OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# esmorteïment
## Català
### Nom

esmorteïment m. ‎(plural esmorteïments)
* (futbol) Acció de controlar la pilota acompanyant-la amb el peu, la cama, el pit o el cap fins a deixar-la inerta.

#### Traduccions

* Anglès: trap $^{(en)}$
* Castellà: amortiguamiento $^{(es)}$
* Francès: amorti $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·mor·te·ï·ment (5)

### Vegeu també

* esmorteïment. Diccionari general de l'esport. Informació cedida per TERMCAT.
# esmorteïguem
## Català
### Verb

esmorteïguem
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb esmorteir.
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb esmorteir.

#### Variants

* [1] esmorteïm
* [2] esmorteïm

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·mor·te·ï·guem (5)
# esmorteïres
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.mur.təˈi.ɾəs/ balear /əz.moɾ.təˈi.ɾəs/, /əz.mur.təˈi.ɾəs/ Occidental: /ez.moɾ.teˈi.ɾes/
   * Rimes: -iɾes

### Verb

esmorteïres
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de esmorteir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·mor·te·ï·res (5)
* Anagrama: esmorteir-se
# esmorteïdes
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.mur.təˈi.ðəs/ balear /əz.moɾ.təˈi.ðəs/, /əz.mur.təˈi.ðəs/ Occidental: /ez.moɾ.teˈi.ðes/
   * Rimes: -ides

### Verb

esmorteïdes
* Participi femení plural del verb esmorteir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·mor·te·ï·des (5)
# esmorteïen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.mur.təˈi.ən/ balear /əz.moɾ.təˈi.ən/, /əz.mur.təˈi.ən/ Occidental: /ez.moɾ.teˈi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

esmorteïen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de esmorteir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·mor·te·ï·en (5)
* Anagrama: estormeien
# esmorteïes
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.mur.təˈi.əs/ balear /əz.moɾ.təˈi.əs/, /əz.mur.təˈi.əs/ Occidental: /ez.moɾ.teˈi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

esmorteïes
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de esmorteir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·mor·te·ï·es (5)
* Anagrames: estormeies, estormeiés
# esmorteïm
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.mur.təˈim/ balear /əz.moɾ.təˈim/, /əz.mur.təˈim/ Occidental: /ez.moɾ.teˈim/
   * Rimes: -im

### Verb

esmorteïm
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de esmorteir.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb esmorteir.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb esmorteir.

#### Variants

* [2] esmorteïguem
* [3] esmorteïguem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·mor·te·ïm (4)
* Anagrama: esmortíem
# escartegin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kərˈtɛ.ʒin/ balear /əs.kəɾˈtə.ʒin/, /əs.kərˈtɛ.ʒin/ Occidental: nord-occidental /es.karˈte.ʒin/, valencià /es.kaɾˈte.d͡ʒin/
   * Rimes: -ɛʒin

### Verb

escartegin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb escartejar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb escartejar.

#### Variants

* [1] escartegen
* [2] escartegen
# escartegis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kərˈtɛ.ʒis/ balear /əs.kəɾˈtə.ʒis/, /əs.kərˈtɛ.ʒis/ Occidental: nord-occidental /es.karˈte.ʒis/, valencià /es.kaɾˈte.d͡ʒis/
   * Rimes: -ɛʒis

### Verb

escartegis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb escartejar.

#### Variants

* escarteges
# escartegés
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əs.kər.təˈʒes/ Occidental: nord-occidental /es.kar.teˈʒes/, valencià /es.kaɾ.teˈd͡ʒes/
   * Rimes: -es

### Verb

escartegés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb escartejar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb escartejar.

#### Variants

* [1] escartejàs, escartejara
* [2] escartejàs, escartejara
# escartegessis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əs.kər.təˈʒe.sis/ Occidental: nord-occidental /es.kar.teˈʒe.sis/, valencià /es.kaɾ.teˈd͡ʒe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

escartegessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb escartejar.

