OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# crezco
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /ˈkɾeθ.ko/, meridional /ˈkɾeh.ko/
       Americà: alt /ˈkɾes.k(o)/, baix /ˈkɾeh.ko/
   * Rimes: -eθko

### Verb

crezco
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb crecer
# crevi
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈkreː.wiː/

### Verb

crēvī
* primera persona singular del pretèrit perfet d'indicatiu actiu de crēscō
* primera persona singular del pretèrit perfet d'indicatiu actiu de cernō
# crevaisons
## Francès

   * Pronúncia: /kʁə.vɛˈzɔ̃/

### Nom

crevaisons f. pl.
* forma plural de crevaison
# crever
## Francès

   * Pronúncia: /kʁəˈve/ àudio
   * Etimologia: Del llatí crepāre.

### Verb

crever
* crebar, esclatar, esclafir
    Les nuages sont près de crever.Els núvols estan a punt d'esclatar.
    Ce sac crèvera, si vous l’emplissez tant.Aquesta motxilla rebentarà si l'omples tant.
* rebentar, punxar
    Le pneu de son auto a crevé.La roda del seu cotxe ha punxat.
* morir-se (una persona)
    Je crèverai de faim.Em moriré de fam.

#### Conjugació
### Vegeu també

* Entrada «crever» al Trésor de la langue française informatisé (TLFi).
# crevettes
## Francès
### Nom

crevettes f. pl.
* forma plural de crevette
# creà
## Català

   * Pronúncia: /kɾeˈa/
   * Rimes: -a
   * Homòfon: crear

### Verb

creà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de crear.

### Miscel·lània

* Síl·labes: cre·à (2)
* Anagrames: acer $^{(alfagrama)}$, acre, arec, care, cera, reca, recà
# depredarien
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.pɾə.ðəˈɾi.ən/, occidental /de.pɾe.ðaˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

depredarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de depredar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·pre·da·ri·en (5)
# depredarà
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.pɾə.ðəˈɾa/, occidental /de.pɾe.ðaˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

depredarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de depredar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·pre·da·rà (4)
# depredaré
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.pɾə.ðəˈɾe/, occidental /de.pɾe.ðaˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

depredaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de depredar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·pre·da·ré (4)
# depredaríem
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.pɾə.ðəˈɾi.əm/, occidental /de.pɾe.ðaˈɾi.em/
   * Rimes: -iem

### Verb

depredaríem
* Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de depredar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·pre·da·rí·em (5)
# depredassin
## Català
### Verb

depredassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb depredar.

#### Variants

* depredessin, depredessen, depredassen, depredaren

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·pre·das·sin (4)
# depredaries
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.pɾə.ðəˈɾi.əs/, occidental /de.pɾe.ðaˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

depredaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de depredar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·pre·da·ri·es (5)
# depredaríeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.pɾə.ðəˈɾi.əw/, occidental /de.pɾe.ðaˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

depredaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de depredar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·pre·da·rí·eu (5)
# depredassen
## Català
### Verb

depredassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb depredar.

#### Variants

* depredessin, depredessen, depredassin, depredaren

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·pre·das·sen (4)
# depredasses
## Català
### Verb

depredasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb depredar.

#### Variants

* depredessis, depredesses, depredassis, depredares

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·pre·das·ses (4)
# desconnectar-se
## Català
### Verb

desconnectar-se
* Forma pronominal de desconnectar.
# desconocida
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \des.ko.noˈθi.ða\, meridional \deh.ko.noˈθi.ða\
       Americà: alt /des.ko.n(o)ˈsi.da/, baix \deh.ko.noˈsi.ða\
   * Rimes: -ida

### Adjectiu

desconocida f. ‎(plural desconocidas)
* forma femenina de desconocido

### Nom

desconocida f. ‎(plural desconocidas)
* forma femenina de desconocido
# desconhortéssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.ku.nurˈte.sim/ balear /dəs.ko.noɾˈte.sim/, /dəs.ku.nurˈte.sim/ Occidental: /des.ko.noɾˈte.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

desconhortéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb desconhortar.

