OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# inconstant
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iŋ.kunsˈtan/ balear /iŋ.konsˈtant/, /iŋ.kunsˈtan/ Occidental: nord-occidental /iŋ.konsˈtan/ valencià /iŋ.konsˈtant/, /iŋ.konsˈtan/
   * Rimes: -ant
   * Etimologia: Del prefix in- i constant.

### Adjectiu

inconstant inv. ‎(plural inconstants)
* Que canvia sovint de parer o d'hàbits.

#### Sinònims

* variable, capriciós, vel·leïtós

#### Antònims

* constant, perseverant, ferm, invariable

#### Traduccions

* Alemany: unbeständing $^{(de)}$
* Anglès: inconstant $^{(en)}$
* Castellà: inconstante $^{(es)}$
* Italià: incostante $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cons·tant (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, DCVB
# inconstantemente
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \iŋ.ko(n)sˌtan.teˈmen.te\, meridional \iŋ.ko(ŋ)hˌtaŋ.teˈmen.te\
       Americà: alt \iŋ.konsˌtan.teˈmen.t(e)\, baix \iŋ.ko(ŋ)hˌtaŋ.teˈmen.te\, austral \iŋ.ko(n)hˌtan.teˈmen.te\
   * Rimes: -ente
   * Etimologia: De inconstante i el sufix -mente.

### Adverbi

inconstantemente
* inconstantment

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cons·tan·te·men·te (6)
# inconstantment
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iŋ.kunsˌtamˈmen/ balear /iŋ.konsˌtamˈment/, /iŋ.kunsˌtamˈmen/ Occidental: nord-occidental /iŋ.konsˌtamˈmen/ valencià /iŋ.konsˌtamˈment/, /iŋ.konsˌtamˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De inconstant i el sufix -ment.

### Adverbi

inconstantment
* D’una manera inconstant.

#### Traduccions

* Anglès: inconstantly $^{(en)}$
* Castellà: inconstantemente $^{(es)}$
* Francès: inconstamment $^{(fr)}$
* Italià: incostantemente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cons·tant·ment (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# indiqueguessa
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /in.di.keˈɣe.sa/
   * Rimes: -esa

### Verb

indiqueguessa
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb indicar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [jo] indiqués, indicàs o indicara.
# indiqueguéssom
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /in.di.keˈɣe.som/

### Verb

indiqueguéssom
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb indicar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [nosaltres] indiquéssim, indiquéssem, indicàssem, indicàssim o indicàrem.
# indiqueguéssou
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /in.di.keˈɣe.sow/

### Verb

indiqueguéssou
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb indicar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [vosaltres/vós] indiquéssiu, indiquésseu, indicàsseu, indicàssiu o indicàreu.
# indiquen
## Català

   * Pronúncia: oriental /inˈdi.kən/, occidental /inˈdi.ken/
   * Rimes: -iken

### Verb

indiquen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de indicar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb indicar.
    [Que ells/elles/vostès] indiquin o indiquen.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb indicar.
    Indiquin o indiquen [ells/elles/vostès].
# indiqueguem
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /in.di.keˈɣem/
   * Rimes: -em

### Verb

indiqueguem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb indicar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [que nosaltres] indiquem.
# indiqueguessen
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /in.di.keˈɣe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

indiqueguessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb indicar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [ells/elles/vostès] indiquessin, indiquessen, indicassin, indicassen o indicaren.
# indiqueguesses
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /in.di.keˈɣe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

indiqueguesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb indicar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [tu] indiquessis, indiquesses, indicassis, indicasses o indicares.
# indiquegueu
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /in.di.keˈɣew/
   * Rimes: -ew

### Verb

indiquegueu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb indicar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [que vosaltres/vós] indiqueu.
# indiquem
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.diˈkɛm/, occidental /in.diˈkem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

indiquem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de indicar.
    [Nosaltres] indiquem o indicam.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb indicar.
    [Que nosaltres] indiquem.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb indicar.
    Indiquem [nosaltres].

