OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# capçana
## Català

   * Pronúncia: oriental /kəpˈsa.nə/, occidental /kapˈsa.na/
   * Rimes: -ana
   * Etimologia: Del llatí vulgar capitiāna ‎(«del cap»), segle XV.

### Nom

capçana f. ‎(plural capçanes)
* Rodella de drap que es posa al cap per a portar un pes.
* gorra de cop
* (dialectal, balear, valencià, alguerès) estalvis
* (dialectal) eixugamà

#### Traduccions

* Castellà: rodete $^{(es)}$ m.

### Miscel·lània

* Síl·labes: cap·ça·na (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Petit Atles Lingüístic del Domini Català
# capàvom
## Català
### Verb

capàvom
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de capar.

#### Variants

* capàiem, capàvem

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·pà·vom (3)
# capça
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈkap.sə/, occidental /ˈkap.sa/
   * Homòfon: capsa
   * Etimologia: De capçar, segle XVI. Per etimologia popular de capsa.

### Nom

capça f. ‎(plural capces)
* Massa compacta de fulles apinyades de certes hortalisses a l'extrem del caluix.
* Panotxa sense esgranar.
* capçada (d’un arbre)

#### Compostos i expressions

* capça de sant Joan: planta de la família de les compostes: Leuzea conifera
* capça grossa

#### Traduccions

* Anglès: head $^{(en)}$
* Castellà: pella $^{(es)}$ f.
* Francès: pomme $^{(fr)}$
* Italià: palla $^{(it)}$ f.

### Verb

capça
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de capçar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb capçar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: cap·ça (2)
* Anagrama: capaç

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB, Optimot
# capça grossa
## Català
### Nom

capça grossa f. ‎(plural capces grosses)
* (botànica) Planta que pertany a la família de les saxifragàcies (Saxifraga longifolia Lapeyrouse).

#### Hiperònims

* saxífraga

#### Sinònims

* Vegeu corona de rei

### Vegeu també

* Font Quer, Pío. «187. CORONA DE REY». A: Plantas medicinales - El Dioscórides renovado, 2002 (en castellà). Barcelona: Península, 1999, p. 302. ISBN 8483072422.
# capçal
## Català

   * Pronúncia: oriental /kəpˈsaɫ/, occidental /kapˈsaɫ/
   * Rimes: -al
   * Etimologia: Del llatí capitāle ‎(«coixí»), segle XI.

### Nom

capçal m. ‎(plural capçals)
* (antic) Coixí de llit on descansa el cap.
* Part del llit on es posa el cap.
* capçalera (del llit)
* Travesser superior del bastiment d’una porta, d’una finestra.
* (informàtica) Dispositiu que permet enregistrar dades en un suport magnètic o òptic.
* (nord-occidental) Drap per a eixugar-se la cara o eixugamà.

#### Sinònims

* (travesser) llinda

#### Traduccions

* Anglès: head $^{(en)}$, bedhead $^{(en)}$
* Castellà: cabecera $^{(es)}$ f.
* Francès: chevet $^{(fr)}$
* Castellà: zapata $^{(es)}$ f.
* Anglès: head $^{(en)}$
* Castellà: cabezal $^{(es)}$ m.
* Francès: tête $^{(fr)}$ f.

### Miscel·lània

* Síl·labes: cap·çal (2)
* Anagrama: capalç

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# capçalera
## Català

   * Pronúncia: oriental /kəp.səˈɫe.ɾə/, occidental /kap.saˈɫe.ɾa/
   * Rimes: -eɾa
   * Etimologia: De capçal i el sufix -era.

### Nom

capçalera f. ‎(plural capçaleres)
* Part inicial o principal d'una cosa.
    La capçalera del noticiari, la plana o la imatge introductòria que l'inicia.
    La capçalera del llit, un dels extrems del llit, el més proper a on reposa el cap del dorment.

#### Sinònims

* cap, principi
* encapçalament, titular

#### Traduccions

* Anglès: heading $^{(en)}$
* Castellà: cabecera $^{(es)}$ f.

