OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# encetaia
## Català
### Verb

encetaia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de encetar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de encetar.

#### Variants

* [1] encetavi, encetava
* [2] encetava

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ce·ta·ia (4)
# encestésseu
## Català
### Verb

encestésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb encestar.
# encet
## Català
### Verb

encet
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de encetar.

#### Variants

* enceto, encete, enceti

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·cet (2)
* Anagrames: centè, centé
# encetades
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.səˈta.ðəs/, occidental /en.seˈta.ðes/
   * Rimes: -ades

### Verb

encetades
* Participi femení plural del verb encetar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ce·ta·des (4)
# encestéssem
## Català
### Verb

encestéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb encestar.

### Miscel·lània

* Anagrama: cementesses
# encetada
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.səˈta.ðə/, occidental /en.seˈta.ða/
   * Rimes: -ada

### Verb

encetada
* Participi femení singular del verb encetar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ce·ta·da (4)
# encestéssiu
## Català
### Verb

encestéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb encestar.
# emmascare
## Català
### Verb

emmascare
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de emmascarar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb emmascarar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb emmascarar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb emmascarar.

#### Variants

* [1] emmascaro, emmascari, emmascar
* [2] emmascari
* [3] emmascari
* [4] emmascari

### Miscel·lània

* Anagrames: escamarem, escamàrem
# emmascarava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.məs.kəˈɾa.βə/, balear /əm.məs.kəˈɾa.və/ Occidental: nord-occidental /em.mas.kaˈɾa.βa/ valencià /em.mas.kaˈɾa.va/, /em.mas.kaˈɾa.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

emmascarava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de emmascarar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de emmascarar.
# emmascarassis
## Català
### Verb

emmascarassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb emmascarar.

#### Variants

* emmascaressis, emmascaresses, emmascarasses, emmascarares
# emmascarau
## Català
### Verb

emmascarau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de emmascarar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb emmascarar.

#### Variants

* [1] emmascareu
* [2] emmascareu
# emmascaraves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.məs.kəˈɾa.βəs/, balear /əm.məs.kəˈɾa.vəs/ Occidental: nord-occidental /em.mas.kaˈɾa.βes/ valencià /em.mas.kaˈɾa.ves/, /em.mas.kaˈɾa.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

emmascaraves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de emmascarar.
# emmascaraven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.məs.kəˈɾa.βən/, balear /əm.məs.kəˈɾa.vən/ Occidental: nord-occidental /em.mas.kaˈɾa.βen/ valencià /em.mas.kaˈɾa.ven/, /em.mas.kaˈɾa.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

emmascaraven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de emmascarar.
# emmascarassin
## Català
### Verb

emmascarassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb emmascarar.

#### Variants

* emmascaressin, emmascaressen, emmascarassen, emmascararen
# enaspràssim
## Català
### Verb

enaspràssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb enasprar.
# enaspréssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.nəsˈpɾe.sim/, occidental /e.nasˈpɾe.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

enaspréssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb enasprar.

### Miscel·lània

* Anagrama: repensàssim
# enaspràveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.nəsˈpɾa.βəw/, balear /ə.nəsˈpɾa.vəw/ Occidental: nord-occidental /e.nasˈpɾa.βew/ valencià /e.nasˈpɾa.vew/, /e.nasˈpɾa.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

enaspràveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de enasprar.
# enaspréssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.nəsˈpɾe.səm/, occidental /e.nasˈpɾe.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

enaspréssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb enasprar.

### Miscel·lània

* Anagrama: repensàssem
# enasprésseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.nəsˈpɾe.səw/, occidental /e.nasˈpɾe.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

enasprésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb enasprar.

