OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# demostren
## Català
### Verb

demostren
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de demostrar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb demostrar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb demostrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·mos·tren (3)
* Anagrames: destronem, mordentes, mordentés
# demostressa
## Català
### Verb

demostressa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb demostrar.
# demostressen
## Català
### Verb

demostressen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb demostrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·mos·tres·sen (4)
* Anagrames: destronéssem, mordentesses
# demostressin
## Català
### Verb

demostressin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb demostrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·mos·tres·sin (4)
* Anagrames: destronéssim, mordentessis
# desarregnam
## Català
### Verb

desarregnam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de desarregnar.
# desarregnar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /də.zə.rəŋˈna/ Occidental: nord-occidental /de.za.reŋˈna/ valencià /de.za.reɡˈnaɾ/, /de.za.reɡˈna/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: desarregnà
   * Etimologia: Del prefix des- i arregnar.

### Verb

desarregnar trans.
* Llevar les regnes a un cavall.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: desarregno, desarregna, desarregnem Vocal rizotònica: /e/

#### Antònims

* arregnar

#### Traduccions

* Castellà: desarrendar $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·ar·reg·nar (4)
* Anagrama: desarrengar

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# desarregladament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.zə.rəɡˌɡɫa.ðəˈmen/, /də.zə.rəˌɣɫa.ðəˈmen/ balear /də.zə.rəɡˌɡɫa.ðəˈment/, /də.zə.rəɡˌɡɫa.ðəˈmen/ Occidental: nord-occidental /de.za.reɡˌɡɫa.ðaˈmen/, /de.za.reˌɣɫa.ðaˈmen/ valencià /de.za.reˌɣɫa.ðaˈment/, /de.za.reˌɣɫa.ðaˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De desarreglat i el sufix -ment.

### Adverbi

desarregladament
* D'una manera desarreglada.

#### Antònims

* arregladament

#### Traduccions

* Anglès: untidily $^{(en)}$
* Castellà: de modo desarreglado $^{(es)}$
* Italià: sregolatamente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·ar·re·gla·da·ment (6)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# desairéssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.zəjˈɾe.siw/, occidental /de.zajˈɾe.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

desairéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb desairar.
# desajustar-se
## Català
### Verb

desajustar-se
* Forma pronominal de desajustar.
# desairéssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.zəjˈɾe.sim/, occidental /de.zajˈɾe.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

desairéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb desairar.
# descantelli
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.kənˈte.ʎi/, occidental /des.kanˈte.ʎi/
   * Rimes: -eʎi

### Verb

descantelli
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de descantellar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb descantellar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb descantellar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb descantellar.

#### Variants

* [1] descantello, descantelle
* [2] descantelle
* [3] descantelle
* [4] descantelle
# descantellis
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.kənˈte.ʎis/, occidental /des.kanˈte.ʎis/
   * Rimes: -eʎis

### Verb

descantellis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb descantellar.

#### Variants

* descantelles
# descantellàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.kən.təˈʎa.ɾəm/, occidental /des.kan.teˈʎa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

descantellàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de descantellar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb descantellar.

#### Variants

* [2] descantelléssim, descantelléssem, descantellàssem
# descantellàsseu
## Català
### Verb

descantellàsseu
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb descantellar.

#### Variants

* descantelléssiu, descantellésseu, descantellàreu
# descantello
## Català

   * Pronúncia: central /dəs.kənˈte.ʎu/, occidental /des.kanˈte.ʎo/
   * Rimes: -eʎo

### Verb

descantello
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de descantellar.

#### Variants

* descantelle, descantelli
# descantellàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.kən.təˈʎa.ɾəw/, occidental /des.kan.teˈʎa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

descantellàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de descantellar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb descantellar.

#### Variants

* [2] descantelléssiu, descantellésseu, descantellàsseu
# descantellàssem
## Català
### Verb

descantellàssem
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb descantellar.

#### Variants

* descantelléssim, descantelléssem, descantellàrem
# descantellin
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.kənˈte.ʎin/, occidental /des.kanˈte.ʎin/
   * Rimes: -eʎin

### Verb

descantellin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb descantellar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb descantellar.

#### Variants

* [1] descantellen
* [2] descantellen
# descantellà
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.kən.təˈʎa/, occidental /des.kan.teˈʎa/
   * Rimes: -a

### Verb

descantellà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de descantellar.

### Miscel·lània

* Anagrama: encadellats
# desaveïnar-se
## Català
### Verb

desaveïnar-se
* Forma pronominal de desaveïnar.