### Miscel·lània

* Síl·labes: cap·ça·le·ra (4)
* Anagrama: capalçaré
# capçades
## Català

   * Pronúncia: oriental /kəpˈsa.ðəs/, occidental /kapˈsa.ðes/
   * Rimes: -ades

### Nom

capçades f. pl.
* Forma plural de capçada.

### Verb

capçades
* Participi femení plural del verb capçar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: cap·ça·des (3)
# capçada
## Català

   * Pronúncia: oriental /kəpˈsa.ðə/, occidental /kapˈsa.ða/
   * Rimes: -ada
   * Etimologia: De capça i el sufix -ada, segle XIX.

### Nom

capçada f. ‎(plural capçades)
* Conjunt de les branques d'un arbre.
* Element decoratiu al començament d'un llibre.

#### Traduccions

* Anglès: crown $^{(en)}$
* Castellà: copa $^{(es)}$
* Francès: feuillage $^{(fr)}$
* Italià: chioma $^{(it)}$

### Verb

capçada
* Participi femení singular del verb capçar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: cap·ça·da (3)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# castraien
## Català
### Verb

castraien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de castrar.

#### Variants

* castraven

### Miscel·lània

* Síl·labes: cas·tra·ien (3)
* Anagrames: cantaires, cantaries, censatari, escatiran, tancaries, tascarien
# castrant
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kəsˈtɾan/ balear /kəsˈtɾant/, /kəsˈtɾan/ Occidental: nord-occidental /kasˈtɾan/ valencià /kasˈtɾant/, /kasˈtɾan/
   * Rimes: -ant

### Verb

castrant
* Gerundi del verb castrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: cas·trant (2)
# castrarem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kəs.tɾəˈɾɛm/ balear /kəs.tɾəˈɾəm/, /kəs.tɾəˈɾɛm/ Occidental: /kas.tɾaˈɾem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

castrarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de castrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: cas·tra·rem (3)
# castram
## Català
### Verb

castram
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de castrar.

#### Variants

* castrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: cas·tram (2)
* Anagrama: marcats
# castraran
## Català

   * Pronúncia: oriental /kəs.tɾəˈɾan/, occidental /kas.tɾaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

castraran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de castrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: cas·tra·ran (3)
* Anagrama: arrancats
# castrare
## Llatí

   * Pronúncia: /kasˈtraː.rɛ/

### Verb

castrāre
* infinitiu del present actiu de castrō
# castraia
## Català
### Verb

castraia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de castrar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de castrar.

#### Variants

* [1] castravi, castrava
* [2] castrava

### Miscel·lània

* Síl·labes: cas·tra·ia (3)
* Anagrama: tascaria
# castrara
## Català
### Verb

castrara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb castrar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb castrar.

#### Variants

* [1] castressi, castressa, castreguessa, castrés, castràs
* [2] castressi, castregués, castrés, castràs

### Miscel·lània

* Síl·labes: cas·tra·ra (3)
# castraies
## Català
### Verb

castraies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de castrar.

#### Variants

* castraves

### Miscel·lània

* Síl·labes: cas·tra·ies (3)
* Anagrames: atracessi, escatiràs, tascaries
# calciguessi
## Català
### Verb

calciguessi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb calcigar.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb calcigar.

#### Variants

* [1] calciguessa, calcigueguessa, calcigués, calcigàs, calcigara
* [2] calciguegués, calcigués, calcigàs, calcigara

### Miscel·lània

* Síl·labes: cal·ci·gues·si (4)
# calcigueu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kəɫ.siˈɣɛw/ balear /kəɫ.siˈɣəw/, /kəɫ.siˈɣɛw/ Occidental: /kaɫ.siˈɣew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

calcigueu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de calcigar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb calcigar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb calcigar.

#### Variants

* [1] calcigau
* [2] calciguegueu
* [3] calcigau

### Miscel·lània

* Síl·labes: cal·ci·gueu (3)
# calciguis
## Català

   * Pronúncia: oriental /kəɫˈsi.ɣis/, occidental /kaɫˈsi.ɣis/
   * Rimes: -iɡis

### Verb

calciguis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb calcigar.

