OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# acostumar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kus.tuˈma/ balear /ə.kos.tuˈma/, /ə.kus.tuˈma/ Occidental: nord-occidental /a.kos.tuˈma/ valencià /a.kos.tuˈmaɾ/, /a.kos.tuˈma/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: acostumà
   * Etimologia: Del prefix a- i costum, segle XIII.

### Verb

acostumar trans., pron., intr. ‎(pronominal acostumar-se)
* Fer que algú prengui el costum de fer alguna cosa.
* Tenir de costum.
* (pronominal) Prendre el costum de fer alguna cosa.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: acostumo, acostuma, acostumem

#### Sinònims

* soler

#### Derivats

* malacostumar, desacostumar
* acostumable, acostumament

#### Traduccions

* Anglès: accustom $^{(en)}$
* Castellà: acostumbrar $^{(es)}$
* Esperanto: kutimi $^{(eo)}$
* Francès: accoutumer $^{(fr)}$
* Gallec: acostumar $^{(gl)}$
* Italià: avvezzare $^{(it)}$
* Llatí: assuefacere $^{(la)}$
* Occità: acostumar $^{(oc)}$, avesar $^{(oc)}$
* Portuguès: acostumar $^{(pt)}$
* Anglès: accustom $^{(en)}$
* Castellà: acostumbrar $^{(es)}$
* Esperanto: kutimi $^{(eo)}$
* Francès: avoir l'habitude $^{(fr)}$
* Gallec: acostumar $^{(gl)}$
* Italià: solere $^{(it)}$
* Llatí: solere $^{(la)}$
* Occità: acostumar $^{(oc)}$
* Portuguès: acostumar $^{(pt)}$
* Anglès: accustom $^{(en)}$
* Castellà: acostumbrar $^{(es)}$
* Francès: accoutumer $^{(fr)}$
* Gallec: acostumar $^{(gl)}$
* Italià: avvezzare $^{(it)}$
* Llatí: assuescere $^{(la)}$
* Occità: acostumar $^{(oc)}$
* Portuguès: acostumar $^{(pt)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cos·tu·mar (4)
* Anagrama: costumarà

### Vegeu també

* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom I.
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Vegeu el Diccionari de sinònims de Softcatalà-OpenThesaurus: acostumar

## Occità

   * Pronúncia: /a.kus.tyˈma/

### Verb

acostumar
* acostumar
# acostumaien
## Català
### Verb

acostumaien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de acostumar.
# aclocat
## Català
### Verb

aclocat
* Participi masculí singular del verb aclocar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·clo·cat (3)
* Anagrama: cacalot
# aclocava
## Català
### Verb

aclocava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de aclocar-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de aclocar-se.
# aclocaríeu
## Català
### Verb

aclocaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de aclocar-se.
# aclocassin
## Català
### Verb

aclocassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclocar-se.
# aclocats
## Català
### Verb

aclocats
* Participi masculí plural del verb aclocar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·clo·cats (3)
* Anagrama: cacalots
# aclocassis
## Català
### Verb

aclocassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclocar-se.
# aclocau
## Català
### Verb

aclocau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de aclocar-se.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb aclocar-se.
# aclocaven
## Català
### Verb

aclocaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de aclocar-se.
# aclocassen
## Català
### Verb

aclocassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclocar-se.
# aclocasses
## Català
### Verb

aclocasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclocar-se.
# adulteraciones
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \a.ðul.te.ɾaˈθjo.nes\, meridional \a.ðul.te.ɾaˈθjo.neh\
       Americà: alt /a.dul.te.ɾaˈsjo.n(e)s/, baix \a.ðul.te.ɾaˈsjo.neh\, austral \a.ðul.te.ɾaˈsjo.nes\
   * Rimes: -ones

### Nom

adulteraciones f. pl.
* forma plural de adulteración
# adultei
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -i.

### Nom

adultei
* genitiu i datiu definit singular de adultă
# adultera
## Català
### Verb

adultera
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de adulterar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb adulterar.

