OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# immiscíreu
## Català
### Verb

immiscíreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de immiscir-se.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb immiscir-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·mis·cí·reu (4)
* Anagrama: immiscuiré
# infligigueva
## Català
### Verb

infligigueva
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de infligir.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de infligir.
# infligigueven
## Català
### Verb

infligigueven
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de infligir.
# infligigueu
## Català
### Verb

infligigueu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb infligir.
# infligiguéreu
## Català
### Verb

infligiguéreu
* (col·loquial balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de infligir.
* (col·loquial valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb infligir.
# infligigués
## Català
### Verb

infligigués
* (col·loquial) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb infligir.
* (col·loquial) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb infligir.
# infligiguesses
## Català
### Verb

infligiguesses
* (col·loquial) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb infligir.
# infligiguérem
## Català
### Verb

infligiguérem
* (col·loquial balear) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de infligir.
* (col·loquial valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb infligir.
# infligigué
## Català
### Verb

infligigué
* (col·loquial balear) Primera persona del singular (jo) del passat simple de infligir.
* (col·loquial balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de infligir.
# infligiguessen
## Català
### Verb

infligiguessen
* (col·loquial) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb infligir.
# infligigueves
## Català
### Verb

infligigueves
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de infligir.
# incorrs
## Català
### Verb

incorrs
* (balear) Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de incórrer.
# incorruptiblement
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iŋ.ku.rupˌtib.bɫəˈmen/, /iŋ.ku.rupˌti.βɫəˈmen/ balear /iŋ.ko.rupˌtib.bɫəˈment/, /iŋ.ku.rupˌtib.bɫəˈmen/ Occidental: nord-occidental /iŋ.ko.rupˌtib.bɫeˈmen/, /iŋ.ko.rupˌti.βɫeˈmen/ valencià /iŋ.ko.rupˌti.bɫeˈment/, /iŋ.ko.rupˌti.βɫeˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De incorruptible i el sufix -ment.

### Adverbi

incorruptiblement
* D’una manera incorruptible.

#### Traduccions

* Anglès: incorruptibly $^{(en)}$
* Francès: incorruptiblement $^{(fr)}$
* Italià: incorruttibilmente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cor·rup·ti·ble·ment (6)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# incorriven
## Català
### Verb

incorriven
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de incórrer.
# incorrives
## Català
### Verb

incorrives
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de incórrer.
# incorruttibilmente
## Italià

   * Pronúncia: /iŋ.kor.rutˌti.bilˈmen.te/
   * Etimologia: De incorruttibile i el sufix -mente.

### Adverbi

incorruttibilmente
* incorruptiblement

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cor·rut·ti·bil·mén·te (7)
# incorruptament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iŋ.kuˌrup.təˈmen/ balear /iŋ.koˌrup.təˈment/, /iŋ.kuˌrup.təˈmen/ Occidental: nord-occidental /iŋ.koˌrup.taˈmen/ valencià /iŋ.koˌrup.taˈment/, /iŋ.koˌrup.taˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De incorrupte i el sufix -ment.

### Adverbi

incorruptament
* D’una manera incorrupta, sense corrupció.

#### Antònims

* corruptament

#### Traduccions

* Anglès: uncorruptly $^{(en)}$
* Castellà: incorruptamente $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cor·rup·ta·ment (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# incorruptamente
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \iŋ.koˌrup.taˈmen.te\
       Americà: alt \iŋ.koˌrup.taˈmen.t(e)\, baix \iŋ.koˌrup.taˈmen.te\
   * Rimes: -ente
   * Etimologia: De incorrupto i el sufix -mente.

### Adverbi

incorruptamente
* incorruptament

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·co·rrup·ta·men·te (6)
# incorro
## Català
### Verb

incorro
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de incórrer.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb incórrer.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cor·ro (3)
* Anagrama: ocorrin
# incorros
## Català
### Verb

incorros
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb incórrer.
# incorruptibly
## Anglès

   * Etimologia: De incorruptible i el sufix -ly.

