OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# våningsmossa
## Suec

   * Etimologia: De våning ‎(«apartament; terra, sòl»), l'infix -s- i mossa ‎(«molsa»), pel fet que ha estat fet servir tradicionalment per a cobrir el terra de les cases.

### Nom

våningsmossa c.
* (botànica) Hylocomium splendens, molsa de la família de les hilocomiàcies

#### Declinació

| Cas | Singular | Singular | Plural | Plural |
| Cas | Indefinit | Definit | Indefinit | Definit |
| Nominatiu | våningsmossa | våningsmossan | våningsmossor | våningsmossorna |
| Genitiu | våningsmossas | våningsmossans | våningsmossors | våningsmossornas |

#### Sinònims

* husmossa

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia en suec
# vårtbjörk
## Suec

   * Etimologia: De vårt ‎(«berruga») i björk ‎(«bedoll»), comparable a l'anglès warty birch i al francès bouleau verruqueux.

### Nom

vårtbjörk c. ‎(plural indefinit vårtbjörkar, plural definit vårtbjörkarna)
* (botànica) bedoll, bedoll comú (Betula pendula)

#### Sinònims

* hängbjörk
* masurbjörk
* slöjdbjörk

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia en suec.
# västvärld
## Suec

   * Etimologia: De väst ‎(«oest, occident») i värld ‎(«món»).

### Nom

västvärld c. ‎(sense plural)
* (gairebé exclusivament determinat västvärlden) Occident, món occidental

#### Sinònims

* Occident
* Väst
* västerlandet

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada västvärld al Svenska Akademiens ordbok.
* Per a més informació vegeu l'entrada västvärlden al Svenska Akademiens ordlista.
* Per a més informació vegeu l'entrada västvärld al Svensk ordbok.
* Article corresponent a la Viquipèdia en suec.
# växtgeografisk
## Suec

   * Etimologia: De växtgeografi ‎(«fitogeografia») i el sufix -isk.

### Adjectiu

växtgeografisk
* fitogeogràfic
# växtgeograf
## Suec

   * Etimologia: Retroformació a partir de växtgeografi.

### Nom

växtgeograf c. ‎(plural indefinit växtgeografer, plural definit växtgeograferna)
* fitogeògraf
# växt
## Suec

   * Pronúncia: /ˈvɛkːst/
   * Etimologia: Del nòrdic antic vǫxtr, com també el danès vækst, el noruec bokmål i nynorsk vokster / vekst, l'islandès vöxtur i el feroès vøkstur. El mot escandinau, cognat de l'anglès waist, és un reflex del protogermànic *wahstuz, derivat nominal de *wahsijaną («créixer») amb el sufix *-þuz. En última instància, del protoindoeuropeu *h₂weg- («augmentar, engrandir»), d'on, entre d'altres, el grec clàssic αὔξω ‎(aúxō).

### Nom

växt c. ‎(plural indefinit växter, plural definit växterna)
* (botànica) planta, vegetal
* (taxonomia) planta
* creixement
    att stanna i växten ― deixar de créixer (literalment, «aturar-se en el creixement»)
* grandària
* (patologia) excrescència

#### Derivats

* prydnadsväxt
* växthus
* växtriket

### Verb

växt
* supí de växa
* participi passat de växa

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada växt al Svenska Akademiens ordbok.
* Per a més informació vegeu l'entrada växt al Svenska Akademiens ordlista.
* Per a més informació vegeu l'entrada växt al Svensk ordbok.
# vicigoto
## Esperanto

   * Pronúncia: /vi.t͡siˈɡo.to/

### Verb

vicigoto ‎(plural vicigotoj, acusatiu vicigoton, plural acusatiu vicigotojn)
* participi passiu nominal futur de vicigi
# vicigotoj
## Esperanto

   * Pronúncia: /vi.t͡siˈɡo.toj/

### Verb

vicigotoj
* forma plural de vicigoto
# vicigotojn
## Esperanto

   * Pronúncia: /vi.t͡siˈɡo.tojn/

### Verb

vicigotojn
* acusatiu plural de vicigoto
# vicii
## Català
### Verb

vicii
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de viciar.
# vicigotajn
## Esperanto