## Italià

   * Pronúncia: /aˈdul.te.ra/

### Adjectiu

adultera f. ‎(plural adultere)
* forma femenina de adultero

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dùl·te·ra (4)
# adultas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \aˈðul.tas\, meridional \aˈðul.tah\
       Americà: alt /aˈdul.t(a)s/, baix \aˈðul.tah\, austral \aˈðul.tas\
   * Rimes: -ultas

### Nom

adultas f. pl.
* forma plural de adulta

### Adjectiu

adultas f. pl.
* forma plural de adulta

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dul·tas (3)
* Anagrama: lutadas

## Esperanto

   * Pronúncia: /aˈdul.tas/

### Verb

adultas
* present de adulti

## Gallec

   * Pronúncia: /aˈðul.tas/

### Adjectiu

adultas f. pl.
* forma plural de adulta

### Nom

adultas f. pl.
* forma plural de adulta

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dul·tas (3)
# adulte
## Francès

   * Pronúncia: /aˈdylt/

### Nom

adulte m. f. ‎(plural adultes)
* adult

### Adjectiu

adulte inv. ‎(plural adultes)
* adult

## Italià

   * Pronúncia: /aˈdul.te/

### Nom

adulte f. pl.
* forma plural de adulta

### Adjectiu

adulte f. pl.
* forma plural de adulta

## Romanès
### Nom

adulte
* vocatiu singular de adult
adulte
* forma plural de adultă
* genitiu i datiu indefinit singular de adultă
# adultele
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -le.

### Nom

adultele
* nominatiu i acusatiu definit plural de adultă
# adultelor
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -lor.

### Nom

adultelor
* genitiu i datiu definit plural de adultă
* vocatiu plural de adultă
# adulter
## Català
### Verb

adulter
* (balear, alguerès) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de adulterar.

## Romanès
### Nom

adulter n. ‎(plural adultere)
* adulteri

#### Declinació

| | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural | Plural |
| | Indefinit | Indefinit | Definit | Indefinit | Indefinit | Definit |
| Nominatiu-acusatiu | (un) | adulter | adulterul | (niște) | adultere | adulterele |
| Genitiu-datiu | (unui) | adulter | adulterului | (unor) | adultere | adulterelor |
| Vocatiu | | adulterule, adultere | adulterule, adultere | | adulterelor | adulterelor |
# adulteracion
## Occità

   * Pronúncia: /a.ðyl.te.ɾaˈsju/

### Nom

adulteracion f. ‎(plural adulteracions)
* adulteració
# admiràrem
## Català
### Verb

admiràrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de admirar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb admirar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·mi·rà·rem (4)
* Anagrames: emmaridar, maridarem, maridàrem
# admiràieu
## Català
### Verb

admiràieu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de admirar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·mi·rà·ieu (4)
* Anagrama: amidaríeu
# admiràreu
## Català
### Verb

admiràreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de admirar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb admirar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·mi·rà·reu (4)
* Anagrames: maridareu, maridàreu
# admiràsseu
## Català
### Verb

admiràsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb admirar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·mi·ràs·seu (4)
* Anagrama: maridàsseu
# admiràssim
## Català
### Verb

admiràssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb admirar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·mi·ràs·sim (4)
* Anagrama: maridàssim
# admiràvem
## Català
### Verb

admiràvem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de admirar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·mi·rà·vem (4)
* Anagrama: maridàvem
# admiràssem
## Català
### Verb

admiràssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb admirar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·mi·ràs·sem (4)
* Anagrama: maridàssem
# admiràssiu
## Català
### Verb

admiràssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb admirar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·mi·ràs·siu (4)
* Anagrama: maridàssiu
# admiràveu
## Català
### Verb

admiràveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de admirar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·mi·rà·veu (4)
* Anagrama: maridàveu
# aflongi
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈfɫɔɲ.ʒi/, occidental /aˈfɫɔɲ.d͡ʒi/

