OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# immolassis
## Català
### Verb

immolassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb immolar.
# immolaré
## Català
### Verb

immolaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de immolar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·mo·la·ré (4)
* Anagrames: miolarem, miolàrem, molaríem
# immolaríveu
## Català
### Verb

immolaríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de immolar.
# infatuariven
## Català
### Verb

infatuariven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de infatuar.
# infatuarives
## Català
### Verb

infatuarives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de infatuar.
# infatuaràs
## Català
### Verb

infatuaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de infatuar.
# infatuaré
## Català
### Verb

infatuaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de infatuar.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \iɱ.fa.twaˈɾe\
       Americà: alt \iɱ.f(a).twaˈɾe\, baix \iŋ.fa.twaˈɾe\, austral \iɱ.fa.twaˈɾe\
   * Rimes: -e

### Verb

infatuaré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb infatuar
# infatuaria
## Català
### Verb

infatuaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de infatuar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de infatuar.
# infatuarà
## Català
### Verb

infatuarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de infatuar.
# infatuarien
## Català
### Verb

infatuarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de infatuar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fa·tu·a·ri·en (6)
* Anagrama: infantaríeu
# infatuareu
## Català
### Verb

infatuareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de infatuar.
# infatuariva
## Català
### Verb

infatuariva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de infatuar.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de infatuar.
# infatuaries
## Català
### Verb

infatuaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de infatuar.
# insolarien
## Català
### Verb

insolarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de insolar.
# insolaré
## Català
### Verb

insolaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de insolar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·so·la·ré (4)
* Heterograma de 8 lletres (aeilnors)
* Anagrames: ensolirà, isolaren, lesionar

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /in.so.laˈɾe/, meridional \iŋ.so.laˈɾe\
       Americà: alt /in.s(o).laˈɾe/, baix \iŋ.so.laˈɾe\, austral /in.so.laˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

insolaré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb insolar
# insolaríem
## Català
### Verb

insolaríem
* Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de insolar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·so·la·rí·em (5)
* Anagrama: molinaries
# insolarse
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /in.soˈlaɾ.se/, meridional \iŋ.soˈlaɾ.se\
       Americà: alt /in.soˈlaɾ.s(e)/, baix \iŋ.soˈlaɾ.se\, austral /in.soˈlaɾ.se/
   * Rimes: -aɾse

### Verb

insolarse trans., pron. ‎(present me insolo, passat me insolé, futur me insolaré)
* forma pronominal de insolar
# insolares
## Català
### Verb

insolares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de insolar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb insolar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·so·la·res (4)
* Anagrames: assoliren, ensoliràs
# insolareu
## Català
### Verb

insolareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de insolar.
# insolaria
## Català
### Verb

insolaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de insolar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de insolar.
# insolaries
## Català
### Verb

insolaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de insolar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·so·la·ri·es (5)
* Anagrama: assolirien
# insolarà
## Català
### Verb

insolarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de insolar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·so·la·rà (4)
* Anagrama: isolaran
# insolaràs
## Català
### Verb

insolaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de insolar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·so·la·ràs (4)
* Anagrama: assoliran
# inauguressin
## Català
### Verb

inauguressin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb inaugurar.
# inaugureguéssom
## Català
### Verb

inaugureguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb inaugurar.
# inaugures
## Català

   * Pronúncia: oriental /i.nəwˈɣu.ɾəs/, occidental /i.nawˈɣu.ɾes/
   * Rimes: -uɾes

### Verb

inaugures
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de inaugurar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb inaugurar.
# inauguressen
## Català
### Verb

inauguressen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb inaugurar.
# inauguresses
## Català
### Verb

inauguresses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb inaugurar.
# inauguressi
## Català
### Verb

inauguressi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb inaugurar.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb inaugurar.
# inaugureguéssou
## Català
### Verb

inaugureguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb inaugurar.
# inauguressa
## Català
### Verb

inauguressa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb inaugurar.
# inauguren
## Català

   * Pronúncia: oriental /i.nəwˈɣu.ɾən/, occidental /i.nawˈɣu.ɾen/
   * Rimes: -uɾen

