OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# compaginàrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kum.pə.ʒiˈna.ɾəm/ balear /kom.pə.ʒiˈna.ɾəm/, /kum.pə.ʒiˈna.ɾəm/ Occidental: nord-occidental /kom.pa.ʒiˈna.ɾem/, valencià /kom.pa.d͡ʒiˈna.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

compaginàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de compaginar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb compaginar.

#### Variants

* [2] compagineguéssom, compaginéssim, compaginéssem, compaginàssim, compaginàssem

### Miscel·lània

* Síl·labes: com·pa·gi·nà·rem (5)
# compagino
## Català
### Verb

compagino
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de compaginar.
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb compaginar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb compaginar.

#### Variants

* [1] compagine, compagini, compagín
* [2] compagini, compagine
* [3] compagini, compagine

### Miscel·lània

* Síl·labes: com·pa·gi·no (4)
# compaginàieu
## Català
### Verb

compaginàieu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de compaginar.

#### Variants

* compaginavo, compaginàveu

### Miscel·lània

* Síl·labes: com·pa·gi·nà·ieu (5)
# compaginàreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kum.pə.ʒiˈna.ɾəw/ balear /kom.pə.ʒiˈna.ɾəw/, /kum.pə.ʒiˈna.ɾəw/ Occidental: nord-occidental /kom.pa.ʒiˈna.ɾew/, valencià /kom.pa.d͡ʒiˈna.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

compaginàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de compaginar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb compaginar.

#### Variants

* [2] compagineguéssou, compaginéssiu, compaginésseu, compaginàssiu, compaginàsseu

### Miscel·lània

* Síl·labes: com·pa·gi·nà·reu (5)
# conhortéssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ku.nurˈte.siw/ balear /ko.noɾˈte.siw/, /ku.nurˈte.siw/ Occidental: /ko.noɾˈte.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

conhortéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb conhortar.

#### Variants

* conhortésseu, conhortàssiu, conhortàsseu, conhortàreu
# conic handle
## Anglès
### Nom

conic handle
* (tennis de taula) mànec cònic

### Vegeu també

* conic handle. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 octubre 2014].
# conhortéssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ku.nurˈte.səm/ balear /ko.noɾˈte.səm/, /ku.nurˈte.səm/ Occidental: /ko.noɾˈte.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

conhortéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb conhortar.

#### Variants

* conhortéssim, conhortàssim, conhortàssem, conhortàrem
# conhortésseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ku.nurˈte.səw/ balear /ko.noɾˈte.səw/, /ku.nurˈte.səw/ Occidental: /ko.noɾˈte.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

conhortésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb conhortar.

#### Variants

* conhortéssiu, conhortàssiu, conhortàsseu, conhortàreu
# conhortí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ku.nurˈti/ balear /ko.noɾˈti/, /ku.nurˈti/ Occidental: /ko.noɾˈti/
   * Rimes: -i

### Verb

conhortí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de conhortar.
# conhortàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ku.nurˈta.βəw/ balear /ko.noɾˈta.vəw/, /ku.nurˈta.vəw/ Occidental: nord-occidental /ko.norˈta.βew/ valencià /ko.noɾˈta.vew/, /ko.noɾˈta.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

conhortàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de conhortar.
# conhortés
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ku.nurˈtes/ balear /ko.noɾˈtes/, /ku.nurˈtes/ Occidental: /ko.noɾˈtes/
   * Rimes: -es

### Verb

conhortés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb conhortar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb conhortar.

#### Variants

* [1] conhortessi, conhortàs, conhortara
* [2] conhortessi, conhortàs, conhortara
# conhortéssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ku.nurˈte.sim/ balear /ko.noɾˈte.sim/, /ku.nurˈte.sim/ Occidental: /ko.noɾˈte.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

conhortéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb conhortar.

