OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# acloten
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈkɫɔ.tən/, occidental /aˈkɫɔ.ten/
   * Rimes: -ɔten

### Verb

acloten
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de aclotar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb aclotar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb aclotar.
# aclotau
## Català
### Verb

aclotau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de aclotar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb aclotar.
# aferezo
## Romanès
### Nom

aferezo
* vocatiu singular de afereză
# afereză
## Romanès
### Nom

afereză f. ‎(plural afereze)
* afèresi

#### Declinació

| | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural | Plural |
| | Indefinit | Indefinit | Definit | Indefinit | Indefinit | Definit |
| Nominatiu-acusatiu | (o) | afereză | afereza | (niște) | afereze | aferezele |
| Genitiu-datiu | (unei) | afereze | aferezei | (unor) | afereze | aferezelor |
| Vocatiu | | afereză, aferezo | afereză, aferezo | | aferezelor | aferezelor |
# afermance
## Català
### Verb

afermance
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de afermançar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb afermançar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb afermançar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb afermançar.
# aferm
## Català
### Verb

aferm
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de afermar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ferm (2)
* Anagrames: farem, femar, feram, ferma
# aferezele
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -le.

### Nom

aferezele
* nominatiu i acusatiu definit plural de afereză
# afermam
## Català
### Verb

afermam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de afermar.
# aferezelor
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -lor.

### Nom

aferezelor
* genitiu i datiu definit plural de afereză
* vocatiu plural de afereză
# aferma
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əˈfɛr.mə/ balear /əˈfəɾ.mə/, /əˈfɛr.mə/ Occidental: /aˈfeɾ.ma/
   * Rimes: -ɛɾma

### Verb

aferma
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de afermar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb afermar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fer·ma (3)
* Anagrames: femara, femarà
# afetgeg
## Català
### Verb

afetgeg
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de afetgegar.
# afetgegam
## Català
### Verb

afetgegam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de afetgegar.
# afet
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈfet/, occidental /aˈfet/
   * Rimes: -et
   * Etimologia: De a ‎(preposició) i fet, seguint el model de afer.

### Nom

afet m. ‎(plural afets)
* (tortosí) feta
* (alguerès) afer, negoci

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fet (2)
* Anagrama: feta

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB, DAlg
# afetgegaies
## Català
### Verb

afetgegaies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de afetgegar.
# afetgegaia
## Català
### Verb

afetgegaia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de afetgegar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de afetgegar.
# afetgegaien
## Català
### Verb

afetgegaien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de afetgegar.
# afetgega
## Català
### Verb

afetgega
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de afetgegar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb afetgegar.
# adjectivales
## Francès

   * Pronúncia: /ad.ʒɛk.tiˈval/

### Adjectiu

adjectivales f. pl.
* forma plural de adjectivale
# adjectivara
## Català
### Verb

adjectivara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb adjectivar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb adjectivar.
# adjectivally
## Anglès

   * Etimologia: De adjectival i el sufix -ly.

### Adverbi

adjectivally ‎(comparatiu more adjectivally, superlatiu most adjectivally)
* adjectivament
# adjectivam
## Català
### Verb

adjectivam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de adjectivar.
# adjectivar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əd.ʒək.tiˈβa/, balear /əd.ʒək.tiˈva/ Occidental: nord-occidental /ad.d͡ʒek.tiˈβa/ valencià /ad.d͡ʒek.tiˈvaɾ/, /ad.d͡ʒek.tiˈβa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: adjectivà
   * Etimologia: De adjectiu i la desinència -ar.

### Verb

adjectivar trans.
* Usar una paraula com a adjectiu.
* Concordar amb un adjectiu.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: adjectivo, adjectiva, adjectivem

#### Traduccions

* Anglès: adjective $^{(en)}$
* Castellà: adjetivar $^{(es)}$
* Francès: adjectiver $^{(fr)}$
* Italià: aggettivare $^{(it)}$
* Llatí: adjungo $^{(la)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·jec·ti·var (4)

### Vegeu també

* Diccionari de la Llengua Catalana ab la correspondencia castellana. Editorial Salvat, 1910. Tom 1
* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, Optimot
# adjectivaran
## Català
### Verb

adjectivaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de adjectivar.
# adjectivament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əd.ʒəkˌti.βəˈmen/ balear /əd.ʒəkˌti.vəˈment/, /əd.ʒəkˌti.vəˈmen/ Occidental: nord-occidental /ad.d͡ʒekˌti.βaˈmen/ valencià /ad.d͡ʒekˌti.vaˈment/, /ad.d͡ʒekˌti.βaˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De adjectiu i el sufix -ment.

