OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# acagalloni
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kə.ɣəˈʎo.ni/, occidental /a.ka.ɣaˈʎo.ni/
   * Rimes: -oni

### Verb

acagalloni
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acagallonar-se.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb acagallonar-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb acagallonar-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb acagallonar-se.
# acagallonessen
## Català
### Verb

acagallonessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acagallonar-se.
# acagallonessis
## Català
### Verb

acagallonessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acagallonar-se.
# acagallonessin
## Català
### Verb

acagallonessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acagallonar-se.
# acagalloneu
## Català
### Verb

acagalloneu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de acagallonar-se.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb acagallonar-se.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb acagallonar-se.
# acagallonen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kə.ɣəˈʎo.nən/, occidental /a.ka.ɣaˈʎo.nen/
   * Rimes: -onen

### Verb

acagallonen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de acagallonar-se.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb acagallonar-se.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb acagallonar-se.
# acagallones
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kə.ɣəˈʎo.nəs/, occidental /a.ka.ɣaˈʎo.nes/
   * Rimes: -ones

### Verb

acagallones
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de acagallonar-se.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb acagallonar-se.
# acariciàveu
## Català
### Verb

acariciàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de acariciar.
# acariciéssem
## Català
### Verb

acariciéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acariciar.
# acariciéssiu
## Català
### Verb

acariciéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acariciar.
# acaricií
## Català
### Verb

acaricií
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de acariciar.
# acariciés
## Català
### Verb

acariciés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acariciar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acariciar.
# acariciésseu
## Català
### Verb

acariciésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acariciar.
# acariciéssim
## Català
### Verb

acariciéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acariciar.
# acaricié
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /a.ka.ɾiˈθje/
       Americà: alt /a.ka.(ɾi)ˈsje/, baix /a.ka.ɾiˈsje/
   * Rimes: -e

### Verb

acaricié
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb acariciar
# acoquiner
## Francès

   * Pronúncia: /a.kɔ.kiˈne/
   * Etimologia: Del prefix a- i coquin

### Verb

acoquiner
* acostar, arramblar
    «...au moment où je m’étais bien acoquiné près du feu, pour vous écrire longuement […]» (Honoré de Balzac, Œuvres complètes; Lettre à Madame Zulma Carraud, 1833 ed. Lévy, París, 1876, p. 183)...quan em vaig acostar a la vora del foc, per escriure-us llargament...
* aviciar
    Le métier de mendiant acoquine ceux qui l’ont fait une fois.L'ofici de mendicant avicia els que l'han practicat una vegada.
* lligar-se, vincular-se a un lloc, una persona
    «Le héros de M. Daudet avait eu le bonheur de tomber sur une femme qui remplissait toutes les conditions de l’idéal bourgeois : il s’empresse de s’acoquiner avec elle.» (Paul Lafargue, Le Socialiste, 2 gener del 1886)Els herois del senyor Daudet havien tingut la bona sort de topar amb una dona que complia totes les condicions de l'ideal burgès: ell es va proposar lligar-se-la.
# acoquinaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ku.kiˈna.βəs/ balear /ə.ko.kiˈna.vəs/, /ə.ku.kiˈna.vəs/ Occidental: nord-occidental /a.ko.kiˈna.βes/, valencià /a.ko.kiˈna.ves/
   * Rimes: -aves

### Verb

acoquinaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de acoquinar.
# acoquinessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ku.kiˈne.sən/, occidental /a.ko.kiˈne.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

acoquinessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acoquinar.
    [Ells/elles/vostès] acoquinessin, acoquinessen, acoquinassen, acoquinassin o acoquinaren.
# acoquinaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ku.kiˈna.βən/ balear /ə.ko.kiˈna.vən/, /ə.ku.kiˈna.vən/ Occidental: nord-occidental /a.ko.kiˈna.βen/, valencià /a.ko.kiˈna.ven/
   * Rimes: -aven

### Verb

acoquinaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de acoquinar.
# acoquinen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kuˈki.nən/, occidental /a.koˈki.nen/
   * Rimes: -inen

### Verb

acoquinen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de acoquinar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb acoquinar.
    [Que ells/elles/vostès] acoquinin o acoquinen.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb acoquinar.
    Acoquinin o acoquinen [ells/elles/vostès].
# acoquines
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kuˈki.nəs/, occidental /a.koˈki.nes/
   * Rimes: -ines

### Verb

acoquines
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de acoquinar.
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb acoquinar.
    [Que tu] acoquinis o acoquines; [tu] no acoquinis o acoquines.
# acoquinesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ku.kiˈne.səs/, occidental /a.ko.kiˈne.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

acoquinesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acoquinar.
    [Tu] acoquinessis, acoquinesses, acoquinasses, acoquinassis o acoquinares.
# acoquinessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ku.kiˈne.sin/, occidental /a.ko.kiˈne.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

acoquinessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acoquinar.
    [Ells/elles/vostès] acoquinessin, acoquinessen, acoquinassen, acoquinassin o acoquinaren.
# acoquine
## Català

   * Pronúncia: occidental /a.koˈki.ne/
   * Rimes: -ine

### Verb

acoquine
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acoquinar.
    Forma valenciana: [jo] acoquino, acoquine, acoquín o acoquini.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb acoquinar.
    [Que jo] acoquini o acoquine.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb acoquinar.
    [Que ell/ella/vostè] acoquini o acoquine.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb acoquinar.
    Acoquini o acoquine [ell/ella/vostè].