#### Variants

* desconhortéssem, desconhortàssim, desconhortàssem, desconhortàrem
# desconnexions
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kun.nə.ʃiˈons/ balear /dəs.kon.nə.ʃiˈons/, /dəs.kun.nə.ʃiˈons/ Occidental: /des.kon.ne.t͡ʃiˈons/
   * Rimes: -ons

### Nom

desconnexions f. pl.
* Forma plural de desconnexió.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·con·ne·xi·ons (5)
# desconhortéssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.ku.nurˈte.siw/ balear /dəs.ko.noɾˈte.siw/, /dəs.ku.nurˈte.siw/ Occidental: /des.ko.noɾˈte.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

desconhortéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb desconhortar.

#### Variants

* desconhortésseu, desconhortàssiu, desconhortàsseu, desconhortàreu
# desconjuntar-se
## Català
### Verb

desconjuntar-se
* Forma pronominal de desconjuntar.
# desconnexió
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kun.nək.siˈo/ balear /dəs.kon.nək.siˈo/, /dəs.kun.nək.siˈo/ Occidental: /des.kon.nek.siˈo/
   * Rimes: -o
   * Etimologia: Del prefix des- i connexió, segle XX.

### Nom

desconnexió f. ‎(plural desconnexions)
* Acte o efecte de desconnectar.
    «Tothom necessita temps de desconnexió i desintoxicació, és igual si crees o si consumeixes contingut.» (Gal·la Martí, «Ansietat digital», MetaData, oct. 2021)

#### Antònims

* connexió, reconnexió

#### Traduccions

* Alemany: Unterbrechung $^{(de)}$ f.
* Anglès: disconnection $^{(en)}$, disconnexion $^{(en)}$ (arcaic)
* Aragonès: desconesión $^{(an)}$ f.
* Asturià: desconexón $^{(ast)}$ f.
* Castellà: desconexión $^{(es)}$ f.
* Esperanto: malkonekto $^{(eo)}$
* Francès: déconnexion $^{(fr)}$ f.
* Gallec: desconexión $^{(gl)}$ f., desconexom $^{(gl)}$ f. (reintegracionista)
* Grec: αποσύνδεση $^{(el)}$ f. ‎(apossíndessi)
* Hongarès: szétválasztás $^{(hu)}$, elkülönítés $^{(hu)}$
* Ido: deskonekto $^{(io)}$
* Interlingua: disaccopulation $^{(ia)}$
* Japonès: だんぜつ $^{(ja)}$ ‎(danzetsu)
* Kurd: qutbûna pêwendiyê $^{(ku)}$, jihevqetîn $^{(ku)}$
* Portuguès: desconexão $^{(pt)}$ f.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·con·ne·xi·ó (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, Optimot
# desconhortí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.ku.nurˈti/ balear /dəs.ko.noɾˈti/, /dəs.ku.nurˈti/ Occidental: /des.ko.noɾˈti/
   * Rimes: -i

### Verb

desconhortí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de desconhortar.
# desconeixentment
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.ku.nəˌʃemˈmen/ balear /dəs.ko.nəˌʃemˈment/, /dəs.ku.nəˌʃemˈmen/ Occidental: nord-occidental /des.ko.nejˌʃemˈmen/ valencià /des.ko.nejˌʃemˈment/, /des.ko.neˌʃemˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De desconeixent i el sufix -ment.

### Adverbi

desconeixentment
* D'una manera desconeixent, ingratament.

#### Traduccions

* Anglès: ungratefully $^{(en)}$
* Castellà: desconocidamente $^{(es)}$
* Italià: in modo irriconoscente $^{(it)}$, ingratamente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·co·nei·xent·ment (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# desconfiança
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kuɱ.fiˈan.sə/ balear /dəs.koɱ.fiˈan.sə/, /dəs.kuɱ.fiˈan.sə/ Occidental: /des.koɱ.fiˈan.sa/
   * Rimes: -ansa
   * Etimologia: De desconfiar i el sufix -ança, segle XVII.