#### Variants

* conhortéssem, conhortàssim, conhortàssem, conhortàrem
# coni epididymidis
## Llatí
### Nom

coni epididymidis
* (Terminologia Anatomica) lobel epididimàtic, con epididimàtic

#### Sinònims

* lobuli epididymidis

### Vegeu també

* coni epididymidis. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# cinglí
## Català

   * Pronúncia: /siŋˈɡɫi/
   * Rimes: -i

### Verb

cinglí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de cinglar.
# cingo
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈkɪŋ.ɡoː/
   * Etimologia: Del protoindoeuropeu *kenk- ‎(«doblegar, envoltar»).

### Verb

cingō ‎(1a present$^?$), cingis ‎(2a present), cingere ‎(infinitiu), cīnxī ‎(perfet), cīnctum ‎(supí)
* envoltar, assetjar
    cingere urbem obsidioneposar setge a una ciutat
* cenyir a la cintura
    cingo gladiocenyir-se l'espasa
* coronar, cenyir la corona
    caput corona cingerecenyir la corona al cap

#### Derivats

| cinctus cinctura cingulum | discingō incingō recingo |

### Vegeu també

* Julius Pokorny, Indogermanisches Etymologisches Wörterbuch, 1956, p.565
# cingulate gyrus
## Anglès
### Nom

cingulate gyrus ‎(plural cingulate gyri o cingulate gyruses)
* (anatomia) circumvolució cingular

### Vegeu també

* cingulate gyrus. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# cinguli
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈkɪŋ.ɡʊ.liː/

### Nom

cingulī
* genitiu singular de cingulum
# cingulis
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈkɪŋ.ɡʊ.liːs/

### Nom

cingulīs
* datiu plural de cingulum
* ablatiu plural de cingulum
# cingulate gyri
## Anglès
### Nom

cingulate gyri
* forma plural de cingulate gyrus
# cingulo
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈkɪŋ.ɡʊ.loː/

### Nom

cingulō
* datiu singular de cingulum
* ablatiu singular de cingulum
# cingulorum
## Llatí

   * Pronúncia: /kɪŋ.ɡʊˈloː.rʊm/

### Nom

cingulōrum
* genitiu plural de cingulum
# cingula
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈkɪŋ.ɡʊ.la/

### Nom

cingula
* nominatiu plural de cingulum
* vocatiu plural de cingulum
* acusatiu plural de cingulum
# cingulate gyruses
## Anglès
### Nom

cingulate gyruses
* forma plural de cingulate gyrus
# classificà
## Català

   * Pronúncia: oriental /kɫə.si.fiˈka/, occidental /kɫa.si.fiˈka/
   * Rimes: -a

### Verb

classificà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de classificar.
# classificàs
## Català
### Verb

classificàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb classificar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb classificar.
# classificàsseu
## Català
### Verb

classificàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb classificar.
# classificàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /kɫə.si.fiˈka.ɾəm/, occidental /kɫa.si.fiˈka.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

classificàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de classificar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb classificar.
# classificàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kɫə.si.fiˈka.βəw/, balear /kɫə.si.fiˈka.vəw/ Occidental: nord-occidental /kɫa.si.fiˈka.βew/ valencià /kɫa.si.fiˈka.vew/, /kɫa.si.fiˈka.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

classificàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de classificar.
# classificàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /kɫə.si.fiˈka.ɾəw/, occidental /kɫa.si.fiˈka.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

classificàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de classificar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb classificar.
# classificàssim
## Català
### Verb

classificàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb classificar.
# classificàssem
## Català
### Verb

classificàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb classificar.
# classificàssiu
## Català
### Verb

classificàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb classificar.
# conquerixo
## Català
### Verb

conquerixo
* (nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de conquerir.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb conquerir.
# conquerixos
## Català
### Verb

conquerixos
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb conquerir.
# conquerixes
## Català
### Verb

conquerixes
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de conquerir.
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb conquerir.
# conquerí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kuŋ.kəˈɾi/ balear /koŋ.kəˈɾi/, /kuŋ.kəˈɾi/ Occidental: /koŋ.keˈɾi/
   * Rimes: -i
   * Homòfon: conquerir