   * Pronúncia: /vi.t͡siˈɡo.tajn/

### Verb

vicigotajn
* acusatiu plural de vicigota
# vicigoton
## Esperanto

   * Pronúncia: /vi.t͡siˈɡo.ton/

### Verb

vicigoton
* acusatiu de vicigoto
# vicigus
## Esperanto

   * Pronúncia: /viˈt͡si.ɡus/

### Verb

vicigus
* condicional de vicigi
# vicigotan
## Esperanto

   * Pronúncia: /vi.t͡siˈɡo.tan/

### Verb

vicigotan
* acusatiu de vicigota
# vicigote
## Esperanto

   * Pronúncia: /vi.t͡siˈɡo.te/

### Verb

vicigote
* participi passiu adverbial futur de vicigi
# vicigu
## Esperanto

   * Pronúncia: /viˈt͡si.ɡu/

### Verb

vicigu
* volitiu de vicigi
# virile
## Llatí

   * Pronúncia: /wɪˈriː.lɛ/

### Adjectiu

virīle
* nominatiu neutre singular de virīlis
* vocatiu neutre singular de virīlis
* acusatiu neutre singular de virīlis
# virili
## Llatí

   * Pronúncia: /wɪˈriː.liː/

### Adjectiu

virīlī
* datiu masculí/femení/neutre singular de virīlis
* ablatiu masculí/femení/neutre singular de virīlis
# virilia
## Llatí

   * Pronúncia: /wɪˈriː.lɪ.a/

### Adjectiu

virīlia
* nominatiu neutre plural de virīlis
* vocatiu neutre plural de virīlis
* acusatiu neutre plural de virīlis
# virilibus
## Llatí

   * Pronúncia: /wɪˈriː.lɪ.bʊs/

### Adjectiu

virīlibus
* datiu masculí/femení/neutre plural de virīlis
* ablatiu masculí/femení/neutre plural de virīlis
# virilely
## Anglès

   * Etimologia: De virile i el sufix -ly.

### Adverbi

virilely ‎(comparatiu more virilely, superlatiu most virilely)
* baronívolament
# virilem
## Llatí

   * Pronúncia: /wɪˈriː.lɛm/

### Adjectiu

virīlem
* acusatiu masculí/femení singular de virīlis
# viridibus
## Llatí

   * Pronúncia: /wɪˈrɪ.dɪ.bʊs/

### Adjectiu

viridibus
* datiu masculí/femení/neutre plural de viridis
* ablatiu masculí/femení/neutre plural de viridis
# viridis
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈwɪ.rɪ.dɪs/

### Adjectiu

viridis m., f., viride n.
* verd, verda

#### Declinació

Tercera declinació, nominatiu amb dues terminacions.
| Cas | Singular | Singular | Plural | Plural |
| Cas | Masc./Fem. | Neutre | Masc./Fem. | Neutre |
| Nominatiu | viridis | viride | viridēs | viridia |
| Vocatiu | viridis | viride | viridēs | viridia |
| Acusatiu | viridem | viride | viridēs | viridia |
| Genitiu | viridis | viridis | viridium | viridium |
| Datiu | viridī | viridī | viridibus | viridibus |
| Ablatiu | viridī | viridī | viridibus | viridibus |

#### Descendents

* Aragonès: verde
* Castellà: verde
* Català: verd
* Francès: vert
* Italià: verde
* Occità: verd
* Portuguès: verde
* Romanès: verde

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia en llatí
* Lewis, Charlton T.; Short, Charles. «viridis». A: A Latin Dictionary. Oxford: Clarendon Press, 1879.
# viridium
## Llatí

   * Pronúncia: /wɪˈrɪ.dɪ.ʊm/

### Adjectiu

viridium
* genitiu masculí/femení/neutre plural de viridis
# viriles
## Llatí

   * Pronúncia: /wɪˈriː.leːs/

### Adjectiu

virīlēs
* nominatiu masculí/femení plural de virīlis
* vocatiu masculí/femení plural de virīlis
* acusatiu masculí/femení plural de virīlis
# xerraven
## Català

   * Pronúncia: oriental /ʃəˈra.βən/, /ʃəˈra.vən/, occidental /t͡ʃaˈra.βen/, /t͡ʃaˈra.ven/
   * Rimes: -aven

### Verb

xerraven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de xerrar.