### Adverbi

incorruptibly ‎(comparatiu more incorruptibly, superlatiu most incorruptibly)
* incorruptiblement
# impediria
## Català
### Verb

impediria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de impedir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de impedir.
# impedire
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪm.pɛˈdiː.rɛ/

### Verb

impedīre
* infinitiu del present actiu de impediō
# impedires
## Català
### Verb

impedires
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de impedir.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb impedir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pe·di·res (4)
* Anagrames: epidermis, presidíem
# impediran
## Català
### Verb

impediran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de impedir.
# impediren
## Català
### Verb

impediren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de impedir.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb impedir.
# impedireu
## Català
### Verb

impedireu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de impedir.
# impedirien
## Català
### Verb

impedirien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de impedir.
# impediries
## Català
### Verb

impediries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de impedir.
# impedira
## Català
### Verb

impedira
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb impedir.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb impedir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pe·di·ra (4)
* Anagrama: piràmide
# indignioris
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.dɪ.ŋnɪˈoː.rɪs/

### Adjectiu

indigniōris
* genitiu masculí/femení/neutre singular de indignior
# indignissima
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.dɪˈŋnɪs.sɪ.ma/, /ɪn.dɪˈŋnɪs.sɪ.maː/

### Adjectiu

indignissima
* nominatiu femení singular de indignissimus
* nominatiu neutre plural de indignissimus
* vocatiu femení singular de indignissimus
* vocatiu neutre plural de indignissimus
* acusatiu neutre plural de indignissimus
indignissimā
* ablatiu femení singular de indignissimus
# indignissimas
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.dɪˈŋnɪs.sɪ.maːs/

### Adjectiu

indignissimās
* acusatiu femení plural de indignissimus
# indignissime
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.dɪˈŋnɪs.sɪ.mɛ/

### Adjectiu

indignissime
* vocatiu masculí singular de indignissimus
# indignioribus
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.dɪ.ŋnɪˈoː.rɪ.bʊs/

### Adjectiu

indigniōribus
* datiu masculí/femení/neutre plural de indignior
* ablatiu masculí/femení/neutre plural de indignior
# indigniorum
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.dɪ.ŋnɪˈoː.rʊm/

### Adjectiu

indigniōrum
* genitiu masculí/femení/neutre plural de indignior
# indignis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /inˈdiŋ.nis/ Occidental: nord-occidental /inˈdiŋ.nis/, valencià /inˈdiɡ.nis/
   * Rimes: -iɡnis

### Verb

indignis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb indignar.
    [Que tu] indignis o indignes; [tu] no indignis o indignes.

## Llatí

   * Pronúncia: /ˈɪn.dɪ.ŋniːs/

### Adjectiu

indignīs
* datiu masculí/femení/neutre plural de indignus
* ablatiu masculí/femení/neutre plural de indignus
# indignissimae
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.dɪˈŋnɪs.sɪ.maj/

### Adjectiu

indignissimae
* nominatiu femení plural de indignissimus
* vocatiu femení plural de indignissimus
* genitiu femení singular de indignissimus
* datiu femení singular de indignissimus
# indignissimam
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.dɪˈŋnɪs.sɪ.mam/

### Adjectiu

indignissimam
* acusatiu femení singular de indignissimus
# indignissimarum
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.dɪ.ŋnɪs.sɪˈmaː.rʊm/

### Adjectiu

indignissimārum
* genitiu femení plural de indignissimus
# inmersiones lingüísticas
## Castellà
### Nom

inmersiones lingüísticas f. pl.
* forma plural de inmersión lingüística
# inmiscuirse
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /in.misˈkwiɾ.se/, meridional \iŋ.mihˈkwiɾ.se\
       Americà: alt /in.m(i)sˈkwiɾ.se/, baix \iŋ.mihˈkwiɾ.se\, austral /in.mihˈkwiɾ.se/
   * Rimes: -iɾse
   * Etimologia: Del llatí immiscēre modificat per les formes conjugades com immiscuī.

### Verb

inmiscuirse pron. ‎(present me inmiscuyo, passat me inmiscuí, futur me inmiscuiré)
* immiscir-se
# inmersión lingüística
## Castellà
### Nom

inmersión lingüística f. ‎(plural inmersiones lingüísticas)
* immersió lingüística

### Vegeu també

* inmersión lingüística. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# inmigración
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \in.mi.ɣɾaˈθjon\, meridional \iŋ.mi.ɣɾaˈθjoŋ\
       Americà: alt /in.mi.ɡ(ɾa)ˈsjon/, baix \iŋ.mi.ɣɾaˈsjoŋ\, austral \in.mi.ɣɾaˈsjon\
   * Rimes: -on

### Nom

inmigración f. ‎(plural inmigraciones)
* immigració

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·mi·gra·ción (4)

### Vegeu també

* inmigración. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# inmigrar
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \in.miˈɣɾaɾ\, meridional \iŋ.miˈɣɾaɾ\
       Americà: alt /in.miˈɡɾaɾ/, baix \iŋ.miˈɣɾaɾ\, austral \in.miˈɣɾaɾ\
   * Rimes: -aɾ
   * Etimologia: Del llatí immigrāre.