### Adverbi

adjectivament
* D'una manera adjectiva.

#### Traduccions

* Anglès: adjectivally $^{(en)}$
* Castellà: adjectivamente $^{(es)}$
* Francès: adjectivement $^{(fr)}$
* Italià: aggettivalmente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·jec·ti·va·ment (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# acrofobii
## Romanès
### Nom

acrofobii
* forma plural de acrofobie
* genitiu i datiu indefinit singular de acrofobie
* vocatiu plural de acrofobie
# acrofobiilor
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -lor.

### Nom

acrofobiilor
* genitiu i datiu definit plural de acrofobie
# acrofobiei
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -i.

### Nom

acrofobiei
* genitiu i datiu definit singular de acrofobie
# acrocéfalos
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /a.kɾoˈθe.fa.los/, meridional /a.kɾoˈθe.fa.loh/
       Americà: alt /a.k(ɾo)ˈse.fa.los/, baix /a.kɾoˈse.fa.loh/, austral /a.kɾoˈse.fa.los/
   * Rimes: -efalos

### Adjectiu

acrocéfalos m. pl.
* forma plural de acrocéfalo
# acrofobiile
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -le.

### Nom

acrofobiile
* nominatiu i acusatiu definit plural de acrofobie
# acrocéfalo
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /a.kɾoˈθe.fa.lo/
       Americà: alt /a.k(ɾo)ˈse.fa.lo/, baix /a.kɾoˈse.fa.lo/
   * Rimes: -efalo

### Adjectiu

acrocéfalo m. ‎(femení acrocéfala, plural masculí acrocéfalos, plural femení acrocéfalas)
* acrocèfal

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cro·cé·fa·lo (5)

### Vegeu també

* acrocéfalo. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juny 2014].
# acrofobia
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \a.kɾoˈfo.βja\
       Americà: alt /a.k(ɾo)ˈfo.bja/, baix \a.kɾoˈfo.βja\
   * Rimes: -obja

### Nom

acrofobia f. ‎(plural acrofobias)
* acrofòbia

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cro·fo·bia (4)

## Italià

   * Pronúncia: /a.kro.foˈbiː.a/

### Nom

acrofobia f. ‎(plural acrofobie)
* acrofòbia

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cro·fo·bì·a (5)

## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -a.

### Nom

acrofobia
* nominatiu i acusatiu definit singular de acrofobie
# acrofobias
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \a.kɾoˈfo.βjas\, meridional \a.kɾoˈfo.βjah\
       Americà: alt /a.kɾoˈfo.b(ja)s/, baix \a.kɾoˈfo.βjah\, austral \a.kɾoˈfo.βjas\
   * Rimes: -objas

### Nom

acrofobias f. pl.
* forma plural de acrofobia
# acrofobie
## Italià

   * Pronúncia: /a.kro.foˈbiː.e/

### Nom

acrofobie f. pl.
* forma plural de acrofobia

## Romanès
### Nom

acrofobie f. ‎(plural acrofobii)
* acrofòbia

#### Declinació

| | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural | Plural |
| | Indefinit | Indefinit | Definit | Indefinit | Indefinit | Definit |
| Nominatiu-acusatiu | (o) | acrofobie | acrofobia | (niște) | acrofobii | acrofobiile |
| Genitiu-datiu | (unei) | acrofobii | acrofobiei | (unor) | acrofobii | acrofobiilor |
| Vocatiu | | acrofobie | acrofobie | | acrofobii | acrofobii |
# acrocéfalas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /a.kɾoˈθe.fa.las/, meridional /a.kɾoˈθe.fa.lah/
       Americà: alt /a.k(ɾo)ˈse.fa.las/, baix /a.kɾoˈse.fa.lah/, austral /a.kɾoˈse.fa.las/
   * Rimes: -efalas