#### Grafia alternativa

* xarraven
# xerre
## Català

   * Pronúncia: occidental /ˈt͡ʃɛ.re/

### Verb

xerre
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de xerrar.
    [jo] xerro, xerre, xerr o xerri.
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb xerrar.
    [Que jo] xerri o xerre.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb xerrar.
    [Que ell/ella/vostè] xerri o xerre.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb xerrar.
    Xerri o xerre [ell/ella/vostè].

#### Variants

* xarre
# xerrau
## Català

   * Pronúncia: oriental /ʃəˈraw/
   * Rimes: -aw

### Verb

xerrau
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de xerrar.
    [Vosaltres/vós] xerreu o xerrau.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb xerrar.
    Xerreu o xerrau [vosaltres/vós].

### Miscel·lània

* Síl·labes: xer·rau (2)
* Anagrama: xarreu
# xerrava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ʃəˈra.βə/, balear /ʃəˈra.və/ Occidental: nord-occidental /t͡ʃeˈra.βa/ valencià /t͡ʃeˈra.va/, /t͡ʃeˈra.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

xerrava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de xerrar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de xerrar.

#### Variants

* xarrava
# xerravi
## Català

   * Pronúncia: central /ʃəˈra.βi/

### Verb

xerravi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de xerrar.

#### Variants

* xerrava

### Miscel·lània

* Síl·labes: xer·ra·vi (3)
* Anagrama: averrix
# xerravo
## Català

   * Pronúncia: oriental /ʃəˈra.βu/, nord-occidental /t͡ʃaˈra.βo/

### Verb

xerravo
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de xerrar.
    Forma col·loquial per [vosaltres/vós] xerràveu.
# xerrats
## Català

   * Pronúncia: oriental /ʃəˈrats/, occidental /t͡ʃaˈrats/
   * Rimes: -ats

### Verb

xerrats
* Participi masculí plural del verb xerrar.
    Xerrats [ells/aquells]...; [els he...] xerrat o xerrats.

#### Grafia alternativa

* xarrats

### Miscel·lània

* Síl·labes: xer·rats (2)
* Anagrama: xàrters
# xerraves
## Català

   * Pronúncia: oriental /ʃəˈra.βəs/, /ʃəˈra.vəs/, occidental /t͡ʃaˈra.βes/, /t͡ʃaˈra.ves/
   * Rimes: -aves

### Verb

xerraves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de xerrar.

#### Grafia alternativa

* xarraves
# xerren
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈʃɛ.rən/, occidental /ˈt͡ʃɛ.ren/

### Verb

xerren
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de xerrar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb xerrar.
    [Que ells/elles/vostès] xerrin o xerren.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb xerrar.
    xerrin o xerren [ells/elles/vostès].

#### Variants

* xarren
# vindex
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈwɪn.dɛks/
   * Etimologia: De vīs i dicō.

### Nom

vindex m. ‎(genitiu vindicis)
* demandant, reclamant
    «vindex ab eo, quod vindicat, quominus is, qui prensus est, ab aliquo teneatur»El demandant reclama no se retingut per allò que se li acusa.
* garant, representant, defensor, protector
    «audita vox una vindex libertatis»Sentida aquesta veu, que és el garant de la llibertat.
* venjador
    «Furiae deae… vindices facinorum et scelerum»Les Fúries...venjadores dels crims i delictes.

#### Declinació

3a declinació -, -is (tema cons.) :
| Cas | Singular | Plural |
| Nominatiu | vindex | vindicēs |
| Vocatiu | vindex | vindicēs |
| Acusatiu | vindicem | vindicēs |
| Genitiu | vindicis | vindicum |
| Datiu | vindicī | vindicibus |
| Ablatiu | vindice | vindicibus |

### Vegeu també

* ↑ Sext Pompeu Fest De significatu verborum
* ↑ Titus Livi, Ab urbe condita III, 56, 6
* ↑ Ciceró, De Natura deorum III.18,46
# vinculàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /biŋ.kuˈɫa.βəw/, balear /viŋ.kuˈɫa.vəw/ Occidental: nord-occidental /biŋ.kuˈɫa.βew/ valencià /viŋ.kuˈɫa.vew/, /biŋ.kuˈɫa.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

vinculàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de vincular.
# vinculés
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /biŋ.kuˈɫes/, balear /viŋ.kuˈɫes/ Occidental: nord-occidental /biŋ.kuˈɫes/ valencià /viŋ.kuˈɫes/, /biŋ.kuˈɫes/
   * Rimes: -es