### Verb

inauguren
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de inaugurar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb inaugurar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb inaugurar.
# inicialitzà
## Català
### Verb

inicialitzà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de inicialitzar.
# inicialitzàreu
## Català
### Verb

inicialitzàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de inicialitzar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb inicialitzar.
# inicialitzàs
## Català
### Verb

inicialitzàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb inicialitzar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb inicialitzar.
# inicialitzàssim
## Català
### Verb

inicialitzàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb inicialitzar.
# inicialitzàveu
## Català
### Verb

inicialitzàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de inicialitzar.
# inicialitzàrem
## Català
### Verb

inicialitzàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de inicialitzar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb inicialitzar.
# inicialitzàssem
## Català
### Verb

inicialitzàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb inicialitzar.
# inicialitzàsseu
## Català
### Verb

inicialitzàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb inicialitzar.
# inicialitzàssiu
## Català
### Verb

inicialitzàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb inicialitzar.
# instalotajn
## Esperanto

   * Pronúncia: /in.staˈlo.tajn/

### Verb

instalotajn
* acusatiu plural de instalota
# instalotan
## Esperanto

   * Pronúncia: /in.staˈlo.tan/

### Verb

instalotan
* acusatiu de instalota
# instalu
## Esperanto

   * Pronúncia: /inˈsta.lu/

### Verb

instalu
* volitiu de instali
# instaloto
## Esperanto

   * Pronúncia: /in.staˈlo.to/

### Verb

instaloto ‎(plural instalotoj, acusatiu instaloton, plural acusatiu instalotojn)
* participi passiu nominal futur de instali
# instaloton
## Esperanto

   * Pronúncia: /in.staˈlo.ton/

### Verb

instaloton
* acusatiu de instaloto
# instalus
## Esperanto

   * Pronúncia: /inˈsta.lus/

### Verb

instalus
* condicional de instali
# instalotaj
## Esperanto

   * Pronúncia: /in.staˈlo.taj/

### Verb

instalotaj
* forma plural de instalota
# instalote
## Esperanto

   * Pronúncia: /in.staˈlo.te/

### Verb

instalote
* participi passiu adverbial futur de instali
# instalotoj
## Esperanto

   * Pronúncia: /in.staˈlo.toj/

### Verb

instalotoj
* forma plural de instaloto
# instalotojn
## Esperanto

   * Pronúncia: /in.staˈlo.tojn/

### Verb

instalotojn
* acusatiu plural de instaloto
# instruments cordòfons de teclat
## Català
### Nom

instruments cordòfons de teclat m. pl.
* Forma plural de instrument cordòfon de teclat.
# instruments aeròfons de llengüeta doble
## Català
### Nom

instruments aeròfons de llengüeta doble m. pl.
* Forma plural de instrument aeròfon de llengüeta doble.
# instruments cordòfons d'arquet
## Català
### Nom

instruments cordòfons d'arquet m. pl.
* Forma plural de instrument cordòfon d'arquet.
# instruments aeròfons de broquet
## Català
### Nom

instruments aeròfons de broquet m. pl.
* Forma plural de instrument aeròfon de broquet.
# instruments aeròfons de llengüeta
## Català
### Nom

instruments aeròfons de llengüeta m. pl.
* Forma plural de instrument aeròfon de llengüeta.
# instruments aeròfons de llengüeta senzilla
## Català
### Nom

instruments aeròfons de llengüeta senzilla m. pl.
* Forma plural de instrument aeròfon de llengüeta senzilla.
# instruments aérophones à biseau
## Francès
### Nom

instruments aérophones à biseau m. pl.
* forma plural de instrument aérophone à biseau
# instruments cordòfons pinçats
## Català
### Nom

instruments cordòfons pinçats m. pl.
* Forma plural de instrument cordòfon pinçat.
# instruments cordòfons
## Català
### Nom

instruments cordòfons m. pl.
* Forma plural de instrument cordòfon.
# instruments d'arc
## Català
### Nom

instruments d'arc m. pl.
* Forma plural de instrument d'arc.
# incentiva
## Català
### Verb

incentiva
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de incentivar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb incentivar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cen·ti·va (4)
* Anagrames: encativin, incitaven, vaticinen
# incentiv
## Català
### Verb

incentiv
* (balear, alguerès) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de incentivar.
# incentius fiscals
## Català
### Nom

incentius fiscals m. pl.
* Forma plural de incentiu fiscal.
# incentivam
## Català
### Verb

incentivam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de incentivar.
# incentiu fiscal
## Català
### Nom

incentiu fiscal m. ‎(plural incentius fiscals)
* Estímul en forma de bonificacions en el pagament de determinades obligacions tributàries que es concedeix als subjectes passius d’aquests tributs per promoure determinades activitats que el sector públic considera d’interès.