### Miscel·lània

* Anagrama: quenòcia
# acoloríssem
## Català
### Verb

acoloríssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acolorir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·lo·rís·sem (5)
* Anagrama: acoloréssim
# acolorísseu
## Català
### Verb

acolorísseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acolorir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·lo·rís·seu (5)
* Anagrama: acoloréssiu
# acoloríveu
## Català
### Verb

acoloríveu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de acolorir.
# acoloríreu
## Català
### Verb

acoloríreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de acolorir.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acolorir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·lo·rí·reu (5)
* Anagrama: acorrioleu
# acolorís
## Català
### Verb

acolorís
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acolorir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acolorir.
# acoloríssim
## Català
### Verb

acoloríssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acolorir.
# acoloríssiu
## Català
### Verb

acoloríssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acolorir.
# acoltell
## Català
### Verb

acoltell
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acoltellar.
# acolorírem
## Català
### Verb

acolorírem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de acolorir.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acolorir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·lo·rí·rem (5)
* Anagrama: acorriolem
# acorruàssiu
## Català
### Verb

acorruàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acorruar.
# acorruàveu
## Català
### Verb

acorruàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de acorruar.
# acorruéssim
## Català
### Verb

acorruéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acorruar.
# acorruéssiu
## Català
### Verb

acorruéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acorruar.
# acorruï
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kuˈru.i/ balear /ə.koˈru.i/, /ə.kuˈru.i/ Occidental: /a.koˈru.i/
   * Rimes: -ui

### Verb

acorruï
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acorruar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb acorruar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb acorruar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb acorruar.
# acorruí
## Català
### Verb

acorruí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de acorruar.
# acorruéssem
## Català
### Verb

acorruéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acorruar.
# acorruésseu
## Català
### Verb

acorruésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acorruar.
# acostumaven
## Català
### Verb

acostumaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de acostumar.
# acostumaves
## Català
### Verb

acostumaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de acostumar.
# acostumassin
## Català
### Verb

acostumassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acostumar.
# acostumavo
## Català
### Verb

acostumavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de acostumar.
# acostumava
## Català
### Verb

acostumava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de acostumar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de acostumar.
# acostumavi
## Català
### Verb

acostumavi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de acostumar.
# acostumassis
## Català
### Verb

acostumassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acostumar.
# acostumau
## Català
### Verb

acostumau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de acostumar.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb acostumar.
# acarrereu
## Català
### Verb

acarrereu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de acarrerar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb acarrerar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb acarrerar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·car·re·reu (4)
* Anagrama: arrecerau
# acarreri
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kəˈre.ɾi/, occidental /a.kaˈre.ɾi/
   * Rimes: -eɾi

### Verb

acarreri
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acarrerar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb acarrerar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb acarrerar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb acarrerar.
# acarreres
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kəˈre.ɾəs/, occidental /a.kaˈre.ɾes/
   * Rimes: -eɾes

### Verb

acarreres
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de acarrerar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb acarrerar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·car·re·res (4)
* Anagrama: arreceràs
# acarreressin
## Català
### Verb

acarreressin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acarrerar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·car·re·res·sin (5)
* Anagrama: arrecerassin
# acarrerin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kəˈre.ɾin/, occidental /a.kaˈre.ɾin/
   * Rimes: -eɾin

### Verb

acarrerin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb acarrerar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb acarrerar.
# acarrerem
## Català
### Verb

acarrerem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de acarrerar.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb acarrerar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb acarrerar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·car·re·rem (4)
* Anagrama: arreceram
# acarreresses
## Català
### Verb

acarreresses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acarrerar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·car·re·res·ses (5)
* Anagrama: arrecerasses
# acarreressis
## Català
### Verb

acarreressis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acarrerar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·car·re·res·sis (5)
* Anagrama: arrecerassis
# acarreressen
## Català
### Verb

acarreressen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acarrerar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·car·re·res·sen (5)
* Anagrames: arrecerassen, encarreressa
# aciencen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.siˈɛn.sən/, occidental /a.siˈɛn.sen/
   * Rimes: -ɛnsen