#### Variants

* escartegesses, escartejassis, escartejasses, escartejares
# escartegeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kər.təˈʒɛw/ balear /əs.kəɾ.təˈʒəw/, /əs.kər.təˈʒɛw/ Occidental: nord-occidental /es.kar.teˈʒew/, valencià /es.kaɾ.teˈd͡ʒew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

escartegeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de escartejar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb escartejar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb escartejar.

#### Variants

* [1] escartejau
* [3] escartejau
# escartegi
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kərˈtɛ.ʒi/ balear /əs.kəɾˈtə.ʒi/, /əs.kərˈtɛ.ʒi/ Occidental: nord-occidental /es.karˈte.ʒi/, valencià /es.kaɾˈte.d͡ʒi/
   * Rimes: -ɛʒi

### Verb

escartegi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de escartejar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb escartejar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb escartejar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb escartejar.

#### Variants

* [1] escartejo, escartege, escarteig
* [2] escartege
* [3] escartege
* [4] escartege

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·car·te·gi (4)
* Anagrama: escarteig
# escarteges
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kərˈtɛ.ʒəs/ balear /əs.kəɾˈtə.ʒəs/, /əs.kərˈtɛ.ʒəs/ Occidental: nord-occidental /es.karˈte.ʒes/, valencià /es.kaɾˈte.d͡ʒes/
   * Rimes: -ɛʒes

### Verb

escarteges
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de escartejar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb escartejar.

#### Variants

* [2] escartegis
# escartegessen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əs.kər.təˈʒe.sən/ Occidental: nord-occidental /es.kar.teˈʒe.sen/, valencià /es.kaɾ.teˈd͡ʒe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

escartegessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb escartejar.

#### Variants

* escartegessin, escartejassin, escartejassen, escartejaren
# escartegesses
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əs.kər.təˈʒe.səs/ Occidental: nord-occidental /es.kar.teˈʒe.ses/, valencià /es.kaɾ.teˈd͡ʒe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

escartegesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb escartejar.

#### Variants

* escartegessis, escartejassis, escartejasses, escartejares
# escartegessin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əs.kər.təˈʒe.sin/ Occidental: nord-occidental /es.kar.teˈʒe.sin/, valencià /es.kaɾ.teˈd͡ʒe.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

escartegessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb escartejar.

#### Variants

* escartegessen, escartejassin, escartejassen, escartejaren
# ergesti
## Italià
### Verb

ergesti
* segona persona singular (tu) del passat de ergere
# ergetevi
## Italià
### Verb

ergetevi
* segona persona plural (voi) de l'imperatiu de ergersi
# ergevano
## Italià
### Verb

ergevano
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperfet d'indicatiu de ergere
# ergevi
## Italià
### Verb

ergevi
* segona persona singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de ergere
# ergevamo
## Italià
### Verb

ergevamo
* primera persona plural (noi) de l'imperfet d'indicatiu de ergere
# ergeste
## Italià
### Verb

ergeste
* segona persona plural (voi) del passat de ergere
* segona persona plural (voi) de l'imperfet de subjuntiu de ergere
# ergete
## Italià
### Verb

ergete
* segona persona plural (voi) del present d'indicatiu de ergere
* segona persona plural (voi) de l'imperatiu de ergere
# ergeva
## Italià
### Verb

ergeva
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperfet d'indicatiu de ergere
# ergevate
## Italià
### Verb

ergevate
* segona persona plural (voi) de l'imperfet d'indicatiu de ergere
# ergevo
## Italià
### Verb

ergevo
* primera persona singular (io) de l'imperfet d'indicatiu de ergere
# escarn
## Català

   * Pronúncia: oriental /əsˈkarn/, occidental /esˈkaɾn/
   * Rimes: -aɾn
   * Etimologia: Regressiu de escarnir, segle XIII.