#### Traduccions

* Anglès: tax incentive $^{(en)}$
* Castellà: incentivo fiscal $^{(es)}$ m.
* Francès: incitation fiscale $^{(fr)}$

### Vegeu també

* Diccionari de fiscalitat, Universitat de Barcelona.
* Obres de referència: Termcat
# insulin
## Anglès

   * Pronúncia: /ˈɪnsəlɪn/

### Nom

insulin ‎(comptable i incomptable, plural insulins)
* insulina

### Vegeu també

* insulin. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 setembre 2014].
# insulae
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈɪn.sʊ.laj/

### Nom

īnsulae
* nominatiu plural de īnsula
* vocatiu plural de īnsula
* genitiu singular de īnsula
* datiu singular de īnsula
# insulam
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈɪn.sʊ.lam/

### Nom

īnsulam
* acusatiu singular de īnsula
# insularum
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.sʊˈlaː.rʊm/

### Nom

īnsulārum
* genitiu plural de īnsula
# insuflí
## Català
### Verb

insuflí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de insuflar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·su·flí (3)
* Anagrama: influís
# insula
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈɪn.sʊ.la/

### Nom

īnsula f. ‎(genitiu īnsulae)
* illa
* (Terminologia Anatomica) lòbul insular, ínsula de Reil

#### Declinació

1a declinació -a, -ae :
| Cas | Singular | Plural |
| Nominatiu | īnsula | īnsulae |
| Vocatiu | īnsula | īnsulae |
| Acusatiu | īnsulam | īnsulās |
| Genitiu | īnsulae | īnsulārum |
| Datiu | īnsulae | īnsulīs |
| Ablatiu | īnsulā | īnsulīs |

#### Sinònims

* lobus insularis

### Vegeu també

* insula. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# insulinaj
## Esperanto

   * Pronúncia: /in.suˈli.naj/

### Adjective

insulinaj
* forma plural de insulina
# insulas
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈɪn.sʊ.laːs/

### Nom

īnsulās
* acusatiu plural de īnsula
# insulina
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.suˈɫi.nə/, occidental /in.suˈɫi.na/
   * Rimes: -ina
   * Etimologia: Del francès insuline, del llatí insŭla i el sufix -ina, en referència als illots de Langerhans. Encunyat en francès per J. De Meyer en 1909.

### Nom

insulina f. ‎(plural insulines)
* Hormona pancreàtica que disminueix els nivells de glucosa a la sang.

#### Derivats

* insulínic
* proinsulina

#### Traduccions

* Anglès: insulin $^{(en)}$
* Català: insulina $^{(es)}$ f.
* Esperanto: insulino $^{(eo)}$
* Francès: insuline $^{(fr)}$ f.
* Gallec: insulina $^{(gl)}$ f.
* Italià: insulina $^{(it)}$ f.
* Polonès: insulina $^{(pl)}$ f.
* Portuguès: insulina $^{(pt)}$ f.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·su·li·na (4)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /in.suˈli.na/, meridional \iŋ.suˈli.na\
       Americà: alt /in.s(u)ˈli.na/, baix \iŋ.suˈli.na\, austral /in.suˈli.na/
   * Rimes: -ina
   * Etimologia: Del francès insuline, equivalent a ínsula i el sufix -ina, segle XX.

### Nom

insulina f. ‎(plural insulinas)
* insulina

#### Derivats

* insulínico
* insulinodependiente
* insulinoma
* proinsulina

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·su·li·na (4)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre insulina

## Esperanto

   * Pronúncia: /in.suˈli.na/

### Adjective

insulina ‎(plural insulinaj, acusatiu insulinan, plural acusatiu insulinajn)
* insulínic

#### Relacionats

* insulino ‎(«insulina»)

## Gallec

   * Pronúncia: /in.suˈli.na/
   * Etimologia: Del francès insuline, segle XX.

### Nom

insulina f. ‎(plural insulinas)
* insulina

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·su·li·na (4)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario da Real Academia Galega sobre insulina
* Per a més informació vegeu l'entrada al Dicionário Estraviz sobre insulina

## Italià

   * Pronúncia: /in.suˈliː.na/

### Nom

insulina f. ‎(plural insuline)
* insulina

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·su·lì·na (4)

## Polonès

   * Pronúncia: /in.suˈlʲi.na/
   * Etimologia: De l'italià insulina, del llatí insula.