#### Variants

* calcigues, calcigos

### Miscel·lània

* Síl·labes: cal·ci·guis (3)
# calciguésseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /kəɫ.siˈɣe.səw/, occidental /kaɫ.siˈɣe.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

calciguésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb calcigar.

#### Variants

* calcigueguéssou, calciguéssiu, calcigàssiu, calcigàsseu, calcigàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: cal·ci·gués·seu (4)
# calciguessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /kəɫ.siˈɣe.sin/, occidental /kaɫ.siˈɣe.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

calciguessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb calcigar.

#### Variants

* calcigueguessen, calciguessen, calcigassin, calcigassen, calcigaren

### Miscel·lània

* Síl·labes: cal·ci·gues·sin (4)
# calcigués
## Català

   * Pronúncia: oriental /kəɫ.siˈɣes/, occidental /kaɫ.siˈɣes/
   * Rimes: -es

### Verb

calcigués
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb calcigar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb calcigar.

#### Variants

* [1] calciguessi, calciguessa, calcigueguessa, calcigàs, calcigara
* [2] calciguessi, calciguegués, calcigàs, calcigara

### Miscel·lània

* Síl·labes: cal·ci·gués (3)
# calciguessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /kəɫ.siˈɣe.sis/, occidental /kaɫ.siˈɣe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

calciguessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb calcigar.

#### Variants

* calcigueguesses, calciguesses, calcigassis, calcigasses, calcigares

### Miscel·lània

* Síl·labes: cal·ci·gues·sis (4)
# calcigui
## Català

   * Pronúncia: oriental /kəɫˈsi.ɣi/, occidental /kaɫˈsi.ɣi/
   * Rimes: -iɡi

### Verb

calcigui
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de calcigar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb calcigar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb calcigar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb calcigar.

#### Variants

* [1] calcigo, calcigue, calcig
* [2] calcigue, calcigo
* [3] calcigue, calcigo
* [4] calcigue

### Miscel·lània

* Síl·labes: cal·ci·gui (3)
# calciguin
## Català

   * Pronúncia: oriental /kəɫˈsi.ɣin/, occidental /kaɫˈsi.ɣin/
   * Rimes: -iɡin

### Verb

calciguin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb calcigar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb calcigar.

#### Variants

* [1] calciguen
* [2] calciguen

### Miscel·lània

* Síl·labes: cal·ci·guin (3)
# calciguéssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /kəɫ.siˈɣe.səm/, occidental /kaɫ.siˈɣe.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

calciguéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb calcigar.

#### Variants

* calcigueguéssom, calciguéssim, calcigàssim, calcigàssem, calcigàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: cal·ci·gués·sem (4)
# catenulam
## Llatí

   * Pronúncia: /kaˈteː.nʊ.lam/

### Nom

catēnulam
* acusatiu singular de catēnula
# catenulas
## Llatí

   * Pronúncia: /kaˈteː.nʊ.laːs/

### Nom

catēnulās
* acusatiu plural de catēnula
# catenas
## Llatí

   * Pronúncia: /kaˈteː.naːs/

### Nom

catēnās
* acusatiu plural de catēna
# catenarum
## Llatí

   * Pronúncia: /ka.teːˈnaː.rʊm/

### Nom

catēnārum
* genitiu plural de catēna
# catenis
## Llatí

   * Pronúncia: /kaˈteː.niːs/

### Nom

catēnīs
* datiu plural de catēna
* ablatiu plural de catēna
# catenula
## Llatí

   * Pronúncia: /kaˈteː.nʊ.la/
   * Etimologia: Diminutiu e catēna.

### Nom

catēnula f. ‎(genitiu catēnulae)
* trencafila (costura d'un llibre).