### Verb

inmigrar intr. ‎(present inmigro, passat inmigré, futur inmigraré)
* immigrar

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·mi·grar (3)
# inmigro
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \inˈmi.ɣɾo\, meridional \iŋˈmi.ɣɾo\
       Americà: alt /inˈmi.ɡɾo/, baix \iŋˈmi.ɣɾo\, austral \inˈmi.ɣɾo\
   * Rimes: -iɡɾo

### Verb

inmigro
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb inmigrar
# inmigré
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \in.miˈɣɾe\, meridional \iŋ.miˈɣɾe\
       Americà: alt /in.miˈɡɾe/, baix \iŋ.miˈɣɾe\, austral \in.miˈɣɾe\
   * Rimes: -e

### Verb

inmigré
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb inmigrar
# inmigraciones
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \in.mi.ɣɾaˈθjo.nes\, meridional \iŋ.mi.ɣɾaˈθjo.neh\
       Americà: alt /in.mi.ɡɾaˈsjo.n(e)s/, baix \iŋ.mi.ɣɾaˈsjo.neh\, austral \in.mi.ɣɾaˈsjo.nes\
   * Rimes: -ones

### Nom

inmigraciones f. pl.
* forma plural de inmigración
# inmigraré
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \in.mi.ɣɾaˈɾe\, meridional \iŋ.mi.ɣɾaˈɾe\
       Americà: alt /in.mi.ɡɾaˈɾe/, baix \iŋ.mi.ɣɾaˈɾe\, austral \in.mi.ɣɾaˈɾe\
   * Rimes: -e

### Verb

inmigraré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb inmigrar
# inminentemente
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /in.miˌnen.teˈmen.te/, meridional \iŋ.miˌneŋ.teˈmen.te\
       Americà: alt /in.miˌnen.teˈmen.t(e)/, baix \iŋ.miˌneŋ.teˈmen.te\, austral /in.miˌnen.teˈmen.te/
   * Rimes: -ente
   * Etimologia: De inminente i el sufix -mente.

### Adverbi

inminentemente
* imminentment

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·mi·nen·te·men·te (6)
# indisponíeu
## Català
### Verb

indisponíeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de indispondre.
# indisposaia
## Català
### Verb

indisposaia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de indisposar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de indisposar.
# indisposaien
## Català
### Verb

indisposaien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de indisposar.
# indisponéveu
## Català
### Verb

indisponéveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de indispondre.
# indisposa
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /in.disˈpɔ.zə/ Occidental: nord-occidental /in.disˈpɔ.za/ valencià /in.disˈpɔ.za/, /in.disˈpɔ.zɔ/
   * Rimes: -ɔza

### Verb

indisposa
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de indisposar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb indisposar.
# indispons
## Català
### Verb

indispons
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de indispondre.
# inclinadas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \iŋ.kliˈna.ðas\, meridional \iŋ.kliˈna.ðah\
       Americà: alt \iŋ.kliˈna.d(a)s\, baix \iŋ.kliˈna.ðah\, austral \iŋ.kliˈna.ðas\
   * Rimes: -adas

### Adjectiu

inclinadas f. pl.
* forma plural de inclinada
# inclinado
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \iŋ.kliˈna.ðo\, meridional \iŋ.kliˈna.(ð)o\
       Americà: alt \iŋ.kliˈna.do\, baix \iŋ.kliˈna.ðo\
   * Rimes: -ado

### Adjectiu

inclinado m. ‎(femení inclinada, plural masculí inclinados, plural femení inclinadas)
* inclinat

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cli·na·do (4)
# inclinados
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \iŋ.kliˈna.ðos\, meridional \iŋ.kliˈna.(ð)oh\
       Americà: alt \iŋ.kliˈna.d(o)s\, baix \iŋ.kliˈna.ðoh\, austral \iŋ.kliˈna.ðos\
   * Rimes: -ados

### Adjectiu

inclinados m. pl.
* forma plural de inclinado
# inclinaien
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /iŋ.kɫiˈna.jen/

### Verb

inclinaien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de inclinar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [ells/elles/vostès] inclinaven.
# inclinació
## Català

   * Pronúncia: oriental /iŋ.kɫi.nə.siˈo/, occidental /iŋ.kɫi.na.siˈo/
   * Rimes: -o
   * Etimologia: Del llatí inclinatio, segle XIV.