### Adjectiu

acrocéfalas f. pl.
* forma plural de acrocéfala
# afiléssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fiˈɫe.siw/, occidental /a.fiˈɫe.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

afiléssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb afilar.
# afinadament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.fiˌna.ðəˈmen/ balear /ə.fiˌna.ðəˈment/, /ə.fiˌna.ðəˈmen/ Occidental: nord-occidental /a.fiˌna.ðaˈmen/ valencià /a.fiˌna.ðaˈment/, /a.fiˌna.ðaˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De afinat i el sufix -ment.

### Adverbi

afinadament
* D'una manera afinada.

#### Antònims

* desafinadament

#### Traduccions

* Castellà: afinadamente $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·na·da·ment (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# afinadamente
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \a.fiˌna.ðaˈmen.te\
       Americà: alt /a.fiˌna.daˈmen.t(e)/, baix \a.fiˌna.ðaˈmen.te\
   * Rimes: -ente
   * Etimologia: De afinado i el sufix -mente.

### Adverbi

afinadamente
* afinadament

#### Antònims

* desafinadamente

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·na·da·men·te (6)
# afina
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈfi.nə/, occidental /aˈfi.na/
   * Rimes: -ina

### Verb

afina
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de afinar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb afinar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·na (3)
* Anagrames: afani, afaní, faïna
# afinada
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fiˈna.ðə/, occidental /a.fiˈna.ða/
   * Rimes: -ada

### Verb

afinada
* Participi femení singular del verb afinar.
    Afinada [ella/aquella]...; [l'he...] afinada.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·na·da (4)
* Anagrama: diàfana
# afinaies
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.fiˈna.jes/

### Verb

afinaies
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de afinar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [tu] afinaves.
# afilí
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fiˈɫi/, occidental /a.fiˈɫi/
   * Rimes: -i

### Verb

afilí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de afilar.
# afinaia
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.fiˈna.jɛ/, /a.fiˈna.je/

### Verb

afinaia
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de afinar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [jo] afinava.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de afinar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [ell/ella/vostè] afinava.
# afinaien
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.fiˈna.jen/

### Verb

afinaien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de afinar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [ells/elles/vostès] afinaven.
# afrontarà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.fɾun.təˈɾa/ balear /ə.fɾon.təˈɾa/, /ə.fɾun.təˈɾa/ Occidental: /a.fɾon.taˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

afrontarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de afrontar.

## Català antic
### Verb

afrontarà
* tercera persona singular (él, eyl, ell) del futur de afrontar
# afrontaríeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.fɾun.təˈɾi.əw/ balear /ə.fɾon.təˈɾi.əw/, /ə.fɾun.təˈɾi.əw/ Occidental: /a.fɾon.taˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

afrontaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de afrontar.

## Català antic
### Verb

afrontaríeu
* segona persona plural (vós, vosaltres) del condicional de afrontar

#### Variants

* afrontaríets
# afrontarívem
## Català
### Verb

afrontarívem
* (alguerès) Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de afrontar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fron·ta·rí·vem (5)
* Anagrama: formatariven
# afrontassen
## Català
### Verb

afrontassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb afrontar.

## Català antic
### Verb

afrontassen
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) de l'imperfet de subjuntiu de afrontar

#### Variants

* afrontaren
# afrontasses
## Català
### Verb

afrontasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb afrontar.

## Català antic
### Verb

afrontasses
* segona persona singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu de afrontar

#### Variants

* afrontares
# afrontaràs
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.fɾun.təˈɾas/ balear /ə.fɾon.təˈɾas/, /ə.fɾun.təˈɾas/ Occidental: /a.fɾon.taˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

afrontaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de afrontar.

