OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# confirmàssim
## Català
### Verb

confirmàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb confirmar.

#### Variants

* confirmeguéssom, confirméssim, confirméssem, confirmàssem, confirmàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·fir·màs·sim (4)
# confirmàvem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kuɱ.firˈma.βəm/ balear /koɱ.fiɾˈma.vəm/, /kuɱ.firˈma.vəm/ Occidental: nord-occidental /koɱ.firˈma.βem/ valencià /koɱ.fiɾˈma.vem/, /koɱ.fiɾˈma.βem/
   * Rimes: -avem

### Verb

confirmàvem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de confirmar.

#### Variants

* confirmàvom, confirmàiem

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·fir·mà·vem (4)
# confirméssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kuɱ.firˈme.səm/ balear /koɱ.fiɾˈme.səm/, /kuɱ.firˈme.səm/ Occidental: /koɱ.fiɾˈme.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

confirméssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb confirmar.

#### Variants

* confirmeguéssom, confirméssim, confirmàssim, confirmàssem, confirmàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·fir·més·sem (4)
# confirmésseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kuɱ.firˈme.səw/ balear /koɱ.fiɾˈme.səw/, /kuɱ.firˈme.səw/ Occidental: /koɱ.fiɾˈme.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

confirmésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb confirmar.

#### Variants

* confirmeguéssou, confirméssiu, confirmàssiu, confirmàsseu, confirmàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·fir·més·seu (4)
# confirmàssiu
## Català
### Verb

confirmàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb confirmar.

#### Variants

* confirmeguéssou, confirméssiu, confirmésseu, confirmàsseu, confirmàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·fir·màs·siu (4)
# confirmàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kuɱ.firˈma.βəw/ balear /koɱ.fiɾˈma.vəw/, /kuɱ.firˈma.vəw/ Occidental: nord-occidental /koɱ.firˈma.βew/ valencià /koɱ.fiɾˈma.vew/, /koɱ.fiɾˈma.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

confirmàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de confirmar.

#### Variants

* confirmavo, confirmàieu

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·fir·mà·veu (4)
* Heterograma d'11 lletres (acefimnoruv)
# acquatico
## Italià

   * Pronúncia: /akˈkwaː.ti.ko/

### Adjectiu

acquatico m. ‎(femení acquatica, plural masculí acquatici, plural femení acquatiche)
* aquàtic

### Miscel·lània

* Síl·labes: ac·quà·ti·co (4)
# acqueta
## Italià
### Verb

acqueta
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del present d'indicatiu de acquetare
* segona persona singular (tu) de l'imperatiu de acquetare
# acquerello
## Italià

   * Pronúncia: /ak.kweˈrɛl.lo/
   * Etimologia: Forma masculina de l’antic acquarella, de acqua.

### Nom

acquerello m. ‎(plural acquerelli)
* aquarel·la

#### Variants

* acquarello

### Miscel·lània

* Síl·labes: ac·que·rèl·lo (4)
# acquariano
## Italià

   * Pronúncia: /ak.kwaˈrjaː.no/

### Nom

acquariano m. ‎(plural acquariani, femení acquariana)
* forma alternativa de aquariano

### Miscel·lània

* Síl·labes: ac·qua·rià·no (4)
# acquatiche
## Italià

   * Pronúncia: /akˈkwaː.ti.ke/

### Adjectiu

acquatiche f. pl.
* forma plural de acquatica
# acquatici
## Italià

   * Pronúncia: /akˈkwaː.ti.t͡ʃi/

### Adjectiu

acquatici m. pl.
* forma plural de acquatico
# acquerelli
## Italià

   * Pronúncia: /ak.kweˈrɛl.li/

### Nom

acquerelli m. pl.
* forma plural de acquerello
# acquario
## Italià

   * Pronúncia: /akˈkwaː.rjo/

### Nom

acquario m. ‎(plural acquari)
* aquari

#### Variants

* aquario

### Nom

acquario m. f. ‎(plural acquari)
* forma alternativa de Acquario

### Miscel·lània

* Síl·labes: ac·quà·rio (3)
# acquatica
## Italià

   * Pronúncia: /akˈkwaː.ti.ka/

### Adjectiu

acquatica f. ‎(plural acquatiche)
* forma femenina de acquatico
# acque
## Italià

   * Pronúncia: /ˈak.kwe/

### Nom

acque f. pl.
* forma plural de acqua

### Miscel·lània

* Síl·labes: àc·que (2)
# contrarios
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /konˈtɾa.ɾjos/, meridional \koŋˈtɾa.ɾjoh\
       Americà: alt /konˈt͡sa.ɾ(jo)s/, baix \koŋˈtɾa.ɾjoh\, austral /konˈtɾa.ɾjos/
   * Rimes: -aɾjos

### Adjectiu

contrarios m. pl.
* forma plural de contrario

### Nom

contrarios m. pl.
* forma plural de contrario
# contrariàs
## Català
### Verb

contrariàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb contrariar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb contrariar.