### Nom

inclinació f. ‎(plural inclinacions)
* Acció i efecte d'inclinar o inclinar-se.
* Afecte, amor, propensió a alguna persona o cosa.

#### Sinònims

* adoració, afecció, afecte, amistat, amor, consideració, estima, estimació, llei, predilecció, tendresa.
* afecte, atenció, curiositat, interès.
* afició.
* caiguda, pendent.
* tendència.
* baixada, davallada, davallament, declivi, descendiment, descens, pendent, pendís.

#### Traduccions

* Castellà: inclinación $^{(es)}$
* Francès: inclination $^{(fr)}$
* Italià: inclinazione $^{(it)}$
* Llatí: inclinatio $^{(la)}$
* Castellà: inclinación $^{(es)}$
* Francès: inclination $^{(fr)}$, penchant $^{(fr)}$
* Italià: affezione $^{(it)}$, propensione $^{(it)}$
* Llatí: inclinatio $^{(la)}$, propensio $^{(la)}$
* Marathi: कल $^{(mr)}$ n.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cli·na·ci·ó (5)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Vegeu el Diccionari de sinònims de Softcatalà-OpenThesaurus: inclinació
# inclinaies
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /iŋ.kɫiˈna.jes/

### Verb

inclinaies
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de inclinar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [tu] inclinaves.
# inclinaia
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /iŋ.kɫiˈna.jɛ/, /iŋ.kɫiˈna.je/

### Verb

inclinaia
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de inclinar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [jo] inclinava.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de inclinar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [ell/ella/vostè] inclinava.
# infinitum
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.fiːˈniː.tʊm/

### Adjectiu

īnfīnītum
* nominatiu neutre singular de īnfīnītus
* vocatiu neutre singular de īnfīnītus
* acusatiu masculí singular de īnfīnītus
* acusatiu neutre singular de īnfīnītus
# infinitos
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.fiːˈniː.toːs/

### Adjectiu

īnfīnītōs
* acusatiu masculí plural de īnfīnītus
# infirma
## Català
### Verb

infirma
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de infirmar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb infirmar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fir·ma (3)
* Anagrama: afirmin
# infinitus
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.fiːˈniː.tʊs/
   * Etimologia: Del prefix in- i fīnītus.

### Adjectiu

īnfīnītus m., īnfīnīta f., īnfīnītum n.
* infinit

#### Declinació

Primera i segona declinació, -us, -a, -um.
| Cas | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural | Plural |
| Cas | Masculí | Femení | Neutre | Masculí | Femení | Neutre |
| Nominatiu | īnfīnītus | īnfīnīta | īnfīnītum | īnfīnītī | īnfīnītae | īnfīnīta |
| Vocatiu | īnfīnīte | īnfīnīta | īnfīnītum | īnfīnītī | īnfīnītae | īnfīnīta |
| Acusatiu | īnfīnītum | īnfīnītam | īnfīnītum | īnfīnītōs | īnfīnītās | īnfīnīta |
| Genitiu | īnfīnītī | īnfīnītae | īnfīnītī | īnfīnītōrum | īnfīnītārum | īnfīnītōrum |
| Datiu | īnfīnītō | īnfīnītae | īnfīnītō | īnfīnītīs | īnfīnītīs | īnfīnītīs |
| Ablatiu | īnfīnītō | īnfīnītā | īnfīnītō | īnfīnītīs | īnfīnītīs | īnfīnītīs |
# infirm
## Català
### Verb

infirm
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de infirmar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·firm (2)
* Anagrama: firmin
# intuïva
## Català
### Verb

intuïva
* (col·loquial nord-occidental, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de intuir.
* (col·loquial nord-occidental, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de intuir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·tu·ï·va (4)
* Anagrama: invitau
# intuïssis
## Català

   * Pronúncia: /in.tuˈi.sis/
   * Rimes: -isis

### Verb

intuïssis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb intuir.