### Miscel·lània

* Anagrama: repensàsseu
# enaspràssem
## Català
### Verb

enaspràssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb enasprar.
# enasprés
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.nəsˈpɾes/, occidental /e.nasˈpɾes/
   * Rimes: -es

### Verb

enasprés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb enasprar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb enasprar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·as·prés (3)
* Anagrames: apressen, arpessen, paressen, pensar-se, pensares, preassen, rapessen, repassen, repensàs
# enaspràsseu
## Català
### Verb

enaspràsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb enasprar.
# enaspràssiu
## Català
### Verb

enaspràssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb enasprar.
# encolé
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \eŋ.koˈle\
       Americà: alt \eŋ.k(o)ˈle\, baix \eŋ.koˈle\
   * Rimes: -e

### Verb

encolé
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb encolar
# encomanadisses
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.ku.mə.nəˈði.səs/ balear /əŋ.ko.mə.nəˈði.səs/, /əŋ.ku.mə.nəˈði.səs/ Occidental: /eŋ.ko.ma.naˈði.ses/
   * Rimes: -ises

### Adjectiu

encomanadisses f. pl.
* Forma plural de encomanadissa.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·co·ma·na·dis·ses (6)
# encomanadissos
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.ku.mə.nəˈði.sus/ balear /əŋ.ko.mə.nəˈði.sos/, /əŋ.ku.mə.nəˈði.sus/ Occidental: /eŋ.ko.ma.naˈði.sos/
   * Rimes: -isos

### Adjectiu

encomanadissos m. pl.
* Forma plural de encomanadís.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·co·ma·na·dis·sos (6)
# encomi
## Català

   * Pronúncia: oriental /əŋˈkɔ.mi/, occidental /eŋˈkɔ.mi/
   * Rimes: -ɔmi
   * Etimologia: Del grec antic ἐγκώμιον ‎(enkṓmion), segle XIX.

### Nom

encomi m. ‎(plural encomis)
* Alabança, elogi, lloança, panegíric, preconització.

#### Traduccions

* Castellà: encomio $^{(es)}$
* Francès: éloge $^{(fr)}$, louange $^{(fr)}$
* Italià: lode $^{(it)}$, encomio $^{(it)}$
* Llatí: præconium $^{(la)}$, elogium $^{(la)}$, commendatio $^{(la)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·co·mi (3)
* Heterograma de 6 lletres (ceimno)
* Anagrama: incoem

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
* Labernia y Esteller, Pere. Diccionari de la Llengua Catalana ab la correspondencia castellana y llatina., Tom I, Barcelona, 1864.

## Italià

   * Pronúncia: /eŋˈkɔː.mi/

### Nom

encomi m. pl.
* forma plural de encomio
# encolo
## Castellà

   * Pronúncia: \eŋˈko.lo\
   * Rimes: -olo

### Verb

encolo
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb encolar
# encolomar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.ku.ɫuˈma/ balear /əŋ.ko.ɫoˈma/, /əŋ.ku.ɫuˈma/ Occidental: nord-occidental /eŋ.ko.ɫoˈma/ valencià /eŋ.ko.ɫoˈmaɾ/, /eŋ.ko.ɫoˈma/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Etimologia: Del prefix en-, colom i la desinència -ar.

### Verb

encolomar trans.
* Passar una tasca o responsabilitat desagradable a algú.
    «Encolomar-me un cas com aquest té un preu...»

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: encolomo, encoloma, encolomem

#### Traduccions
### Miscel·lània

* Síl·labes: en·co·lo·mar (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, DCVB, Optimot
* ↑ Àngel, Brunet i Las, A la butxaca d’un mort. Misteris, misèries, casos i coses de Marc Macintosh, Cossetània Edicions, 2004, pàg. 32
# encomanar-se
## Català
### Verb

encomanar-se
* Forma pronominal de encomanar.
# encomanadissa
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.ku.mə.nəˈði.sə/ balear /əŋ.ko.mə.nəˈði.sə/, /əŋ.ku.mə.nəˈði.sə/ Occidental: /eŋ.ko.ma.naˈði.sa/
   * Rimes: -isa

### Adjectiu

encomanadissa f. ‎(plural encomanadisses)
* Forma femenina de encomanadís.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·co·ma·na·dis·sa (6)
# encomanadís
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.ku.mə.nəˈðis/ balear /əŋ.ko.mə.nəˈðis/, /əŋ.ku.mə.nəˈðis/ Occidental: /eŋ.ko.ma.naˈðis/
   * Rimes: -is
   * Etimologia: De encomanar i el sufix -dís, segle XX.

