OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# acontentariva
## Català
### Verb

acontentariva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de acontentar.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de acontentar.
# acontentaràs
## Català
### Verb

acontentaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de acontentar.
# acontentaré
## Català
### Verb

acontentaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de acontentar.
# acontentaríeu
## Català
### Verb

acontentaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de acontentar.
# acontentarien
## Català
### Verb

acontentarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de acontentar.
# acontentarives
## Català
### Verb

acontentarives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de acontentar.
# acontentarà
## Català
### Verb

acontentarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de acontentar.
# acontentariven
## Català
### Verb

acontentariven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de acontentar.
# acontentaries
## Català
### Verb

acontentaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de acontentar.
# aconhorti
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kuˈnɔr.ti/ balear /ə.koˈnɔɾ.ti/, /ə.kuˈnɔr.ti/ Occidental: /a.koˈnɔɾ.ti/
   * Rimes: -ɔɾti

### Verb

aconhorti
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de aconhortar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb aconhortar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb aconhortar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb aconhortar.

#### Variants

* [1] aconhorto, aconhorte, aconhort
* [2] aconhorte
* [3] aconhorte
* [4] aconhorte
# aconhortàrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ku.nurˈta.ɾəm/ balear /ə.ko.noɾˈta.ɾəm/, /ə.ku.nurˈta.ɾəm/ Occidental: /a.ko.noɾˈta.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

aconhortàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de aconhortar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aconhortar.

#### Variants

* [2] aconhortéssim, aconhortéssem, aconhortàssim, aconhortàssem
# aconhortin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kuˈnɔr.tin/ balear /ə.koˈnɔɾ.tin/, /ə.kuˈnɔr.tin/ Occidental: /a.koˈnɔɾ.tin/
   * Rimes: -ɔɾtin

### Verb

aconhortin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb aconhortar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb aconhortar.

#### Variants

* [1] aconhorten
* [2] aconhorten
# aconhortis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kuˈnɔr.tis/ balear /ə.koˈnɔɾ.tis/, /ə.kuˈnɔr.tis/ Occidental: /a.koˈnɔɾ.tis/
   * Rimes: -ɔɾtis

### Verb

aconhortis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb aconhortar.

#### Variants

* aconhortes
# aconhorteu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ku.nurˈtɛw/ balear /ə.ko.noɾˈtəw/, /ə.ku.nurˈtɛw/ Occidental: /a.ko.noɾˈtew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

aconhorteu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de aconhortar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb aconhortar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb aconhortar.

#### Variants

* [1] aconhortau
* [3] aconhortau
# aconhortàreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ku.nurˈta.ɾəw/ balear /ə.ko.noɾˈta.ɾəw/, /ə.ku.nurˈta.ɾəw/ Occidental: /a.ko.noɾˈta.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

aconhortàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de aconhortar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aconhortar.

#### Variants

* [2] aconhortéssiu, aconhortésseu, aconhortàssiu, aconhortàsseu
# aconhortessin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ku.nurˈte.sin/ balear /ə.ko.noɾˈte.sin/, /ə.ku.nurˈte.sin/ Occidental: /a.ko.noɾˈte.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

aconhortessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aconhortar.

#### Variants

* aconhortessen, aconhortassin, aconhortassen, aconhortaren
# aconhortessis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ku.nurˈte.sis/ balear /ə.ko.noɾˈte.sis/, /ə.ku.nurˈte.sis/ Occidental: /a.ko.noɾˈte.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

aconhortessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aconhortar.

#### Variants

* aconhortesses, aconhortassis, aconhortasses, aconhortares
# aconhorto
## Català
### Verb

aconhorto
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de aconhortar.

#### Variants

* aconhorte, aconhorti, aconhort
# aconhortà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ku.nurˈta/ balear /ə.ko.noɾˈta/, /ə.ku.nurˈta/ Occidental: /a.ko.noɾˈta/
   * Rimes: -a

### Verb

aconhortà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de aconhortar.
# acarcanyarà
## Català
### Verb

acarcanyarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de acarcanyar-se.
# acarcanyares
## Català
### Verb

acarcanyares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de acarcanyar-se.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acarcanyar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·car·ca·nya·res (5)
* Anagrama: acarcanyar-se
# acarcanyaren
## Català
### Verb

acarcanyaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de acarcanyar-se.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acarcanyar-se.
# acarcanyareu
## Català
### Verb

acarcanyareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de acarcanyar-se.
# acarcanyaria
## Català
### Verb

acarcanyaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de acarcanyar-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de acarcanyar-se.
# acarcanyara
## Català
### Verb

acarcanyara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acarcanyar-se.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acarcanyar-se.
# acarcanyaran
## Català
### Verb

acarcanyaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de acarcanyar-se.
# acarcanyarien
## Català
### Verb

acarcanyarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de acarcanyar-se.
# acarcanyaries
## Català
### Verb

acarcanyaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de acarcanyar-se.
# acovilaren
## Català
### Verb

acovilaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de acovilar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acovilar.
# acovilares
## Català
### Verb

acovilares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de acovilar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acovilar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·vi·la·res (5)
* Anagrames: acovilar-se, escolariva, socalivaré
# acovilaries
## Català
### Verb

acovilaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de acovilar.