#### Variants

* [1] contrariessi, contrariés, contrariara
* [2] contrariessi, contrariés, contrariara

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·tra·ri·às (4)
* Anagrama: toriscaran
# contrarià
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kun.tɾə.ɾiˈa/ balear /kon.tɾə.ɾiˈa/, /kun.tɾə.ɾiˈa/ Occidental: /kon.tɾa.ɾiˈa/
   * Rimes: -a

### Verb

contrarià
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de contrariar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·tra·ri·à (4)
* Anagrama: troncaria
# contrariàrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kun.tɾə.ɾiˈa.ɾəm/ balear /kon.tɾə.ɾiˈa.ɾəm/, /kun.tɾə.ɾiˈa.ɾəm/ Occidental: /kon.tɾa.ɾiˈa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

contrariàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de contrariar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb contrariar.

#### Variants

* [2] contrariéssim, contrariéssem, contrariàssim, contrariàssem

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·tra·ri·à·rem (5)
# contrariàssem
## Català
### Verb

contrariàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb contrariar.

#### Variants

* contrariéssim, contrariéssem, contrariàssim, contrariàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·tra·ri·às·sem (5)
# contrariàsseu
## Català
### Verb

contrariàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb contrariar.

#### Variants

* contrariéssiu, contrariésseu, contrariàssiu, contrariàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·tra·ri·às·seu (5)
* Anagrama: restauracions
# contrariàssim
## Català
### Verb

contrariàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb contrariar.

#### Variants

* contrariéssim, contrariéssem, contrariàssem, contrariàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·tra·ri·às·sim (5)
# contrariàreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kun.tɾə.ɾiˈa.ɾəw/ balear /kon.tɾə.ɾiˈa.ɾəw/, /kun.tɾə.ɾiˈa.ɾəw/ Occidental: /kon.tɾa.ɾiˈa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

contrariàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de contrariar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb contrariar.

#### Variants

* [2] contrariéssiu, contrariésseu, contrariàssiu, contrariàsseu

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·tra·ri·à·reu (5)
# contrariàssiu
## Català
### Verb

contrariàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb contrariar.

#### Variants

* contrariéssiu, contrariésseu, contrariàsseu, contrariàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·tra·ri·às·siu (5)
# aficionaries
## Català
### Verb

aficionaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de aficionar-se.
# aficionaràs
## Català
### Verb

aficionaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de aficionar-se.
# aficionaren
## Català
### Verb

aficionaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de aficionar-se.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aficionar-se.
# aficionareu
## Català
### Verb

aficionareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de aficionar-se.
# aficionaria
## Català
### Verb

aficionaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de aficionar-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de aficionar-se.
# aficionaré
## Català
### Verb

aficionaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de aficionar-se.
# aficionarien
## Català
### Verb

aficionarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de aficionar-se.
# aficionares
## Català
### Verb

aficionares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de aficionar-se.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aficionar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·ci·o·na·res (6)
* Anagrama: aficionar-se
# aficionarà
## Català
### Verb

aficionarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de aficionar-se.
# convertiguéveu
## Català
### Verb

convertiguéveu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de convertir.
# converting
## Anglès
### Verb

converting
* gerundi de convert
# convertiguéreu
## Català
### Verb

convertiguéreu
* (col·loquial balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de convertir.
* (col·loquial valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb convertir.
# convertigués
## Català
### Verb

convertigués
* (col·loquial) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb convertir.
* (col·loquial) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb convertir.
# convertiguésseu
## Català
### Verb

convertiguésseu
* (col·loquial) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb convertir.
# convertiguéssem
## Català
### Verb

convertiguéssem
* (col·loquial) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb convertir.
# convertir
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kum.bərˈti/ balear /koɱ.vəɾˈti/, /kuɱ.vərˈti/ Occidental: nord-occidental /kom.berˈti/ valencià /koɱ.veɾˈtiɾ/, /kom.beɾˈti/
   * Rimes: -i(ɾ)
   * Homòfon: convertí
   * Etimologia: Del llatí convertere, segle XIII.