### Nom

escarn m. ‎(plural escarns)
* Burla a algú amb el propòsit de ridiculitzar-lo o desprestigiar-lo.
* Acció de denúncia ciutadana o manifestació popular de protesta contra una persona de l'àmbit públic feta amb el propòsit d’importunar-la en la seva activitat pública o privada per la gravetat dels fets que se li atribueixen.

#### Variants

* escarni
* escarnot

#### Sinònims

* inri
* ludibri
* mofa

#### Traduccions

* Anglès: taunt $^{(en)}$
* Castellà: escarnio $^{(es)}$ m.
* Francès: dérision $^{(fr)}$ f.
* Castellà: escrache $^{(es)}$ m.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·carn (2)
* Heterograma de 6 lletres (acenrs)
* Anagrames: censar, nacres, renasc, sancer

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB, Optimot
# escaridament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kə.ɾi.ðəˈmen/ balear /əs.kə.ɾi.ðəˈment/, /əs.kə.ɾi.ðəˈmen/ Occidental: nord-occidental /es.ka.ɾi.ðaˈmen/ valencià /es.ka.ɾi.ðaˈment/, /es.ka.ɾi.ðaˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De escarit i el sufix -ment.

### Adverbi

escaridament
* D'una manera escarida.

#### Traduccions

* Anglès: barely $^{(en)}$
* Castellà: escuetamente $^{(es)}$
* Francès: nûment $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ca·ri·da·ment (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# escargòls
## Occità

   * Pronúncia: /es.kaɾˈɡɔls/

### Nom

escargòls m. pl.
* forma plural de escargòl
# escarmentar-se
## Català
### Verb

escarmentar-se
* Forma pronominal de escarmentar.
# escarlatas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /es.kaɾˈla.tas/, meridional /eh.kaɾˈla.tah/
       Americà: alt /es.kaɾˈla.t(a)s/, baix /eh.kaɾˈla.tah/, austral /eh.kaɾˈla.tas/
   * Rimes: -atas

### Nom

escarlatas f. pl.
* forma plural de escarlata

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·car·la·tas (4)
# escarlata
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kərˈɫa.tə/, occidental /es.kaɾˈɫa.ta/
   * Rimes: -ata
   * Etimologia: De l’àrab andalusí *'iškirlâṭa, segle XIII, de l’àrab *siqillâṭ, del grec bizantí σιγιλλᾶτος ‎(sigillâtos), del llatí (textum) sigillātum ‎(«teixit segellat»).

### Nom

escarlata f. ‎(plural escarlates)
* Colorant vermell viu tret de la cotxinilla.
* (històric) Peça de vestir tenyida de vermell.

#### Traduccions

* Anglès: scarlet $^{(en)}$
* Castellà: escarlata $^{(es)}$ m.
* Francès: écarlate $^{(fr)}$

### Nom

escarlata m. ‎(plural invariable)
* Color vermell amb una punta de taronja.
    #FF2400

### Adjectiu

escarlata inv. ‎(sense plural)
* De color vermell amb una punta de taronja.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·car·la·ta (4)
* Anagrames: esclatara, esclatarà

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /es.kaɾˈla.ta/, meridional /eh.kaɾˈla.ta/
       Americà: alt /es.kaɾˈla.t(a)/, baix /eh.kaɾˈla.ta/
   * Rimes: -ata
   * Etimologia: De l'àrab andalusí يَسْكَارْلَات‎ ‎('iškirlâṭa), del grec bizantí σιγιλλᾶτος ‎(sigillâtos), del llatí (textum) sigillatum ‎(«(teixit) segellat»).