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·di·quem (3)
* Anagrames: mediquin, mendiqui, mendiquí
# indiquegués
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /in.di.keˈɣes/
   * Rimes: -es

### Verb

indiquegués
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb indicar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [ell/ella/vostè] indiqués, indicàs o indicara.
# infectàssiu
## Català
### Verb

infectàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb infectar.
# infectàveu
## Català
### Verb

infectàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de infectar.
# infecté
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \iɱ.fekˈte\
       Americà: alt \iɱ.f(e)kˈte\, baix \iŋ.fekˈte\, austral \iɱ.fekˈte\
   * Rimes: -e

### Verb

infecté
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb infectar
# infectàs
## Català
### Verb

infectàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb infectar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb infectar.
# infectàsseu
## Català
### Verb

infectàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb infectar.
# infectàssim
## Català
### Verb

infectàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb infectar.
# infectés
## Català
### Verb

infectés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb infectar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb infectar.
# infectàssem
## Català
### Verb

infectàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb infectar.
# individualitzés
## Català
### Verb

individualitzés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb individualitzar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb individualitzar.
# individualitzàveu
## Català
### Verb

individualitzàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de individualitzar.
# individualitzàssiu
## Català
### Verb

individualitzàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb individualitzar.
# individualitzéssim
## Català
### Verb

individualitzéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb individualitzar.
# individualitzàssim
## Català
### Verb

individualitzàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb individualitzar.
# individualitzí
## Català
### Verb

individualitzí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de individualitzar.
# individualitzéssiu
## Català
### Verb

individualitzéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb individualitzar.
# individualitzéssem
## Català
### Verb

individualitzéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb individualitzar.
# individualitzésseu
## Català
### Verb

individualitzésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb individualitzar.
# incorreran
## Català
### Verb

incorreran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de incórrer.
# incorreries
## Català
### Verb

incorreries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de incórrer.
# incorreren
## Català
### Verb

incorreren
* (col·loquial valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb incórrer.
# incorrereu
## Català
### Verb

incorrereu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de incórrer.
# incorreria
## Català
### Verb

incorreria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de incórrer.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de incórrer.
# incorrera
## Català
### Verb

incorrera
* (col·loquial valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb incórrer.
* (col·loquial valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb incórrer.
# incorreres
## Català
### Verb

incorreres
* (col·loquial valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb incórrer.
# incorrerien
## Català
### Verb

incorrerien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de incórrer.
# industrialitzessen
## Català
### Verb

industrialitzessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb industrialitzar.
# industrialitzeu
## Català
### Verb

industrialitzeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de industrialitzar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb industrialitzar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb industrialitzar.
# industrialitzis
## Català
### Verb

industrialitzis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb industrialitzar.
# industrialitzes
## Català
### Verb

industrialitzes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de industrialitzar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb industrialitzar.
# industrialitzi
## Català
### Verb

industrialitzi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de industrialitzar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb industrialitzar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb industrialitzar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb industrialitzar.
# industrialitzen
## Català
### Verb

industrialitzen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de industrialitzar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb industrialitzar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb industrialitzar.
# industrialitzesses
## Català
### Verb

industrialitzesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb industrialitzar.
# industrialitzessin
## Català
### Verb

industrialitzessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb industrialitzar.
# industrialitzin
## Català
### Verb

industrialitzin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb industrialitzar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb industrialitzar.
# industrialitzessis
## Català
### Verb

industrialitzessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb industrialitzar.
# indexaia
## Català
### Verb

indexaia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de indexar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de indexar.
# indexam
## Català
### Verb

indexam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de indexar.
# indexa
## Català
### Verb

indexa
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de indexar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb indexar.
# indexació
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.dək.sə.siˈo/, occidental /in.dek.sa.siˈo/
   * Rimes: -o
   * Etimologia: De indexar.

### Nom

indexació f. ‎(plural indexacions)
* Operació arxivística consistent en atribuir una paraula clau a cada document o llibre per tal d'elaborar-ne un índex que ajudi a la posterior localització.

#### Traduccions

* Anglès: indexing $^{(en)}$
* Castellà: indización $^{(es)}$
* Francès: indexation $^{(fr)}$
* Portuguès: indexação $^{(pt)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·de·xa·ci·ó (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# indexacions
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.dək.sə.siˈons/, occidental /in.dek.sa.siˈons/
   * Rimes: -ons

### Nom

indexacions f. pl.
* Forma plural de indexació.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·de·xa·ci·ons (5)
# indexaies
## Català
### Verb

indexaies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de indexar.
# indexaien
## Català
### Verb

indexaien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de indexar.
# informaves
## Català
### Verb

informaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de informar.
# informavi
## Català
### Verb

informavi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de informar.

## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.foːrˈmaː.wiː/

### Verb

īnfōrmāvī
* primera persona singular del pretèrit perfet d'indicatiu actiu de īnfōrmō
# informatorum
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.foːrˈmaː.tɔ.rʊm/

### Nom

īnfōrmātorum
* genitiu plural de īnfōrmātor
# informau
## Català
### Verb

informau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de informar.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb informar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·for·mau (3)
* Heterograma de 8 lletres (afimnoru)
* Anagrames: uniforma, uniformà
# informaven
## Català
### Verb

informaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de informar.
# informavo
## Català
### Verb

informavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de informar.
# informatoris
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.foːrˈmaː.tɔ.rɪs/

### Nom

īnfōrmātoris
* genitiu singular de īnfōrmātor
# informatum
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.foːrˈmaː.tʊm/

### Verb

īnfōrmātum
* supí acusatiu de īnfōrmō
# informava
## Català
### Verb

informava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de informar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de informar.
# inhalàreu
## Català
### Verb

inhalàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de inhalar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb inhalar.
# inhalàssim
## Català
### Verb

inhalàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb inhalar.
# inhalis
## Català

   * Pronúncia: /iˈna.ɫis/
   * Rimes: -alis

### Verb

inhalis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb inhalar.
# inhalà
## Català
### Verb

inhalà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de inhalar.
# inhalàssem
## Català
### Verb

inhalàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb inhalar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ha·làs·sem (4)
* Anagrama: anhelàssim
# inhalo
## Català
### Verb

inhalo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de inhalar.

## Castellà

   * Pronúncia: /iˈna.lo/
   * Rimes: -alo

### Verb

inhalo
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb inhalar
# inhalàs
## Català
### Verb

inhalàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb inhalar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb inhalar.
# inhalàrem
## Català
### Verb

inhalàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de inhalar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb inhalar.
# inhalàsseu
## Català
### Verb

inhalàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb inhalar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ha·làs·seu (4)
* Anagrama: anhelàssiu
# inhalàssiu
## Català
### Verb

inhalàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb inhalar.
# informatores
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.foːrˈmaː.tɔ.reːs/

### Nom

īnfōrmātorēs
* nominatiu plural de īnfōrmātor
* vocatiu plural de īnfōrmātor
* acusatiu plural de īnfōrmātor
# informativos
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \iɱ.foɾ.maˈti.βos\, meridional \iɱ.foɾ.maˈti.βoh\
       Americà: alt \iɱ.foɾ.maˈti.b(o)s\, baix \iŋ.foɾ.maˈti.βoh\, austral \iɱ.foɾ.maˈti.βos\
   * Rimes: -ibos

### Adjectiu

informativos m. pl.
* forma plural de informativo
# informatizaré
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \iɱ.foɾ.ma.ti.θaˈɾe\
       Americà: alt \iɱ.foɾ.ma.t(i).saˈɾe\, baix \iŋ.foɾ.ma.ti.saˈɾe\, austral \iɱ.foɾ.ma.ti.saˈɾe\
   * Rimes: -e

### Verb

informatizaré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb informatizar
# informatizo
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \iɱ.foɾ.maˈti.θo\
       Americà: alt \iɱ.foɾ.maˈti.s(o)\, baix \iŋ.foɾ.maˈti.so\, austral \iɱ.foɾ.maˈti.so\
   * Rimes: -iθo

### Verb

informatizo
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb informatizar
# informator
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.foːrˈmaː.tɔr/
   * Etimologia: De īnfōrmō.

### Nom

īnfōrmātor m. ‎(genitiu īnfōrmātoris)
* educador, instructor

#### Declinació

3a declinació -, -is (tema cons.) :
| Cas | Singular | Plural |
| Nominatiu | īnfōrmātor | īnfōrmātorēs |
| Vocatiu | īnfōrmātor | īnfōrmātorēs |
| Acusatiu | īnfōrmātorem | īnfōrmātorēs |
| Genitiu | īnfōrmātoris | īnfōrmātorum |
| Datiu | īnfōrmātorī | īnfōrmātoribus |
| Ablatiu | īnfōrmātore | īnfōrmātoribus |
# informatizar
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \iɱ.foɾ.ma.tiˈθaɾ\
       Americà: alt \iɱ.foɾ.ma.t(i)ˈsaɾ\, baix \iŋ.foɾ.ma.tiˈsaɾ\, austral \iɱ.foɾ.ma.tiˈsaɾ\
   * Rimes: -aɾ

### Verb

informatizar trans. ‎(present informatizo, passat informaticé, futur informatizaré)
* informatitzar

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·for·ma·ti·zar (5)
# informatore
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.foːrˈmaː.tɔ.rɛ/

### Nom

īnfōrmātore
* ablatiu singular de īnfōrmātor
# informatorem
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.foːrˈmaː.tɔ.rɛm/