### Verb

vinculés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb vincular.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb vincular.
# vinculé
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \biŋ.kuˈle\
       Americà: alt \biŋ.k(u)ˈle\, baix \biŋ.kuˈle\
   * Rimes: -e

### Verb

vinculé
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb vincular
# vinculéssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /biŋ.kuˈɫe.sim/, balear /viŋ.kuˈɫe.sim/ Occidental: nord-occidental /biŋ.kuˈɫe.sim/ valencià /viŋ.kuˈɫe.sim/, /biŋ.kuˈɫe.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

vinculéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb vincular.
# vinculéssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /biŋ.kuˈɫe.siw/, balear /viŋ.kuˈɫe.siw/ Occidental: nord-occidental /biŋ.kuˈɫe.siw/ valencià /viŋ.kuˈɫe.siw/, /biŋ.kuˈɫe.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

vinculéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb vincular.
# vinculí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /biŋ.kuˈɫi/, balear /viŋ.kuˈɫi/ Occidental: nord-occidental /biŋ.kuˈɫi/ valencià /viŋ.kuˈɫi/, /biŋ.kuˈɫi/
   * Rimes: -i

### Verb

vinculí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de vincular.
# vinculéssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /biŋ.kuˈɫe.səm/, balear /viŋ.kuˈɫe.səm/ Occidental: nord-occidental /biŋ.kuˈɫe.sem/ valencià /viŋ.kuˈɫe.sem/, /biŋ.kuˈɫe.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

vinculéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb vincular.
# vinculésseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /biŋ.kuˈɫe.səw/, balear /viŋ.kuˈɫe.səw/ Occidental: nord-occidental /biŋ.kuˈɫe.sew/ valencià /viŋ.kuˈɫe.sew/, /biŋ.kuˈɫe.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

vinculésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb vincular.
# xarradissa
## Català

   * Pronúncia: oriental /ʃə.rəˈði.sə/, occidental /t͡ʃa.raˈði.sa/
   * Rimes: -isa
   * Etimologia: De xarrar i el sufix -dissa.

### Nom

xarradissa f. ‎(plural xarradisses)
* xerradissa

### Miscel·lània

* Síl·labes: xar·ra·dis·sa (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# xarraies
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /t͡ʃaˈra.jes/

### Verb

xarraies
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de xarrar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [tu] xarraves.

### Miscel·lània

* Síl·labes: xar·ra·ies (3)
* Anagrames: arraixes, arraseix
# xarrador
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ʃə.rəˈðo/ Occidental: nord-occidental /t͡ʃa.raˈðo/, valencià /t͡ʃa.raˈðoɾ/
   * Rimes: -o(ɾ)
   * Etimologia: De xarrar i el sufix -dor.

### Nom

xarrador m. ‎(plural xarradors, femení xarradora)
* xerraire

### Adjectiu

xarrador m. ‎(femení xarradora, plural masculí xarradors, plural femení xarradores)
* xerraire

#### Variants

* xerrador

### Miscel·lània

* Síl·labes: xar·ra·dor (3)

### Vegeu també

* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom II.
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# xarraia
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /t͡ʃaˈra.jɛ/, /t͡ʃaˈra.je/

### Verb

xarraia
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de xarrar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [jo] xarrava.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de xarrar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [ell/ella/vostè] xarrava.

### Miscel·lània

* Síl·labes: xar·ra·ia (3)
* Anagrama: arraixa
# xarraien
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /t͡ʃaˈra.jen/

### Verb

xarraien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de xarrar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [ells/elles/vostès] xarraven.
# vuitanta-un
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /bujˌtan.təˈun/, balear /vujˌtan.təˈun/ Occidental: nord-occidental /bujˌtan.taˈun/ valencià /vujˌtan.taˈun/, /bwiˌtan.taˈun/
   * Rimes: -un
   * Etimologia: Compost de vuitanta i un.

### Numeral

vuitanta-un m. ‎(femení vuitanta-una)
* (cardinal) Vuitanta més un.
    Té vuitanta-un anys

#### Notes

Com a ordinal i com a substantiu pren la forma vuitanta-u.