### Adjectiu

escarlata inv. inv.
* escarlata

### Nom

escarlata m. ‎(només en singular)
* escarlata (color)

### Nom

escarlata f. ‎(plural escarlatas)
* escarlata

#### Derivats

* escarlatina

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·car·la·ta (4)
* Anagrames: aclaraste, tracaleas, tracaleás

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre escarlata
# esneaz
## Basc
### Nom

esneaz
* instrumental definit singular de esne
# esneekin
## Basc
### Nom

esneekin
* comitatiu definit plural de esne
# esneetan
## Basc
### Nom

esneetan
* inessiu definit plural de esne
# esneek
## Basc
### Nom

esneek
* ergatiu definit plural de esne
# esneentzat
## Basc
### Nom

esneentzat
* benefactiu definit plural de esne
# esneetako
## Basc
### Nom

esneetako
* genitiu locatiu definit plural de esne
# esneei
## Basc
### Nom

esneei
* datiu definit plural de esne
# esneen
## Basc
### Nom

esneen
* genitiu definit plural de esne
# esneengatik
## Basc
### Nom

esneengatik
* causal definit plural de esne
# esneetara
## Basc
### Nom

esneetara
* al·latiu definit plural de esne
# espargirívem
## Català
### Verb

espargirívem
* (alguerès) Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de espargir.

#### Variants

* espargiríem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·par·gi·rí·vem (5)
* Anagrama: aspergirívem
# espargisca
## Català
### Verb

espargisca
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb espargir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb espargir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb espargir.

#### Variants

* [1] espargeixi, espargesqui, espargixa, espargesca
* [2] espargeixi, espargesqui, espargixa, espargixo, espargesca
* [3] espargeixi, espargesqui

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·par·gis·ca (4)
* Anagrames: aspergisca, capgiressa
# espargisquem
## Català
### Verb

espargisquem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb espargir.

#### Variants

* espargim, espargiguem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·par·gis·quem (4)
# espargisques
## Català
### Verb

espargisques
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb espargir.

#### Variants

* espargeixis, espargesquis, espargixes, espargixos, espargesques

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·par·gis·ques (4)
* Anagrames: aspergesquis, aspergisques, espargesquis
# espargiríeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.pər.ʒiˈɾi.əw/, occidental /es.paɾ.d͡ʒiˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

espargiríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de espargir.

#### Variants

* espargiríveu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·par·gi·rí·eu (5)
* Anagrames: aspergiríeu, perseguiria

## Català antic
### Verb

espargiríeu
* segona persona plural (vós, vosaltres) del condicional de espargir

#### Variants

* espargiríets
# espargisquen
## Català
### Verb

espargisquen
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb espargir.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb espargir.

#### Variants

* [1] espargeixin, espargesquin, espargixen, espargesquen
* [2] espargeixin, espargesquin

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·par·gis·quen (4)
* Anagrames: aspergesquin, aspergisquen, espargesquin
# espargiríveu
## Català
### Verb

espargiríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de espargir.

#### Variants

* espargiríeu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·par·gi·rí·veu (5)
* Anagrames: aspergiríveu, perseguiriva
# espargisc
## Català
### Verb

espargisc
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de espargir.

#### Variants

* espargeix, espargeixo, espargesc, espargeixi, espargixo

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·par·gisc (3)
* Anagrama: aspergisc
# espargisqueu
## Català
### Verb

espargisqueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb espargir.

#### Variants

* espargiu, espargigueu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·par·gis·queu (4)
# espargissen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.pərˈʒi.sən/, occidental /es.paɾˈd͡ʒi.sen/
   * Rimes: -isen

### Verb

espargissen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb espargir.

#### Variants

* espargiguessen, espargigueren, espargissin, espargiren

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·par·gis·sen (4)
* Anagrames: aspergissen, aspregessin

## Català antic
### Verb

espargissen
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) de l'imperfet de subjuntiu de espargir

#### Variants

* espargiren
# esgarrifà
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.ɡə.riˈfa/, occidental /ez.ɣa.riˈfa/
   * Rimes: -a

### Verb

esgarrifà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de esgarrifar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·gar·ri·fà (4)
* Anagrama: esgrafiar
# esgarrifosos
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.ɡə.riˈfo.zus/ balear /əz.ɣə.riˈfo.zos/, /əz.ɣə.riˈfo.zus/ Occidental: /ez.ɣa.riˈfo.zos/
   * Rimes: -ozos

### Adjectiu

esgarrifosos m. pl.
* Forma plural de esgarrifós.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·gar·ri·fo·sos (5)
# esgarrifàiem
## Català
### Verb

esgarrifàiem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de esgarrifar.

