈtiz.mes/
   * Rimes: -izmes

### Nom

esperitismes m. pl.
* Forma plural de esperitisme.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pe·ri·tis·mes (5)
# espernega
## Català
### Verb

espernega
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de espernegar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb espernegar.
# esperitista
## Català

   * Pronúncia: (masculí) oriental /əs.pə.ɾiˈtis.tə/, occidental /es.pe.ɾiˈtis.te/
   * Rimes: -iste
   * Pronúncia: (femení) oriental /əs.pə.ɾiˈtis.tə/, occidental /es.pe.ɾiˈtis.ta/
   * Rimes: -ista
   * Etimologia: De esperit i el sufix -ista, calc del francès spiritiste, segle XIX.

### Adjectiu

esperitista inv. ‎(plural esperitistes)
* Forma alternativa de espiritista.
    «Demà hi ha classe d'esperanto, i demà passat haig d'assistir a una conferència esperitista.» (Josep Carner, Cop de vent, 1966)

### Nom

esperitista m. f. ‎(plural esperitistes)
* Forma alternativa de espiritista.
    «El món de mèdiums, sonàmbules, esperitistes i hipnotitzadors pul·lula per les pàgines de la seva obra.» (Leandre Amigó i Batllori, Joan Oller i Rabassa, novel·lista, 1953)

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pe·ri·tis·ta (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DECat
# esperits
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.pəˈɾits/, occidental /es.peˈɾits/
   * Rimes: -its

### Nom

esperits m. pl.
* Forma plural de esperit.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pe·rits (3)
* Anagrames: estripes, trepessi
# esperma
## Català

   * Pronúncia: oriental /əsˈpɛr.mə/, occidental /esˈpeɾ.ma/
   * Rimes: -ɛɾma
   * Etimologia: Del llatí sperma, del grec antic σπέρμα ‎(spérma, «llavor»), segle XX.

### Nom

esperma f. ‎(plural espermes)
* (medicina) semen

#### Compostos i expressions

* esperma de balena

#### Derivats

* espelma

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·per·ma (3)
* Anagrames: amperes, amprees, empares, emparés, empesar, empresa, esperam, permesa, pesarem, pesàrem, Sampere, separem

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /esˈpeɾ.ma/, meridional /ehˈpeɾ.ma/
       Americà: alt /esˈpeɾ.ma/, baix /ehˈpeɾ.ma/
   * Rimes: -eɾma
   * Etimologia: Del llatí sperma.

### Nom

esperma m. f. ‎(plural espermas)
* esperma

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·per·ma (3)
# espermas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /esˈpeɾ.mas/, meridional /ehˈpeɾ.mah/
       Americà: alt /esˈpeɾ.m(a)s/, baix /ehˈpeɾ.mah/, austral /ehˈpeɾ.mas/
   * Rimes: -eɾmas

### Nom

espermas m. f. pl.
* forma plural de esperma
# espermes
## Català

   * Pronúncia: oriental /əsˈpɛr.məs/, occidental /esˈpeɾ.mes/
   * Rimes: -ɛɾmes

### Nom

espermes f. pl.
* Forma plural de esperma.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·per·mes (3)
* Anagrames: empreses, permeses, preéssem
# esperitisme
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.pə.ɾiˈtiz.mə/, occidental /es.pe.ɾiˈtiz.me/
   * Rimes: -izme
   * Etimologia: De esperit i el sufix -isme, calc del francès spiritisme, segle XIX.

### Nom

esperitisme m. ‎(plural esperitismes)
* Forma alternativa de espiritisme.
    «La senyora Apol·lònia li assegurà que la cosa tenia remei i que el faria comparèixer espiritualment per mitjà d'una mena d'esperitisme per a vius i morts que només ella coneixia.» (Baltasar Porcel, Difunts sota els ametllers en flor, 1970)
    «Alguns bons amics meus s'alegraran de saber que a la fi, ja em preocupo dels estats supressensibles i de les qüestions d'esperitisme transcendental.» (Prudenci Bertrana, El fantasma de Montcorb, 1930)

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pe·ri·tis·me (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DECat
# esperitistes
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.pə.ɾiˈtis.təs/, occidental /es.pe.ɾiˈtis.tes/
   * Rimes: -istes

### Adjectiu

esperitistes inv. pl.
* Forma plural de esperitista.

### Nom

esperitistes m. f. pl.
* Forma plural de esperitista.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pe·ri·tis·tes (5)
# esplomàieu
## Català
### Verb

esplomàieu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de esplomar.

#### Variants

* esplomavo, esplomàveu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·plo·mà·ieu (4)
# esplomàvem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.pɫuˈma.βəm/ balear /əs.pɫoˈma.vəm/, /əs.pɫuˈma.vəm/ Occidental: nord-occidental /es.pɫoˈma.βem/ valencià /es.pɫoˈma.vem/, /es.pɫoˈma.βem/
   * Rimes: -avem

### Verb

esplomàvem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de esplomar.

#### Variants

* esplomàvom, esplomàiem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·plo·mà·vem (4)
# esplomàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.pɫuˈma.βəw/ balear /əs.pɫoˈma.vəw/, /əs.pɫuˈma.vəw/ Occidental: nord-occidental /es.pɫoˈma.βew/ valencià /es.pɫoˈma.vew/, /es.pɫoˈma.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

esplomàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de esplomar.