#### Sinònims

* huitanta-un en valencià

#### Traduccions

* Alemany: einundachtzig $^{(de)}$
* Anglès: eighty-one $^{(en)}$
* Basc: laurogei $^{(eu)}$ ta bat
* Castellà: ochenta $^{(es)}$ y uno
* Esperanto: okdek $^{(eo)}$ unu
* Francès: quatre-vingt-et-un $^{(fr)}$
* Gallec: oitenta $^{(gl)}$ e uno
* Italià: ottantuno $^{(it)}$
* Occità: ochanta $^{(oc)}$ un, ueitanta $^{(oc)}$ un
* Portuguès: oitenta $^{(pt)}$ e um
* Romanès: optzeci $^{(ro)}$ şi unu
* Suec: åttioett $^{(sv)}$
* Tahitià: e va'u 'ahuru $^{(ty)}$ ma hō'ē

### Miscel·lània

* Síl·labes: vui·tan·ta·un (4)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
# vuitanta-tresé
## Català
### Numeral

vuitanta-tresé m. ‎(femení vuitanta-tresena, plural masculí vuitanta-tresens, plural femení vuitanta-tresenes)
* (ordinal, partitiu, valencià) Forma alternativa de vuitanta-tresè.

### Miscel·lània

* Síl·labes: vui·tan·ta·tre·sé (5)
# vuitanta-tresè
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /bujˌtan.tə.tɾəˈzɛ/ balear /vujˌtan.tə.tɾəˈzə/, /vujˌtan.tə.tɾəˈzɛ/ Occidental: nord-occidental /bujˌtan.ta.tɾeˈze/ valencià /vujˌtan.ta.tɾeˈze/, /bwiˌtan.ta.tɾeˈze/
   * Rimes: -ɛ
   * Etimologia: De vuitanta-tres i el sufix -è.

### Numeral

vuitanta-tresè m. ‎(femení vuitanta-tresena, plural masculí vuitanta-tresens, plural femení vuitanta-tresenes)
* (ordinal) Que en l'ordre d'una sèrie ocupa la posició vuitanta-tres.
* (partitiu) De les parts d'un tot dividit vuitanta-tres parts iguals.

#### Notes

* Se solen utilitzar xifres romanes amb valor d'ordinal darrere de noms propis i de segles, i davant d'esdeveniments periòdics.
* L'ordinal normalment va davant del substantiu. Quan es posposa, i darrere de noms propis a partir de l'onze, es pot substituir pel cardinal masculí.

#### Variants

* huitanta-tresé (valencià)

#### Traduccions

* Anglès: eighty-third $^{(en)}$
* Castellà: octogésimo $^{(es)}$ tercero
* Francès: quatre-vingt-troisième $^{(fr)}$
* Gallec: octoxésimo $^{(gl)}$ terceiro
* Italià: ottantatreesimo $^{(it)}$
* Occità: ochanta $^{(oc)}$ tresen, ueitanta $^{(oc)}$ tresau
* Portuguès: octogésimo-terceiro $^{(pt)}$

### Nom

vuitanta-tresè m. ‎(plural vuitanta-tresens)
* Una de les vuitanta-tres parts iguals en què es divideix un tot
    un vuitanta-tresè es representa 1/83

### Miscel·lània

* Síl·labes: vui·tan·ta·tre·sè (5)
# vuitanta-u
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /bujˌtan.təˈu/, balear /vujˌtan.təˈu/ Occidental: nord-occidental /bujˌtan.taˈu/ valencià /vujˌtan.taˈu/, /bwiˌtan.taˈu/
   * Rimes: -u
   * Etimologia: Reducció de vuitanta-un.

### Numeral

vuitanta-u inv.
* (valor ordinal) Vuitanta-unè, vuitanta-unena.
    La pàgina vuitanta-u

#### Notes

Com a cardinal vegeu vuitanta-un

#### Sinònims

* huitanta-u en valencià

### Nom

vuitanta-u m. ‎(plural vuitanta-uns)
* Xifra i nombre 81.

### Miscel·lània

* Síl·labes: vui·tan·ta·u (4)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
# vitalitz
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: balear /vi.təˈɫis/, alguerès /vi.taˈlis/
   * Rimes: -is

### Verb

vitalitz
* (balear, alguerès) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de vitalitzar.
# vitalitzaran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /bi.tə.ɫi.d͡zəˈɾan/, balear /vi.tə.ɫi.d͡zəˈɾan/ Occidental: nord-occidental /bi.ta.ɫi.d͡zaˈɾan/ valencià /vi.ta.ɫi.zaˈɾan/, /bi.ta.ɫi.zaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

vitalitzaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de vitalitzar.
# vitalitats
## Català
### Nom

vitalitats f. pl.
* Forma plural de vitalitat.