## Català antic
### Verb

afrontaràs
* segona persona singular (tu) del futur de afrontar
# afrontaré
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.fɾun.təˈɾe/ balear /ə.fɾon.təˈɾe/, /ə.fɾun.təˈɾe/ Occidental: /a.fɾon.taˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

afrontaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de afrontar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fron·ta·ré (4)
* Anagrames: enforatar, entaforar

## Català antic
### Verb

afrontaré
* primera persona singular (io, yo, jo) del futur de afrontar

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /a.fɾon.taˈɾe/, meridional \a.fɾoŋ.taˈɾe\
       Americà: alt /a.fɾon.t(a)ˈɾe/, baix \a.fɾoŋ.taˈɾe\, austral /a.fɾon.taˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

afrontaré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb afrontar
# afrontaríem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.fɾun.təˈɾi.əm/ balear /ə.fɾon.təˈɾi.əm/, /ə.fɾun.təˈɾi.əm/ Occidental: /a.fɾon.taˈɾi.em/
   * Rimes: -iem

### Verb

afrontaríem
* Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de afrontar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fron·ta·rí·em (5)
* Anagrama: formatarien

## Català antic
### Verb

afrontaríem
* primera persona plural (nós, nosaltres) del condicional de afrontar
# afrontaríets
## Català antic
### Verb

afrontaríets
* segona persona plural (vós, vosaltres) del condicional de afrontar

#### Variants

* afrontaríeu
# afrontaríveu
## Català
### Verb

afrontaríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de afrontar.
# afligidament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.fɫiˌʒi.ðəˈmen/ balear /ə.fɫiˌʒi.ðəˈment/, /ə.fɫiˌʒi.ðəˈmen/ Occidental: nord-occidental /a.fɫiˌʒi.ðaˈmen/ valencià /a.fɫiˌd͡ʒi.ðaˈment/, /a.fɫiˌd͡ʒi.ðaˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De afligit i el sufix -ment.

### Adverbi

afligidament
* D'una manera afligida.

#### Traduccions

* Anglès: afflictively $^{(en)}$
* Castellà: afligidamente $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fli·gi·da·ment (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# afligidamente
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \a.fliˌxi.ðaˈmen.te\, meridional \a.fliˌhi.ðaˈmen.te\
       Americà: alt /a.fliˌxi.daˈmen.t(e)/, baix \a.fliˌhi.ðaˈmen.te\, austral \a.fliˌxi.ðaˈmen.te\
   * Rimes: -ente
   * Etimologia: De afligido i el sufix -mente.

### Adverbi

afligidamente
* afligidament

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fli·gi·da·men·te (6)
# afligigueres
## Català
### Verb

afligigueres
* (col·loquial balear) Segona persona del singular (tu) del passat simple de afligir.
* (col·loquial valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb afligir.
# afligiguessen
## Català
### Verb

afligiguessen
* (col·loquial) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb afligir.
# afligien
## Català
### Verb

afligien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de afligir.
# afligies
## Català
### Verb

afligies
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de afligir.
# afligiguera
## Català
### Verb

afligiguera
* (col·loquial valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb afligir.
* (col·loquial valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb afligir.
# afligigueren
## Català
### Verb

afligigueren
* (col·loquial balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de afligir.
* (col·loquial valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb afligir.
# afebligueu
## Català
### Verb

afebligueu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb afeblir.
# afebliguéreu
## Català
### Verb

afebliguéreu
* (col·loquial balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de afeblir.
* (col·loquial valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb afeblir.
# afebligueva
## Català
### Verb

afebligueva
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de afeblir.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de afeblir.
# afebligueven
## Català
### Verb

afebligueven
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de afeblir.
# afebligueves
## Català
### Verb

afebligueves
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de afeblir.
# afebligué
## Català
### Verb

afebligué
* (col·loquial balear) Primera persona del singular (jo) del passat simple de afeblir.
* (col·loquial balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de afeblir.
# afebliguérem
## Català
### Verb

afebliguérem
* (col·loquial balear) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de afeblir.
* (col·loquial valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb afeblir.
# afebligués
## Català
### Verb

afebligués
* (col·loquial) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb afeblir.
* (col·loquial) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb afeblir.
# afebliguéssem
## Català
### Verb

afebliguéssem
* (col·loquial) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb afeblir.
# afebliguesses
## Català
### Verb