#### Variants

* esgarrifàvom, esgarrifàvem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·gar·ri·fà·iem (5)
# esgarrifàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.ɡə.riˈfa.ɾəm/, occidental /ez.ɣa.riˈfa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

esgarrifàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de esgarrifar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb esgarrifar.

#### Variants

* [2] esgarrifeguéssom, esgarriféssim, esgarriféssem, esgarrifàssem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·gar·ri·fà·rem (5)
# esgarrifàssem
## Català
### Verb

esgarrifàssem
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb esgarrifar.

#### Variants

* esgarrifeguéssom, esgarriféssim, esgarriféssem, esgarrifàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·gar·ri·fàs·sem (5)
# esgarrifàsseu
## Català
### Verb

esgarrifàsseu
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb esgarrifar.

#### Variants

* esgarrifeguéssou, esgarriféssiu, esgarrifésseu, esgarrifàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·gar·ri·fàs·seu (5)
# esgarrifàvem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.ɡə.riˈfa.βəm/, balear /əz.ɣə.riˈfa.vəm/ Occidental: nord-occidental /ez.ɣa.riˈfa.βem/ valencià /ez.ɣa.riˈfa.vem/, /ez.ɣa.riˈfa.βem/
   * Rimes: -avem

### Verb

esgarrifàvem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de esgarrifar.

#### Variants

* esgarrifàvom, esgarrifàiem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·gar·ri·fà·vem (5)
# esgarrifàieu
## Català
### Verb

esgarrifàieu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de esgarrifar.

#### Variants

* esgarrifavo, esgarrifàveu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·gar·ri·fà·ieu (5)
# esgarrifàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.ɡə.riˈfa.ɾəw/, occidental /ez.ɣa.riˈfa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

esgarrifàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de esgarrifar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb esgarrifar.

#### Variants

* [2] esgarrifeguéssou, esgarriféssiu, esgarrifésseu, esgarrifàsseu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·gar·ri·fà·reu (5)
# esgarrifoses
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.ɡə.riˈfo.zəs/, occidental /ez.ɣa.riˈfo.zes/
   * Rimes: -ozes

### Adjectiu

esgarrifoses f. pl.
* Forma plural de esgarrifosa.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·gar·ri·fo·ses (5)
# espinosos de nueve espinas
## Castellà
### Nom

espinosos de nueve espinas m. pl.
* forma plural de espinoso de nueve espinas
# espins
## Català
### Nom

espins m. pl.
* Forma plural de espín.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pins (2)
* Anagrama: pensis
# espinochos
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /es.piˈno.t͡ʃos/, meridional /eh.piˈno.t͡ʃoh/
       Americà: alt /es.piˈno.t͡ʃ(o)s/, baix /eh.piˈno.t͡ʃoh/, austral /eh.piˈno.t͡ʃos/
   * Rimes: -otʃos

### Nom

espinochos m. pl.
* forma plural de espinocho
# espinosillos
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /es.pi.noˈsi.ʎos/, meridional /eh.pi.noˈsi.ʝoh/
       Americà: alt /es.pi.noˈsi.ʝ(o)s/, baix /eh.pi.noˈsi.ʝoh/, austral \eh.pi.noˈsi.ʒos\
   * Rimes: -iʎos

### Nom

espinosillos m. pl.
* forma plural de espinosillo
# espinoso de nueve espinas
## Castellà
### Nom

espinoso de nueve espinas m. ‎(plural espinosos de nueve espinas)
* punxoset

### Vegeu també

* espinoso de nueve espinas. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia.
# espinosillo
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /es.pi.noˈsi.ʎo/, meridional /eh.pi.noˈsi.ʝo/
       Americà: alt /es.pi.n(o)ˈsi.ʝo/, baix /eh.pi.noˈsi.ʝo/, austral \eh.pi.noˈsi.ʒo\
   * Rimes: -iʎo