### Verb

aciencen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de aciençar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb aciençar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb aciençar.
# aciences
## Català
### Verb

aciences
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de aciençar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb aciençar.
# aciencessin
## Català
### Verb

aciencessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aciençar.
# acience
## Català
### Verb

acience
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de aciençar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb aciençar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb aciençar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb aciençar.
# aciencessen
## Català
### Verb

aciencessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aciençar.
# aciencesses
## Català
### Verb

aciencesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aciençar.
# acotxàs
## Català
### Verb

acotxàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acotxar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acotxar.
# acotxàveu
## Català
### Verb

acotxàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de acotxar.
# acotxàssem
## Català
### Verb

acotxàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acotxar.
# acotxàssim
## Català
### Verb

acotxàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acotxar.
# acotxàssiu
## Català
### Verb

acotxàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acotxar.
# acotxàrem
## Català
### Verb

acotxàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de acotxar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acotxar.
# acotxàreu
## Català
### Verb

acotxàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de acotxar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acotxar.
# acotxàsseu
## Català
### Verb

acotxàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acotxar.
# aclofe
## Català
### Verb

aclofe
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de aclofar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb aclofar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb aclofar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb aclofar.
# aclofessen
## Català
### Verb

aclofessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclofar.
# aclofesses
## Català
### Verb

aclofesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclofar.
# aclofava
## Català
### Verb

aclofava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de aclofar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de aclofar.
# aclofaven
## Català
### Verb

aclofaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de aclofar.
# aclofes
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈkɫɔ.fəs/, occidental /aˈkɫɔ.fes/
   * Rimes: -ɔfes

### Verb

aclofes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de aclofar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb aclofar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·clo·fes (3)
* Heterograma de 7 lletres (aceflos)
* Anagrama: escalfo
# aclofen
## Català
### Verb

aclofen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de aclofar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb aclofar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb aclofar.
# aclofau
## Català
### Verb

aclofau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de aclofar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb aclofar.
# aclofaves
## Català
### Verb

aclofaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de aclofar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·clo·fa·ves (4)
* Anagrama: escalfavo
# addictions aux jeux vidéo
## Francès
### Nom

addictions aux jeux vidéo f. pl.
* forma plural de addiction aux jeux vidéo
# addictivities
## Anglès
### Nom

addictivities
* forma plural de addictivity
# addictions
## Anglès
### Nom

addictions
* forma plural de addiction

## Francès

   * Pronúncia: /a.dikˈtjɔ̃/

### Nom

addictions f. pl.
* forma plural de addiction
# addictiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əd.dikˈtiw/ Occidental: nord-occidental /ad.dikˈtiw/, valencià /a.ðikˈtiw/
   * Rimes: -iw

### Adjectiu

addictiu m. ‎(femení addictiva, plural masculí addictius, plural femení addictives)
* Que pot provocar una addicció, una dependència incontrolable.

#### Traduccions

* Alemany: süchtig machend $^{(de)}$
* Anglès: addictive $^{(en)}$
* Castellà: adictivo $^{(es)}$
* Francès: addictif $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·dic·tiu (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, Optimot
# addictive
## Anglès

   * Pronúncia: /əˈdɪktɪv/ Audio (Paris)

### Adjectiu

addictive ‎(comparatiu more addictive, superlatiu most addictive)
* addictiu

### Vegeu també

* Diccionari Anglès-Català de Codi Obert (DACCO)

## Francès

   * Pronúncia: /a.dikˈtiv/

### Adjectiu

addictive f. ‎(plural addictives)
* forma femenina de addictif
# addiction
## Anglès

   * Pronúncia: /əˈdɪkʃən/

### Nom

addiction ‎(plural addictions)
* addicció

## Francès

   * Pronúncia: /a.dikˈsjɔ̃/

### Nom

addiction f. ‎(plural addictions)
* addicció

### Vegeu també

* addiction. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# addiction aux jeux vidéo
## Francès
### Nom

addiction aux jeux vidéo f. ‎(plural addictions aux jeux vidéo)
* (videojocs) addicció als videojocs

### Vegeu també

* addiction aux jeux vidéo. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# acensavo
## Català
### Verb

acensavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de acensar.
# acenseguessa
## Català
### Verb

acenseguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acensar.
# acensegués
## Català
### Verb

acensegués
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acensar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cen·se·gués (4)
* Anagrames: agencésseu, canegésseu
# acenseguéssom
## Català
### Verb

acenseguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acensar.
# acenseguesses
## Català
### Verb

acenseguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acensar.
# acenseguéssou
## Català
### Verb

acenseguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acensar.
# acense
## Català
### Verb

acense
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acensar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb acensar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb acensar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb acensar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cen·se (3)
* Anagrames: encase, encesa, escena
# acenseguem
## Català
### Verb

acenseguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb acensar.
# acenseguessen
## Català
### Verb

acenseguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acensar.
# acensegueu
## Català
### Verb

acensegueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb acensar.
# actuavo
## Català
### Verb

actuavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de actuar.
# actuavi
## Català
### Verb

actuavi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de actuar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ac·tu·a·vi (4)
* Anagrama: activau

## Llatí

   * Pronúncia: /aːk.tʊˈaː.wiː/

### Verb

āctuāvī
* primera persona singular del pretèrit perfet d'indicatiu actiu de āctuō
# actuatum
## Llatí

   * Pronúncia: /aːk.tʊˈaː.tʊm/

### Verb

āctuātum
* supí acusatiu de āctuō