### Miscel·lània

* Anagrama: desavesarien
# desavès
## Català
### Verb

desavès
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de desavesar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·a·vès (3)
* Anagrames: desvesa, desvesà, sedaves, vedessa, vesades
# desayuno
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /de.saˈʝu.no/
       Americà: alt /d(e).saˈʝu.no/, baix /de.saˈʝu.no/, austral \de.saˈʒu.no\
   * Rimes: -uno

### Nom

desayuno m. ‎(plural desayunos)
* esmorzar

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·sa·yu·no (4)
* Heterograma de 8 lletres (adenosuy)
# descotxavi
## Català

   * Pronúncia: central /dəs.kuˈt͡ʃa.βi/

### Verb

descotxavi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de descotxar.

#### Variants

* descotxava
# descotxeguessen
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /des.ko.t͡ʃeˈɣe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

descotxeguessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb descotxar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [ells/elles/vostès] descotxessin, descotxessen, descotxassin, descotxassen o descotxaren.
# descotxavo
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.kuˈt͡ʃa.βu/, nord-occidental /des.koˈt͡ʃa.βo/

### Verb

descotxavo
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de descotxar.
    Forma col·loquial per [vosaltres/vós] descotxàveu.
# descotxeguem
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /des.ko.t͡ʃeˈɣem/
   * Rimes: -em

### Verb

descotxeguem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb descotxar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [que nosaltres] descotxem.
# descotxaves
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.kuˈt͡ʃa.βəs/, /dəs.kuˈt͡ʃa.vəs/, occidental /des.koˈt͡ʃa.βes/, /des.koˈt͡ʃa.ves/
   * Rimes: -aves

### Verb

descotxaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de descotxar.
# descotxe
## Català

   * Pronúncia: occidental /desˈko.t͡ʃe/

### Verb

descotxe
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de descotxar.
    Forma valenciana: [jo] descotxo, descotxe, descotx o descotxi.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb descotxar.
    [Que jo] descotxi o descotxe.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb descotxar.
    [Que ell/ella/vostè] descotxi o descotxe.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb descotxar.
    Descotxi o descotxe [ell/ella/vostè].
# descotxeguesses
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /des.ko.t͡ʃeˈɣe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

descotxeguesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb descotxar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [tu] descotxessis, descotxesses, descotxassis, descotxasses o descotxares.
# descotxegueu
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /des.ko.t͡ʃeˈɣew/
   * Rimes: -ew

### Verb

descotxegueu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb descotxar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [que vosaltres/vós] descotxeu.
# descotxaven
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.kuˈt͡ʃa.βən/, /dəs.kuˈt͡ʃa.vən/, occidental /des.koˈt͡ʃa.βen/, /des.koˈt͡ʃa.ven/
   * Rimes: -aven

### Verb

descotxaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de descotxar.
# descotxeguessa
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /des.ko.t͡ʃeˈɣe.sa/
   * Rimes: -esa

### Verb

descotxeguessa
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb descotxar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [jo] descotxés, descotxàs o descotxara.
# decepcionar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.səp.si.uˈna/ balear /də.səp.si.oˈna/, /də.səp.si.uˈna/ Occidental: nord-occidental /de.sep.si.oˈna/ valencià /de.sep.si.oˈnaɾ/, /de.sep.si.oˈna/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Etimologia: De decepció i la desinència -ar, calc del castellà decepcionar, del llatí deceptiōnis, segle XX.

### Verb

decepcionar trans.
* (castellanisme) decebre
    «FRASE DEL DIA: No decepcionis algú que faria qualsevol cosa per fer-te somriure. :P» (Adolescents.cat, «Tuit», maig 2013)

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: decepciono, decepciona, decepcionem Vocal rizotònica: /o/

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·cep·ci·o·nar (5)
* Anagrama: procedència

### Vegeu també

* Obres de referència: DNV, DCVB, ésAdir

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /de.θep.θjoˈnaɾ/
       Americà: alt /d(e).sep.sjoˈnaɾ/, baix /de.sep.sjoˈnaɾ/
   * Rimes: -aɾ
   * Etimologia: De decepción, del llatí deceptiōnis.

### Verb

decepcionar trans. ‎(present decepciono, passat decepcioné, futur decepcionaré)
* decebre

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·cep·cio·nar (4)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre decepcionar
# decepcionarem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.səp.si.u.nəˈɾɛm/ balear /də.səp.si.o.nəˈɾəm/, /də.səp.si.u.nəˈɾɛm/ Occidental: /de.sep.si.o.naˈɾem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

decepcionarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de decepcionar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·cep·ci·o·na·rem (6)
# decepcionaren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.səp.si.uˈna.ɾən/ balear /də.səp.si.oˈna.ɾən/, /də.səp.si.uˈna.ɾən/ Occidental: /de.sep.si.oˈna.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

decepcionaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de decepcionar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb decepcionar.