### Verb

convertir trans., pron. ‎(pronominal convertir-se)
* Transformar una cosa en una altra.
* Portar a la verdadera religió o a la pràctica dels bons costums al qui va errat.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: converteixo, converteix, convertim

#### Sinònims

* canviar, transformar
* fer, tornar

#### Derivats

* reconvertir
* convertidor
* convertiment

#### Traduccions

* Anglès: convert $^{(en)}$
* Castellà: convertir $^{(es)}$
* Francès: changer $^{(fr)}$, convertir $^{(fr)}$
* Italià: convertire $^{(it)}$
* Anglès: convert $^{(en)}$
* Castellà: convertir $^{(es)}$
* Francès: convertir $^{(fr)}$
* Italià: convertire $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·ver·tir (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Diccionari de la Llengua Catalana ab la correspondencia castellana. Editorial Salvat, 1910. Tom 1
* Vegeu el Diccionari de sinònims de Softcatalà-OpenThesaurus: convertir

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /kom.beɾˈtiɾ/
       Americà: alt /k(o)m.beɾˈtiɾ/, baix \koŋ.beɾˈtiɾ\, austral /kom.beɾˈtiɾ/
   * Rimes: -iɾ
   * Etimologia: Del llatí convertere.

### Verb

convertir trans., pron. ‎(pronominal convertirse, present convierto, passat convertí, futur convertiré)
* convertir

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·ver·tir (3)

## Francès

   * Pronúncia: /kɔ̃.vɛʁˈtiʁ/ àudio
   * Etimologia: Del llatí convertere.

### Verb

convertir
* convertir
* (rugbi) transformar

#### Sinònims

* transformer

### Vegeu també

* convertir. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 octubre 2014].
# cloquege
## Català
### Verb

cloquege
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de cloquejar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb cloquejar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb cloquejar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb cloquejar.

#### Variants

* [1] cloquejo, cloquegi, cloqueig
* [2] cloquegi
* [3] cloquegi
* [4] cloquegi
# cloné
## Castellà

   * Pronúncia: /kloˈne/
   * Rimes: -e

### Verb

cloné
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb clonar
# cloquegesses
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kɫu.kəˈʒe.səs/ balear /kɫo.kəˈʒe.səs/, /kɫu.kəˈʒe.səs/ Occidental: nord-occidental /kɫo.keˈʒe.ses/, valencià /kɫo.keˈd͡ʒe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

cloquegesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb cloquejar.

#### Variants

* cloquegessis, cloquejassis, cloquejasses, cloquejares
# cloquegessen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kɫu.kəˈʒe.sən/ balear /kɫo.kəˈʒe.sən/, /kɫu.kəˈʒe.sən/ Occidental: nord-occidental /kɫo.keˈʒe.sen/, valencià /kɫo.keˈd͡ʒe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

cloquegessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb cloquejar.

#### Variants

* cloquegessin, cloquejassin, cloquejassen, cloquejaren
# cloquegessin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kɫu.kəˈʒe.sin/ balear /kɫo.kəˈʒe.sin/, /kɫu.kəˈʒe.sin/ Occidental: nord-occidental /kɫo.keˈʒe.sin/, valencià /kɫo.keˈd͡ʒe.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

cloquegessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb cloquejar.

#### Variants

* cloquegessen, cloquejassin, cloquejassen, cloquejaren
# clonorchiasis
## Anglès
### Nom

clonorchiasis ‎(incomptable)
* (medicina) clonorquiosi

### Vegeu també

* clonorchiasis. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 setembre 2014].
# cloquegen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kɫuˈkɛ.ʒən/ balear /kɫoˈkə.ʒən/, /kɫuˈkɛ.ʒən/ Occidental: nord-occidental /kɫoˈke.ʒen/, valencià /kɫoˈke.d͡ʒen/
   * Rimes: -ɛʒen

### Verb

cloquegen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de cloquejar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb cloquejar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb cloquejar.

#### Variants

* [2] cloquegin
* [3] cloquegin
# cloqueges
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kɫuˈkɛ.ʒəs/ balear /kɫoˈkə.ʒəs/, /kɫuˈkɛ.ʒəs/ Occidental: nord-occidental /kɫoˈke.ʒes/, valencià /kɫoˈke.d͡ʒes/
   * Rimes: -ɛʒes

### Verb

cloqueges
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de cloquejar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb cloquejar.