### Adjectiu

encomanadís m. ‎(femení encomanadissa, plural masculí encomanadissos, plural femení encomanadisses)
* Que tendeix a encomanar-se.

#### Sinònims

* contagiós, aplegadís, agafallós, enganxós

#### Traduccions
### Miscel·lània

* Síl·labes: en·co·ma·na·dís (5)
* Anagrama: macedonians

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, DCVB, Optimot
# encomanar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.ku.məˈna/ balear /əŋ.ko.məˈna/, /əŋ.ku.məˈna/ Occidental: nord-occidental /eŋ.ko.maˈna/ valencià /eŋ.ko.maˈnaɾ/, /eŋ.ko.maˈna/ Informal: nord-occidental /aŋ.ko.maˈna/, valencià /aŋ.ko.maˈnaɾ/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: encomanà
   * Etimologia: Del prefix en- i comanar, segle XVII.

### Verb

encomanar trans., pron. ‎(pronominal encomanar-se)
* Confiar una responsabilitat a algú.
    El pare m'ha encomanat que vagi a compar el pa.
* (oriental) infectar
    El nen tenia la grip i ens l'ha encomanat.
* Posar-se sota la tutela d'algú.
    M'encomano a vostè perquè m'ajudi a solucionar aquest problema.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: encomano, encomana, encomanem

#### Sinònims

* [1] recomanar, encarregar
* [2] contaminar, infectar, apegar (occidental), contagiar (castellanisme)
* [3] confiar

#### Traduccions

* Anglès: entrust $^{(en)}$
* Castellà: encargar $^{(es)}$
* Anglès: transmit $^{(en)}$
* Castellà: transmitir $^{(es)}$
* Anglès: confide $^{(en)}$
* Castellà: apelar $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·co·ma·nar (4)
* Anagrames: canonarem, canonàrem

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, DCVB, Optimot
# emmuralléssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /əm.mu.ɾəˈʎe.sim/, occidental /em.mu.ɾaˈʎe.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

emmuralléssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb emmurallar.
# emmuralléssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əm.mu.ɾəˈʎe.siw/, occidental /em.mu.ɾaˈʎe.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

emmuralléssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb emmurallar.
# emmusteeixi
## Català
### Verb

emmusteeixi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de emmusteir.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb emmusteir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb emmusteir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb emmusteir.

#### Variants

* [1] emmusteeix, emmusteeixo, emmusteesc
* [2] emmusteesqui, emmusteesca
* [3] emmusteesqui, emmusteesca
* [4] emmusteesqui
# emmusteeix
## Català
### Verb

emmusteeix
* (col·loquial balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de emmusteir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de emmusteir.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb emmusteir.

#### Variants

* [1] emmusteeixo, emmusteesc, emmusteeixi
# emmusteeixen
## Català
### Verb

emmusteeixen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de emmusteir.
# emmusteeixes
## Català
### Verb

emmusteeixes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de emmusteir.
# emmusteeixin
## Català
### Verb

emmusteeixin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb emmusteir.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb emmusteir.

#### Variants

* [1] emmusteesquin, emmusteesquen
* [2] emmusteesquin
# encerclessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.sərˈkɫe.sən/, occidental /en.seɾˈkɫe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

encerclessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb encerclar.

#### Variants

* encercleguessen, encerclessin, encerclassen, encerclaren
# encerclessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.sərˈkɫe.sin/, occidental /en.seɾˈkɫe.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

encerclessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb encerclar.

#### Variants

* encercleguessen, encerclessen, encerclassen, encerclaren
# encerclis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ənˈser.kɫis/, occidental /enˈseɾ.kɫis/

### Verb

encerclis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb encerclar.