### Miscel·lània

* Anagrama: reviscolaia
# acovilar-se
## Català
### Verb

acovilar-se
* Forma pronominal de acovilar.

#### Conjugació
### Miscel·lània

* Anagrames: acovilares, escolariva, socalivaré
# acovilaria
## Català
### Verb

acovilaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de acovilar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de acovilar.
# acovilarien
## Català
### Verb

acovilarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de acovilar.
# acovilaran
## Català
### Verb

acovilaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de acovilar.
# acovilareu
## Català
### Verb

acovilareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de acovilar.
# adjudiquessen
## Català
### Verb

adjudiquessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb adjudicar.
# adjudiquegués
## Català
### Verb

adjudiquegués
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb adjudicar.
# adjudiqueguéssou
## Català
### Verb

adjudiqueguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb adjudicar.
# adjudiquen
## Català
### Verb

adjudiquen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de adjudicar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb adjudicar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb adjudicar.
# adjudiques
## Català
### Verb

adjudiques
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de adjudicar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb adjudicar.
# adjudiquegueu
## Català
### Verb

adjudiquegueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb adjudicar.
# adjudiqueguéssom
## Català
### Verb

adjudiqueguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb adjudicar.
# adjudiquessa
## Català
### Verb

adjudiquessa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb adjudicar.
# adjudiquesses
## Català
### Verb

adjudiquesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb adjudicar.
# acovardíssiu
## Català
### Verb

acovardíssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acovardir.
# acovila
## Català
### Verb

acovila
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de acovilar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb acovilar.
# acovilar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ku.βiˈɫa/ balear /ə.ko.viˈɫa/, /ə.ku.viˈɫa/ Occidental: nord-occidental /a.ko.βiˈɫa/ valencià /a.ko.viˈɫaɾ/, /a.ko.βiˈɫa/
   * Rimes: -a(ɾ)

### Verb

acovilar trans., pron. ‎(pronominal acovilar-se)
* (valencià) Cobrir alguna cosa.
* (valencià) Posar-se a cobert.

#### Conjugació
### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·vi·lar (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DNV, DCVB
# acovardís
## Català
### Verb

acovardís
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acovardir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acovardir.
# acovardíssem
## Català
### Verb

acovardíssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acovardir.
# acovardíssim
## Català
### Verb

acovardíssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acovardir.
# acovardísseu
## Català
### Verb

acovardísseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acovardir.
# acidulassin
## Català
### Verb

acidulassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acidular.
# acidulating
## Anglès
### Verb

acidulating
* gerundi de acidulate
# acidulau
## Català
### Verb

acidulau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de acidular.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb acidular.
# acidulava
## Català
### Verb

acidulava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de acidular.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de acidular.
# acidulassis
## Català
### Verb

acidulassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acidular.
# acidulate
## Anglès
### Verb

acidulate ‎(3a persona singular present acidulates, gerundi acidulating, passat i participi acidulated)
* acidular
# acidulated
## Anglès
### Verb

acidulated
* passat i participi de acidulate
# acidulates
## Anglès
### Verb

acidulates
* tercera persona del singular (he, she, it) del present de acidulate
# adherís
## Català
### Verb

adherís
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb adherir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb adherir.
# adherísseu
## Català
### Verb

adherísseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb adherir.
# adheríssim
## Català
### Verb

adheríssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb adherir.
# adherí
## Català
### Verb

adherí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de adherir.
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de adherir.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \a.ðeˈɾi\
       Americà: alt /a.deˈɾi/, baix \a.ðeˈɾi\
   * Rimes: -i

### Verb

adherí
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb adherir
# adherírem
## Català
### Verb

adherírem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de adherir.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb adherir.
# adheríreu
## Català
### Verb

adheríreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de adherir.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb adherir.
# adheríssem
## Català
### Verb

adheríssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb adherir.
# adheríeu
## Català
### Verb

adheríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de adherir.
# actos verbales
## Castellà
### Nom

actos verbales m. pl.
* forma plural de acto verbal
# actorului
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -ului.