### Miscel·lània

* Síl·labes: vi·ta·li·tats (4)
* Anagrama: altivitats
# vitalitza
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /bi.təˈɫi.d͡zə/, balear /vi.təˈɫi.d͡zə/ Occidental: nord-occidental /bi.taˈɫi.d͡za/ valencià /vi.taˈɫi.za/, /bi.taˈɫi.za/
   * Rimes: -idza

### Verb

vitalitza
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de vitalitzar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb vitalitzar.
# vitalitzam
## Català
### Verb

vitalitzam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de vitalitzar.
# vitalitzara
## Català
### Verb

vitalitzara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb vitalitzar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb vitalitzar.
# xirigueja
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ʃi.ɾiˈɣɛ.ʒə/ balear /ʃi.ɾiˈɣə.ʒə/, /ʃi.ɾiˈɣɛ.ʒə/ Occidental: nord-occidental /t͡ʃi.ɾiˈɣe.ʒa/, valencià /t͡ʃi.ɾiˈɣe.d͡ʒa/
   * Rimes: -ɛʒa

### Verb

xirigueja
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de xiriguejar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb xiriguejar.
# xiriguejam
## Català
### Verb

xiriguejam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de xiriguejar.
# xiriguegéssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ʃi.ɾi.ɣəˈʒe.səm/ Occidental: nord-occidental /t͡ʃi.ɾi.ɣeˈʒe.sem/, valencià /t͡ʃi.ɾi.ɣeˈd͡ʒe.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

xiriguegéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb xiriguejar.
# xiriguegéssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ʃi.ɾi.ɣəˈʒe.sim/ Occidental: nord-occidental /t͡ʃi.ɾi.ɣeˈʒe.sim/, valencià /t͡ʃi.ɾi.ɣeˈd͡ʒe.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

xiriguegéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb xiriguejar.
# xiriguegí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ʃi.ɾi.ɣəˈʒi/ Occidental: nord-occidental /t͡ʃi.ɾi.ɣeˈʒi/, valencià /t͡ʃi.ɾi.ɣeˈd͡ʒi/
   * Rimes: -i

### Verb

xiriguegí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de xiriguejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: xi·ri·gue·gí (4)
* Anagrama: xirigueig
# xiriguegésseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ʃi.ɾi.ɣəˈʒe.səw/ Occidental: nord-occidental /t͡ʃi.ɾi.ɣeˈʒe.sew/, valencià /t͡ʃi.ɾi.ɣeˈd͡ʒe.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

xiriguegésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb xiriguejar.
# xiriguegéssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ʃi.ɾi.ɣəˈʒe.siw/ Occidental: nord-occidental /t͡ʃi.ɾi.ɣeˈʒe.siw/, valencià /t͡ʃi.ɾi.ɣeˈd͡ʒe.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

xiriguegéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb xiriguejar.
# xirigueig
## Català
### Verb

xirigueig
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de xiriguejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: xi·ri·gueig (3)
* Anagrames: xiriguegi, xiriguegí
# vintejau
## Català
### Verb

vintejau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de vintejar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb vintejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: vin·te·jau (3)
* Heterograma de 8 lletres (aeijntuv)
* Anagrama: enutjavi
# vintejava
## Català
### Verb

vintejava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de vintejar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de vintejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: vin·te·ja·va (4)
* Anagrama: viatjaven
# vintejaves
## Català
### Verb

vintejaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de vintejar.
# vintejo
## Català
### Verb

vintejo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de vintejar.
# vintejàreu
## Català
### Verb

vintejàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de vintejar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb vintejar.
# vintejaven
## Català
### Verb

vintejaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de vintejar.
# vintejà
## Català
### Verb

vintejà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de vintejar.
# vintejàrem
## Català
### Verb

vintejàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de vintejar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb vintejar.
# xerocopiava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ksə.ɾu.ku.piˈa.βə/ balear /ksə.ɾo.ko.piˈa.və/, /ksə.ɾu.ku.piˈa.və/ Occidental: nord-occidental /kse.ɾo.ko.piˈa.βa/ valencià /kse.ɾo.ko.piˈa.va/, /ʃe.ɾo.ko.piˈa.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

xerocopiava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de xerocopiar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de xerocopiar.