#### Variants

* encercles, encerclos
# encerclessa
## Català
### Verb

encerclessa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb encerclar.

#### Variants

* encerclessi, encercleguessa, encerclés, encerclara
# encercli
## Català

   * Pronúncia: oriental /ənˈser.kɫi/, occidental /enˈseɾ.kɫi/

### Verb

encercli
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de encerclar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb encerclar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb encerclar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb encerclar.

#### Variants

* [1] encerclo, encercle
* [2] encercle, encerclo
* [3] encercle, encerclo
* [4] encercle
# encerclesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.sərˈkɫe.səs/, occidental /en.seɾˈkɫe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

encerclesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb encerclar.

#### Variants

* encercleguesses, encerclessis, encerclasses, encerclares
# encerclessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.sərˈkɫe.sis/, occidental /en.seɾˈkɫe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

encerclessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb encerclar.

#### Variants

* encercleguesses, encerclesses, encerclasses, encerclares
# encercleu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.sərˈkɫɛw/ balear /ən.səɾˈkɫəw/, /ən.sərˈkɫɛw/ Occidental: /en.seɾˈkɫew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

encercleu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de encerclar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb encerclar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb encerclar.

#### Variants

* [2] encerclegueu
# encerclin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ənˈser.kɫin/, occidental /enˈseɾ.kɫin/

### Verb

encerclin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb encerclar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb encerclar.

#### Variants

* [1] encerclen
* [2] encerclen
# encerclessi
## Català
### Verb

encerclessi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb encerclar.

#### Variants

* encerclessa, encercleguessa, encerclés, encerclara
# encrespasses
## Català
### Verb

encrespasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb encrespar.

#### Variants

* encrespessis, encrespesses, encrespassis, encrespares

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·cres·pas·ses (4)
# encrespat
## Català

   * Pronúncia: oriental /əŋ.kɾəsˈpat/, occidental /eŋ.kɾesˈpat/
   * Rimes: -at

### Verb

encrespat
* Participi masculí singular del verb encrespar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·cres·pat (3)
# encrespassen
## Català
### Verb

encrespassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb encrespar.

#### Variants

* encrespessin, encrespessen, encrespassin, encresparen

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·cres·pas·sen (4)
# encrespassis
## Català
### Verb

encrespassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb encrespar.

#### Variants

* encrespessis, encrespesses, encrespasses, encrespares

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·cres·pas·sis (4)
# encrespau
## Català
### Verb

encrespau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de encrespar.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb encrespar.

#### Variants

* [1] encrespeu
* [2] encrespeu

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·cres·pau (3)
# encrespassin
## Català
### Verb

encrespassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb encrespar.

#### Variants

* encrespessin, encrespessen, encrespassen, encresparen

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·cres·pas·sin (4)
# encresparíeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əŋ.kɾəs.pəˈɾi.əw/, occidental /eŋ.kɾes.paˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

encresparíeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de encrespar.

#### Variants

* encresparíveu

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·cres·pa·rí·eu (5)
# encresparívem
## Català
### Verb

encresparívem
* (alguerès) Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de encrespar.

#### Variants

* encresparíem

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·cres·pa·rí·vem (5)
# encresparíveu
## Català
### Verb

encresparíveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de encrespar.

#### Variants

* encresparíeu

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·cres·pa·rí·veu (5)
# encrespats
## Català