### Verb

conquerí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de conquerir.
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de conquerir.
# conqueríreu
## Català
### Verb

conqueríreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de conquerir.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb conquerir.
# conquerixen
## Català
### Verb

conquerixen
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de conquerir.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb conquerir.
# conquerírem
## Català
### Verb

conquerírem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de conquerir.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb conquerir.
# conquerís
## Català
### Verb

conquerís
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb conquerir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb conquerir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·que·rís (3)
* Heterograma de 9 lletres (ceinoqrsu)
* Anagrames: còrniques, corsequin, cròniques
# conqueríeu
## Català
### Verb

conqueríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de conquerir.
# concentracions escolars
## Català
### Nom

concentracions escolars f. pl.
* Forma plural de concentració escolar.
# concentració
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kun.sən.tɾə.siˈo/ balear /kon.sən.tɾə.siˈo/, /kun.sən.tɾə.siˈo/ Occidental: /kon.sen.tɾa.siˈo/
   * Rimes: -o
   * Etimologia: De concentrar i el sufix -ció.

### Nom

concentració f. ‎(plural concentracions)
* Focalització de l'atenció en un sol assumpte.
* Agrupació de persones amb el fi de manifestar-se sobre un tema.
* (química) Magnitud que representa la densitat d'una substància, sovint dins d'una altra (dissolta, etc).

#### Compostos i expressions

* camp de concentració: Instal·lació destinada al confinament de persones sense judici previ.
* concentració en massa: En química, magnitud que representa la densitat d'una substància considerant-la respecte la unitat de massa. Típicament s'expressa en forma percentual. És molt utilitzada en les dissolucions.
* concentració en pes: Concentració en massa.
* concentració en volum: En química, magnitud que representa la densitat d'una substància considerant-la respecte la unitat de volum. Típicament s'expressa en forma percentual. És molt utilitzada en les dissolucions.

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·cen·tra·ci·ó (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# concentració escolar
## Català
### Nom

concentració escolar f. ‎(plural concentracions escolars)
* Agrupament d'alumnes d'una àrea rural en un sol centre educatiu, quan és impossible la creació o el manteniment d'una escola en cada nucli de població a causa del baix nombre d'estudiants.

#### Traduccions

* Anglès: amalgamation of schools $^{(en)}$
* Castellà: concentración escolar $^{(es)}$
* Francès: regroupement d'écoles $^{(fr)}$

### Vegeu també

* concentració escolar. Diccionari d'educació. Informació cedida per TERMCAT.
# concentrar-se
## Català
### Verb

concentrar-se
* Forma pronominal de concentrar.
# concentraciones
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /kon.θen.tɾaˈθjo.nes/, meridional \koŋ.θeŋ.tɾaˈθjo.neh\
       Americà: alt /kon.sen.t͡s(a)ˈsjo.nes/, baix \koŋ.seŋ.tɾaˈsjo.neh\, austral /kon.sen.tɾaˈsjo.nes/
   * Rimes: -ones

### Nom

concentraciones f. pl.
* forma plural de concentración
# concentraciones escolares
## Castellà
### Nom

concentraciones escolares f. pl.
* forma plural de concentración escolar
# concentración escolar
## Castellà
### Nom

concentración escolar f. ‎(plural concentraciones escolares)
* concentració escolar

### Vegeu també

* concentración escolar. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# concentración
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /kon.θen.tɾaˈθjon/, meridional \koŋ.θeŋ.tɾaˈθjoŋ\
       Americà: alt /kon.sen.t͡s(a)ˈsjon/, baix \koŋ.seŋ.tɾaˈsjoŋ\, austral /kon.sen.tɾaˈsjon/
   * Rimes: -on
   * Etimologia: De concentrar i el sufix -ción, segle XIX.