#### Declinació

1a declinació -a, -ae :
| Cas | Singular | Plural |
| Nominatiu | catēnula | catēnulae |
| Vocatiu | catēnula | catēnulae |
| Acusatiu | catēnulam | catēnulās |
| Genitiu | catēnulae | catēnulārum |
| Datiu | catēnulae | catēnulīs |
| Ablatiu | catēnulā | catēnulīs |

### Vegeu també

* Labernia y Esteller, Pere. Diccionari de la Llengua Catalana ab la correspondencia castellana y llatina., Tom II, Barcelona, 1840.
# catenulae
## Llatí

   * Pronúncia: /kaˈteː.nʊ.laj/

### Nom

catēnulae
* nominatiu plural de catēnula
* vocatiu plural de catēnula
* genitiu singular de catēnula
* datiu singular de catēnula
# catenularum
## Llatí

   * Pronúncia: /ka.teː.nʊˈlaː.rʊm/

### Nom

catēnulārum
* genitiu plural de catēnula
# cediu
## Català

   * Pronúncia: oriental /səˈðiw/, occidental /seˈðiw/
   * Rimes: -iw

### Verb

cediu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de cedir.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb cedir.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb cedir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ce·diu (2)
* Anagrama: cuide
# cedives
## Català
### Verb

cedives
* (col·loquial nord-occidental, alguerès) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de cedir.
# cedissin
## Català

   * Pronúncia: oriental /səˈði.sin/, occidental /seˈði.sin/
   * Rimes: -isin

### Verb

cedissin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb cedir.
# cedissis
## Català

   * Pronúncia: oriental /səˈði.sis/, occidental /seˈði.sis/
   * Rimes: -isis

### Verb

cedissis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb cedir.
# cediven
## Català
### Verb

cediven
* (col·loquial nord-occidental, alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de cedir.
# cedix
## Català

   * Pronúncia: oriental /səˈðiʃ/, occidental /seˈðiʃ/
   * Rimes: -iʃ

### Verb

cedix
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de cedir.
* (occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb cedir.
# cedixa
## Català
### Verb

cedixa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb cedir.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb cedir.
# cediva
## Català
### Verb

cediva
* (col·loquial nord-occidental, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de cedir.
* (col·loquial nord-occidental, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de cedir.
# cardamella
## Català
### Nom

cardamella f. ‎(plural cardamelles)
* (andorrà, pallarès) Variant de card típica d’Andorra i del Pallars (Carlina utzka).

### Miscel·lània

* Síl·labes: car·da·me·lla (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB
# cardamom
## Català

   * Pronúncia: oriental /kər.dəˈmom/, occidental /kaɾ.ðaˈmom/
   * Rimes: -om
   * Etimologia: Del llatí cardamōmum, segle XIII, del grec antic καρδάμωμον ‎(kardámōmon).

### Nom

cardamom m. ‎(plural cardamoms)
* Espècie de planta amb flors del gènere Elettaria dins la família de les zingiberàcies (Elettaria cardamomum), les llavors de la qual s'utilitzen com a espècia, en perfumeria i com a medicinals.

#### Traduccions
### Miscel·lània

* Síl·labes: car·da·mom (3)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# cardaien
## Català
### Verb

cardaien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de cardar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: car·da·ien (3)
* Anagrames: acidaren, encarida
# cardaire
## Català

   * Pronúncia: oriental /kərˈdaj.ɾə/, occidental /kaɾˈðaj.ɾe/
   * Rimes: -ajɾe
   * Etimologia: De cardar i el sufix -aire.

### Nom

cardaire m. ‎(plural cardaires)
* cardador
* (peixos) rajada cardaire
* (peixos) blanca

### Miscel·lània

* Síl·labes: car·dai·re (3)
* Anagrames: eradicar, erradica, erradicà

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
* cardaire. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia.
# cardaires
## Català

   * Pronúncia: oriental /kərˈdaj.ɾəs/, occidental /kaɾˈðaj.ɾes/
   * Rimes: -ajɾes

### Nom

cardaires m. pl.
* Forma plural de cardaire.

### Miscel·lània

* Síl·labes: car·dai·res (3)
* Anagrames: cardaries, erradicàs
# cangurilor
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -lor.