### Nom

insulina f.
* insulina

#### Declinació

| | singular | plural |
| Nominatiu | insulina | insuliny |
| Genitiu | insuliny | insulin |
| Datiu | insulinie | insulinom |
| Acusatiu | insulinę | insuliny |
| Instrumental | insuliną | insulinami |
| Locatiu | insulinie | insulinach |
| Vocatiu | insulino | insuliny |

#### Derivats

* insulinowy

## Portuguès
### Nom

insulina f. ‎(plural insulinas)
* insulina
# incidirien
## Català
### Verb

incidirien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de incidir.
# incidireu
## Català
### Verb

incidireu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de incidir.

### Miscel·lània

* Anagrama: reincidiu
# incidira
## Català
### Verb

incidira
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb incidir.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb incidir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ci·di·ra (4)
* Anagrama: indiciar
# incidiries
## Català
### Verb

incidiries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de incidir.
# incidiren
## Català
### Verb

incidiren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de incidir.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb incidir.
# incidires
## Català
### Verb

incidires
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de incidir.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb incidir.

### Miscel·lània

* Anagrama: reincidís
# incidiria
## Català
### Verb

incidiria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de incidir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de incidir.
# incidiriva
## Català
### Verb

incidiriva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de incidir.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de incidir.
# incidiran
## Català
### Verb

incidiran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de incidir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ci·di·ran (4)
* Anagrames: incardini, incardiní
# interrompries
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.tə.rumˈpɾi.əs/, occidental /in.te.romˈpɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

interrompries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de interrompre.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·rom·pri·es (5)
* Anagrama: interrompires
# interrompran
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.tə.rumˈpɾan/, occidental /in.te.romˈpɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

interrompran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de interrompre.
# interrompria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /in.tə.rumˈpɾi.ə/ Occidental: nord-occidental /in.te.romˈpɾi.ɛ/, /in.te.romˈpɾi.e/ valencià /in.te.romˈpɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

interrompria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de interrompre.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de interrompre.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·rom·pri·a (5)
* Anagrama: interrompirà
# interromprà
## Català

   * Pronúncia: oriental //inˈtə.ɾumˈpr.ə/, occidental /in.te.romˈpɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

interromprà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de interrompre.
# interrompre le jeu
## Francès
### Verb

interrompre le jeu
* (esports de pilota) aturar el joc

#### Sinònims

* arrêter le jeu
* suspendre le jeu

### Vegeu també

* interrompre le jeu. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 octubre 2014].
# interrompre el joc
## Català
### Verb

interrompre el joc intr.
* (esports de pilota) aturar el joc

### Vegeu també

* interrompre el joc. Diccionari general de l'esport. Informació cedida per TERMCAT.
# interrompreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.tə.rumˈpɾɛw/, occidental /in.te.romˈpɾɛw/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

interrompreu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de interrompre.
# interromprien
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.tə.rumˈpɾi.ən/, occidental /in.te.romˈpɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

interromprien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de interrompre.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·rom·pri·en (5)
* Anagrama: interrompiren
# interrompre
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.təˈrom.pɾə/, occidental /in.teˈrom.pɾe/
   * Rimes: -ompɾe
   * Etimologia: Del llatí interrumpere, segle XVII.

### Verb

interrompre trans.
* Fer cessar una activitat bruscament, no deixar acabar alguna cosa, aturar.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: interrompo, interromp, interrompem

#### Derivats

* interrómprer, arcaisme
* interromput adj
** interrompudament adv
** ininterromput adj
*** ininterrompudament adv

#### Sinònims

* alterar
* anul·lar, suspendre
* pertorbar
* interrompir (alguerès)