### Nom

concentración f. ‎(plural concentraciones)
* concentració
* (química) concentració

#### Compostos i expressions

* campo de concentración

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·cen·tra·ción (4)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre concentración
# citación
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /θi.taˈθjon/, meridional \θi.taˈθjoŋ\
       Americà: alt /si.t(a)ˈsjon/, baix \si.taˈsjoŋ\, austral /si.taˈsjon/
   * Rimes: -on

### Nom

citación f. ‎(plural citaciones)
* citació

### Miscel·lània

* Síl·labes: ci·ta·ción (3)
# citada
## Català

   * Pronúncia: oriental /siˈta.ðə/, occidental /siˈta.ða/
   * Rimes: -ada

### Verb

citada
* Participi femení singular del verb citar.
    Citada [ella/aquella]...; [l'he...] citada.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ci·ta·da (3)
* Anagrama: acidat
# ciszę
## Polonès

   * Pronúncia: /ˈt͡ɕi.ʂε/

### Nom

ciszę
* acusatiu singular de cisza
# cit
## Català

   * Pronúncia: /ˈsit/
   * Rimes: -it

### Verb

cit
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de citar.
    Forma amb desinència zero baleàrica i algueresa: [jo] cito, cite, cit o citi.
# citacion
## Occità

   * Pronúncia: /si.taˈsju/
   * Àudio: Bearn

### Nom

citacion f. ‎(plural citacions)
* citació
# citació
## Català

   * Pronúncia: oriental /si.tə.siˈo/, occidental /si.ta.siˈo/
   * Rimes: -o
   * Etimologia: De citar i el sufix -ció, segle XIV.

### Nom

citació f. ‎(plural citacions)
* Acció de citar, d'avisar algú perquè comparegui.
* Escrit que demana la compareixença.
* Referència a un altre autor en suport del que es diu.
* Conjunt de dades que remeten a un document.

#### Sinònims

* cita
* menció

#### Traduccions

* Anglès: summons $^{(en)}$
* Castellà: citación $^{(es)}$
* Francès: citation $^{(fr)}$
* Italià: citazione $^{(it)}$
* Occità: cedula $^{(oc)}$
* Portuguès: citação $^{(pt)}$
* Anglès: quotation $^{(en)}$
* Castellà: cita $^{(es)}$
* Francès: citation $^{(fr)}$
* Italià: citazione $^{(it)}$
* Occità: citason $^{(oc)}$, citament $^{(oc)}$
* Portuguès: citação $^{(pt)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: ci·ta·ci·ó (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Vegeu el Diccionari de sinònims de Softcatalà-OpenThesaurus: citació
# cita
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈsi.tə/, occidental /ˈsi.ta/
   * Rimes: -ita
   * Etimologia: Del verb citar, segle XIX.

### Nom

cita f. ‎(plural cites)
* Senyal o avís del lloc i temps per veure's o parlar dues o més persones.
** Trobada amorosa per conèixer més l'altra persona i gaudir de la mútua companyia.
* (castellanisme) citació, referència a un altre autor dins el propi treball.