   * Pronúncia: oriental /əŋ.kɾəsˈpats/, occidental /eŋ.kɾesˈpats/
   * Rimes: -ats

### Verb

encrespats
* Participi masculí plural del verb encrespar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·cres·pats (3)
# emodializzante
## Italià
### Verb

emodializzante
* participi present de emodializzare
# emodializzare
## Italià

   * Pronúncia: /e.mo.dja.litˈt͡saː.re/

### Verb

emodializzare trans.
* hemodialitzar

#### Conjugació
### Miscel·lània

* Síl·labes: e·mo·dia·liz·zà·re (6)
# emodializzarono
## Italià
### Verb

emodializzarono
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del passat de emodializzare
# emodializzasse
## Italià
### Verb

emodializzasse
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperfet de subjuntiu de emodializzare
# emodializzassero
## Italià
### Verb

emodializzassero
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperfet de subjuntiu de emodializzare
# emodializzai
## Italià
### Verb

emodializzai
* primera persona singular (io) del passat de emodializzare
# emodializzando
## Italià
### Verb

emodializzando
* gerundi de emodializzare
# emodializza
## Italià
### Verb

emodializza
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del present d'indicatiu de emodializzare
* segona persona singular (tu) de l'imperatiu de emodializzare
# emodializzammo
## Italià
### Verb

emodializzammo
* primera persona plural (noi) del passat de emodializzare
# emodializzano
## Italià
### Verb

emodializzano
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del present d'indicatiu de emodializzare
# enfonsà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɱ.funˈza/ balear /əɱ.fonˈza/, /əɱ.funˈza/ Occidental: /eɱ.fonˈza/
   * Rimes: -a

### Verb

enfonsà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de enfonsar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·fon·sà (3)
# enfonsàrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɱ.funˈza.ɾəm/ balear /əɱ.fonˈza.ɾəm/, /əɱ.funˈza.ɾəm/ Occidental: /eɱ.fonˈza.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

enfonsàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de enfonsar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb enfonsar.

#### Variants

* [2] enfonseguéssom, enfonséssim, enfonséssem, enfonsàssim, enfonsàssem

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·fon·sà·rem (4)
# enfonsin
## Català

   * Pronúncia: oriental /əɱˈfon.sin/, occidental /eɱˈfon.sin/

### Verb

enfonsin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb enfonsar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb enfonsar.

#### Variants

* [1] enfonsen
* [2] enfonsen

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·fon·sin (3)
# enfonsis
## Català

   * Pronúncia: oriental /əɱˈfon.sis/, occidental /eɱˈfon.sis/

### Verb

enfonsis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb enfonsar.

#### Variants

* enfonses, enfonsos

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·fon·sis (3)
* Anagrames: esfonsin, fonessin
# enfonsàiem
## Català
### Verb

enfonsàiem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de enfonsar.

#### Variants

* enfonsàvom, enfonsàvem

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·fon·sà·iem (4)
# enfonsàs
## Català
### Verb

enfonsàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb enfonsar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb enfonsar.

#### Variants

* [1] enfonsessi, enfonsessa, enfonseguessa, enfonsés, enfonsara
* [2] enfonsessi, enfonsegués, enfonsés, enfonsara

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·fon·sàs (3)
* Anagrama: fonassen
# enfonsos
## Català
### Verb

enfonsos
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb enfonsar.

#### Variants

* enfonsis, enfonses

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·fon·sos (3)
# enfonsàreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɱ.funˈza.ɾəw/ balear /əɱ.fonˈza.ɾəw/, /əɱ.funˈza.ɾəw/ Occidental: /eɱ.fonˈza.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

enfonsàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de enfonsar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb enfonsar.

#### Variants

* [2] enfonseguéssou, enfonséssiu, enfonsésseu, enfonsàssiu, enfonsàsseu

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·fon·sà·reu (4)
# enfonso
## Català
### Verb

enfonso
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de enfonsar.
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb enfonsar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb enfonsar.

#### Variants

* [1] enfonse, enfonsi, enfons
* [2] enfonsi, enfonse
* [3] enfonsi, enfonse

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·fon·so (3)
# enfonsàieu
## Català
### Verb

enfonsàieu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de enfonsar.

#### Variants

* enfonsavo, enfonsàveu

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·fon·sà·ieu (4)
# enlloque
## Català
### Verb

enlloque
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de enllocar-se.
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb enllocar-se.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb enllocar-se.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb enllocar-se.