#### Variants

* [2] decepcionessin, decepcionessen, decepcionassin, decepcionassen

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·cep·ci·o·na·ren (6)
# decepcionares
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.səp.si.uˈna.ɾəs/ balear /də.səp.si.oˈna.ɾəs/, /də.səp.si.uˈna.ɾəs/ Occidental: /de.sep.si.oˈna.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

decepcionares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de decepcionar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb decepcionar.

#### Variants

* [2] decepcionessis, decepcionesses, decepcionassis, decepcionasses

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·cep·ci·o·na·res (6)
# decepcionarien
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.səp.si.u.nəˈɾi.ən/ balear /də.səp.si.o.nəˈɾi.ən/, /də.səp.si.u.nəˈɾi.ən/ Occidental: /de.sep.si.o.naˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

decepcionarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de decepcionar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·cep·ci·o·na·ri·en (7)
# decepcionara
## Català
### Verb

decepcionara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb decepcionar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb decepcionar.

#### Variants

* [1] decepcionés, decepcionàs
* [2] decepcionés, decepcionàs

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·cep·ci·o·na·ra (6)
# decepcionareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.səp.si.u.nəˈɾɛw/ balear /də.səp.si.o.nəˈɾəw/, /də.səp.si.u.nəˈɾɛw/ Occidental: /de.sep.si.o.naˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

decepcionareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de decepcionar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·cep·ci·o·na·reu (6)
# decepcionaria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.səp.si.u.nəˈɾi.ə/ balear /də.səp.si.o.nəˈɾi.ə/, /də.səp.si.u.nəˈɾi.ə/ Occidental: /de.sep.si.o.naˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

decepcionaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de decepcionar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de decepcionar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·cep·ci·o·na·ri·a (7)
# decepcionaran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.səp.si.u.nəˈɾan/ balear /də.səp.si.o.nəˈɾan/, /də.səp.si.u.nəˈɾan/ Occidental: /de.sep.si.o.naˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

decepcionaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de decepcionar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·cep·ci·o·na·ran (6)
# decepcionaries
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.səp.si.u.nəˈɾi.əs/ balear /də.səp.si.o.nəˈɾi.əs/, /də.səp.si.u.nəˈɾi.əs/ Occidental: /de.sep.si.o.naˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

decepcionaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de decepcionar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·cep·ci·o·na·ri·es (7)
# desaparesques
## Català
### Verb

desaparesques
* (col·loquial balear, nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb desaparèixer.
# desaparesqueu
## Català
### Verb

desaparesqueu
* (col·loquial balear, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb desaparèixer.
# desaparesquéreu
## Català
### Verb

desaparesquéreu
* (col·loquial balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de desaparèixer.
# desaparesquen
## Català
### Verb

desaparesquen
* (col·loquial balear, nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb desaparèixer.
# desaparesqueres
## Català
### Verb

desaparesqueres
* (col·loquial balear) Segona persona del singular (tu) del passat simple de desaparèixer.
# desaparesquem
## Català
### Verb

desaparesquem
* (col·loquial balear, nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb desaparèixer.
# desaparesquérem
## Català
### Verb

desaparesquérem
* (col·loquial balear) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de desaparèixer.
# desaparesqueren
## Català
### Verb

desaparesqueren
* (col·loquial balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de desaparèixer.
# desaparesqué
## Català
### Verb

desaparesqué
* (col·loquial balear) Primera persona del singular (jo) del passat simple de desaparèixer.
* (col·loquial balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de desaparèixer.
# descargolés
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kər.ɡuˈɫes/ balear /dəs.kəɾ.ɣoˈɫes/, /dəs.kər.ɣuˈɫes/ Occidental: /des.kaɾ.ɣoˈɫes/
   * Rimes: -es

### Verb

descargolés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb descargolar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb descargolar.

#### Variants

* [1] descargolàs, descargolara
* [2] descargolàs, descargolara

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·car·go·lés (4)
* Anagrama: descolgar-se
# descargolàssem
## Català
### Verb

descargolàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb descargolar.

#### Variants

* descargoléssim, descargoléssem, descargolàssim, descargolàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·car·go·làs·sem (5)
# descargolàssiu
## Català
### Verb

descargolàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb descargolar.

#### Variants

* descargoléssiu, descargolésseu, descargolàsseu, descargolàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·car·go·làs·siu (5)
# descargolàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kər.ɡuˈɫa.βəw/ balear /dəs.kəɾ.ɣoˈɫa.vəw/, /dəs.kər.ɣuˈɫa.vəw/ Occidental: nord-occidental /des.kar.ɣoˈɫa.βew/ valencià /des.kaɾ.ɣoˈɫa.vew/, /des.kaɾ.ɣoˈɫa.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

descargolàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de descargolar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·car·go·là·veu (5)
# descargoléssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kər.ɡuˈɫe.səm/ balear /dəs.kəɾ.ɣoˈɫe.səm/, /dəs.kər.ɣuˈɫe.səm/ Occidental: /des.kaɾ.ɣoˈɫe.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

descargoléssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb descargolar.