#### Compostos i expressions

* cita a cegues = cita amorosa sense conèixer prèviament l'altra persona

#### Traduccions

* Alemany: Treffen $^{(de)}$ n., Verabredung $^{(de)}$ f.
* Anglès: appointment $^{(en)}$, date $^{(en)}$
* Àrab: مُوَاعَدَة‎ $^{(ar)}$ f.
* Bretó: emgav $^{(br)}$ m.
* Búlgar: сре́ща $^{(bg)}$ f. ‎(srexta)
* Castellà: cita $^{(es)}$
* Coreà: 만날 약속 $^{(ko)}$ ‎(mannal yaksok)
* Danès: stævnemøde $^{(da)}$ n., date $^{(da)}$ c.
* Eslovac: schôdzka $^{(sk)}$ f., stretnutie $^{(sk)}$ n.
* Eslovè: sréčanje $^{(sl)}$ n.
* Esperanto: rendevuo $^{(eo)}$
* Estonià: kohtumine $^{(et)}$
* Finès: tapaaminen $^{(fi)}$
* Francès: rendez-vous $^{(fr)}$
* Gal·lès: oed $^{(cy)}$ m.
* Georgià: პაემანი $^{(ka)}$ ‎(paèmani)
* Grec: συνάντηση $^{(el)}$ f. ‎(sinàndissi)
* Hebreu: פְּגִישָׁה‎ $^{(he)}$ f.
* Hongarès: találkozó $^{(hu)}$
* Indonesi: kencan $^{(id)}$
* Irlandès: coinne $^{(ga)}$ f.
* Islandès: stefnumót $^{(is)}$ n.
* Italià: appuntamento $^{(it)}$, incontro $^{(it)}$ m.
* Japonès: デート $^{(ja)}$ ‎(dēto)
* Letó: randiņš $^{(lv)}$ m.
* Macedoni: со́станок $^{(mk)}$ m.
* Mongol: болзоо $^{(mn)}$
* Neerlandès: afspraakje $^{(nl)}$ n., afspraak $^{(nl)}$ f.
* Noruec: stevnemøte $^{(no)}$ n., date $^{(no)}$ m.
* Polonès: randka $^{(pl)}$ f., spotkanie $^{(pl)}$ n.
* Portuguès: encontro $^{(pt)}$, hora $^{(pt)}$
* Serbocroat: састанак $^{(sh)}$, sastanak $^{(sh)}$ m., спој $^{(sh)}$, spoj $^{(sh)}$ m.
* Suec: träff $^{(sv)}$ c.
* Turc: randevu $^{(tr)}$
* Txec: schůzka $^{(cs)}$ f.
* Vietnamita: hẹn $^{(vi)}$
* Xinès: 約會 $^{(zh)}$ ‎(约会, yuēhuì)
* Castellà: cita $^{(es)}$ f.

### Verb

cita
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de citar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb citar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ci·ta (2)
* Anagrames: àtic, cíat

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Diccionari de la Llengua Catalana ab la correspondencia castellana. Editorial Salvat, 1910. Tom 1
* Vegeu el Diccionari de sinònims de Softcatalà-OpenThesaurus: cita

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /ˈθi.ta/
       Americà: alt /ˈsi.t(a)/, baix /ˈsi.ta/
   * Rimes: -ita
   * Etimologia: Deverbal de citar.

### Nom

cita f. ‎(plural citas)
* cita
* citació

### Verb

cita
* tercera persona del singular (él, ella, usted) del present d’indicatiu del verb citar
* segona persona del singular (tú) de l'imperatiu del verb citar

#### Variants

* [2]: (voseo) citá

### Miscel·lània

* Síl·labes: ci·ta (2)

### Vegeu també
## Italià

   * Pronúncia: /ˈt͡ʃiː.ta/

### Verb

cita
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del present d'indicatiu de citare
* segona persona singular (tu) de l'imperatiu de citare

### Miscel·lània

* Síl·labes: cì·ta (2)
# cit.
## Català
### Abreviatura

cit.
* (documentació) citat, citada

### Vegeu també

* Abreviacions, Criteris de la Universitat de Barcelona.
# citaciones
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /θi.taˈθjo.nes/, meridional /θi.taˈθjo.neh/
       Americà: alt /si.t(a)ˈsjo.nes/, baix /si.taˈsjo.neh/, austral /si.taˈsjo.nes/
   * Rimes: -ones

### Nom

citaciones f. pl.
* forma plural de citación
# colcam
## Català

   * Pronúncia: balear /koɫˈkam/, /kuɫˈkam/
   * Rimes: -am

### Verb

colcam
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de colcar.
    [Nosaltres] colcam.

#### Sinònims

* cavalcam
# colcan
## Català
### Verb

colcan ‎(infinitiu colcar)
* (arcaisme) colquen
# colcaran
## Català

   * Pronúncia: balear /koɫ.kəˈɾan/, /kuɫ.kəˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

colcaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de colcar.