### Verb

aflongi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de aflonjar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb aflonjar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb aflonjar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb aflonjar.
# aflongí
## Català
### Verb

aflongí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de aflonjar.
# aflonj
## Català
### Verb

aflonj
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de aflonjar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·flonj (2)
* Heterograma de 6 lletres (afjlno)
* Anagrama: flonja
# aflongin
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈfɫɔɲ.ʒin/, occidental /aˈfɫɔɲ.d͡ʒin/

### Verb

aflongin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb aflonjar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb aflonjar.
# aflongésseu
## Català
### Verb

aflongésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aflonjar.
# aflongis
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈfɫɔɲ.ʒis/, occidental /aˈfɫɔɲ.d͡ʒis/

### Verb

aflongis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb aflonjar.
# aflongés
## Català
### Verb

aflongés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb aflonjar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb aflonjar.
# aflongéssem
## Català
### Verb

aflongéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aflonjar.
# aflongéssim
## Català
### Verb

aflongéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aflonjar.
# aflongéssiu
## Català
### Verb

aflongéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aflonjar.
# acotxassen
## Català
### Verb

acotxassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acotxar.
# acotxaríeu
## Català
### Verb

acotxaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de acotxar.
# acotxasses
## Català
### Verb

acotxasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acotxar.
# acotxau
## Català
### Verb

acotxau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de acotxar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb acotxar.
# acotxassin
## Català
### Verb

acotxassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acotxar.
# acotxava
## Català
### Verb

acotxava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de acotxar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de acotxar.
# acotxaven
## Català
### Verb

acotxaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de acotxar.

### Miscel·lània

* Anagrama: encotxava
# acotxassis
## Català
### Verb

acotxassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acotxar.
# adoloririva
## Català
### Verb

adoloririva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de adolorir.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de adolorir.
# adolorires
## Català
### Verb

adolorires
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de adolorir.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb adolorir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·do·lo·ri·res (5)
* Anagrama: adolorir-se
# adoloririves
## Català
### Verb

adoloririves
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de adolorir.
# adolorirà
## Català
### Verb

adolorirà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de adolorir.
# adoloriries
## Català
### Verb

adoloriries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de adolorir.
# adoloriren
## Català
### Verb

adoloriren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de adolorir.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb adolorir.
# adolorireu
## Català
### Verb

adolorireu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de adolorir.
# adoloriria
## Català
### Verb

adoloriria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de adolorir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de adolorir.
# adoloririen
## Català
### Verb

adoloririen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de adolorir.
# adoloririven
## Català
### Verb

adoloririven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de adolorir.
# adulteri
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ðuɫˈtɛ.ɾi/, occidental /a.ðuɫˈtɛ.ɾi/
   * Rimes: -ɛɾi
   * Etimologia: Del llatí adulterium

### Nom

adulteri m. ‎(plural adulteris)
* Trencament del vot de fidelitat conjugal.

#### Traduccions

* Alemany: Ehebruch $^{(de)}$ m.
* Anglès: adultery $^{(en)}$
* Basc: adulterio $^{(eu)}$
* Castellà: adulterio $^{(es)}$
* Francès: adultère $^{(fr)}$
* Italià: adulterio $^{(it)}$
* Romanès: adulter $^{(ro)}$ n.

### Verb

adulteri
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de adulterar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb adulterar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb adulterar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb adulterar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dul·te·ri (4)
* Heterograma de 8 lletres (adeilrtu)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB, Optimot

## Italià

   * Pronúncia: /aˈdul.te.ri/, /a.dulˈtɛː.ri/

### Adjectiu

adulteri m. pl.
* forma plural de adultero

### Nom

adulteri m. pl.
* forma plural de adulterio

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dùl·te·ri (4)
* Heterograma de 8 lletres (adeilrtu)
# adulterioan
## Basc
### Nom

adulterioan
* inessiu definit singular de adulterio
# adulteries
## Anglès
### Nom