#### Variants

* descargoléssim, descargolàssim, descargolàssem, descargolàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·car·go·lés·sem (5)
# descargolàreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kər.ɡuˈɫa.ɾəw/ balear /dəs.kəɾ.ɣoˈɫa.ɾəw/, /dəs.kər.ɣuˈɫa.ɾəw/ Occidental: /des.kaɾ.ɣoˈɫa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

descargolàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de descargolar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb descargolar.

#### Variants

* [2] descargoléssiu, descargolésseu, descargolàssiu, descargolàsseu

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·car·go·là·reu (5)
# descargolàssim
## Català
### Verb

descargolàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb descargolar.

#### Variants

* descargoléssim, descargoléssem, descargolàssem, descargolàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·car·go·làs·sim (5)
# descargolàsseu
## Català
### Verb

descargolàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb descargolar.

#### Variants

* descargoléssiu, descargolésseu, descargolàssiu, descargolàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·car·go·làs·seu (5)
# descargolàvem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kər.ɡuˈɫa.βəm/ balear /dəs.kəɾ.ɣoˈɫa.vəm/, /dəs.kər.ɣuˈɫa.vəm/ Occidental: nord-occidental /des.kar.ɣoˈɫa.βem/ valencià /des.kaɾ.ɣoˈɫa.vem/, /des.kaɾ.ɣoˈɫa.βem/
   * Rimes: -avem

### Verb

descargolàvem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de descargolar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·car·go·là·vem (5)
# descargolàs
## Català
### Verb

descargolàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb descargolar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb descargolar.

#### Variants

* [1] descargolés, descargolara
* [2] descargolés, descargolara

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·car·go·làs (4)
# desensonillaria
## Català
### Verb

desensonillaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de desensonillar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de desensonillar.
# desensonillarien
## Català
### Verb

desensonillarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de desensonillar.
# desensonillarà
## Català
### Verb

desensonillarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de desensonillar.
# desensonillaren
## Català
### Verb

desensonillaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de desensonillar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb desensonillar.
# desensonillareu
## Català
### Verb

desensonillareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de desensonillar.
# desensonillaries
## Català
### Verb

desensonillaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de desensonillar.
# desensonillaran
## Català
### Verb

desensonillaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de desensonillar.
# desensonillaràs
## Català
### Verb

desensonillaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de desensonillar.
# desconhortes
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kuˈnɔr.təs/ balear /dəs.koˈnɔɾ.təs/, /dəs.kuˈnɔr.təs/ Occidental: /des.koˈnɔɾ.tes/
   * Rimes: -ɔɾtes

### Verb

desconhortes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de desconhortar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb desconhortar.

#### Variants

* [2] desconhortis
# desconhortessi
## Català
### Verb

desconhortessi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb desconhortar.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb desconhortar.

#### Variants

* [1] desconhortés, desconhortàs, desconhortara
* [2] desconhortés, desconhortàs, desconhortara
# desconhortava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.ku.nurˈta.βə/ balear /dəs.ko.noɾˈta.və/, /dəs.ku.nurˈta.və/ Occidental: nord-occidental /des.ko.norˈta.βa/ valencià /des.ko.noɾˈta.va/, /des.ko.noɾˈta.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

desconhortava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de desconhortar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de desconhortar.
# desconhortessen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.ku.nurˈte.sən/ balear /dəs.ko.noɾˈte.sən/, /dəs.ku.nurˈte.sən/ Occidental: /des.ko.noɾˈte.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

desconhortessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb desconhortar.

#### Variants

* desconhortessin, desconhortassin, desconhortassen, desconhortaren
# desconhorten
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kuˈnɔr.tən/ balear /dəs.koˈnɔɾ.tən/, /dəs.kuˈnɔr.tən/ Occidental: /des.koˈnɔɾ.ten/
   * Rimes: -ɔɾten

### Verb

desconhorten
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de desconhortar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb desconhortar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb desconhortar.

#### Variants

* [2] desconhortin
* [3] desconhortin
# desconhorte
## Català
### Verb

desconhorte
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de desconhortar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb desconhortar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb desconhortar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb desconhortar.

#### Variants

* [1] desconhorto, desconhorti, desconhort
* [2] desconhorti
* [3] desconhorti
* [4] desconhorti