#### Traduccions

* Alemany: abbrechen $^{(de)}$, unterbrechen $^{(de)}$
* Anglès: interrupt $^{(en)}$
* Àrab: قَاطَعَ‎ $^{(ar)}$
* Belarús: перапыня́ць $^{(be)}$ ‎(perapiniats), перапыні́ць $^{(be)}$ ‎(perapinits)
* Búlgar: прекъсвам $^{(bg)}$ ‎(prekasvam), препятствам $^{(bg)}$ ‎(prepiatstvam)
* Castellà: interrumpir $^{(es)}$
* Danès: afbryde $^{(da)}$
* Esperanto: interrompi $^{(eo)}$
* Finès: katkaista $^{(fi)}$, keskeyttää $^{(fi)}$
* Francès: interrompre $^{(fr)}$, couper $^{(fr)}$
* Gal·lès: torri ar $^{(cy)}$
* Grec: διακόπτω $^{(el)}$ ‎(diakopto)
* Hongarès: félbeszakít $^{(hu)}$, megszakít $^{(hu)}$
* Italià: interrompere $^{(it)}$
* Japonès: 中断する $^{(ja)}$
* Lituà: pertraukti $^{(lt)}$, nutraukti $^{(lt)}$
* Llatí: interrumpere $^{(la)}$
* Neerlandès: afbreken $^{(nl)}$, onderbreken $^{(nl)}$
* Noruec: avbryte $^{(no)}$
* Occità: interrompre $^{(oc)}$, interrómper $^{(oc)}$, arrompir $^{(oc)}$
* Polonès: przerywać $^{(pl)}$, przerwać $^{(pl)}$
* Portuguès: interromper $^{(pt)}$
* Romanès: întrerupe $^{(ro)}$
* Rus: прерыва́ть $^{(ru)}$ ‎(prerivat), прерва́ть $^{(ru)}$ ‎(prervat)
* Suec: avbryta $^{(sv)}$, förhindra $^{(sv)}$
* Turc: kesilmek $^{(tr)}$
* Txec: přerušit $^{(cs)}$
* Ucraïnès: перерива́ти $^{(uk)}$ ‎(pererivati), перерва́ти $^{(uk)}$ ‎(perervati)
* Volapük: ropön $^{(vo)}$
* Xinès: 打斷 $^{(zh)}$ ‎(打断, dǎduàn), 插嘴 $^{(zh)}$ ‎(chāzuǐ)

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·rom·pre (4)

### Vegeu també

* FIGUERA, Pere Antoni. Diccionari Mallorquí-Castellà, Palma, 1840.
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Vegeu el Diccionari de sinònims de Softcatalà-OpenThesaurus: interrompre

## Francès

   * Pronúncia: /ɛ̃.tɛ.ʁɔ̃ːpʁ/ escolteu
   * Etimologia: Del llatí interrumpere.

### Verb

interrompre
* Interrompre (fer cessar una activitat bruscament, no deixar acabar alguna cosa, aturar).

## Occità

   * Pronúncia: /in.teˈrum.pɾe/

### Verb

interrompre
* interrompre

#### Sinònims

* arrompir
* interrómper, en aranès
# intercalassero
## Italià
### Verb

intercalassero
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperfet de subjuntiu de intercalare
# intercalas
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪnˈtɛr.ka.laːs/

### Verb

intercalās
* segona persona singular del present d'indicatiu actiu de intercalō
# intercalasses
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.tər.kəˈɫa.səs/, occidental /in.teɾ.kaˈɫa.ses/
   * Rimes: -ases

### Verb

intercalasses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb intercalar.
    [Tu] intercalessis, intercalesses, intercalasses, intercalassis o intercalares.

### Miscel·lània

* Anagrama: entrecalassis
# intercalassi
## Italià
### Verb

intercalassi
* primera persona singular (io) de l'imperfet de subjuntiu de intercalare
* segona persona singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu de intercalare
# intercalasse
## Italià
### Verb

intercalasse
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperfet de subjuntiu de intercalare
# intercalassimo
## Italià
### Verb

intercalassimo
* primera persona plural (noi) de l'imperfet de subjuntiu de intercalare
# intercalassin
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.tər.kəˈɫa.sin/
   * Rimes: -asin

### Verb

intercalassin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb intercalar.
    [Ells/elles/vostès] intercalessin, intercalessen, intercalassen, intercalassin o intercalaren.
# intercalassis
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.tər.kəˈɫa.sis/
   * Rimes: -asis

### Verb

intercalassis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb intercalar.
    [Tu] intercalessis, intercalesses, intercalasses, intercalassis o intercalares.
# intercalaste
## Italià
### Verb

intercalaste
* segona persona plural (voi) del passat de intercalare
* segona persona plural (voi) de l'imperfet de subjuntiu de intercalare