### Nom

cangurilor
* genitiu i datiu definit plural de cangur
* vocatiu plural de cangur
# canguros
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \kaŋˈɡu.ɾos\, meridional \kaŋˈɡu.ɾoh\
       Americà: alt \kaŋˈɡu.(ɾo)s\, baix \kaŋˈɡu.ɾoh\, austral \kaŋˈɡu.ɾos\
   * Rimes: -uɾos

### Nom

canguros m. pl.
* forma plural de canguro

## Gallec
### Nom

canguros m. pl.
* forma plural de canguro
# cangurii
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -i.

### Nom

cangurii
* nominatiu i acusatiu definit plural de cangur
# canguro
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \kaŋˈɡu.ɾo\
       Americà: alt \k(a)ŋˈɡu.ɾo\, baix \kaŋˈɡu.ɾo\
   * Rimes: -uɾo

### Nom

canguro m. ‎(plural canguros)
* cangur

### Miscel·lània

* Síl·labes: can·gu·ro (3)
* Heterograma de 7 lletres (acgnoru)

## Gallec
### Nom

canguro m. ‎(plural canguros)
* cangur

## Italià

   * Pronúncia: /kaŋˈɡuː.ro/

### Nom

canguro m. ‎(plural canguri)
* cangur

### Miscel·lània

* Síl·labes: can·gù·ro (3)
* Heterograma de 7 lletres (acgnoru)
# cangure
## Romanès
### Nom

cangure
* vocatiu singular de cangur
# canguri
## Italià

   * Pronúncia: /kaŋˈɡuː.ri/

### Nom

canguri m. pl.
* forma plural de canguro

## Romanès
### Nom

canguri
* forma plural de cangur
# cangurul
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -ul.

### Nom

cangurul
* nominatiu i acusatiu definit singular de cangur
# cangurule
## Romanès
### Nom

cangurule
* vocatiu singular de cangur
# cangurului
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -ului.

### Nom

cangurului
* genitiu i datiu definit singular de cangur
# cediguérem
## Català
### Verb

cediguérem
* (col·loquial balear) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de cedir.
* (col·loquial valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb cedir.
# cediguéreu
## Català
### Verb

cediguéreu
* (col·loquial balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de cedir.
* (col·loquial valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb cedir.
# cedim
## Català

   * Pronúncia: oriental /səˈðim/, occidental /seˈðim/
   * Rimes: -im

### Verb

cedim
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de cedir.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb cedir.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb cedir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ce·dim (2)
* Anagrames: dècim, medic, mèdic
# cediguéssem
## Català
### Verb

cediguéssem
* (col·loquial) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb cedir.
# cediguésseu
## Català
### Verb

cediguésseu
* (col·loquial) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb cedir.
# cedigués
## Català
### Verb

cedigués
* (col·loquial) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb cedir.
* (col·loquial) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb cedir.
# cediguéveu
## Català
### Verb

cediguéveu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de cedir.
# cedillas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \θeˈði.ʎas\, meridional \θeˈði.ʝah\
       Americà: alt /seˈdi.ʝ(a)s/, baix \seˈði.ʝah\, austral \seˈði.ʒas\
   * Rimes: -iʎas

### Nom

cedillas f. pl.
* forma plural de cedilla
# capbaixaren
## Català
### Verb

capbaixaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de capbaixar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: cap·bai·xa·ren (4)
# capbaixar-se
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ˌkab.bəˈʃar.sə/ balear /ˌkab.bəˈʃaɾ.sə/, /ˌkab.bə.ʃərˈsə/ Occidental: nord-occidental /ˌkab.bajˈʃar.se/ valencià /ˌkab.bajˈʃaɾ.se/, /ˌkab.baˈʃaɾ.se/
   * Rimes: -aɾse
   * Etimologia: De capbaix.