### Nom

desconfiança f. ‎(plural desconfiances)
* Manca de confiança, fet de desconfiar d’algú o d’alguna cosa.

#### Sinònims

* difidència, malfiança, suspicàcia

#### Traduccions

* Anglès: distrust $^{(en)}$
* Castellà: desconfianza $^{(es)}$ f.
* Francès: méfiance $^{(fr)}$ f.
* Italià: sfiducia $^{(it)}$ f.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·con·fi·an·ça (5)
* Anagrama: cofinançades

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# desconegut
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.ku.nəˈɣut/ balear /dəs.ko.nəˈɣut/, /dəs.ku.nəˈɣut/ Occidental: /des.ko.neˈɣut/
   * Rimes: -ut
   * Etimologia: De desconèixer, segle XV.

### Nom

desconegut m. ‎(plural desconeguts, femení desconeguda)
* Persona que no és coneguda, de la que no se'n té referència.
    Qui és aquell desconegut que parla amb la Rosita?

#### Sinònims

* estrany, estranger, foraster.

#### Traduccions

* Anglès: stranger $^{(en)}$
* Castellà: desconocido $^{(es)}$ m.
* Esperanto: nekonatulo $^{(eo)}$

### Adjectiu

desconegut m. ‎(femení desconeguda, plural masculí desconeguts, plural femení desconegudes)
* Referit a quelcom del que encara no es coneix res o no se'n coneix prou.
    Aquesta malaltia és desconeguda, només se'n saben els símptomes.

#### Sinònims

* estrany, nou, rar.

#### Traduccions

* Anglès: unknown $^{(en)}$
* Castellà: desconocido $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·co·ne·gut (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# desconeixement
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.ku.nə.ʃəˈmen/ balear /dəs.ko.nə.ʃəˈment/, /dəs.ku.nə.ʃəˈmen/ Occidental: nord-occidental /des.ko.nej.ʃeˈmen/ valencià /des.ko.nej.ʃeˈment/, /des.ko.ne.ʃeˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: Del prefix des- i coneixement.

### Nom

desconeixement m. ‎(plural desconeixements)
* Manca de coneixement d'una cosa.

#### Traduccions
### Miscel·lània

* Síl·labes: des·co·nei·xe·ment (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# desconfiances
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kuɱ.fiˈan.səs/ balear /dəs.koɱ.fiˈan.səs/, /dəs.kuɱ.fiˈan.səs/ Occidental: /des.koɱ.fiˈan.ses/
   * Rimes: -anses

### Nom

desconfiances f. pl.
* Forma plural de desconfiança.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·con·fi·an·ces (5)
# desconfiadamente
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \des.koɱˌfja.ðaˈmen.te\, meridional \deh.koɱˌfja.ðaˈmen.te\
       Americà: alt \d(e)s.koɱˌfja.daˈmen.te\, baix \deh.koŋˌfja.ðaˈmen.te\, austral \deh.koɱˌfja.ðaˈmen.te\
   * Rimes: -ente
   * Etimologia: De desconfiado i el sufix -mente.

### Adverbi

desconfiadamente
* desconfiadament

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·con·fia·da·men·te (6)
# desconfiadament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kuɱ.fiˌa.ðəˈmen/ balear /dəs.koɱ.fiˌa.ðəˈment/, /dəs.kuɱ.fiˌa.ðəˈmen/ Occidental: nord-occidental /des.koɱ.fiˌa.ðaˈmen/ valencià /des.koɱ.fiˌa.ðaˈment/, /des.koɱ.fiˌa.ðaˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De desconfiat i el sufix -ment.

### Adverbi

desconfiadament
* D'una manera desconfiada.

#### Antònims

* confiadament

#### Traduccions

* Anglès: distrustfully $^{(en)}$
* Castellà: desconfiadamente $^{(es)}$
* Italià: diffidentemente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·con·fi·a·da·ment (6)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# debilitavo
## Català
### Verb

debilitavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de debilitar.