#### Variants

* [2] cloquegis
# clár faisnéise
## Irlandès
### Nom

clár faisnéise m.
* documentari

#### Sinònims

* scannán faisnéise
# clásico
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /ˈkla.si.ko/
       Americà: alt /ˈkla.s(i).ko/, baix /ˈkla.si.ko/
   * Rimes: -asiko
   * Etimologia: Del llatí classĭcus.

### Adjectiu

clásico m. ‎(femení clásica, plural masculí clásicos, plural femení clásicas)
* clàssic

#### Antònims

* moderno

#### Relacionats

* clase

### Miscel·lània

* Síl·labes: clá·si·co (3)
* Anagrames: calicós, clocáis, cólicas

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre clásico

## Gallec

   * Pronúncia: (pendent)
   * Etimologia: Del llatí classĭcus.

### Adjectiu

clásico m. ‎(femení singular clásica, masculí plural clásicos, femení plural clásicas)
* clàssic
# clàssiques
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈkɫa.si.kəs/, occidental /ˈkɫa.si.kes/

### Adjectiu

clàssiques f. pl.
* Forma plural de clàssica.

### Miscel·lània

* Síl·labes: clàs·si·ques (3)
* Anagrames: calquessis, claquessis
# clásica
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /ˈkla.si.ka/
       Americà: alt /ˈkla.s(i).ka/, baix /ˈkla.si.ka/
   * Rimes: -asika

### Adjectiu

clásica f. ‎(plural clásicas)
* forma femenina de clásico
# clàvia
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ˈkɫa.βi.ə/, balear /ˈkɫa.vi.ə/ Occidental: nord-occidental /ˈkɫa.βi.a/ valencià /ˈkɫa.vi.a/, /ˈkɫa.βi.a/
   * Rimes: -avia
   * Etimologia: De *claviia, per ieisme de clavilla, amb retrocés de l’accent.

### Nom

clàvia f. ‎(plural clàvies)
* Clavilla introduïda en una roda o un jou per a assegurar-lo.

#### Sinònims

* xaveta

#### Traduccions

* Castellà: pezonera $^{(es)}$ f.

### Miscel·lània

* Síl·labes: clà·vi·a (3)
* Anagrames: calavi, lacavi, làvica

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# clàxon
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ˈkɫak.sun/ balear /ˈkɫak.son/, /ˈkɫak.sun/ Occidental: /ˈkɫak.son/
   * Etimologia: De l'anglès klaxon, marca registrada nord-americana formada a partir del grec antic κλάγξον ‎(klánxon), imperatiu de κλάζω ‎(klázō, «ressonar»), segle XX.

### Nom

clàxon m. ‎(plural clàxons)
* Botzina d’un automòbil.

#### Traduccions

* Afrikaans: toeter $^{(af)}$
* Albanès: bri $^{(sq)}$ m.
* Alemany: Hupe $^{(de)}$ f.
* Anglès: horn $^{(en)}$
* Armeni: շչակ $^{(hy)}$ ‎(xtxak)
* Búlgar: клаксон $^{(bg)}$ m. ‎(klakson)
* Castellà: claxon $^{(es)}$
* Coreà: 클락션 $^{(ko)}$ ‎(keullaksyeon)
* Danès: horn $^{(da)}$ n.
* Esperanto: aŭtokorno $^{(eo)}$
* Finès: torvi $^{(fi)}$
* Francès: klaxon $^{(fr)}$ m.
* Gallec: bucina $^{(gl)}$ f.
* Georgià: კლაქსონი $^{(ka)}$ ‎(klàksoni)
* Grec: κόρνα $^{(el)}$ f. ‎(korna)
* Hebreu: צופר‎ $^{(he)}$ m.
* Hongarès: kürt $^{(hu)}$
* Indonesi: klakson $^{(id)}$
* Irlandès: adharc $^{(ga)}$ f.
* Italià: clacson $^{(it)}$ m.
* Japonès: クラクション $^{(ja)}$ ‎(kurakushon)
* Maori: haona $^{(mi)}$
* Mongol: чагнаал $^{(mn)}$
* Neerlandès: toeter $^{(nl)}$
* Noruec: horn $^{(no)}$ n.
* Polonès: klakson $^{(pl)}$ m.
* Portuguès: buzina $^{(pt)}$ f.
* Romanès: claxon $^{(ro)}$ n.
* Rus: клаксо́н $^{(ru)}$ m. ‎(klakson)
* Suec: tuta $^{(sv)}$ c.
* Tagal: torotot $^{(tl)}$, sungay $^{(tl)}$
* Tai: แตร $^{(th)}$
* Turc: korna $^{(tr)}$
* Txec: klakson $^{(cs)}$ m.
* Ucraïnès: сире́на $^{(uk)}$ f. ‎(sirena)
* Uzbek: shox $^{(uz)}$
* Vietnamita: râu $^{(vi)}$
* Xinès: 喇叭 $^{(zh)}$ ‎(lǎbā)