### Nom

espinosillo m. ‎(plural espinosillos)
* punxoset

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pi·no·si·llo (5)

### Vegeu també

* espinosillo. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia.
# espinoso
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /es.piˈno.so/, meridional /eh.piˈno.so/
       Americà: alt /es.piˈno.s(o)/, baix /eh.piˈno.so/
   * Rimes: -oso

### Nom

espinoso m. ‎(plural espinosos)
* punxoset

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pi·no·so (4)

### Vegeu també

* espinoso. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia.
# espinocho
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /es.piˈno.t͡ʃo/, meridional /eh.piˈno.t͡ʃo/
       Americà: alt /es.piˈno.t͡ʃ(o)/, baix /eh.piˈno.t͡ʃo/
   * Rimes: -otʃo

### Nom

espinocho m. ‎(plural espinochos)
* punxoset

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pi·no·cho (4)

### Vegeu també

* espinocho. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia.
# escotxeguéssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.ku.t͡ʃəˈɣe.səm/ balear /əs.ko.t͡ʃəˈɣe.səm/, /əs.ku.t͡ʃəˈɣe.səm/ Occidental: /es.ko.t͡ʃeˈɣe.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

escotxeguéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb escotxegar.

#### Variants

* escotxeguéssim, escotxegàssem, escotxegàrem
# escotxegà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.ku.t͡ʃəˈɣa/ balear /əs.ko.t͡ʃəˈɣa/, /əs.ku.t͡ʃəˈɣa/ Occidental: /es.ko.t͡ʃeˈɣa/
   * Rimes: -a

### Verb

escotxegà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de escotxegar.
# escotxegàrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.ku.t͡ʃəˈɣa.ɾəm/ balear /əs.ko.t͡ʃəˈɣa.ɾəm/, /əs.ku.t͡ʃəˈɣa.ɾəm/ Occidental: /es.ko.t͡ʃeˈɣa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

escotxegàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de escotxegar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb escotxegar.

#### Variants

* [2] escotxeguéssim, escotxeguéssem, escotxegàssem
# escotxeguis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kuˈt͡ʃɛ.ɣis/ balear /əs.koˈt͡ʃə.ɣis/, /əs.kuˈt͡ʃɛ.ɣis/ Occidental: /es.koˈt͡ʃe.ɣis/
   * Rimes: -ɛɡis

### Verb

escotxeguis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb escotxegar.

#### Variants

* escotxegues
# escotxeguéssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.ku.t͡ʃəˈɣe.sim/ balear /əs.ko.t͡ʃəˈɣe.sim/, /əs.ku.t͡ʃəˈɣe.sim/ Occidental: /es.ko.t͡ʃeˈɣe.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

escotxeguéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb escotxegar.

#### Variants

* escotxeguéssem, escotxegàssem, escotxegàrem
# escotxeguin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kuˈt͡ʃɛ.ɣin/ balear /əs.koˈt͡ʃə.ɣin/, /əs.kuˈt͡ʃɛ.ɣin/ Occidental: /es.koˈt͡ʃe.ɣin/
   * Rimes: -ɛɡin

### Verb

escotxeguin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb escotxegar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb escotxegar.

#### Variants

* [1] escotxeguen
* [2] escotxeguen
# escotxeguéssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.ku.t͡ʃəˈɣe.siw/ balear /əs.ko.t͡ʃəˈɣe.siw/, /əs.ku.t͡ʃəˈɣe.siw/ Occidental: /es.ko.t͡ʃeˈɣe.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

escotxeguéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb escotxegar.

#### Variants

* escotxeguésseu, escotxegàsseu, escotxegàreu