adulteries
* forma plural de adultery
# adulterioa
## Basc
### Nom

adulterioa
* absolutiu definit singular de adulterio
# adulterii
## Italià

   * Pronúncia: /a.dulˈtɛː.ri.i/

### Nom

adulterii m. pl.
* forma plural de adulterio

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dul·tè·ri·i (5)
# adulterin
## Català
### Verb

adulterin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb adulterar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb adulterar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dul·te·rin (4)
* Heterograma de 9 lletres (adeilnrtu)
* Anagrama: indultaré
# adulterinament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ðuɫ.təˌɾi.nəˈmen/ balear /ə.ðuɫ.təˌɾi.nəˈment/, /ə.ðuɫ.təˌɾi.nəˈmen/ Occidental: nord-occidental /a.ðuɫ.teˌɾi.naˈmen/ valencià /a.ðuɫ.teˌɾi.naˈment/, /a.ðuɫ.teˌɾi.naˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De adulterí i el sufix -ment.

### Adverbi

adulterinament
* D'una manera adulterina.

#### Traduccions

* Anglès: adulterously $^{(en)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dul·te·ri·na·ment (6)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# adulterio
## Basc
### Nom

adulterio inan.
* adulteri

#### Declinació

Nom comú inanimat en vocal
Cas
Indefinit
Singular
Plural
Absolutiu
adulterio
adulterioa
adulterioak
Ergatiu
adulteriok
adulterioak
adulterioek
Datiu
adulteriori
adulterioari
adulterioei
Genitiu
adulterioren
adulterioaren
adulterioen
Comitatiu
adulteriorekin
adulterioarekin
adulterioekin
Benefactiu
adulteriorentzat
adulterioarentzat
adulterioentzat
Instrumental
adulterioz
adulterioaz
adulterioez
Partitiu
adulteriorik
Prolatiu
adulteriotzat
Causal
adulteriorengatik
adulterioarengatik
adulterioengatik
Locatius
Inessiu
adulteriotan
adulterioan
adulterioetan
Ablatiu
adulteriotatik
adulteriotik
adulterioetatik
Al·latiu
adulteriotara
adulteriora
adulterioetara
Terminatiu
adulteriotaraino
adulterioraino
adulterioetaraino
Al·l. direcional
adulteriotarantz
adulteriorantz
adulterioetarantz
Gen. locatiu
adulteriotako
adulterioko
adulterioetako :

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \a.ðulˈte.ɾjo\
       Americà: alt /a.dulˈte.ɾjo/, baix \a.ðulˈte.ɾjo\
   * Rimes: -eɾjo

### Nom

adulterio m. ‎(plural adulterios)
* adulteri

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dul·te·rio (4)
* Heterograma de 9 lletres (adeilortu)

## Italià

   * Pronúncia: /a.dulˈtɛː.rjo/

### Nom

adulterio m. ‎(plural adulteri o adulterii)
* adulteri

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dul·tè·rio (4)
* Heterograma de 9 lletres (adeilortu)
# adulterioak
## Basc
### Nom

adulterioak
* absolutiu definit plural de adulterio
* ergatiu definit singular de adulterio
# adulterioarekin
## Basc
### Nom

adulterioarekin
* comitatiu definit singular de adulterio
# aforrareu
## Català
### Verb

aforrareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de aforrar.
# aforrara
## Català
### Verb

aforrara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb aforrar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb aforrar.
# aforraran
## Català
### Verb

aforraran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de aforrar.
# aforrares
## Català
### Verb

aforrares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de aforrar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aforrar.
# aforrar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.fuˈra/ balear /ə.foˈra/, /ə.fuˈra/ Occidental: nord-occidental /a.foˈra/ valencià /a.foˈraɾ/, /a.foˈra/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Etimologia: Del prefix a- i forro.