### Miscel·lània

* Síl·labes: clà·xon (2)
* Heterograma de 6 lletres (aclnox)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC
# clásicas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /ˈkla.si.kas/, meridional /ˈkla.si.kah/
       Americà: alt /ˈkla.si.k(a)s/, baix /ˈkla.si.kah/, austral /ˈkla.si.kas/
   * Rimes: -asikas

### Adjectiu

clásicas f. pl.
* forma plural de clásica
# advendria
## Català
### Verb

advendria
* (balear) Primera persona del singular (jo) del condicional de advenir.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de advenir.
# advendran
## Català
### Verb

advendran
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de advenir.
# advendries
## Català
### Verb

advendries
* (balear) Segona persona del singular (tu) del condicional de advenir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·ven·dri·es (4)
* Anagrama: esdevindrà
# advantageously
## Anglès

   * Etimologia: De advantageous i el sufix -ly.

### Adverbi

advantageously ‎(comparatiu more advantageously, superlatiu most advantageously)
* avantatjosament

#### Antònims

* disadvantageously
# advendrà
## Català
### Verb

advendrà
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de advenir.
# advantages
## Anglès

   * Pronúncia: àudio (EUA)

### Nom

advantages
* forma plural de advantage
# advendreu
## Català
### Verb

advendreu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de advenir.
# advendrien
## Català
### Verb

advendrien
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de advenir.
# advenc
## Català
### Verb

advenc
* (balear, alguerès) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de advenir.
# afillolara
## Català
### Verb

afillolara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb afillolar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb afillolar.
# afillolaran
## Català
### Verb

afillolaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de afillolar.
# afillolares
## Català
### Verb

afillolares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de afillolar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb afillolar.
# afillolam
## Català
### Verb

afillolam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de afillolar.
# afillolar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.fi.ʎuˈɫa/ balear /ə.fi.ʎoˈɫa/, /ə.fi.ʎuˈɫa/ Occidental: nord-occidental /a.fi.ʎoˈɫa/ valencià /a.fi.ʎoˈɫaɾ/, /a.fi.ʎoˈɫa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: afillolà
   * Etimologia: Del prefix a- i fillol.

### Verb

afillolar trans.
* Acceptar ser padrí del fill d'una altra persona.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: afillolo, afillola, afillolem Vocal rizotònica: /ɔ/

#### Traduccions

* Anglès: be a godfather $^{(en)}$
* Castellà: apadrinar $^{(es)}$
* Llatí: patrocinor $^{(la)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·llo·lar (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# afillolaren
## Català
### Verb

afillolaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de afillolar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb afillolar.
# afillolareu
## Català
### Verb

afillolareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de afillolar.
# acubàreu
## Català
### Verb

acubàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de acubar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acubar.
# acubin
## Català
### Verb

acubin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb acubar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb acubar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cu·bin (3)
* Heterograma de 6 lletres (abcinu)
* Anagrames: incuba, incubà
# acubà
## Català
### Verb

acubà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de acubar.
# acubàsseu
## Català
### Verb

acubàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acubar.
# acubàrem
## Català
### Verb

acubàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de acubar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acubar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cu·bà·rem (4)
* Anagrama: embaucar
# acubillí
## Català
### Verb

acubillí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de acubillar.
# acubo
## Català
### Verb

acubo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acubar.

### Miscel·lània

* Anagrama: Caubó
# acubàs
## Català
### Verb

acubàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acubar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acubar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cu·bàs (3)
* Anagrama: bascau
# acubàssem
## Català
### Verb

acubàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acubar.
# afrevolisc
## Català
### Verb

afrevolisc
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de afrevolir.
# afrevolisca
## Català
### Verb

afrevolisca
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb afrevolir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb afrevolir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb afrevolir.