### Nom

īnfōrmātorem
* acusatiu singular de īnfōrmātor
# informatori
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.foːrˈmaː.tɔ.riː/

### Nom

īnfōrmātorī
* datiu singular de īnfōrmātor
# informatoribus
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.foːr.maːˈtɔ.rɪ.bʊs/

### Nom

īnfōrmātoribus
* datiu plural de īnfōrmātor
* ablatiu plural de īnfōrmātor
# inflexible
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iɱ.fɫəkˈsib.bɫə/, /iɱ.fɫəkˈsi.βɫə/ balear /iɱ.fɫəkˈsib.bɫə/ Occidental: nord-occidental /iɱ.fɫekˈsib.bɫe/, /iɱ.fɫekˈsi.βɫe/ valencià /iɱ.fɫekˈsi.bɫe/
   * Rimes: -ible
   * Etimologia: Del llatí inflexibile(m), acusatiu de inflexibilis, segle XVII.

### Adjectiu

inflexible inv. ‎(plural inflexibles)
* Que no és flexible.

#### Traduccions

* Anglès: inflexible $^{(en)}$
* Castellà: inflexible $^{(es)}$
* Francès: inflexible $^{(fr)}$
* Llengua de signes catalana: FERRO $^{(csc)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fle·xi·ble (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# infli
## Català
### Verb

infli
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de inflar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb inflar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb inflar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb inflar.
# inflicts
## Anglès
### Verb

inflicts
* tercera persona del singular (he, she, it) del present de inflict
# inflicting
## Anglès
### Verb

inflicting
* gerundi de inflict
# inflict
## Anglès

   * Pronúncia: /ɪnˈflɪkt/ àudio (EUA)

### Verb

inflict ‎(3a persona singular present inflicts, gerundi inflicting, passat i participi inflicted)
* infligir
# inflicted
## Anglès

   * Pronúncia: àudio (EUA)

### Verb

inflicted
* passat i participi de inflict
# injectarien
## Català
### Verb

injectarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de injectar.
# injectaré
## Català
### Verb

injectaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de injectar.
# injectareu
## Català
### Verb

injectareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de injectar.
# injectaries
## Català
### Verb

injectaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de injectar.
# injectariva
## Català
### Verb

injectariva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de injectar.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de injectar.
# injectaràs
## Català
### Verb

injectaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de injectar.
# injectarà
## Català
### Verb

injectarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de injectar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·jec·ta·rà (4)
* Anagrames: cairejant, jactarien
# injectaria
## Català
### Verb

injectaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de injectar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de injectar.
# injectariven
## Català
### Verb

injectariven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de injectar.
# injectarives
## Català
### Verb

injectarives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de injectar.
# indignaríveu
## Català

   * Pronúncia: alguerès /in.diŋ.naˈɾi.vu/

### Verb

indignaríveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de indignar.
    Forma algueresa per [vosaltres/vós] indignaríeu.
# indignassen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /in.diŋˈna.sən/ Occidental: nord-occidental /in.diŋˈna.sen/, valencià /in.diɡˈna.sen/
   * Rimes: -asen

### Verb

indignassen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb indignar.
    [Ells/elles/vostès] indignessin, indignessen, indignassen, indignassin o indignaren.
# indignarum
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.dɪˈŋnaː.rʊm/

### Adjectiu

indignārum
* genitiu femení plural de indignus
# indignarà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /in.diŋ.nəˈɾa/ Occidental: nord-occidental /in.diŋ.naˈɾa/, valencià /in.diɡ.naˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

indignarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de indignar.
# indignaràs
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /in.diŋ.nəˈɾas/ Occidental: nord-occidental /in.diŋ.naˈɾas/, valencià /in.diɡ.naˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

indignaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de indignar.
# indignaré
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /in.diŋ.nəˈɾe/ Occidental: nord-occidental /in.diŋ.naˈɾe/, valencià /in.diɡ.naˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

indignaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de indignar.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \in.diɣ.naˈɾe\, meridional \iŋ.diɣ.naˈɾe\
       Americà: alt /in.diɡ.naˈɾe/, baix \iŋ.diɣ.naˈɾe\, austral \in.diɣ.naˈɾe\
   * Rimes: -e

### Verb

indignaré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb indignar
# indignaríeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /in.diŋ.nəˈɾi.əw/ Occidental: nord-occidental /in.diŋ.naˈɾi.ew/, valencià /in.diɡ.naˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

indignaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de indignar.