#### Variants

* debilitàieu, debilitàveu

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·bi·li·ta·vo (5)
# debilite
## Català
### Verb

debilite
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de debilitar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb debilitar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb debilitar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb debilitar.

#### Variants

* [1] debilito, debiliti, debilit
* [2] debiliti, debilito
* [3] debiliti, debilito
* [4] debiliti

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·bi·li·te (4)
# debiliteguem
## Català
### Verb

debiliteguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb debilitar.

#### Variants

* debilitem

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·bi·li·te·guem (5)
# debilitegueu
## Català
### Verb

debilitegueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb debilitar.

#### Variants

* debiliteu

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·bi·li·te·gueu (5)
# debilitegués
## Català
### Verb

debilitegués
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb debilitar.

#### Variants

* debilitessi, debilités, debilitàs, debilitara

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·bi·li·te·gués (5)
# debiliteguessa
## Català
### Verb

debiliteguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb debilitar.

#### Variants

* debilitessi, debilitessa, debilités, debilitàs, debilitara

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·bi·li·te·gues·sa (6)
# debiliteguessen
## Català
### Verb

debiliteguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb debilitar.

#### Variants

* debilitessin, debilitessen, debilitassin, debilitassen, debilitaren

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·bi·li·te·gues·sen (6)
# debiliteguéssom
## Català
### Verb

debiliteguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb debilitar.

#### Variants

* debilitéssim, debilitéssem, debilitàssim, debilitàssem, debilitàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·bi·li·te·gués·som (6)
# debiliteguesses
## Català
### Verb

debiliteguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb debilitar.

#### Variants

* debilitessis, debilitesses, debilitassis, debilitasses, debilitares

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·bi·li·te·gues·ses (6)
# debiliteguéssou
## Català
### Verb

debiliteguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb debilitar.

#### Variants

* debilitéssiu, debilitésseu, debilitàssiu, debilitàsseu, debilitàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·bi·li·te·gués·sou (6)
# desembalque
## Català
### Verb

desembalque
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de desembalcar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb desembalcar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb desembalcar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb desembalcar.
# desembalquen
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.zəmˈbaɫ.kən/, occidental /de.zemˈbaɫ.ken/

### Verb

desembalquen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de desembalcar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb desembalcar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb desembalcar.
# desembalques
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.zəmˈbaɫ.kəs/, occidental /de.zemˈbaɫ.kes/
   * Rimes: -alkes

### Verb

desembalques
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de desembalcar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb desembalcar.
# desembalquessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.zəm.bəɫˈke.sən/, occidental /de.zem.baɫˈke.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

desembalquessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb desembalcar.
# desembalquesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.zəm.bəɫˈke.səs/, occidental /de.zem.baɫˈke.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

desembalquesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb desembalcar.
# desembalquessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.zəm.bəɫˈke.sin/, occidental /de.zem.baɫˈke.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

desembalquessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb desembalcar.
# desembalo
## Català
### Verb

desembalo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de desembalar.
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb desembalar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb desembalar.

#### Variants

* [1] desembale, desembali, desembal
* [2] desembali, desembale
* [3] desembali, desembale
# desembalos
## Català
### Verb

desembalos
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb desembalar.

#### Variants

* desembalis, desembales
# descotxeguéssou
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /des.ko.t͡ʃeˈɣe.sow/

### Verb

descotxeguéssou
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb descotxar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [vosaltres/vós] descotxéssiu, descotxésseu, descotxàsseu, descotxàssiu o descotxàreu.
# descotxeguéssom
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /des.ko.t͡ʃeˈɣe.som/

### Verb

descotxeguéssom
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb descotxar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [nosaltres] descotxéssim, descotxéssem, descotxàssem, descotxàssim o descotxàrem.
# descotxessa
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.kuˈt͡ʃe.sə/, occidental /des.koˈt͡ʃe.sa/
       Informal: /des.koˈt͡ʃe.sɛ/
   * Rimes: -esa