### Verb

capbaixar-se pron.
* Abaixar-se d’un cap una post, una biga, etc.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: em capbaixo, es capbaixa, ens capbaixem

#### Antònims

* capalçar-se

#### Traduccions

* Anglès: warp $^{(en)}$
* Castellà: pandear $^{(es)}$
* Francès: s'affaisser $^{(fr)}$
* Italià: incarnarsi $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: cap·bai·xar·se (4)
* Anagrama: capbaixares

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# capbaixaran
## Català
### Verb

capbaixaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de capbaixar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: cap·bai·xa·ran (4)
# capbaixarem
## Català
### Verb

capbaixarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de capbaixar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: cap·bai·xa·rem (4)
# capbaixada
## Català
### Verb

capbaixada
* Participi femení singular del verb capbaixar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: cap·bai·xa·da (4)
# capbaixant
## Català
### Verb

capbaixant
* Gerundi del verb capbaixar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: cap·bai·xant (3)
# capbaixa
## Català
### Verb

capbaixa
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de capbaixar-se.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb capbaixar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: cap·bai·xa (3)
# capbaixades
## Català
### Verb

capbaixades
* Participi femení plural del verb capbaixar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: cap·bai·xa·des (4)
# cha-cha-chá
## Català

   * Pronúncia: /ˌt͡ʃaˌt͡ʃaˈt͡ʃa/
   * Etimologia: D'origen onomatopeic.

### Nom

cha-cha-chá m. ‎(plural cha-cha-chás)
* (castellanisme) txa-txa-txa

### Miscel·lània

* Síl·labes: cha·c·ha·chá (4)
* Isograma de 3 lletres × 3 (9)

### Vegeu també

* Obres de referència: GDLC
# chabacanos
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \t͡ʃa.βaˈka.nos\, meridional \t͡ʃa.βaˈka.noh\
       Americà: alt /t͡ʃa.baˈka.n(o)s/, baix \t͡ʃa.βaˈka.noh\, austral \t͡ʃa.βaˈka.nos\
   * Rimes: -anos

### Adjectiu

chabacanos m. pl.
* forma plural de chabacano
# chacalin
## Nàhuatl clàssic
### Nom

chacalin
* gamba
# chabot commun
## Francès
### Nom

chabot commun m. ‎(plural chabots communs)
* cavilat
# chabots communs
## Francès

   * Pronúncia: /ʃa.bo kɔˈmœ̃/

### Nom

chabots communs m. pl.
* forma plural de chabot commun
# chacha
## Crioll de Guadeloupe
### Nom

chacha
* Bot. (Crotalaria retusa L.).

### Vegeu també

* Vilayleck, Elisabeth. Ethnobotanique et médecine traditionnelle créoles, 2002. Matoury: Ibis Rouge, 124. ISBN 2-84450-134-6.
# chabacana
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \t͡ʃa.βaˈka.na\
       Americà: alt /t͡ʃ(a).baˈka.na/, baix \t͡ʃa.βaˈka.na\
   * Rimes: -ana

### Adjectiu

chabacana f. ‎(plural chabacanas)
* forma femenina de chabacano
# chabacanas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \t͡ʃa.βaˈka.nas\, meridional \t͡ʃa.βaˈka.nah\
       Americà: alt /t͡ʃa.baˈka.n(a)s/, baix \t͡ʃa.βaˈka.nah\, austral \t͡ʃa.βaˈka.nas\
   * Rimes: -anas

### Adjectiu

chabacanas f. pl.
* forma plural de chabacana
# chabacano
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \t͡ʃa.βaˈka.no\
       Americà: alt /t͡ʃ(a).baˈka.no/, baix \t͡ʃa.βaˈka.no\
   * Rimes: -ano
   * Etimologia: Barreja de chaval i americano, perquè orignàriament aquest terme es feia servir per designar els que parlaven malament el castellà barrejant-lo amb expressions i fonemes de les llengües nadiues americanes.

### Adjectiu

chabacano m. ‎(femení chabacana, plural masculí chabacanos, plural femení chabacanas)
* xaró

### Nom

chabacano m. ‎(només en singular)
* chavacano

### Miscel·lània

* Síl·labes: cha·ba·ca·no (4)
# chutaré
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /t͡ʃu.taˈɾe/
       Americà: alt /t͡ʃ(u).taˈɾe/, baix /t͡ʃu.taˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

chutaré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb chutar