### Miscel·lània

* Anagrama: sinusitis
# intuïu
## Català

   * Pronúncia: /in.tuˈiw/
   * Rimes: -iw

### Verb

intuïu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de intuir.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb intuir.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb intuir.
# intuïves
## Català
### Verb

intuïves
* (col·loquial nord-occidental, alguerès) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de intuir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·tu·ï·ves (4)
* Anagrames: estuviïn, investiu
# intuïxen
## Català
### Verb

intuïxen
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de intuir.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb intuir.
# intuïven
## Català
### Verb

intuïven
* (col·loquial nord-occidental, alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de intuir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·tu·ï·ven (4)
* Anagrames: inventiu, vint-i-unè, vint-i-uné
# intuïx
## Català

   * Pronúncia: /in.tuˈiʃ/
   * Rimes: -iʃ

### Verb

intuïx
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de intuir.
* (occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb intuir.
# intuïxa
## Català
### Verb

intuïxa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb intuir.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb intuir.
# intuït
## Català

   * Pronúncia: /in.tuˈit/
   * Rimes: -it

### Verb

intuït
* Participi masculí singular del verb intuir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·tu·ït (3)
* Anagrama: tuitin
# interpret
## Català
### Verb

interpret
* (balear, alguerès) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de interpretar.

## Anglès

   * Pronúncia: /ɪnˈtɜː.pɹɪt/ àudio (EUA)

### Verb

interpret ‎(3a persona singular present interprets, gerundi interpreting, passat i participi interpreted)
* interpretar

## Romanès

   * Pronúncia: /in.terˈpret/
   * Etimologia: Del francès interprète.

### Nom

interpret m. ‎(plural interpreți, femení interpretă)
* intèrpret

#### Declinació

| | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural | Plural |
| | Indefinit | Indefinit | Definit | Indefinit | Indefinit | Definit |
| Nominatiu-acusatiu | (un) | interpret | interpretul | (niște) | interpreți | interpreții |
| Genitiu-datiu | (unui) | interpret | interpretului | (unor) | interpreți | interpreților |
| Vocatiu | | interpretule, interprete | interpretule, interprete | | interpreților | interpreților |
# interpretació
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.tər.pɾə.tə.siˈo/, occidental /in.teɾ.pɾe.ta.siˈo/
   * Rimes: -o
   * Etimologia: Del llatí interpretatio, segle XIII.

### Nom

interpretació f. ‎(plural interpretacions)
* Acció i efecte d'interpretar
    La teva interpretació dels fet sempre és negativa. La interpretació d'una llei.
* Art de representar un personatge en una obra de ficció
    La seva interpretació de Hamlet.
* traducció simultània
* Executar una peça musical
    La interpretació de la sonata al piano.

#### Traduccions

* Anglès: interpretation $^{(en)}$
* Castellà: interpretación $^{(es)}$ f.
* Francès: interprétation $^{(fr)}$ f.
* Occità: interpretacion $^{(oc)}$ f.
* Portuguès: interpretação $^{(pt)}$ f.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·pre·ta·ci·ó (6)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC
# interpretación
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /in.teɾ.pɾe.taˈθjon/, meridional \iŋ.teɾ.pɾe.taˈθjoŋ\
       Americà: alt /in.teɾ.pɾe.t(a)ˈsjon/, baix \iŋ.teɾ.pɾe.taˈsjoŋ\, austral /in.teɾ.pɾe.taˈsjon/
   * Rimes: -on

### Nom

interpretación f. ‎(plural interpretaciones)
* interpretació

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·pre·ta·ción (5)
# interposí
## Català
### Verb

interposí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de interposar.
# interpreta
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.tərˈpɾe.tə/, occidental /in.teɾˈpɾe.ta/
   * Rimes: -eta

### Verb

interpreta
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de interpretar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb interpretar.

### Miscel·lània

* Anagrama: arrepentit

## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -a.

### Nom

interpreta
* nominatiu i acusatiu definit singular de interpretă
# interpretacion
## Occità

   * Pronúncia: /in.teɾ.pɾe.taˈsju/

### Nom

interpretacion f. ‎(plural interpretacions)
* interpretació
# interpretaciones
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /in.teɾ.pɾe.taˈθjo.nes/, meridional \iŋ.teɾ.pɾe.taˈθjo.neh\
       Americà: alt /in.teɾ.pɾe.t(a)ˈsjo.nes/, baix \iŋ.teɾ.pɾe.taˈsjo.neh\, austral /in.teɾ.pɾe.taˈsjo.nes/
   * Rimes: -ones

### Nom

interpretaciones f. pl.
* forma plural de interpretación
# incorporé
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \iŋ.koɾ.poˈɾe\
       Americà: alt \iŋ.koɾ.p(o)ˈɾe\, baix \iŋ.koɾ.poˈɾe\
   * Rimes: -e

### Verb

incorporé
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb incorporar
# incorporàssiu
## Català
### Verb

incorporàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb incorporar.
# incorporéssim
## Català
### Verb

incorporéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incorporar.
# incorporàveu
## Català
### Verb

incorporàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de incorporar.