#### Sinònims

* cavalcaran
# colazioni
## Italià

   * Pronúncia: /ko.latˈt͡sjoː.ni/

### Nom

colazioni f. pl.
* forma plural de colazione
# colc
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈkoɫk/
   * Rimes: -olk

### Verb

colc
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de colcar.
    Forma amb desinència zero baleàrica i algueresa: [jo] colc.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb colcar.
    [Que jo] colc, forma antiga per [que jo] colqui.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb colcar.
    [Que ell/ella/vostè] colc, forma antiga per [que ell/ella/vostè] colqui.

#### Sinònims

* cavalc

### Miscel·lània

* Anagrama: cloc $^{(revers)}$
# collísseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kuˈʎi.səw/ balear /koˈʎi.səw/, /kuˈji.səw/ Occidental: /koˈʎi.sew/, /kuˈʎi.sew/
   * Rimes: -isew

### Verb

collísseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb collir.

#### Variants

* colliguésseu, colliguéreu, collíssiu, collíreu

### Miscel·lània

* Anagrames: colléssiu, col·léssiu
# collíssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kuˈʎi.sim/ balear /koˈʎi.sim/, /kuˈji.sim/ Occidental: /koˈʎi.sim/, /kuˈʎi.sim/
   * Rimes: -isim

### Verb

collíssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb collir.

#### Variants

* colliguéssem, colliguérem, collíssem, collírem
# collíveu
## Català
### Verb

collíveu
* (col·loquial nord-occidental, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de collir.

#### Variants

* collíeu
# colmar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kuɫˈma/ balear /koɫˈma/, /kuɫˈma/ Occidental: nord-occidental /koɫˈma/ valencià /koɫˈmaɾ/, /koɫˈma/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Etimologia: Del castellà colmar.

### Verb

colmar trans.
* (arcaisme) acaramullar

### Miscel·lània

* Síl·labes: col·mar (2)
* Heterograma de 6 lletres (aclmor)
* Anagrama: clamor

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /kolˈmaɾ/
       Americà: alt /k(o)lˈmaɾ/, baix /kolˈmaɾ/
   * Rimes: -aɾ

### Verb

colmar ‎(present colmo, passat colmé, futur colmaré)
* acaramullar, abarrotar, omplir, reblir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: col·mar (2)
* Heterograma de 6 lletres (aclmor)
# colmaré
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /kol.maˈɾe/
       Americà: alt /k(o)l.maˈɾe/, baix /kol.maˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

colmaré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb colmar
# colmena
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kuɫˈme.nə/ balear /koɫˈme.nə/, /kuɫˈme.nə/ Occidental: /koɫˈme.na/
   * Rimes: -ena
   * Etimologia: Del castellà colmena, segle XIV.

### Nom

colmena f. ‎(plural colmenes)
* (valencià central) rusc

### Miscel·lània

* Síl·labes: col·me·na (3)
* Heterograma de 7 lletres (acelmno)

### Vegeu també

* Obres de referència: DNV, DCVB

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /kolˈme.na/
       Americà: alt /k(o)lˈme.na/, baix /kolˈme.na/
   * Rimes: -ena
   * Etimologia: Del protocèltic *kolmēnā, de *kŏlmos ‎(«palla»).

### Nom

colmena f. ‎(plural colmenas)
* rusc

#### Sinònims

* corcha, corcho, peón

### Miscel·lània

* Síl·labes: col·me·na (3)
* Heterograma de 7 lletres (acelmno)
* Anagrames: encalmo, encalmó, malecón

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre colmena
# collíssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kuˈʎi.siw/ balear /koˈʎi.siw/, /kuˈji.siw/ Occidental: /koˈʎi.siw/, /kuˈʎi.siw/
   * Rimes: -isiw

### Verb

collíssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb collir.

#### Variants

* colliguésseu, colliguéreu, collísseu, collíreu