### Verb

descotxessa
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb descotxar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [jo] descotxés, descotxàs o descotxara.
# descotxessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.kuˈt͡ʃe.sən/, occidental /des.koˈt͡ʃe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

descotxessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb descotxar.
    [Ells/elles/vostès] descotxessin, descotxessen, descotxassen, descotxassin o descotxaren.
# descotxessi
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kuˈt͡ʃe.si/, balear /dəs.kuˈt͡ʃe.si/ alguerès /das.kuˈt͡ʃe.si/
   * Rimes: -esi

### Verb

descotxessi
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb descotxar.
    Forma septentrional i algueresa per [jo] descotxés, descotxàs o descotxara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb descotxar.
    Forma algueresa per [ell/ella/vostè] descotxés, descotxàs o descotxara.
# descotxegués
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /des.ko.t͡ʃeˈɣes/
   * Rimes: -es

### Verb

descotxegués
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb descotxar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [ell/ella/vostè] descotxés, descotxàs o descotxara.
# descotxesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.kuˈt͡ʃe.səs/, occidental /des.koˈt͡ʃe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

descotxesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb descotxar.
    [Tu] descotxessis, descotxesses, descotxasses, descotxassis o descotxares.
# descotxen
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəsˈko.t͡ʃən/, occidental /desˈko.t͡ʃen/

### Verb

descotxen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de descotxar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb descotxar.
    [Que ells/elles/vostès] descotxin o descotxen.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb descotxar.
    Descotxin o descotxen [ells/elles/vostès].
# descotxes
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəsˈko.t͡ʃəs/, occidental /desˈko.t͡ʃes/
   * Rimes: -otʃes

### Verb

descotxes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de descotxar.
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb descotxar.
    [Que tu] descotxis o descotxes; [tu] no descotxis o descotxes.
# deprenem
## Català
### Verb

deprenem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de deprendre.
# deprenen
## Català
### Verb

deprenen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de deprendre.
# deprenguen
## Català
### Verb

deprenguen
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb deprendre.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb deprendre.
# deprengueren
## Català
### Verb

deprengueren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de deprendre.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb deprendre.
# deprengueres
## Català
### Verb

deprengueres
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de deprendre.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb deprendre.
# depreneu
## Català
### Verb

depreneu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de deprendre.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb deprendre.
# deprenga
## Català
### Verb

deprenga
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb deprendre.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb deprendre.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb deprendre.
# deprenguera
## Català
### Verb

deprenguera
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb deprendre.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb deprendre.
# desobeïxo
## Català
### Verb

desobeïxo
* (nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de desobeir.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb desobeir.

#### Variants

* [1] desobeeix, desobeeixo, desobeesc, desobeeixi, desobeïsc
* [2] desobeeixi, desobeïsca, desobeesqui, desobeïxa, desobeesca

### Miscel·lània

* Anagrama: obsedeixo
# desobeïva
## Català
### Verb

desobeïva
* (col·loquial nord-occidental, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de desobeir.
* (col·loquial nord-occidental, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de desobeir.

#### Variants

* [1] desobeigueva, desobeïa
* [2] desobeigueva, desobeïa
# desobeïx
## Català
### Verb

desobeïx
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de desobeir.
* (occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb desobeir.

#### Variants

* [1] desobeeix
* [2] desobeeix

### Miscel·lània

* Anagrames: boixedes, obsedeix
# desobeïxa
## Català
### Verb

desobeïxa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb desobeir.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb desobeir.

#### Variants

* [1] desobeeixi, desobeïsca, desobeesqui, desobeesca
* [2] desobeeixi, desobeïsca, desobeesqui, desobeïxo, desobeesca
# desobeïxen
## Català
### Verb

desobeïxen
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de desobeir.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb desobeir.

#### Variants

* [1] desobeeixen
* [2] desobeeixin, desobeïsquen, desobeesquin, desobeesquen

### Miscel·lània

* Anagrama: obsedeixen
# desobeïven
## Català
### Verb

desobeïven
* (col·loquial nord-occidental, alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de desobeir.

#### Variants

* desobeigueven, desobeïen