### Nom

actorului
* genitiu i datiu definit singular de actor
# actos didácticos
## Castellà
### Nom

actos didácticos m. pl.
* forma plural de acto didáctico
# actorul
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -ul.

### Nom

actorul
* nominatiu i acusatiu definit singular de actor
# actos de habla
## Castellà
### Nom

actos de habla m. pl.
* forma plural de acto de habla
# actorule
## Romanès
### Nom

actorule
* vocatiu singular de actor
# actorum
## Llatí

   * Pronúncia: /aːkˈtoː.rʊm/

### Nom

āctōrum
* genitiu plural de āctor
# actos
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /ˈak.tos/, meridional /ˈak.toh/
       Americà: alt /ˈak.t(o)s/, baix /ˈak.toh/, austral /ˈak.tos/
   * Rimes: -aktos

### Nom

actos m. pl.
* forma plural de acto

### Miscel·lània

* Síl·labes: ac·tos (2)
* Anagrames: casto, catos, costa, costá, cotas, cotas, tacos, tasco, tascó, tocas, tocás, tosca
# actresses
## Anglès
### Nom

actresses
* forma plural de actress
# actualitzéssiu
## Català
### Verb

actualitzéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb actualitzar.
# actualizable
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \ak.twa.liˈθa.βle\
       Americà: alt /ak.twa.l(i)ˈsa.ble/, baix \ak.twa.liˈsa.βle\
   * Rimes: -able
   * Etimologia: De actualizar i el sufix -able, segle XXI.

### Adjectiu

actualizable inv. ‎(plural actualizables)
* actualitzable

### Miscel·lània

* Síl·labes: ac·tua·li·za·ble (5)
# actualizaré
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /ak.twa.li.θaˈɾe/
       Americà: alt /ak.twa.l(i).saˈɾe/, baix /ak.twa.li.saˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

actualizaré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb actualizar
# actualitzés
## Català
### Verb

actualitzés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb actualitzar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb actualitzar.
# actualizar
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /ak.twa.liˈθaɾ/
       Americà: alt /ak.twa.l(i)ˈsaɾ/, baix /ak.twa.liˈsaɾ/
   * Rimes: -aɾ

### Verb

actualizar ‎(present actualizo, passat actualicé, futur actualizaré)
* actualitzar

### Miscel·lània

* Síl·labes: ac·tua·li·zar (4)
# actualitzésseu
## Català
### Verb

actualitzésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb actualitzar.
# actualizables
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \ak.twa.liˈθa.βles\, meridional \ak.twa.liˈθa.βleh\
       Americà: alt /ak.twa.liˈsa.bl(e)s/, baix \ak.twa.liˈsa.βleh\, austral \ak.twa.liˈsa.βles\
   * Rimes: -ables

### Adjectiu

actualizables inv. pl.
* forma plural de actualizable

### Miscel·lània

* Síl·labes: ac·tua·li·za·bles (5)
# actualitzéssem
## Català
### Verb

actualitzéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb actualitzar.
# actualitzéssim
## Català
### Verb

actualitzéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb actualitzar.
# actualitzí
## Català
### Verb

actualitzí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de actualitzar.
# adurreraino
## Basc
### Nom

adurreraino
* terminatiu definit singular de adur
# adurrerantz
## Basc
### Nom

adurrerantz
* al·latiu direccional definit singular de adur
# adurretan
## Basc
### Nom

adurretan
* inessiu definit plural de adur
* inessiu indefinit de adur
# adurretaraino
## Basc
### Nom

adurretaraino
* terminatiu indefinit de adur
* terminatiu definit plural de adur
# adurrentzat
## Basc
### Nom

adurrentzat
* benefactiu indefinit de adur
* benefactiu definit plural de adur
# adurretako
## Basc
### Nom

adurretako
* genitiu locatiu indefinit de adur
* genitiu locatiu definit plural de adur
# adurretara
## Basc
### Nom

adurretara
* al·latiu definit plural de adur
* al·latiu indefinit de adur
# adurretarantz
## Basc
### Nom

adurretarantz
* al·latiu direccional definit plural de adur
* al·latiu direccional indefinit de adur
# adurrengatik
## Basc
### Nom

adurrengatik
* causal indefinit de adur
* causal definit plural de adur
# adurrera
## Basc
### Nom

adurrera
* al·latiu definit singular de adur
# acusada
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kuˈza.ðə/, occidental /a.kuˈza.ða/
   * Rimes: -ada

### Verb

acusada
* Participi femení singular del verb acusar.
    Acusada [ella/aquella]...; [l'he...] acusada.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cu·sa·da (4)
* Anagrama: causada
# acusación
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /a.ku.saˈθjon/, meridional \a.ku.saˈθjoŋ\
       Americà: alt /a.ku.s(a)ˈsjon/, baix \a.ku.saˈsjoŋ\, austral /a.ku.saˈsjon/
   * Rimes: -on