#### Variants

* esplomavo, esplomàieu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·plo·mà·veu (4)
# esplomàvom
## Català
### Verb

esplomàvom
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de esplomar.

#### Variants

* esplomàiem, esplomàvem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·plo·mà·vom (4)
# esplomos
## Català
### Verb

esplomos
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb esplomar.

#### Variants

* esplomis, esplomes

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·plo·mos (3)
# esplomà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.pɫuˈma/ balear /əs.pɫoˈma/, /əs.pɫuˈma/ Occidental: /es.pɫoˈma/
   * Rimes: -a

### Verb

esplomà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de esplomar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·plo·mà (3)
* Heterograma de 7 lletres (aelmops)
* Anagrames: aplomes, aplomés, palomes
# esplomàreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.pɫuˈma.ɾəw/ balear /əs.pɫoˈma.ɾəw/, /əs.pɫuˈma.ɾəw/ Occidental: /es.pɫoˈma.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

esplomàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de esplomar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·plo·mà·reu (4)
# esplomàiem
## Català
### Verb

esplomàiem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de esplomar.

#### Variants

* esplomàvom, esplomàvem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·plo·mà·iem (4)
# esplomàrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.pɫuˈma.ɾəm/ balear /əs.pɫoˈma.ɾəm/, /əs.pɫuˈma.ɾəm/ Occidental: /es.pɫoˈma.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

esplomàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de esplomar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·plo·mà·rem (4)
# esplomo
## Català
### Verb

esplomo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de esplomar.
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb esplomar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb esplomar.

#### Variants

* [1] esplomi, esplom
* [2] esplomi, esplome
* [3] esplomi, esplome

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·plo·mo (3)
# esgrafiado
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \ez.ɣɾaˈfja.ðo\, meridional \eh.ɣɾaˈfja.(ð)o\
       Americà: alt \ez.ɣɾaˈfja.do\, baix \eh.ɣɾaˈfja.ðo\
   * Rimes: -ado

### Adjectiu

esgrafiado m. ‎(femení esgrafiada, plural masculí esgrafiados, plural femení esgrafiadas)
* esgrafiat

### Nom

esgrafiado m. ‎(plural esgrafiados)
* esgrafiat

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·gra·fia·do (4)

### Vegeu també

* esgrafiado. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juny 2014].
# esgrafiados
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \ez.ɣɾaˈfja.ðos\, meridional \eh.ɣɾaˈfja.(ð)oh\
       Americà: alt \ez.ɣɾaˈfja.d(o)s\, baix \eh.ɣɾaˈfja.ðoh\, austral \eh.ɣɾaˈfja.ðos\
   * Rimes: -ados

### Adjectiu

esgrafiados m. pl.
* forma plural de esgrafiado
# esgrama
## Català

   * Pronúncia: oriental /əzˈɡɾa.mə/, occidental /ezˈɣɾa.ma/
   * Rimes: -ama

### Verb

esgrama
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de esgramar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb esgramar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·gra·ma (3)
* Anagrames: agrames, agramés, gamar-se, masegar
# esgotéssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.ɡuˈte.sim/ balear /əz.ɣoˈte.sim/, /əz.ɣuˈte.sim/ Occidental: /ez.ɣoˈte.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

esgotéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb esgotar.

#### Variants

* esgoteguéssom, esgotéssem, esgotàssim, esgotàssem, esgotàrem

### Miscel·lània

* Anagrama: motegessis
# esgotí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.ɡuˈti/ balear /əz.ɣoˈti/, /əz.ɣuˈti/ Occidental: /ez.ɣoˈti/
   * Rimes: -i

### Verb

esgotí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de esgotar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·go·tí (3)
* Heterograma de 6 lletres (egiost)
* Anagrames: estoig, gestió, goites, goités
# esgrafiada
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \ez.ɣɾaˈfja.ða\, meridional \eh.ɣɾaˈfja.ða\
       Americà: alt \ez.ɣɾaˈfja.da\, baix \eh.ɣɾaˈfja.ða\
   * Rimes: -ada

### Adjectiu

esgrafiada f. ‎(plural esgrafiadas)
* forma femenina de esgrafiado
# esgramada
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.ɡɾəˈma.ðə/, occidental /ez.ɣɾaˈma.ða/
   * Rimes: -ada

### Verb

esgramada
* Participi femení singular del verb esgramar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·gra·ma·da (4)
* Anagrames: agramades, amargades, desamagar, esmaragda
# esgotéssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.ɡuˈte.siw/ balear /əz.ɣoˈte.siw/, /əz.ɣuˈte.siw/ Occidental: /ez.ɣoˈte.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

esgotéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb esgotar.

#### Variants

* esgoteguéssou, esgotésseu, esgotàssiu, esgotàsseu, esgotàreu
# esgrafiadas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \ez.ɣɾaˈfja.ðas\, meridional \eh.ɣɾaˈfja.ðah\
       Americà: alt \ez.ɣɾaˈfja.d(a)s\, baix \eh.ɣɾaˈfja.ðah\, austral \eh.ɣɾaˈfja.ðas\
   * Rimes: -adas

### Adjectiu

esgrafiadas f. pl.
* forma plural de esgrafiada