afebliguesses
* (col·loquial) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb afeblir.
# acularàs
## Català
### Verb

acularàs
* Segona persona del singular (tu) del futur de acular.
# aculassis
## Català
### Verb

aculassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acular.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cu·las·sis (4)
* Anagrama: lascàssiu
# acularíeu
## Català
### Verb

acularíeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de acular.
# acularíveu
## Català
### Verb

acularíveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de acular.
# acularíem
## Català
### Verb

acularíem
* Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de acular.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cu·la·rí·em (5)
* Anagrama: calmaríeu
# acularívem
## Català
### Verb

acularívem
* (alguerès) Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de acular.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cu·la·rí·vem (5)
* Anagrames: calmaríveu, malcriàveu
# aculassen
## Català
### Verb

aculassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acular.
# aculassin
## Català
### Verb

aculassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acular.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cu·las·sin (4)
* Anagrama: insaculàs
# acularé
## Català
### Verb

acularé
* Primera persona del singular (jo) del futur de acular.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cu·la·ré (4)
* Anagrames: aclareu, Alacreu, calareu, calàreu, lacareu, lacàreu, lacerau

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /a.ku.laˈɾe/
       Americà: alt /a.k(u).laˈɾe/, baix /a.ku.laˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

acularé
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb acular
# aculasses
## Català
### Verb

aculasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acular.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cu·las·ses (4)
* Anagrames: asclàsseu, lascàsseu
# afinaríveu
## Català

   * Pronúncia: alguerès /a.fi.naˈɾi.vu/

### Verb

afinaríveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de afinar.
    Forma algueresa per [vosaltres/vós] afinaríeu.
# afinassin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fiˈna.sin/
   * Rimes: -asin

### Verb

afinassin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb afinar.
    [Ells/elles/vostès] afinessin, afinessen, afinassen, afinassin o afinaren.
# afinasses
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fiˈna.səs/, occidental /a.fiˈna.ses/
   * Rimes: -ases

### Verb

afinasses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb afinar.
    [Tu] afinessis, afinesses, afinasses, afinassis o afinares.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·nas·ses (4)
* Anagrama: afanessis
# afinassen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fiˈna.sən/, occidental /a.fiˈna.sen/
   * Rimes: -asen

### Verb

afinassen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb afinar.
    [Ells/elles/vostès] afinessin, afinessen, afinassen, afinassin o afinaren.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·nas·sen (4)
* Anagrama: afanessin
# afinaríeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.fi.nəˈɾi.əw/ Occidental: nord-occidental /a.fi.naˈɾi.ɛw/, valencià /a.fi.naˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

afinaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de afinar.

#### Sinònims

* afinaríveu, forma algueresa.
# afinassis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fiˈna.sis/
   * Rimes: -asis

### Verb

afinassis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb afinar.
    [Tu] afinessis, afinesses, afinasses, afinassis o afinares.
# afinau
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fiˈnaw/, occidental /a.fiˈnaw/
   * Rimes: -aw

### Verb

afinau
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de afinar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb afinar.

#### Variants

* afineu
# afekzioan
## Basc
### Nom

afekzioan
* inessiu definit singular de afekzio
# afekzioarengatik
## Basc
### Nom

afekzioarengatik
* causal definit singular de afekzio
# afekzioarentzat
## Basc
### Nom

afekzioarentzat
* benefactiu definit singular de afekzio
# afekzioaz
## Basc
### Nom

afekzioaz
* instrumental definit singular de afekzio
# afekzioaren
## Basc
### Nom

afekzioaren
* genitiu definit singular de afekzio
# afekzioei
## Basc
### Nom

afekzioei
* datiu definit plural de afekzio
# afekzioa
## Basc
### Nom

afekzioa
* absolutiu definit singular de afekzio
# afekzioak
## Basc
### Nom

afekzioak
* absolutiu definit plural de afekzio
* ergatiu definit singular de afekzio
# afekzioarekin
## Basc
### Nom

afekzioarekin
* comitatiu definit singular de afekzio
# afekzioari
## Basc
### Nom

afekzioari
* datiu definit singular de afekzio