### Nom

acusación f. ‎(plural acusaciones)
* acusació

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cu·sa·ción (4)
# acusades
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kuˈza.ðəs/, occidental /a.kuˈza.ðes/
   * Rimes: -ades

### Verb

acusades
* Participi femení plural del verb acusar.
    Acusades [elles/aquelles]...; [les he...] acusat o acusades.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cu·sa·des (4)
* Anagrama: causades
# acusaia
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.kuˈza.jɛ/, /a.kuˈza.je/

### Verb

acusaia
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de acusar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [jo] acusava.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de acusar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [ell/ella/vostè] acusava.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cu·sa·ia (4)
* Anagrama: causaia
# acusació
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ku.zə.siˈo/, occidental /a.ku.za.siˈo/
   * Rimes: -o
   * Etimologia: Del llatí accūsātiō.

### Nom

acusació f. ‎(plural acusacions)
* Acció d'acusar o acusar-se.
    «L'asseveració de l'acusació és aquesta: Els gens influeixen sobre la majoria de patrons de comportament humà.» (John L. Casti, Els paradigmes perduts: imatges de l'home en el mirall de la ciència, Universitat Illes Balears, 1995, p.178)
* Exercici d'una acció penal.
    «Precisament des de dins d'aquesta crida es fa sentir una acusació. Aquest terme serveix per designar l'acte de declarar culpable una persona, sobretot quan es fa davant de la justícia.» (Bonaventura Pedemonte i Feu, El subjecte convocat: estudi transversal del pensament de Buber, Rosenzweig, Lévinas, Marion i Ricoeur, L'Abadia de Montserrat, 2007, p.148)

#### Traduccions

* Anglès: accusation $^{(en)}$
* Castellà: acusación $^{(es)}$ f.
* Francès: accusation $^{(fr)}$ f.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cu·sa·ci·ó (5)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, DCVB
# acusador
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ku.zəˈðo/ Occidental: nord-occidental /a.ku.zaˈðo/, valencià /a.ku.zaˈðoɾ/
   * Rimes: -o(ɾ)
   * Etimologia: De acusar i el sufix -dor.

### Adjectiu

acusador m. ‎(femení acusadora, plural masculí acusadors, plural femení acusadores)
* Relatiu a l'acusació.
    Aquesta afirmació categòrica contrasta amb la de la part acusadora.
* (també substantivat) El qui fa una acusació.
    Això, doncs, és el que cal provar a l'acusador : que Agorat fou culpable de la mort de Dionisodor.

#### Traduccions

* Anglès: acusatory $^{(en)}$
* Castellà: acusador $^{(es)}$
* Francès: accusateur $^{(fr)}$
* Italià: accusatorio $^{(it)}$
* Anglès: accuser $^{(en)}$, complainant $^{(en)}$
* Castellà: acusador $^{(es)}$
* Francès: plaignant $^{(fr)}$
* Italià: accusatorio $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cu·sa·dor (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, DCVB
* ↑ Ferran Garcia-Oliver, Ausias Marc, Universitat de València, 2011, p.66
* ↑ Lísias, Discursos: Contra Agorat, Fundació Bernat Metge, 1934, p.5
# advergames
## Anglès
### Nom

advergames
* forma plural de advergame
# advero
## Català
### Verb

advero
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de adverar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·ve·ro (3)
* Heterograma de 6 lletres (adeorv)
* Anagrames: devora, devorà, veradó
# advers
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ədˈbɛrs/, balear /əbˈvɛɾs/ Occidental: nord-occidental /adˈbɛrs/ valencià /adˈvɛɾs/, /adˈbɛɾs/
   * Rimes: -ɛɾs
   * Etimologia: Del llatí adversus, segle XIII.

### Adjectiu

advers m. ‎(femení adversa, plural masculí adversos, plural femení adverses)
* Contrari, desfavorable de forma hostil.

#### Traduccions

* Anglès: adverse $^{(en)}$
* Castellà: adverso $^{(es)}$
* Esperanto: adversa $^{(eo)}$
* Francès: adverse $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·vers (2)
* Heterograma de 6 lletres (adersv)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# adveri
## Català
### Verb

adveri
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de adverar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb adverar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb adverar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb adverar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·ve·ri (3)
* Heterograma de 6 lletres (adeirv)
* Anagrames: deriva, derivà, evadir, rediva
# advers.
## Castellà
### Abreviatura

advers.
* forma abreujada de adversativa