### Verb

aforrar trans.
* (valencià) estalviar

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: aforro, aforra, aforrem Vocal rizotònica: /o/

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·for·rar (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DNV, DCVB
# aforraren
## Català
### Verb

aforraren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de aforrar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aforrar.
# aforraria
## Català
### Verb

aforraria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de aforrar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de aforrar.
# aforrarien
## Català
### Verb

aforrarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de aforrar.
# aforraries
## Català
### Verb

aforraries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de aforrar.
# adze
## Anglès

   * Pronúncia: /ædz/

### Nom

adze ‎(plural adzes)
* aixa

### Vegeu també

* adze. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juny 2014].
# adzes
## Anglès
### Nom

adzes
* forma plural de adze
# adzon
## Esperanto

   * Pronúncia: /ˈa.d͡zon/

### Nom

adzon
* acusatiu de adzo
# adzet
## Caló català

   * Pronúncia: /ədˈzet/
   * Etimologia: Del romaní zet.

### Nom

adzet ‎(ədzét) m.
* oli

#### Variants

* anzet ‎(ənzét)

### Vegeu també

* Escudero, Jean-Paul; Adiego, Ignasi-Xavier. «Vocabulari del kalò català», I Tchatchipen, 2001, núm. 33
# adzo
## Esperanto

   * Pronúncia: /ˈa.d͡zo/
   * Àudio: França

### Nom

adzo ‎(acusatiu adzon, plural adzoj, plural acusatiu adzojn)
* aixa
# adzoj
## Esperanto

   * Pronúncia: /ˈa.d͡zoj/

### Nom

adzoj
* forma plural de adzo
# adzojn
## Esperanto

   * Pronúncia: /ˈa.d͡zojn/

### Nom

adzojn
* acusatiu plural de adzo
# adzamtre
## Ewe
### Nom

adzamtre ‎(plural adzamtrewo)
* (botànica) cogombre
# adzamtrewo
## Ewe
### Nom

adzamtrewo pl.
* forma plural de adzamtre
# adollaren
## Català
### Verb

adollaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de adollar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb adollar.

### Miscel·lània

* Anagrama: dallonaré
# adollam
## Català
### Verb

adollam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de adollar.
# adollara
## Català
### Verb

adollara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb adollar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb adollar.
# adollar-se
## Català
### Verb

adollar-se
* Forma pronominal de adollar.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: m'adollo, s'adolla, ens adollem Vocal rizotònica: /o/

### Miscel·lània

* Anagrames: adollares, sadollaré
# adollaran
## Català
### Verb

adollaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de adollar.

### Miscel·lània

* Anagrama: dallonarà
# adollar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ðuˈʎa/ balear /ə.ðoˈʎa/, /ə.ðuˈʎa/ Occidental: nord-occidental /a.ðoˈʎa/ valencià /a.ðoˈʎaɾ/, /a.ðoˈʎa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: adollà
   * Etimologia: Del prefix a- i doll.

### Verb

adollar trans., pron. ‎(pronominal adollar-se)
* Rajar o abocar líquid a doll.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: adollo, adolla, adollem Vocal rizotònica: /o/

#### Traduccions

* Anglès: pour $^{(en)}$
* Francès: verser $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·do·llar (3)
* Anagrama: rollada

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB, Optimot
# adollares
## Català
### Verb

adollares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de adollar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb adollar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·do·lla·res (4)
* Anagrames: adollar-se, sadollaré
# adollareu
## Català
### Verb

adollareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de adollar.
# afrancesam
## Català
### Verb

afrancesam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de afrancesar.
# afrancesara
## Català
### Verb

afrancesara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb afrancesar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb afrancesar.
# afrancesaran
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fɾən.sə.zəˈɾan/, occidental /a.fɾan.se.zaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

afrancesaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de afrancesar.
# afrancesar-se
## Català
### Verb

afrancesar-se
* Forma pronominal de afrancesar.

### Miscel·lània

* Anagrama: afrancesares
# afrancesaren
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fɾən.səˈza.ɾən/, occidental /a.fɾan.seˈza.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

afrancesaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de afrancesar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb afrancesar.
# afamegarien
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fə.mə.ɣəˈɾi.ən/, occidental /a.fa.me.ɣaˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

afamegarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de afamegar.
# afamegara
## Català
### Verb

afamegara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb afamegar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb afamegar.